KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 29. oktober 2007
om undtagelse af produktion og salg af elektricitet i Sverige fra anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester
(meddelt under nummer K(2007) 5197)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/706/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjeneste (1), særlig artikel 30, stk. 4 og 6,
under henvisning til anmodning indgivet af Kongeriget Sverige pr. e-mail af 29. juni 2007,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler, og
ud fra følgende betragtninger:
I. Sagsfremstilling
(1)
Den 29. juni 2007 indgav Sverige pr. e-mail en anmodning til Kommissionen i henhold til artikel 30, stk. 4, i direktiv 2004/17/EF. Kommissionen anmodede om yderligere oplysninger pr. e-mail af 20. juli 2007, som de svenske myndigheder efter en forlængelse af den oprindelige frist fremsendte pr. e-mail den 17. august 2007.
(2)
Kongeriget Sveriges anmodning vedrører produktion og salg (engros og detail) af elektricitet.
(3)
Anmodningen ledsages af den uafhængige nationale myndighed Konkurrensverkets (den svenske konkurrencestyrelses) konklusion om, at betingelserne for anvendelsen af artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF er opfyldt.
II. Retsgrundlag
(4)
Artikel 30 i direktiv 2004/17/EF bestemmer, at kontrakter, der indgås med henblik på at muliggøre udførelse af en af de aktiviteter, som direktivet finder anvendelse på, ikke er underlagt direktivet, hvis den pågældende aktivitet i den medlemsstat, hvor den udøves, er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår på markeder, hvortil adgangen er fri. Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, afgøres på grundlag af objektive kriterier under hensyntagen til den pågældende sektors særlige kendetegn. Adgangen til et marked betragtes som fri, hvis medlemsstaten har gennemført og anvender bestemmelserne i den fællesskabslovgivning, som åbner en given sektor eller en del af den for konkurrence. Denne lovgivning er anført i bilag XI til direktiv 2004/17/EF, som for elektricitetssektorens vedkommende henviser til Europa-Parlamentets og Rådets Direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (2). I Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, som har afløst direktiv 96/92/EF (3), kræves der en endnu højere grad af markedsåbning.
(5)
Sverige har gennemført og anvender ikke blot direktiv 96/92/EF, men også direktiv 2003/54/EF, og har valgt fuldstændig ejerskabsmæssig adskillelse for transmissionsnettene og selskabsretlig og funktionel adskillelse for distributionsnettene, undtagen for de mindste selskaber, der er undtaget fra kravene om funktionel adskillelse. Følgelig og i overensstemmelse med artikel 30, stk. 3, første afsnit, bør adgangen til markedet betragtes som fri.
(6)
Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, afgøres på grundlag af en række forskellige indikatorer, hvoraf ingen i sig selv er af afgørende betydning. Hvad angår de markeder, der er omfattet af denne beslutning, er de vigtigste aktørers markedsandel på et givet marked ét kriterium, som bør tages i betragtning. Et andet kriterium er koncentrationsgraden på disse markeder. På grund af de særlige kendetegn ved markederne bør der også tages hensyn til andre kriterier som f.eks. likviditetsgraden, balancemarkedernes virkemåde, konkurrence på prisen og andelen af kunder, der skifter leverandør.
(7)
Denne beslutning berører ikke anvendelsen af konkurrencereglerne.
III. Vurdering
(8)
Sveriges anmodning vedrører produktion og salg (engros og detail) af elektricitet.
(9)
Engrosmarkedet for elektricitet i Sverige er i stort omfang integreret i det nordiske kraftmarked, som består af Danmark, Norge, Sverige og Finland. Det består af et bilateralt handelsmarked med producenter på den ene side og leverandører og industrivirksomheder på den anden side og en frivillig nordisk børs for elkraft, »Nord Pool«, som omfatter et spotmarked og et terminsmarked. Dette og den integrerede markedsudformning af »Nord Pool« (4) viser, at der er en klar udvikling i retning af et nordisk, regionalt engrosmarked. Men transmissionsflaskehalse (overbelastning) opdeler til tider det nordiske område i seks geografisk adskilte prisområder, hvoraf Sverige udgør det ene. Sverige har fem overordnede forbindelser mellem sine net og andre dele af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Vestdanmark-Sverige, Østdanmark-Sverige, Sydnorge-Sverige, Nordnorge-Sverige og Sverige-Finland). I 2005 var den mest belastede af disse fem forbindelser overbelastet 52 % af tiden, og den mindst overbelastede i 8 % af tiden (5). Der var dog kun sjældent overbelastning på alle fem forbindelser samtidig. Derfor var Sverige ifølge de svenske myndigheder et fuldstændig isoleret prisområde, dvs. at det ikke havde forbindelse til noget andet prisområde, i blot 0,5 % af tiden i 2005. Derudover viser en oversigt over antallet af områder, der er forbundet med Sverige siden 2001, at Sverige var forbundet med mindst fire af de daværende seks andre prisområder - Norge var dengang opdelt i tre områder i modsætning til de nuværende to - i 82,4 % af tiden (6). Som følge heraf og i lighed med tidligere kommissionsbeslutninger (7) tages der ikke stilling til, om markedet er nationalt eller regionalt, idet resultatet af analysen bliver det samme, uanset om der anvendes en snævrere eller bredere definition.
(10)
Af stort set samme grunde er der også en klar udviklingstendens i retning af et nordisk regionalt marked for elproduktion, selvom transmissionsflaskehalse og kapacitetsgrænserne - i størrelsesorden 24 % af den anlagte produktionskapacitet i Sverige - for forbindelserne mellem de svenske net og nettene i de øvrige områder i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde kan medføre en midlertidig begrænsning af markedet til det svenske område. Her tages der heller ikke stilling til, om markedet er nationalt eller regionalt, idet resultatet af analysen bliver det samme, uanset om der anvendes en snævrere eller bredere definition.
(11)
De svenske myndigheder bekræfter, at detailmarkedet svarer til Sveriges område, bl.a. på grund af forskelle i beskatning og reglerne for balanceringsansvaret mellem de nordiske lande. Endvidere erklærer Konkurrensverket udtrykkeligt, at detailmarkedet »er nationalt, hovedsagelig fordi adskillige tekniske og lovgivningsmæssige hindringer afholder slutbrugeren fra at købe elektricitet fra energimæglere i andre lande.«.
(12)
I meddelelsen fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet: Rapport om udviklingen med hensyn til realisering af det indre marked for gas og elektricitet (8), i det følgende benævnt »rapporten fra 2005« - anføres det, at »der på mange nationale markeder [er] en høj grad af koncentration i industrien, hvilket hæmmer udviklingen af effektiv konkurrence« (9). Følgelig er den af den opfattelse, at hvad angår elektricitetsproduktion er »én indikator for omfanget af konkurrencen på de nationale markeder […] den markedsandel, som de tre største producenter […] råder over« (10). Ifølge det »tekniske bilag« (11) er de tre største producenters andel af den samlede produktion på det nordiske område 40 % (12), hvilket er et tilfredsstillende lavt niveau. Når der er tale om det svenske område, er de tre største producenters samlede markedsandel naturligvis større: 86,7 % (13) i 2004. Det svenske marked var dog kun isoleret i perioder på i alt 0,5 % af tiden i 2005 (14). Der er således i store dele af året et konkurrencemæssigt pres på det svenske marked på grund af muligheden for at importere elektricitet fra andre lande end Sverige, især fordi der ikke opkræves noget transmissionsgebyr mellem de nordiske lande. Da der ofte er ledig kapacitet i forbindelserne mellem Sverige og andre prisområder, kan der ikke investeres i elsektoren på det svenske område, uden at andre producenter på det nordiske marked tages i betragtning. Disse faktorer bør derfor opfattes som en indikator for, at produktionsmarkedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, uanset om dette opfattes som det nationale svenske marked eller det regionale marked, der er ved at opstå.
(13)
Koncentrationsgraden er i lighed med likviditetsgraden også en god indikator for konkurrence på engrosmarkedet for elektricitet. På det regionale plan blev 42,82 % af elforbruget i de nordiske lande solgt via Nord Pool Spot AS - den frivillige nordiske børs for elkraft, der er omhandlet i betragtning 9, i 2004-2005 (15). I den endelige rapport nævnes det om denne type kraftbørs, at koncentrationen inden for produktion […] kommer direkte til udtryk i en relativ stabil tilsvarende (16) koncentration inden for kraftbørser (17). For de tre største producenter i det nordiske område andrager denne 40 % (18), hvilket er et tilfredsstillende niveau for et regionalt marked. Når der alene er tale om det svenske marked, er de tre største aktørers samlede andel af engrosmarkedet naturligvis større: 86 % (19) i 2006. Det bør dog understreges, at der er konkurrence mellem de tre store og adskillige mindre engros-aktører på det svenske marked. Det bør desuden endnu en gang bemærkes, at de førnævnte flaskehalsproblemer (overbelastning) i forbindelserne med det nordiske område ikke er konstante, men alene midlertidige. Foruden den indenlandske konkurrence er der derfor hyppigt et eksternt konkurrencepres på det svenske marked som følge af muligheden for at erhverve elektricitet uden for det svenske marked. Dette gælder i endnu højere grad, fordi Sverige er den tredjestørste nettoimportør af energi i EU målt som en procentvis andel af det indenlandske forbrug (20), og der ikke opkræves transmissionsafgifter mellem de nordiske lande. Det bør desuden bemærkes, at konkurrencevilkårene for engroshandlen med elektricitet også i betydeligt omfang er påvirket af den finansielle handel med elektricitet på det pågældende markedsområde, som for så vidt angår mængder solgt via Nord Pool repræsenterede næsten det dobbelte af den mængde, der blev brugt i de nordiske lande i 2005 (21) (og, hvis der tages hensyn til andre kendte transaktioner som f.eks. OTC - »over the counter« eller direkte salg - mere end fem gange mængden i 2005 (22). I det tekniske bilag (23) blev denne likviditetsgrad betragtet som tilfredsstillende, dvs. den udgør en indikator for et velfungerende og konkurrencepræget marked. På baggrund af den klare sammenhæng mellem det svenske engrosmarked og det nordiske marked bør denne likviditetsgrad også anses for at bidrage til konkurrencepresset på det svenske marked. Ifølge den endelige rapport anses Nord Pool også for at være blandt de mest likvide og effektive engros elmarkeder (24). Disse faktorer bør derfor opfattes som en indikator for, at engrosmarkedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, uanset om dette opfattes som det nationale svenske marked eller det regionale marked, der er ved at opstå.
(14)
Set på baggrund af landets størrelse er antallet af økonomiske aktører på detailmarkedet (ca. 130 ifølge de svenske myndigheder, hvoraf en betydelig del opererer i hele landet) såvel som antallet af selskaber med en markedsandel på over 5 % relativt stort (25). Ved udgangen af 2004 ligger de tre største virksomheders samlede markedsandel målt på forsyningerne til alle brugerkategorier (store industrielle kunder, små og mellemstore industrielle kunder og virksomheder samt meget små virksomheder og husstande) med 50 % (26) på et tilfredsstillende lavt niveau. Ifølge oplysningerne fra de svenske myndigheder androg de tre største virksomheders samlede andel af det svenske detailmarked 43 % målt på antal kunder i 2006. Disse faktorer bør anses som en indikator for, at dette marked er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(15)
Derudover bør balancemarkedernes virkemåde også betragtes som en indikator, ikke kun hvad angår produktion, men også hvad angår engros- og detailmarkederne. Rent faktisk vil en markedsdeltager, som ikke ubesværet kan tilpasse sin produktionssammensætning til sine kunders særlige kendetegn, være udsat for de risici, der er forbundet med forskellen mellem den pris, som transmissionssystemoperatøren (i det følgende benævnt »TSO«) vil sælge overskudsproduktion til, og den pris, som den pågældende TSO vil købe den tilbage til. Disse priser kan enten pålægges TSO’en direkte af den regulerende myndighed, eller der kan være tale om anvendelse af en markedsbaseret mekanisme, hvor prisen fastlægges som en funktion af andre producenters tilbud om at begrænse eller øge deres produktion. Det er særlig problematisk for små markedsdeltagere, når der er risiko for en stor forskel mellem TSO’ens salgspris og købspris. Dette forekommer i en række medlemsstater og vil sandsynligvis være til skade for konkurrenceudviklingen. En stor forskel kan være et tegn på en utilstrækkelig grad af konkurrence på balancemarkedet, som kan være domineret af en eller to producenter. Sådanne vanskeligheder forværres, hvis netværksbrugerne ikke kan foretage handler, som er næsten tidstro (27). Der findes et næsten fuldt integreret balancemarked for balancekraft på det nordiske område, og markedets hovedtræk - markedsbaseret prisfastsættelse, »portlukning« hver time, dvs. netbrugerne har mulighed for at foretage handler hver time, og en relativt begrænset prisforskel mellem TSO’s købspris og salgsprisen - er af en sådan karakter, at de bør opfattes som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(16)
På grund af de særlige kendetegn ved det pågældende produkt (elektricitet) og det begrænsede udbud af eller manglen på passende erstatningsprodukter eller -ydelser tillægges konkurrence på prisen og prisdannelse større betydning i forbindelse med en vurdering af konkurrencesituationen på elmarkederne. Antallet af kunder, der skifter leverandør, er en indikator for reel konkurrence på prisen og således indirekte »en naturlig indikator for konkurrencens effektivitet. Hvis der kun er få kunder, der skifter, fungerer markedet sandsynligvis ikke optimalt. Man skal dog ikke se bort fra fordelene ved at genforhandle aftalen med den hidtidige leverandør« (28). Ydermere »er forekomsten af regulerede slutbrugerpriser helt klart af betydning for kundernes adfærd […]. Selv om det kan retfærdiggøres, at kontrollen bevares i en overgangsfase, vil det i stigende grad forårsage forvridninger, når behovet for investeringer rykker nærmere« (29).
(17)
I et nyere arbejdsdokument (30) fra Kommissionen erklæres det, at »det er meget almindeligt, at kunder skifter leverandør på det svenske detailmarked. I alt 54 % af elkunderne har enten genforhandlet deres kontrakter eller skiftet leverandør siden markedsreformen i 1996. Konkurrencen om slutbrugerne anses generelt for at fungere efter hensigten« (31). Der findes ingen kontrol af slutbrugerprisen (32) i Sverige, dvs. priserne fastsættes af de økonomiske operatører og skal ikke godkendes af nogen myndighed, før de kan anvendes. Situationen i Sverige er derfor tilfredsstillende, hvad angår leverandørskifte og kontrol af slutbrugerprisen, og bør ses som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
IV. Konklusion
(18)
På baggrund af de faktorer, der er gennemgået i betragtning 8-17, bør betingelsen om, at den pågældende aktivitet skal være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, jf. artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF, anses for at være opfyldt, hvad angår produktion og salg (engros og detail) af elektricitet i Sverige.
(19)
Da betingelsen om fri adgang til markedet endvidere må anses for at være opfyldt, bør direktiv 2004/17/EF ikke finde anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter med henblik på at muliggøre produktion og salg (engros og detail) af elektricitet i Sverige, eller når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelsen af en sådan aktivitet i Sverige.
(20)
Denne beslutning er baseret på de retlige og faktiske forhold i juni-august 2007, som de fremgår af de oplysninger, som Kongeriget Sverige har indsendt, rapporten fra 2005 og det tekniske bilag samt meddelelsen af 2007, arbejdsdokumentet af 2007 og den endelige rapport. Den kan ændres, hvis betydelige ændringer af de retlige og faktiske forhold medfører, at betingelserne for at anvende artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF ikke længere er opfyldt -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Direktiv 2004/17/EF finder ikke anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter, der har til formål at muliggøre elektricitetsproduktion eller -salg i Sverige.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. oktober 2007.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2007. október 29.)
a svédországi villamosenergia-termelésnek és -értékesítésnek a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazása alóli mentesítéséről
(az értesítés a C(2007) 5197. számú dokumentummal történt)
(Csak a svéd nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2007/706/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1), és különösen annak 30. cikke (4) és (6) bekezdésére,
tekintettel a Svéd Királyság által 2007. június 29-én e-mailben benyújtott kérelemre,
a közbeszerzési tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
I. Tények
(1)
2007. június 29-én Svédország a 2004/17/EK irányelv 30. cikkének (4) bekezdése szerinti kérelmet küldött e-mailben a Bizottságnak. A Bizottság 2007. július 20-án e-mailben további tájékoztatást kért, amit a svéd hatóságok az eredeti határidő meghosszabbítását követően, 2007. augusztus 17-én e-mailben meg is adtak.
(2)
A Svéd Királyság által benyújtott kérelem villamosenergia-termelésre és -értékesítésre vonatkozik (nagy- és kiskereskedelmi viszonylatban).
(3)
A kérelem mellé csatolták a független nemzeti hatóság, a Konkurrensverket (a svéd versenyhivatal) következtetéseit, miszerint a 2004/17/EK irányelv 30. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatóságára vonatkozó feltételek teljesülnek.
II. Jogi keret
(4)
A 2004/17/EK irányelv 30. cikke előírja, hogy az irányelvben említett bármely tevékenység folytatására irányuló szerződések nem tartozhatnak ezen irányelv hatálya alá, ha abban a tagállamban, ahol a szerződést teljesítik, a tevékenység közvetlen módon ki van téve a versenynek olyan piacokon, amelyekre a belépés nem korlátozott. A versenynek való közvetlen kitettséget objektív szempontok alapján kell értékelni, figyelembe véve az érintett ágazat egyedi jellemzőit. A piaci belépés akkor minősül szabadnak, ha a tagállam végrehajtotta és alkalmazta az adott ágazatot vagy annak egy részét megnyitó, megfelelő közösségi jogszabályokat. E jogszabályokat a 2004/17/EK irányelv XI. melléklete tartalmazza, amely irányelv a villamosenergia-ágazat tekintetében a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1996. december 19-i 96/92/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2) hivatkozik. A 96/92/EK irányelv helyébe a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 96/92/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2003. június 26-i 2003/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) lépett, amely még nyitottabbá teszi a piacot.
(5)
Svédország nem csak a 96/92/EK irányelvet, hanem a 2003/54/EK irányelvet is végrehajtotta és alkalmazta, teljes tulajdonosi szétválasztást valósítva meg az átviteli rendszerek esetében, illetve jogi és funkcionális szétválasztást az elosztó rendszerek esetében a legkisebb vállalatok kivételével, amelyek mentesülnek a funkcionális szétválasztás követelménye alól. Ebből következően - és a 30. cikk (3) bekezdésének első albekezdésével összhangban - a piacra való belépés nem tekinthető korlátozottnak.
(6)
A versenynek való közvetlen kitettséget több mutató alapján kell értékelni, amelyek közül önmagában egyik sem döntő jellegű. A határozat által érintett piacokra vonatkozó egyik fontos paraméter az adott piac meghatározó szereplőinek piaci részesedése. További ismérv a piacok összefonódásának szintje. Az érintett piacok sajátosságaira tekintettel egyéb kritériumokat is figyelembe kell venni, úgymint a likviditás mértékét, a kiegyenlítő piac működését, az árversenyt és a fogyasztók szolgáltatóváltásának arányát.
(7)
Ez a határozat nem sérti a versenyszabályok alkalmazását.
III. Értékelés
(8)
A Svédország által benyújtott kérelem a villamos energia termelését és értékesítését egyaránt érinti (nagy- és kiskereskedelmi viszonylatban).
(9)
A villamos energia svédországi nagykereskedelmi piaca nagymértékben beágyazódott a Dániát, Norvégiát, Svédországot és Finnországot magában foglaló skandináv energiapiacba. Ezt egyrészt a villamosenergia-termelők, másrészt a szállítók és az ipari vállalatok közötti, bilaterális kereskedelmi piac, valamint az azonnali és határidős ügyleteket bonyolító, önkéntes skandináv áramtőzsde (a „Nord Pool”) alkotja. E piac jellege és a „Nord Pool” (4) integrált piaci elrendezése egyértelmű elmozdulást mutat egy skandináv regionális nagykereskedelmi piac kialakulásának irányába. Az átviteli keresztmetszet időszakos leszűkülése következtében azonban az árak tekintetében időnként összesen hat földrajzilag elhatárolható piac jön létre, melyek egyikét Svédország alkotja. A svédországi hálózat öt fő ponton csatlakozik az Európai Gazdasági Térség hálózatainak egyéb részeihez (Nyugat-Dániához, Kelet-Dániához, Dél-Norvégiához, Észak-Norvégiához és Finnországhoz). 2005-ben az öt csatlakozási pont közül a legleterheltebbnek számító a vizsgált időszak 52 %-ában bizonyult a legszűkebb keresztmetszetnek, 8 %-ában pedig a legátjárhatóbbnak (5). Mind az öt csatlakozási ponton azonban ritkán fordult elő egyidőben ilyen mértékű terhelés. A svéd hatóságok szerint tehát Svédország teljesen önálló árzónát alkotott, azaz semmilyen egyéb árzónához nem kapcsolódott a tárgyidőszak 0,5 %-ában 2005-ben. Ha megvizsgáljuk továbbá a Svédországhoz 2001-től kapcsolódó zónák számát, látható, hogy az akkor még különálló hat árzóna közül legalább négyhez csatlakozott - Norvégia ekkor a jelenlegi két árzónához képest háromra tagolódott - a tárgyidőszak 82,4 %-ában (6). Ebből következően, és a korábbi bizottsági gyakorlattal (7) összhangban, a piac nemzeti vagy regionális mivolta nyitott kérdés marad, mivel az elemzés az értelmezés keretétől függetlenül azonos eredményt hoz
(10)
Lényegében ugyanezen okokból kifolyólag a villamosenergia-termelés terén szintén egy közös skandináv piac kialakulásának irányába tapasztalható elmozdulás, bár a svéd hálózatok és az Európai Gazdasági Térség egyéb hálózatai közötti csatlakozási pontok időszakos keresztmetszet-szűkülései és a - nagyságrendben Svédország meglévő termelőkapacitásának 24 %-át kitevő - kapacitás korlátozásai átmenetileg Svédország területére korlátozhatják a piacot. Itt is nyitott kérdés marad a piac nemzeti vagy regionális mivolta, mivel az elemzés az értelmezés keretétől függetlenül azonos eredményt hoz.
(11)
Amint azt a svéd hatóságok megerősítették, a kiskereskedelmi piac Svédország területére korlátozódik, többek között az adórendszerek eltérése és a skandináv államok közötti kiegyenlítési szerepvállalásra vonatkozó szabályzás következtében. A Konkurrensverket emellett kifejezetten kimondja, hogy a kiskereskedelmi piac elsősorban azért működik nemzeti keretek között, mert számos műszaki és szabályzási körülmény a végfelhasználót megakadályozza abban, hogy más országbeli energiabrókertől vásároljon villamos áramot.
(12)
A Bizottság közleménye a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek: A belső gáz- és villamosenergia-piac létrehozása terén elért haladásról szóló jelentés (8) (a továbbiakban: a 2005-ös jelentés) megállapította, hogy „sok nemzeti piac az ipar nagyfokú koncentrációját mutatja, ami gátolja a hatékony verseny kifejlődését” (9). Következésképpen a villamosenergia-termelés tekintetében a „nemzeti piacokon folyó verseny egyik fokmérője a három legnagyobb termelő […] teljes piaci részesedése” (10). A „Technikai melléklet” (11) szerint a három legnagyobb termelőnek a skandináv régió teljes termeléséhez viszonyított összesített piaci részesedése 40 % (12), amely kielégítően alacsony szintnek mondható. A svéd terület vonatkozásában a három legnagyobb termelő összesített piaci részesedése természetesen nagyobb: 2004-ben mintegy 86,7 %-os (13) volt. Az az időszak azonban, amikor a svéd piac elszigetelten működött, 2005-ben nem haladta meg a teljes időszak 0,5 %-át (14). Az év jelentős szakaiban tehát versenykényszer érvényesül a svéd piacon a svéd területen kívüli energia importjának lehetőségéből eredően, amelyet tovább fokoz az a tény, hogy a skandináv országok egymás között nem számítanak fel díjat az átvitelért. A Svédország és az egyéb árzónák közötti csatlakozási pontok többnyire zavartalan átmenőforgalma azt eredményezi, hogy a svéd területen belül csak a teljes skandináv piac termelőkapacitásának figyelembevételével érdemes befektetni az energiaiparban. Az említett tényezőket a termelési piac vonatkozásában a versenynek való közvetlen kitettség mutatóiként kell értékelni, legyen szó akár a svéd belső nemzeti piacról, akár a fejlődő regionális piacról.
(13)
Az összefonódás mértéke szintén jó fokmérője a villamos áram terén jelentkező nagykereskedelmi versenyhelyzetnek, csakúgy mint a likviditás mértéke. Regionális szinten 2004-2005-ben a skandináv országok áramfogyasztásának 42,82 %-át fedezték a Nord Pool Spot AS - a (9) preambulumbekezdésben ismertetett önkéntes skandináv áramtőzsde - útján (15). A Zárójelentés tanúsága szerint az ilyen jellegű energiatőzsdén a termelésben mutatkozó összefonódás az energiatőzsde stabilnak mondható azonos (16) összefonódásában közvetlenül megnyilvánul (17). A skandináv régió három legnagyobb villamosenergia-termelője esetében ez a szint 40 % (18), amely regionális piacra vonatkoztatva kielégítőnek számít. Ha kizárólag a svéd piacot vesszük alapul, a három legnagyobb nagykereskedelmi piaci szereplő összesített piaci részesedése természetesen nagyobb: 2006-ban mintegy 86 %-os (19) volt. Nyomatékosítani kell azonban, hogy a svéd piacon versenyhelyzet alakult ki a három nagy és a több kisebb nagykereskedelmi piaci szereplő között. Ami pedig a skandináv területekkel kiépített kapcsolatokat illeti, ismét meg kell jegyeznünk, hogy az említett keresztmetszet-leszűkülési nehézségek nem folyamatosan, hanem átmeneti jelleggel jelentkeznek. A svéd piacra ennélfogva a nemzeti versenyhelyzeten túl gyakran külső nyomás is nehezedik, a villamos áram svéd területen kívüli beszerezhetőségéből eredően. Ezt támasztja alá az a tény is, hogy Svédország a nemzeti fogyasztás arányát tekintve a harmadik legnagyobb nettó villamosenergia-importőr az Európai Unióban (20), és hogy a skandináv országok egymás között nem számolnak fel átviteli díjat. Ezen túlmenően említést érdemel, hogy a villamosenergia-nagykereskedelem versenyfeltételeit a kérdéses piac területén a villamos energia vonatkozásában megvalósuló pénzpiaci kereskedés is nagyban befolyásolja, amelynek a Nord Pool-on keresztül létrejövő volumene a skandináv államokban fogyasztott mennyiség csaknem kétszeresét tette ki 2005-ben (21) (és ha az egyéb azonosított tranzakciókat, például a tőzsdén kívüli piacot vagy a közvetlen értékesítést is figyelembe vesszük, a 2005. évi mennyiség több mint ötszöröse az eredmény (22). A Technikai mellékletben (23) a likviditás ezen fokát kielégítőnek, azaz mint a jól működő versenypiac mutatójának tekintették. Figyelembe véve a svéd nagykereskedelmi piac és a skandináv piac szoros összefonódását, az ilyen mértékű likviditást egyben a svéd piacra nehezedő versenykényszernek is kell tekinteni. A Zárójelentés a Nord Poolt a leginkább likvid és hatékony nagykereskedelmi villamosenergia-piacok között tartja számon (24). Az említett tényezőket a nagykereskedelmi piac vonatkozásában a versenynek való közvetlen kitettség mutatóiként kell értékelni, legyen szó akár a svéd belső nemzeti piacról, akár a fejlődő regionális piacról.
(14)
Az ország területét figyelembe véve a kiskereskedelmi piac gazdasági szereplőinek száma meglehetősen magas (25) (a svéd hatóságok nyilvántartása szerint csaknem 130, amelyek közül számos országos viszonylatban kínálja szolgáltatásait), az 5 %-nál nagyobb piaci részesedéssel rendelkező vállalatok számához hasonlóan. 2004 végén a fogyasztók összes kategóriájának (kiemelten nagy ipari fogyasztók, kis- és középvállalatok, kiskereskedelmi egységek, háztartások) beszállító három legnagyobb szolgáltató összesített piaci részesedése kielégítőan alacsony szintű volt, mintegy 50 %-os (26). A svéd hatóságok tájékoztatása szerint 2006-ban a három legnagyobb vállalat összesített piaci részesedése a svéd kiskereskedelmi piacon 43 %-ot tett ki a fogyasztók számát tekintve. Ezeket a tényezőket tehát a versenynek való közvetlen kitettség mutatóiként kell értékelni.
(15)
Ebben a tekintetben szintén hasznos mutatónak számít a kiegyenlítő piacok működése a termelés és a nagy- és kiskereskedelmi piacok vonatkozásában egyaránt. Valójában minden olyan piaci résztvevő, akinek nehézségbe ütközik termelési portfólióját megrendelőjének arculatához igazítani, a kiegyenlítő energia átviteli rendszerüzemeltetők által meghatározott eladási ára és a túltermelés e piaci résztvevő által kifizetett visszavásárlási ára közötti különbség miatt költségekkel számolhat. Ezeket az árakat a szabályozó hatóság közvetlenül kiróhatja az átviteli rendszerüzemeltetőkre; illetve olyan piaci alapú mechanizmus által rögzülhetnek, amelynek keretében az árakat a termelésüket felfelé vagy lefelé szabályozni kívánó egyéb termelők ajánlatai határozzák meg […]. A kisebb piaci szereplők számára a legnagyobb nehézséget az átviteli rendszerüzemeltetőktől való felvásárlási ár és az eladási ár közötti számottevő különbség kockázata jelenti. Ez több tagállamban is előfordul, és várhatóan hátrányosan érinti a verseny alakulását. A nagy árkülönbség egyben azt is jelentheti, hogy a csupán egy-két ipari termelő által uralt kiegyenlítő piacon nem kielégítő a verseny szintje. Ezeket a problémákat tovább súlyosbíthatja, ha a hálózati felhasználók helyzetüket nem tudják valós időben korrigálni (27) A skandináv területen a kiegyenlítő energiaellátást a csaknem teljes mértékben integrált kiegyenlítő piac biztosítja, melynek főbb jellemzői (piacalapú árképzés; óránkénti ajánlati határidő, lehetővé téve a hálózati felhasználók számára helyzetük óránkénti korrekcióját; az átviteli rendszerüzemeltetőktől vásárolt energia vételi árának és az eladási árnak az alacsony különbözete) alapján kijelenthető, hogy a versenynek való közvetlen kitettség mutatója.
(16)
Tekintettel az érintett termék (a villamos energia) jellemzőire és az egyenértékű kiváltó termékek vagy szolgáltatások hiányára, a villamosenergia-piacokon fennálló versenyhelyzet értékelése során az árverseny és az árképzés egyre döntőbb jelentőséggel bír. A szolgáltatót váltó fogyasztók száma az árverseny természetes fokmérője, és mint ilyen, közvetve „a verseny hatékonyságának természetes jelzője.” Ha kevés fogyasztó vált, valószínűleg gond van a piac működésével, még ha a történelmi szolgáltatóval folytatandó újratárgyalás lehetőségéből eredő hasznokat nem is lenne szabad figyelmen kívül hagyni (28). Emellett a szabályozott végfelhasználói árak megléte döntő szerepet játszik a fogyasztói magatartás alakulásában […]. Noha átmeneti időszakokban indokolt a szabályzók fenntartása, alkalmazásuk egyre nagyobb mértékű torzuláshoz vezethet a befektetési igény jelentkezésével (29).
(17)
Egy nemrégiben készített bizottsági munkadokumentum (30), megállapításai szerint a svéd kiskereskedelmi villamosenergia-piacon gyakori a fogyasztói szolgáltatóváltás. Az 1996-os piaci reform óta az energiafogyasztók összesen 54 %-a újratárgyalta meglévő szolgáltatójával kötött szerződésének feltételeit, illetve szolgáltatót váltott. Általánosságban elmondható, hogy tényleges verseny működött a végső fogyasztók esetében (31). Ehhez hozzájárul, hogy Svédországban nem a végfelhasználók szabályozzák az árakat (32), hanem maguk a gazdasági szereplők, és nincs szükség egyetlen felügyeleti szerv jóváhagyására sem az árérvényesítéshez. A svédországi helyzet a szolgáltatóváltás és a végfelhasználói árak szabályzása tekintetében ezért kielégítő, és a versenynek való közvetlen kitettség mutatójának tekintendő.
IV. Végkövetkeztetések
(18)
Tekintettel a (8)-(17) preambulumbekezdésben tárgyalt tényezőkre, a 2004/17/EK irányelv 30. cikkének (1) bekezdésében rögzített, a versenynek való közvetlen kitettségre vonatkozó feltételt teljesítettnek kell tekinteni a villamos energia svédországi termelésére és értékesítésére (nagy- és kiskereskedelmi viszonylatban) vonatkozóan.
(19)
Mivel a piachoz való korlátlan hozzáférés feltétele teljesítettnek tekinthető, a 2004/17/EK irányelv nem alkalmazandó abban az esetben, ha az ajánlatkérők svédországi villamosenergia-termelésre és -értékesítésre (nagy- vagy kiskereskedelem) nyújtanak megbízást, illetve ha ezen tevékenységek Svédországon belüli folytatására írnak ki tervpályázatot.
(20)
E határozat alapja a 2007. június és augusztus között fennálló jogi és ténybeli helyzet, mely a Svéd Királyság által benyújtott információk, a 2005-ös jelentés és annak technikai melléklete, a 2007-es közlemény, a 2007-es munkadokumentum, valamint a Zárójelentés alapján nyert megállapítást. E határozat felülvizsgálható, amennyiben a jogi vagy ténybeli helyzetben beálló jelentős változások miatt a 2004/17/EK irányelv 30. cikke (1) bekezdésének alkalmazhatóságára vonatkozó feltételek nem teljesülnek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2004/17/EK irányelv nem vonatkozik az ajánlatkérő felek által odaítélt, és Svédországban villamosenergia-termelésre vagy -értékesítésre feljogosító szerződésekre.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Svéd Királyság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2007. október 29-én.