*****
RAADETS DIREKTIV
af 28. juni 1990
om opholdsret
(90/364/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Efter Traktatens artikel 3, litra c), skal Faellesskabets virke under de betingelser, som er foreskrevet i Traktaten, indebaere fjernelse af hindringerne for den frie bevaegelighed for personer mellem medlemsstaterne;
efter Traktatens artikel 8 A skal det indre marked vaere oprettet senest den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med Traktatens bestemmelser;
de nationale bestemmelser om opholdsret for medlemsstaternes statsborgere i en anden medlemsstat end deres egen boer harmoniseres for at sikre denne frie bevaegelighed;
indehaverne af opholdsret maa ikke blive til urimelig byrde for de offentlige finanser i vaertsmedlemsstaten;
opholdsretten kan kun udoeves reelt, hvis den ogsaa indroemmes medlemmerne af familien;
der boer garanteres de personer, som er omfattet af dette direktiv, en administrativ ordning svarende til den, der navnlig er fastsat i direktiv 68/360/EOEF (4) og 64/221/EOEF (5);
Traktaten indeholder ikke anden hjemmel til vedtagelse af dette direktiv end artikel 235 -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne giver opholdsret til statsborgere fra en medlemsstat, som ikke har denne ret paa grundlag af andre bestemmelser i faellesskabslovgivningen, samt til medlemmerne af deres familie, som defineret i stk. 2, naar de selv og medlemmerne af deres familie er omfattet af en sygeforsikringsordning, der daekker samtlige risici i vaertsmedlemsstaten, og raader over tilstraekkelige midler til at undgaa, at de under deres ophold falder vaertsmedlemsstatens sociale system til byrde.
De i foregaaende afsnit omhandlede midler er tilstraekkelige, naar de under hensyn til ansoegerens personlige forhold og i givet fald forholdene for de personer, der faar opholdsret i medfoer af stk. 2, overstiger det niveau, der giver vaertsmedlemsstatens egne statsborgere ret til social bistand.
Naar andet afsnit ikke kan anvendes, anses ansoegerens midler for tilstraekkelige, naar de overstiger den mindste sociale pension, som vaertsmedlemsstaten udbetaler.
2. Foelgende personer har uanset nationalitet ret til at tage ophold i en anden medlemsstat sammen med indehaveren af opholdsretten:
a) aegtefaellen og deres forsoergelsesberettigede efterkommere i lige linje
b) slaegtninge i opstigende linje til indehaveren af opholdsretten og til dennes aegtefaelle, naar de forsoerges af vedkommende.
Artikel 2
1. Retten til ophold fastslaas ved udstedelse af et dokument, benaevnt »opholdstilladelse for statsborgere i en EF-medlemsstat«, hvis gyldighed kan begraenses til fem aar med mulighed for fornyelse. Medlemsstaterne kan dog, hvis de finder det noedvendigt, kraeve, at tilladelsen skal fornyes ved udloebet af de foerste to aar af opholdet. Er et medlem af familien ikke statsborger i en medlemsstat, udstedes et opholdsdokument med samme gyldighed som det, der udstedes til den statsborger, til hvis familie den paagaeldende hoerer.
For udstedelse af opholdstilladelse eller -dokument kan medlemsstaten kun kraeve af ansoegeren, at denne foreviser et gyldigt identitetsbevis eller pas og godtgoer, at de betingelser, der er fastsat i artikel 1, er opfyldt.
2. Artikel 2 og 3, artikel 6, stk. 1, litra a), og stk. 2, samt artikel 9 i direktiv 68/360/EOEF finder tilsvarende anvendelse paa de af naervaerende direktiv omfattede personer.
I tilfaelde, hvor en statsborger i en medlemsstat har opholdsret paa en medlemsstats omraade, har dennes aegtefaelle og forsoergelsesberettigede boern ret til at udoeve loennet beskaeftigelse eller selvstaendig virksomhed paa hele denne medlemsstats omraade, ogsaa selv om de ikke har statsborgerret i en medlemsstat.
Medlemsstaterne kan kun fravige dette direktivs bestemmelser, naar dette er begrundet i hensynet til den offentlige orden og sikkerhed eller folkesundheden. I saa fald finder direktiv 64/221/EOEF anvendelse.
3. Dette direktiv beroerer ikke gaeldende ret om erhvervelse af sekundaerboliger.
Artikel 3
Opholdsretten gaelder, saa laenge indehaverne af denne ret opfylder betingelserne i artikel 1.
Artikel 4
Senest tre aar efter naervaerende direktivs gennemfoerelse og derefter hvert tredje aar udarbejder Kommissionen en beretning om naervaerende direktivs gennemfoerelse, som forelaegges for Europa-Parlamentet og Raadet.
Artikel 5
Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 1992. De underretter straks Kommissionen herom.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 28. juni 1990.
A Tanács irányelve
(1990. június 28.)
a tartózkodási jogról
(90/364/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés 3. cikkének c) pontja úgy rendelkezik, hogy a Közösség tevékenysége a Szerződés értelmében magában foglalja a személyek szabad mozgását gátló, tagállamok közötti akadályok eltörlését;
mivel a Szerződés 8a. cikke úgy rendelkezik, hogy a belső piacot 1992. december 31-ig létre kell hozni; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térséget, amelyben az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása a Szerződés rendelkezéseinek megfelelően biztosított;
mivel a szabad mozgás biztosítása érdekében össze kell hangolni a tagállamok állampolgárainak más tagállamokban való tartózkodási jogáról rendelkező tagállami jogszabályokat;
mivel a tartózkodási jog kedvezményezettjei nem válhatnak indokolatlan teherré a fogadó tagállam költségvetése számára;
mivel ezt a jogot csak akkor lehet ténylegesen gyakorolni, ha ez a családtagokat is megilleti;
mivel ennek az irányelvnek a kedvezményezettjeire olyan közigazgatási rendelkezéseknek kell vonatkozniuk, amelyek megfelelnek azoknak, amelyek a 68/360/EGK [4] és a 64/221/EGK [5] irányelvekben kerültek megállapításra;
mivel ezen irányelv elfogadására a Szerződés a 235. cikkben meghatározott hatáskörökön kívül más hatáskört nem biztosít,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamok tartózkodási jogot biztosítanak a tagállamok olyan állampolgárainak, akik számára a közösségi jog más rendelkezései nem biztosítják ezt a jogot, továbbá a (2) bekezdésben meghatározott családtagjaiknak, azzal a feltétellel, hogy ők és családtagjaik teljes körű egészségségbiztosítással rendelkeznek a fogadó államban, továbbá elegendő anyagi fedezettel rendelkeznek ahhoz, hogy elkerüljék, hogy tartózkodási idejük alatt a fogadó tagállam szociális biztonsági rendszerének terhet jelentsenek.
Az első albekezdésben hivatkozott anyagi fedezet akkor minősül elegendőnek, ha meghaladja azt a szintet, amely alatt a fogadó állam az állampolgárainak szociális támogatást nyújthat, figyelembe véve a kérelmező, és szükség esetén a (2) bekezdés értelmében beengedett családtagok személyes körülményeit is.
Amennyiben a második albekezdés nem alkalmazható egy tagállamban, a kérelmező rendelkezésére álló anyagi fedezet akkor minősül elegendőnek, ha az meghaladja a fogadó állam szociális biztonsági rendszere által juttatott nyugdíj legkisebb összegét.
(2) A következő személyeknek, tekintet nélkül állampolgárságukra, joguk van a tartózkodási jog jogosultjával egy másik tagállamban letelepedni:
a) a házastárs és eltartott egyenesági leszármazóik;
b) a tartózkodásra jogosult, illetve házastársa eltartott felmenő egyenesági rokonai.
2. cikk
(1) A tartózkodási jog gyakorlását a "tartózkodási engedély az EGK tagállamának állampolgára számára" címen kibocsátott okmány igazolja, amelynek érvényessége ötéves időtartamra korlátozható, és meghosszabbítható. A tagállamok a tartózkodás első két évének végén azonban megkövetelhetik az engedély újraérvényesítését, ha azt szükségesnek ítélik. Amennyiben a családtag egyik tagállamnak sem állampolgára, számára egy ugyanolyan érvényességgel bíró tartózkodási okmányt állítanak ki, mint amilyet annak az állampolgárnak, akinek a jogán jogosult.
A tartózkodási engedély vagy okmány kiadásához a tagállam a kérelmezőtől csupán érvényes személyazonosító igazolvány vagy útlevél bemutatását kívánhatja meg, továbbá annak bizonyítását, hogy a kérelmező az 1. cikkben megállapított feltételeknek eleget tesz.
(2) A 68/360/EGK irányelv 2., 3. cikkét és a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontját, valamint (2) bekezdését és a 9. cikkét értelemszerűen kell alkalmazni ezen irányelv kedvezményezettjeire.
Egy tagállam állampolgárának a tagállam területén tartózkodási joggal rendelkező házastársa és eltartott gyermekei jogosultak bármely munkavállalói jogviszonyba lépni vagy bármely önálló vállalkozói tevékenységet folytatni az érintett tagállam egész területén, még akkor is, ha egyik tagállamnak sem állampolgárai.
A tagállamok nem térhetnek el ezen irányelv rendelkezéseitől, kivéve közrendi, közbiztonsági vagy közegészségügyi okok alapján. Ebben az esetben a 64/221/EGK irányelvet kell alkalmazni.
(3) Ez az irányelv nem érinti a második lakóingatlan megszerzésére vonatkozó hatályos jogszabályokat.
3. cikk
A tartózkodási jog addig gyakorolható, amíg a jogosultak eleget tesznek az 1. cikkben megállapított feltételeknek.
4. cikk
A Bizottság az ezen irányelv végrehajtására megállapított határidőtől számított három éven belül, és azt követően pedig három évente jelentést készít ezen irányelv alkalmazásáról, és azt az Európai Parlament és a Tanács elé terjeszti.
5. cikk
A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1992. június 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
6. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1990. június 28-án.