KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1580/2007
af 21. december 2007
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1182/2007 vedrørende frugt og grøntsager
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (1), særlig artikel 1, stk. 3,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 1, stk. 3,
under hensyntagen til Rådets forordning (EF) nr. 1182/2007 af 26. september 2007 om særlige regler for frugt og grøntsager og om ændring af direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) nr. 827/68, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2826/2000, (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 318/2006 og ophævelse af forordning (EF) nr. 2202/96 (3), særlig artikel 42, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 1182/2007 har ændret den tidligere ordning for frugt og grøntsager som fastlagt i forordning (EF) nr. 2200/96, forordning (EF) nr. 2201/96 og Rådets forordning (EF) nr. 2202/96 af 28. oktober 1996 om en støtteordning for producenter af visse citrusfrugter (4).
(2)
De nuværende gennemførelsesbestemmelser for frugt og grøntsager står i en lang række forordninger, hvoraf mange er blevet ændret mange gange. Disse gennemførelsesbestemmelser bør ændres som følge af de ændringer af frugt- og grøntsagsordningen, der er sket ved forordning (EF) nr. 1182/2007, samt på baggrund af erfaringerne. Ændringernes omfang gør det af klarhedshensyn nødvendigt at indarbejde alle disse gennemførelsesbestemmelser i en ny særskilt forordning.
(3)
Følgende kommissionsforordninger bør derfor ophæves:
-
forordning (EF) nr. 3223/94 af 21. december 1994 om gennemførelsesbestemmelser til importordningen for frugt og grøntsager (5)
-
forordning (EF) nr. 1555/96 af 30. juli 1996 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for anvendelse af tillægsimporttold for frugt og grøntsager (6)
-
forordning (EF) nr. 961/1999 af 6. maj 1999 om gennemførelsesbestemmelser for udvidelse af anvendelsesområdet for regler fastsat af producentorganisationer for frugt og grøntsager (7)
-
forordning (EF) nr. 544/2001 af 20. marts 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår ekstra finansiel støtte til driftsfonde (8)
-
forordning (EF) nr. 1148/2001 af 12. juni 2001 om kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager (9)
-
forordning (EF) nr. 2590/2001 af 21. december 2001 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Schweiz foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (10)
-
forordning (EF) nr. 1791/2002 af 9. oktober 2002 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Marokko foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (11)
-
forordning (EF) nr. 2103/2002 af 28. november 2002 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Sydafrika foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (12)
-
forordning (EF) nr. 48/2003 af 10. januar 2003 om bestemmelser for blandinger af friske frugter og grøntsager af forskellige arter i samme salgspakning (13)
-
forordning (EF) nr. 606/2003 af 2. april 2003 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Israel foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (14)
-
forordning (EF) nr. 761/2003 af 30. april 2003 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Indien foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (15)
-
forordning (EF) nr. 1432/2003 af 11. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer og foreløbig anerkendelse af producentsammenslutninger (16)
-
forordning (EF) nr. 1433/2003 af 11. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår ekstra driftsfonde, driftsprogrammer og finansiel støtte (17)
-
forordning (EF) nr. 1943/2003 af 3. november 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår støtte til foreløbigt anerkendte producentsammenslutninger (18)
-
forordning (EF) nr. 103/2004 af 21. januar 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår interventionsordningen for frugt og grøntsager og tilbagekøb fra markedet (19)
-
forordning (EF) nr. 1557/2004 af 1. september 2004 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter, som New Zealand foretager inden importen til EF (20)
-
forordning (EF) nr. 179/2006 af 1. februar 2006 om en importlicensordning for æbler fra tredjelande (21)
-
forordning (EF) nr. 430/2006 af 15. marts 2006 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Senegal foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (22)
-
forordning (EF) nr. 431/2006 af 15. marts 2006 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Kenya foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (23)
-
forordning (EF) nr. 1790/2006 af 5. december 2006 om godkendelse af den kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne for friske frugter og grøntsager, som Tyrkiet foretager inden importen til Det Europæiske Fællesskab (24).
(4)
Der bør vedtages detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1182/2007.
(5)
Der bør fastsættes produktionsår for frugt og grøntsager. Eftersom ingen støtteordninger i sektoren længere følger de pågældende produkters høstcyklus, kan alle produktionsår harmoniseres til at følge kalenderåret.
(6)
Med forordning (EF) nr. 1182/2007 får Kommissionen tilladelse til at indføre handelsnormer for frugt og grøntsager, og ifølge artikel 2, stk. 7, skal de eksisterende enkeltstående forordninger vedrørende sådanne normer fortsat finde anvendelse, indtil der er vedtaget nye normer.
(7)
Der skal åbnes mulighed for undtagelser og fritagelser fra anvendelse af handelsnormer i tilfælde af bestemte operationer, som enten er meget marginale og/eller specielle eller finder sted i begyndelsen af distributionskæden, eller når der er tale om produkter til forarbejdning.
(8)
De angivelser, som kræves efter handelsnormerne, skal klart fremgå af emballagen/etiketten.
(9)
Pakninger med forskellige arter af friske frugter og grøntsager finder stadigt større udbredelse på markedet for at imødekomme efterspørgslen fra nogle forbrugere. I henhold til god forretningsskik er friske frugter og grøntsager, der sælges i samme pakning, af samme kvalitet. For produkter, der ikke er fastsat normer for i EU, kan dette sikres ved anvendelse af generiske bestemmelser. Der bør vedtages mærkningsbestemmelser for blandinger af frugt og grøntsager af forskellige arter i pakninger. De bør være forenklede i forhold til bestemmelserne i handelsnormerne for navnlig at tage hensyn til den disponible plads på etiketten.
(10)
Hver medlemsstat bør udpege kontrolorganer, som skal være ansvarlige for, at der foretages overensstemmelseskontrol i alle handelsled. Et af disse organer skal være ansvarligt for kontakt til og koordination mellem alle øvrige udpegede organer.
(11)
Information om de erhvervsdrivende og om de grundlæggende træk ved deres virksomhed er en uundværlig hjælp for medlemsstaterne i deres analyser, og hver medlemsstat bør derfor oprette en database med oplysninger om erhvervsdrivende i sektoren for friske frugter og grøntsager.
(12)
Overensstemmelseskontrollen bør foregå ved hjælp af stikprøver og koncentreres om erhvervsdrivende, hos hvem risikoen for at finde varer, som ikke overholder normerne, er størst. Under hensyntagen til de nationale markeders særpræg bør medlemsstaterne fastsætte regler, som gør det muligt for dem at målrette deres kontrol mod bestemte kategorier erhvervsdrivende. For at sikre åbenhed bør disse regler meddeles Kommissionen.
(13)
Medlemsstaterne bør sikre, at eksport af friske frugter og grøntsager til tredjelande er i overensstemmelse med handelsnormerne og attestere dette, jf. den Genève-protokol om fastsættelse af normer for friske frugter og grøntsager samt tørrede produkter, der er indgået inden for rammerne af De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa, og OECD-ordningen for anvendelse af internationale normer for frugt og grøntsager.
(14)
Friske frugter og grøntsager, der importeres fra tredjelande, bør være i overensstemmelse med handelsnormerne eller tilsvarende normer. Der bør derfor foretages en overensstemmelseskontrol, inden disse varer føres ind på Fællesskabets toldområde, dog ikke af mindre partier, hvor kontrolmyndighederne/-organerne anser risikoen for manglende overensstemmelse for beskeden. I visse tredjelande, som på tilfredsstillende betingelser garanterer, at normerne overholdes, kan kontrolorganerne i de pågældende tredjelande foretage kontrol forud for eksporten. Udnyttes denne mulighed, bør medlemsstaterne regelmæssigt undersøge, hvorvidt den kontrol, som tredjelandenes kontrolorganer har gennemført forud for eksporten, er effektiv/pålidelig, og underrette Kommissionen om resultaterne af disse undersøgelser.
(15)
Det bør sikres, at produkter til industriel forarbejdning, der ikke er underlagt handelsnormer, ikke afsættes på markedet for produkter til forbrug i frisk tilstand. Disse produkter bør mærkes på en passende måde, og i visse tilfælde/når det er muligt ledsages af en attest om industriel anvendelse, som angiver produktets endelige anvendelsesformål og giver mulighed for at kontrollere dette.
(16)
Frugt og grøntsager, der er omfattet af overensstemmelseskontrollen, skal underkastes den samme form for kontrol i alle handelsled. Det vil i denne forbindelse være hensigtsmæssigt at anvende de kontrolbestemmelser, som er blevet anbefalet af De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa, og som svarer til OECD’s anbefalinger på området. Det er dog nødvendigt at fastsætte særlige regler for kontrol ved detailsalg.
(17)
Der bør kunne udstedes anerkendelse af producentorganisationer for de produkter, der er genstand for en ansøgning. Når der udelukkende ansøges om godkendelse for produkter til forarbejdning, bør det sikres, at de rent faktisk leveres til forarbejdning.
(18)
For at nå målene for frugt- og grøntsagsordningen og sikre, at producentorganisationerne gennemfører deres aktioner varigt og effektivt, er det nødvendigt at have en optimal stabilitet i producentorganisationen. Der bør derfor fastsættes en minimumsperiode for en producents medlemskab af en producentorganisation. Medlemsstaterne bør have mulighed for at fastsætte udmeldelsesfrister og tidspunkter, hvor et medlems udmeldelse får virkning.
(19)
En producentorganisations vigtigste og væsentligste aktiviteter skal være knyttet til koncentrationen af udbud og afsætning. En producentorganisations andre aktiviteter af handelsmæssig eller anden art bør dog være tilladt inden for visse grænser. Bl.a. bør samarbejde mellem producentorganisationer fremmes for at sikre, at markedsføringen af frugt og grøntsager, der udelukkende er købt hos en anden anerkendt producentorganisation, hverken tages i betragtning i beregningen af hovedaktiviteten eller i de øvrige aktiviteter. Det er hensigtsmæssigt at udvide mulighederne for tilvejebringelse af tekniske hjælpemidler til, at dette også kan ske via en producentorganisation.
(20)
Producentorganisationer kan besidde kapitalandele i filialer, der bidrager til at forøge værditilvæksten af deres medlemmers produktion. Der bør fastlægges regler for beregning af værdien af en sådan afsat produktion. Disse filialer skal have samme hovedaktiviteter som producentorganisationen med mulighed for en overgangsperiode med henblik på tilpasning.
(21)
Der bør fastlægges detaljerede regler for, hvilke funktioner sammenslutninger af producentorganisationer, tværnationale producentorganisationer og tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer i henhold til i forordning (EF) nr. 1182/2007 skal have, samt for anerkendelse af dem. For konsekvensens skyld bør disse i videst muligt omfang afspejle bestemmelserne for producentorganisationer.
(22)
For at lette koncentrationen af udbuddet bør sammenlægning af bestående producentorganisationer fremmes for at skabe nye producentorganisationer gennem fastlæggelsen af regler for de sammenlagte producentorganisationers sammenlagte driftsprogrammer.
(23)
Samtidig med overholdelse af princippet om, at en producentorganisation skal oprettes på producenternes initiativ og kontrolleres af disse, bør der gives medlemsstaterne mulighed for at fastsætte betingelser, som andre fysiske eller juridiske personer skal opfylde for at blive accepteret som medlem af en producentorganisation og/eller en sammenslutning af producentorganisationer.
(24)
For at sikre, at producentorganisationerne rent faktisk repræsenterer et minimumsantal producenter, er det nødvendigt, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger for at undgå, at et mindretal medlemmer, der eventuelt tegner sig for størstedelen af den pågældende producentorganisations produktion, majoriserer producentorganisationens forvaltning og drift.
(25)
For at tage hensyn til de forskellige situationer for produktion og markedsføring i Fællesskabet bør medlemsstaterne fastsætte betingelser for foreløbig anerkendelse af producentsammenslutninger, der forelægger en anerkendelsesplan.
(26)
For at fremme oprettelsen af stabile producentorganisationer, der kan bidrage til en varig opfyldelse af målene for den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, bør en foreløbig anerkendelse kun indrømmes producentsammenslutninger, der kan godtgøre, at de har mulighed til at opfylde alle betingelserne for anerkendelse inden for et bestemt tidsrum.
(27)
Det bør fastlægges, hvilke oplysninger producentsammenslutningerne skal medtage i anerkendelsesplanen. For at producentsammenslutningerne bedre kan opfylde betingelserne for anerkendelse er det nødvendigt at tillade ændringer i anerkendelsesplanen. Med henblik herpå bør det fastsættes, at medlemsstaterne kan anmode en producentsammenslutning om korrigerende foranstaltninger for at sikre anerkendelsesplanens gennemførelse.
(28)
En producentsammenslutning har ret til at opfylde betingelserne inden afslutningen af anerkendelsesplanen. Der bør fastsættes bestemmelser for, at nævnte sammenslutninger kan indgive en anmodning om anerkendelse sammen med udkast til driftsprogrammer. For konsekvensens skyld bør en anerkendelse af en producentsammenslutning indebære afslutningen af dens anerkendelsesplan, og støtten bør afbrydes. For at tage hensyn til den flerårige finansiering af investeringer bør investeringer, hvortil der kan ydes investeringsstøtte, kunne indgå i driftsprogrammer.
(29)
For at lette den korrekte anvendelse af ordningen for støtte til dækning af udgifterne til oprettelse og administration af producentsammenslutninger, bør denne støtte ydes i form af et fast beløb. Der bør indføres et loft over dette faste beløb af hensyn til de budgetmæssige begrænsninger. For at tage hensyn til de forskellige økonomiske behov hos producentsammenslutninger af forskellig størrelse bør dette loft desuden tilpasses efter værdien af producentsammenslutningernes salgbare produktion.
(30)
For at sikre sammenhængen og en gnidningsløs overgang til status som anerkendt producentsammenslutning bør der gælde de samme regler for producentsammenslutninger som for producentorganisationer med hensyn til deres hovedaktiviteter og værdien af deres afsatte produktion.
(31)
I tilfælde af sammenlægninger bør der være mulighed for at yde støtte til de producentsammenslutninger, der opstår ved sammenlægningen, for at tage hensyn til de nye producentsammenslutningers finansielle behov og sikre, at støtteordningen anvendes korrekt.
(32)
For at lette anvendelsen af støtteordningen på driftsprogrammer bør producentorganisationernes afsatte produktion defineres nøjagtigt, herunder ved angivelse af hvilke produkter der kan tages hensyn til og det afsætningstrin, hvorpå produktionsværdien skal fastlægges. Andre metoder til beregning af den produktion, der kan afsættes, bør også kunne anvendes i tilfælde af årlige forskydninger eller utilstrækkelige data. For at undgå, at ordningen misbruges, bør producentorganisationerne som hovedregel ikke kunne ændre referenceperioder, mens programmet løber.
(33)
For at sikre, at støtten anvendes korrekt, bør der fastlægges så fleksible bestemmelser for forvaltningen af driftsfonde og medlemmernes finansielle bidrag som muligt på betingelse af, at alle producenter kan udnytte driftsfonden og kan deltage demokratisk i beslutningerne om dens anvendelse.
(34)
Der bør fastlægges bestemmelser for omfanget for og opbygningen af den nationale strategi for bæredygtige driftsprogrammer og for de nationale rammer for miljøforanstaltninger. Målet herfor er at optimere allokeringen af finansielle ressourcer og forbedre strategiens kvalitet.
(35)
Med henblik på at forvalte ordningen korrekt bør der fastlægges procedurer for indgivelse og godkendelse af driftsprogrammer, herunder tidsfrister, så myndighederne kan foretage en passende evaluering af oplysningerne om de foranstaltninger og aktiviteter, der skal indgå i eller udelukkes fra programmerne. Da programmerne forvaltes på årsbasis, bør det fastsættes, at programmer, der ikke godkendes inden en given dato, udsættes et år.
(36)
Der bør anvendes en procedure for en årlig ændring af driftsprogrammer for det følgende år, så de kan tilpasses for at tage hensyn til eventuelle nye betingelser, som ikke kunne forudses, da de oprindeligt blev forelagt. Det bør også være muligt at ændre foranstaltninger og driftsfondens beløb i løbet af det år, hvor et program gennemføres. Alle sådanne ændringer bør være underlagt visse grænser og betingelser, der fastlægges af medlemsstaterne, herunder obligatorisk meddelelse af ændringer til myndighederne for at sikre, at godkendte programmer bevarer de overordnede formål.
(37)
Af finansielle grunde og af hensyn til retssikkerheden bør der udarbejdes lister over foranstaltninger og udgifter, der ikke kan omfattes af driftsprogrammer.
(38)
I forbindelse med investeringer i individuelle bedrifter bør der for at undgå, at et medlem, der afbryder tilknytningen til organisationen i den nyttige periode af investeringen, opnår en urimelig berigelse, fastsættes bestemmelser om, at organisationen kan inddrive restværdien af investeringen, uanset om en sådan investering ejes af et medlem eller organisationen.
(39)
For at sikre, at ordningen anvendes korrekt, bør det fastlægges nærmere, hvilke oplysninger der skal anføres i støtteansøgningerne, og hvilke procedurer der skal gælde for støtteudbetalingen. For at undgå likviditetsproblemer bør producentorganisationerne kunne anvende en ordning med udbetaling af forskud, idet der skal stilles sikkerhed. Af de samme årsager bør der kunne anvendes en alternativ ordning til at refundere allerede afholdte udgifter.
(40)
Der bør fastlægges detaljerede bestemmelser om omfang og anvendelse af krisestyrings- og kriseforebyggelsesforanstaltninger. Så vidt muligt bør disse bestemmelser sikre fleksibilitet og hurtig anvendelse under kriser, og det bør derfor overlades til medlemsstater og producentorganisationer selv at tage beslutninger. Disse bestemmelser bør dog hindre misbrug og omfatte grænser for anvendelsen af bestemte foranstaltninger, herunder af økonomisk art. De bør også sikre, at krav til plantesundhed og miljø overholdes.
(41)
Der bør vedtages detaljerede bestemmelser for tilbagekøb fra markedet, hvor der tages hensyn til den pågældende foranstaltnings potentielle betydning. Der bør navnlig fastlægges bestemmelser om ordningen for øget støtte til tilbagekøbte frugter og grøntsager, som velgørende organisationer og andre foretagender og institutioner uddeler gratis som humanitær hjælp. Der bør desuden fastlægges maksimumlofter for støtte til tilbagekøb for at sikre, at disse ikke bliver en permanent alternativ afsætningsmulighed for produkter sammenholdt med at afsætte dem på markedet. For produkter, for hvilke der er fastsat et maksimumloft for EF-tilbagekøbsgodtgørelsen i bilag V til forordning (EF) nr. 2200/96, er det hensigtsmæssigt at bevare dette loft med forbehold af en vis stigning, som skal afspejle, at disse tilbagekøb nu samfinansieres. For andre produkter, hvor erfaringen endnu ikke har vist, at der består en risiko for overdrevne tilbagekøb, er det hensigtsmæssigt at tillade medlemsstaterne at fastsætte maksimale støtteniveauer. Af samme årsager er det dog i alle tilfælde hensigtsmæssigt at fastsætte en kvantitativ grænse for tilbagekøb pr. produkt pr. producentorganisation.
(42)
Der bør indføres detaljerede bestemmelser for den nationale finansielle støtte, som medlemsstater kan yde i områder af Fællesskabet, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad; bestemmelserne bør omfatte en definition af denne lave organiseringsgrad. Der bør også fastlægges procedurer for godkendelse af en sådan national støtte samt for godkendelse og omfang af Fællesskabets refusion af støtten og for refusionens andel, som bør afspejle de nugældende.
(43)
Der bør fastlægges detaljerede bestemmelser, navnlig de nødvendige proceduremæssige bestemmelser, for betingelserne for, hvornår regler fastsat af en producentorganisation for frugt og grøntsager eller en sammenslutning af sådanne organisationer kan udvides til at gælde for alle producenter i et bestemt økonomisk område. Hvor produkter sælges på træ eller busk, bør det også fastlægges, hvilke regler anvendelsesområdet udvides for til også at omfatte producent eller køber.
(44)
Fællesskabets æbleproducenter har i den seneste tid befundet sig i en vanskelig situation, der bl.a. skyldes en markant stigning i importen af æbler fra visse tredjelande på den sydlige halvkugle. Overvågningen af æbleimporten bør derfor forbedres. Med henblik herpå vil det være hensigtsmæssigt at indføre en ordning, hvorefter der udstedes importlicenser på betingelse af, at der stilles sikkerhed for, at de transaktioner, som importlicensen udstedes for, rent faktisk gennemføres. Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen med import- og eksportlicenser og forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter (25) og Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (26) bør gælde.
(45)
Der bør fastlægges detaljerede bestemmelser for indgangsprisordningen for frugt og grøntsager. De letfordærvelige frugter og grøntsager, der er tale om, leveres under handelsordningen med levering i kommission, men denne ordning skaber særlige vanskeligheder ved bestemmelsen af værdien i disse produkter. Der bør fastsættes mulige metoder til beregning af den indgangspris, der skal danne grundlag for tariferingen af de indførte produkter i den fælles toldtarif. Navnlig bør der fastsættes faste importværdier på grundlag af det vægtede gennemsnit af produkternes gennemsnitspriser, og det er nødvendigt at fastsætte særlige bestemmelser, såfremt der ikke foreligger noteringer for produkter fra en given oprindelse. Der bør være mulighed for at stille en sikkerhed under visse omstændigheder for at sikre, at ordningen anvendes korrekt.
(46)
Der bør indføres detaljerede bestemmelser om den importtold, der kan pålægges bestemte produkter ud over den told, der er fastsat i den fælles toldtarif. Tillægstolden kan pålægges, hvis den indførte mængde af de pågældende produkter overskrider en udløsningsmængde, der er fastsat for produktet og anvendelsesperioden. Produkter, der er under transport til Fællesskabet, er fritaget for tillægstold, og der bør derfor vedtages særlige bestemmelser for dem.
(47)
Der fastlægges bestemmelser om, at såvel producentorganisationer som medlemsstater foretager passende overvågning og evaluering af igangværende programmer og ordninger for at vurdere deres effektivitet.
(48)
Der bør fastlægges foranstaltninger/bestemmelser for de meddelelser, der er nødvendige for at gennemføre denne forordning, dvs. deres art samt hvilket format de skal have, og hvordan de skal kommunikeres. Det kan bl.a. dreje sig om meddelelser fra producenter og producentorganisationer til medlemsstaterne og fra medlemsstaterne til Kommissionen samt sanktioner i tilfælde af for sen eller unøjagtig meddelelse.
(49)
Der bør fastlægges bestemmelser om, hvilke former for kontrol der er nødvendig for at sikre en korrekt anvendelse af denne forordning og forordning (EF) nr. 1182/2007 og passende sanktioner i tilfælde af, at der konstateres uregelmæssigheder. Disse foranstaltninger bør omfatte både specifikke kontrolforanstaltninger og sanktioner på EU-niveau og supplerende nationale kontrolforanstaltninger og sanktioner. Kontrolforanstaltningerne og sanktionerne bør være effektive, have en afskrækkende virkning og være forholdsmæssigt afpassede. Der bør være mulighed for at løse problemer i tilfælde af åbenlys fejl, force majeure og andre usædvanlige omstændigheder for at sikre, at producenterne får en rimelig behandling. Der bør indføres bestemmelser vedrørende kunstigt skabte situationer, så det undgås, at nogen drager fordel heraf.
(50)
Der bør vedtages bestemmelser for at sikre en gnidningsløs overgang fra den tidligere ordning til den nye ordning i henhold til denne forordning og gennemførelsen af overgangsbestemmelserne i artikel 55 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
(51)
De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelsen fra Forvaltningskomitéen for Frugter og Grøntsager -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde og anvendelse af termer
1. Ved denne forordning fastsættes gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1182/2007.
2. Udtryk, som anvendes i de forordninger, der er anført i stk. 1, har samme betydning, når de bruges i denne forordning, medmindre andet er fastsat i denne forordning.
Artikel 2
Produktionsår
Produktionsårene for de produkter, der er anført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96, løber fra 1. januar til 31. december.
AFSNIT II
KLASSIFICERING AF PRODUKTERNE
KAPITEL I
Almindelige bestemmelser
Artikel 3
Undtagelser og fritagelser fra anvendelsen af handelsnormer
1. Uanset artikel 2, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1182/2007 er følgende ikke undergivet handelsnormer:
a)
produkter, som sendes til forarbejdningsvirksomheder, hvor der ikke i henhold til denne forordning er fastsat minimumskrav til kvaliteten af produkter, som er bestemt til industriel forarbejdning
b)
produkter, som af producenten på hans bedrift overdrages til forbrugeren til dennes personlige brug
c)
efter en afgørelse, som Kommissionen på anmodning af en medlemsstat har truffet efter proceduren i artikel 46 i forordning (EF) nr. 2200/1996, produkter fra et bestemt område, som sælges i detailhandelen i dette område for at tilgodese en velkendt lokal forbrugstradition.
2. Uanset artikel 2, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1182/2007 er følgende ikke undergivet handelsnormer inden for et bestemt dyrkningsområde:
a)
produkter, som af producenten sælges eller leveres til sorterings- og emballeringsvirksomheder eller til lagervirksomheder, eller som fra producentens bedrift sendes til disse virksomheder
b)
produkter, som fra lagervirksomheder sendes til sorterings- og emballeringsvirksomheder.
3. Uanset artikel 2, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1182/2007 kan medlemsstaterne fritage følgende fra kravet om overholdelse af handelsnormerne eller nogle af bestemmelserne i handelsnormerne:
a)
produkter, der udstilles med henblik på salg, udbydes til salg, sælges, leveres eller i øvrigt af producenten bringes i handelen på engroshandelscentre, navnlig produktionsmarkeder, beliggende i dyrkningsområdet
b)
produkter, der fra disse engroshandelscentre sendes til sorterings-, emballerings- eller lagervirksomheder inden for samme dyrkningsområde.
Såfremt første afsnit bringes i anvendelse, underretter den pågældende medlemsstat Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet i så henseende.
4. Det godtgøres over for den kompetente myndighed i medlemsstaten, at de produkter, der er anført i stk. 1, litra a), og stk. 2, opfylder de fastlagte betingelser, navnlig med hensyn til deres anvendelse.
Artikel 4
Særlige angivelser
1. De angivelser, som efter handelsnormerne kræves med hensyn til mærkning i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 1182/2007, skal med letlæselig og synlig skrift være anbragt på en af emballagens sider, enten som et direkte påtryk på pakken, der ikke kan slettes, eller som en etiket, der indgår i selve pakningen eller er solidt fastgjort til denne.
2. For produkter, som afsendes uemballeret, løst læsset i et transportmiddel, skal de i stk. 1 omhandlede oplysninger være anført i et dokument, som ledsager varen, eller på en seddel, der er anbragt synligt i transportmidlet.
Artikel 5
Særlige angivelser i detailhandelen
Tilbydes produkterne i detailhandelen i emballage, skal de angivelser, som er fastsat med hensyn til mærkning i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1182/2007, være anbragt tydeligt og letlæseligt.
For færdigpakkede produkter som anført i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF (27) skal nettovægten anføres foruden de angivelser, der er foreskrevet i handelsnormerne. For produkter, som normalt sælges stykvis, er der dog ikke pligt til at anføre nettovægten, når antallet af stykker klart kan ses og let kan tælles gennem indpakningen, eller når antallet er anført i mærkningen.
Produkterne kan tilbydes uden emballage, såfremt detailhandleren forsyner de til salg udbudte produkter med et skilt, som med meget tydelig og letlæselig skrift angiver de i handelsnormerne og i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007 foreskrevne oplysninger vedrørende sort, produktets oprindelsesland og klasse.
Artikel 6
Salgspakninger
1. Salgspakninger med friske frugter og grøntsager af nettovægt på 3 kg og derunder kan indeholde blandinger af friske frugter og grøntsager af forskellige arter, såfremt:
a)
produkterne er af ensartet kvalitet, og hver art opfylder normerne, jf. stk. 2
b)
etiketten er forsynet med en passende mærkning, jf. stk. 3, og
c)
blandingen ikke vildleder køberne.
2. Produkterne i pakningerne som anført i stk. 1 skal være af samme handelstypekvalitet som nævnt i bilag 1.
Hvis blandinger indeholder frugter og grøntsager, der ikke er fastsat EF-handelsnormer for, skal produkterne kunne klassificeres i samme klasse ifølge bestemmelserne i bilag I.
3. Mærkningen af de i stk. 1 nævnte salgspakninger og/eller hver af de kasser, som de er pakket i, omfatter mindst følgende oplysninger:
a)
Pakkeriets og/eller afsenderens navn og adresse. Disse oplysninger kan erstattes med følgende:
i)
for alle emballager med undtagelse af færdigpakninger: den officielt udstedte og anerkendte kode for pakkeriet og/eller afsenderen efter betegnelsen »pakkeri og/eller afsender« (eller en tilsvarende forkortelse)
ii)
for færdigpakninger: navn og adresse på salgsvirksomheden med sæde i Fællesskabet efter anførslen »emballeret for:« eller tilsvarende. I dette tilfælde skal klæbemærket også omfatte koden for pakkeriet og/eller afsenderen. Salgsvirksomheden stiller al information, som kontrolmyndighederne skønner nødvendig, til rådighed om betydningen af den pågældende kode
b)
navn på hvert produkt/hver art, der findes i pakningen
c)
sortsnavn eller handelstype for hvert af de produkter, der indgår i blandingen, og som ifølge EF’s handelsnormer er påkrævet for ikke-blandede produkter
d)
oprindelsesland for hvert produkt i pakningen; oplysningen anføres i umiddelbar nærhed af navnet på de tilsvarende produkter
e)
kvalitetsklasse.
For frugter og grøntsager med EF-handelsnormer anføres disse oplysninger i stedet for oplysningerne i de pågældende handelsnormer.
KAPITEL II
Kontrol af overensstemmelse med handelsnormerne
Afdeling 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 7
Anvendelsesområde
Dette kapitel indeholder bestemmelser for den overensstemmelseskontrol, medlemsstaterne foretager i alle handelsled for at fastslå, om produkterne er i overensstemmelse med handelsnormerne i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Artikel 8
Ansvarlige organer
1. Hver medlemsstat udpeger:
a)
en myndighed, i det følgende benævnt »koordineringsmyndigheden«, som er eneansvarlig for koordinering og kontakter på de områder, som er omfattet af dette kapitel, og
b)
et eller flere kontrolorganer, i det følgende benævnt »kontrolorganer«, som har ansvaret for anvendelsen af artikel 2, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen:
a)
navn og postadresse samt elektronisk adresse på den koordineringsmyndighed, de har udpeget i medfør af stk. 1
b)
navn og postadresse samt elektronisk adresse på de kontrolorganer, de har udpeget i medfør af stk. 1
c)
den præcise fastlæggelse af de udpegede kontrolorganers kompetenceområde.
3. Koordineringsmyndigheden kan være kontrolorganet, et af kontrolorganerne eller et andet organ udpeget efter stk. 1.
4. Kommissionen offentliggør på en måde, den finder passende, en liste over de koordineringsmyndigheder, som medlemsstaterne har udpeget.
Artikel 9
Database med oplysninger om erhvervsdrivende
1. Medlemsstaterne opretter en database med oplysninger om de erhvervsdrivende i frugt- og grøntsagssektoren, der på de i denne artikel fastsatte betingelser rummer dataene om de erhvervsdrivende, der deltager i markedsføringen af friske frugter og grøntsager, som der er fastsat normer for i medfør af artikel 2 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
I dette kapitel forstås ved »erhvervsdrivende« enhver fysisk eller juridisk person, der ligger inde med friske frugter og grøntsager, som er underlagt handelsnormer, for at udstille disse produkter med henblik på salg, udbyde dem til salg, sælge eller i øvrigt bringe dem i handelen på Fællesskabets område for egen regning eller for tredjemands regning og/eller med henblik på eksport til tredjelande.
2. Medlemsstaterne bestemmer, på hvilke betingelser følgende erhvervsdrivende enten optages eller ikke optages i databasen:
a)
erhvervsdrivende, hvis virksomhed er af en sådan art, at de i henhold til artikel 3 er fritaget for at overholde handelsnormerne
b)
fysiske eller juridiske personer, hvis aktivitet i frugt- og grøntsagssektoren er begrænset til transport af varer eller til detailsalg af ringe mængder frugt og grøntsager.
3. Består databasen af flere særskilte elementer, sørger koordineringsmyndigheden for, at databasen og dens forskellige elementer samt ajourføringerne heraf er ensartede. Kontrolorganerne foretager ajourføringerne bl.a. på grundlag af de oplysninger, de indhenter under kontrollen i alle handelsled.
4. Databasen indeholder for hver erhvervsdrivende registreringsnummer, navn, adresse, de nødvendige oplysninger til klassificering i en af de kategorier, som er nævnt i artikel 10, herunder den erhvervsdrivendes placering i handelskredsløbet, en angivelse af den erhvervsdrivendeshans virksomheds størrelse samt oplysninger om forhold, der er konstateret under tidligere kontroller hos denne erhvervsdrivende, samt al anden information, som anses for at være nødvendig for kontrollen.
5. De erhvervsdrivende har pligt til at give de oplysninger, som medlemsstaterne anser for nødvendige for oprettelse og ajourføring af databasen. Medlemsstaterne fastlægger betingelser for, hvordan de erhvervsdrivende, der ikke er etableret på deres område, men som opererer på deres område, skal figurere i deres database.
Afdeling 2
Kontroller på det indre marked
Artikel 10
Overensstemmelseskontrol på det indre marked
1. Medlemsstaterne indfører en kontrolordning, som giver mulighed for ved stikprøver i alle handelsled at efterprøve, om de produkter, som de erhvervsdrivende ligger inde med, er i overensstemmelse med handelsnormerne.
Som led i denne kontrolordning fastlægger medlemsstaterne ud fra en analyse af risikoen for, at en erhvervsdrivende markedsfører produkter, der ikke er i overensstemmelse med handelsnormerne, hvor ofte kontrolorganerne skal foretage kontrol. Der skal foretages kontroller tilstrækkeligt ofte til at sikre overholdelse af Fællesskabets bestemmelser for hver kategori af erhvervsdrivende, som medlemsstaterne forud har defineret.
Den pågældende risikoanalyse baseres på de erhvervsdrivendes størrelse, deres placering i handelskredsløbet, forhold, der blev konstateret under tidligere kontroller, samt eventuelt andre parametre, som fastlægges af medlemsstaterne.
Erhvervsdrivende, som klargør og pakker frugt og grøntsager, især i dyrkningsområdet, vil i denne forbindelse blive kontrolleret hyppigere end andre kategorier erhvervsdrivende. Kontrollen kan endvidere foretages under transporten.
Viser det sig ved kontrollen, at der er begået betydelige uregelmæssigheder, øger kontrolorganerne kontrolhyppigheden hos de berørte erhvervsdrivende.
2. De erhvervsdrivende har pligt til at give kontrolorganerne de oplysninger, som disse anser for nødvendige for kontrollens tilrettelæggelse og gennemførelse.
3. Medlemsstaterne kan for en periode på tre år, der kan fornyes, tillade, at hvert kolli, der sendes, påklæbes et klæbemærke som vist i bilag II, hvis de pågældende afsendere giver tilstrækkelig garanti for, at de frugter og grøntsager, som de sender, og som er underlagt handelsnormer, udviser en konstant og høj overensstemmelsesgrad. Tilladelsen gives for tre år og kan fornyes.
For at få adgang til denne mulighed skal de erhvervsdrivende desuden
a)
råde over kontrolpersoner, der har gennemgået en uddannelse, som medlemsstaten har godkendt
b)
råde over passende anlæg til klargøring og emballering af produkterne
c)
forpligte sig til at foretage en overensstemmelseskontrol af de varer, de forsender, og råde over et register med en oversigt over alle de kontroloperationer, de har foretaget.
Giver den erhvervsdrivende ikke længere tilstrækkelig garanti for en konstant og høj overensstemmelsesgrad, eller er en af betingelserne i andet afsnit ikke længere opfyldt, trækker medlemsstaten den erhvervsdrivendes tilladelse til på hvert sendt kolli at påsætte det klæbemærke, hvoraf der er vist en model i bilag II, tilbage.
4. Den koordinerende myndighed tilstiller Kommissionen bestemmelserne i kontrolordningen som anført i stk. 1. Denne meddelelse skal især indeholde oplysninger om de forskellige kategorier erhvervsdrivende, der er identificeret, og om den kontrolhyppighed, der er fastsat for hver kategori, samt eventuelt de nærmere betingelser for anvendelsen af stk. 3, de nærmere betingelser for anvendelsen af artikel 11, stk. 1, og minimumsomfanget af den kontrol, der skal foretages hos de forskellige berørte erhvervsdrivende. Alle senere ændringer af kontrolordningen skal straks meddeles til Kommissionen.
5. Kontrolorganerne i en medlemsstat, på hvis område det for et vareparti fra en anden medlemsstat konstateres, at varerne ikke er i overensstemmelse med normerne på grund af produktfejl eller -forringelser, der allerede kunne konstateres under pakningen, sørger for, at sådanne tilfælde af manglende overensstemmelse, der afdækkes til og med engrosleddet, herunder i distributionscentre, meddeles koordineringsmyndighederne i de medlemsstater, der kan være berørt.
Artikel 11
Overensstemmelseskontrol ved eksport
1. Inden produkterne til eksport til tredjelande forlader Fællesskabets toldområde, sikrer det ansvarlige kontrolorgan i eksportleddet ved en overensstemmelseskontrol, at disse produkter er i overensstemmelse med handelsnormerne.
Eksportørerne har pligt til at give kontrolorganerne de oplysninger, som disse anser for nødvendige for kontrollens tilrettelæggelse og gennemførelse.
2. Medlemsstaterne kan for hver berørt kategori erhvervsdrivende efter en risikoanalyse fastsætte den minimumsandel af forsendelser og mængder, som det ansvarlige kontrolorgan skal underkaste en overensstemmelseskontrol ved eksport. Denne andel skal være tilstrækkelig til at sikre, at EF-reglerne overholdes. Afslører kontrollen betydelige uregelmæssigheder, øger kontrolorganerne andelen af de forsendelser og mængder, der skal kontrolleres hos de pågældende erhvervsdrivende.
Medlemsstaterne kan anvende ordningen i henhold til andet første afsnit på erhvervsdrivende, der opfylder følgende betingelser:
a)
de giver tilstrækkelig garanti for, at de frugter og grøntsager, som de afsætter, udviser en konstant og høj overensstemmelsesgrad
b)
de har kontrolpersonale, der har gennemgået en uddannelse, som medlemsstaten har godkendt
c)
de forpligter sig til at foretage en overensstemmelseskontrol af de varer, som de afsætter
d)
de forpligter sig til at føre et register med en oversigt over alle de kontroller, de har foretaget.
3. Efter at have foretaget den i stk. 1 omhandlede kontrol udsteder kontrolorganet den i bilag III fastsatte overensstemmelsesattest for hvert parti til eksport, som det anser for at være i overensstemmelse med normerne. Hvis en eksportforsendelse består af flere partier, kan partiernes overensstemmelse med normerne bekræftes på en og samme attest, for så vidt de forskellige partier, som indgår i forsendelsen, anføres tydeligt hver for sig.
I tilfælde af at de partier, der er omfattet af overensstemmelsesattesten, jf. stk. 2, ikke er blevet kontrolleret af det ansvarlige kontrolorgan ved eksport, skal angivelsen »egenkontrol (artikel 11, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 0000/2007)« være anført i rubrik 13 (Bemærkninger) i attesten.
4. Den ansvarlige toldmyndighed kan kun antage udførselsangivelsen:
a)
hvis varerne ledsages af enten den attest, der er nævnt i stk. 3, eller af den, der er nævnt i artikel 19, stk. 2, eller
b)
hvis det ansvarlige kontrolorgan på passende måde har underrettet toldmyndigheden om, at der er udstedt en af de to nævnte attester for de pågældende partier.
Artikel 12
Overensstemmelseskontrol ved import
1. Inden produkter fra tredjelande overgår til fri omsætning, skal det kontrolleres, om de er i overensstemmelse med handelsnormerne.
Importørerne har pligt til at give kontrolorganerne de oplysninger, som disse anser for nødvendige for at tilrettelægge og gennemføre den kontrol, der er anført i stk. 2 og i artikel 16, stk. 1.
2. Uden at dette berører bestemmelserne i artikel 3, foretager det ansvarlige kontrolorgan en overensstemmelseskontrol ved import af hvert importeret parti og udsteder den i bilag III viste overensstemmelsesattest, hvis produkterne stemmer overens med normerne. Hvis en importforsendelse består af flere partier, kan partiernes overensstemmelse med normerne bekræftes på en og samme attest, for så vidt de forskellige partier, som indgår i forsendelsen, anføres tydeligt hver for sig.
3. Toldmyndigheden tillader kun overgang til fri omsætning:
a)
hvis varerne ledsages af enten den attest, der er nævnt i stk. 2, den, der er nævnt i artikel 14, stk. 1, eller den, der er nævnt i artikel 19, stk. 2, eller
b)
hvis det ansvarlige kontrolorgan på passende måde har underrettet toldmyndigheden om, at der er udstedt en af de to nævnte attester for de pågældende partier.
4. Uanset stk. 1, 2 og 3 kan kontrolorganet ved import beslutte ikke at kontrollere bestemte partier, hvis det anser risikoen for manglende overensstemmelse med normerne for beskeden for disse partier. Kontrolorganet meddeler dette til toldmyndigheden ved hjælp af en erklæring forsynet med organets stempel eller underretter toldmyndigheden herom på anden måde, så den kan foretage toldbehandlingen.
Med henblik på anvendelse af første afsnit fastsætter kontrolorganet på forhånd kriterierne for evalueringen af risikoen for manglende overensstemmelse og fastsætter efter en risikoanalyse for hver type import, det har fastlagt, den minimumsandel af forsendelser og mængder, som det ansvarlige kontrolorgan skal underkaste en overensstemmelseskontrol ved import. Under alle omstændigheder skal enhver andel, der fastsættes i henhold til dette stykke, være væsentligt større end andelene i henhold til artikel 16, stk. 1.
5. For at opnå en mere ensartet anvendelse af stk. 4 i medlemsstaterne fastlægger Kommissionen fælles retningslinjer for anvendelsen. Koordineringsmyndigheden giver straks Kommissionen meddelelse om reglerne for anvendelsen af stk. 4, herunder kriterierne og minimumsandelene i henhold til stk. 4, andet afsnit, og om enhver senere ændring af disse regler.
6. Hvis det for et vareparti ved import fra tredjelande konstateres, at varerne ikke er i overensstemmelse med normerne, underretter koordineringsmyndigheden i den berørte medlemsstat omgående Kommissionen og koordineringsmyndighederne i de medlemsstater, der kan være berørt, og disse sørger for, at meddelelsen formidles i fornødent omfang på deres område. Meddelelserne til Kommissionen sendes via det elektroniske system, som Kommissionen angiver.
Afdeling 3
Kontrol foretaget af tredjelande
Artikel 13
Godkendelse af den kontrol, som tredjelandene foretager inden import til Fællesskabet
1. På anmodning fra et tredjeland kan Kommissionen efter proceduren i artikel 46 i forordning (EF) nr. 2200/96 godkende den overensstemmelseskontrol, som tredjelandet foretager inden importen til Fællesskabet.
2. Den i stk. 1 nævnte godkendelse kan indrømmes tredjelande, der anmoder herom, og på hvis område EF-handelsnormerne eller normer, der mindst svarer hertil, overholdes for produkter, som eksporteres til Fællesskabet.
Ved godkendelsen fastsættes det, hvem der er den officielle myndighed i tredjelandet, på hvis ansvar den i stk. 1 omhandlede kontrol foretages. Denne kontaktperson er ansvarlig for kontakterne til Fællesskabet. Ved godkendelsen fastlægges endvidere de kontrolorganer, der varetager nævnte kontrol, i det følgende benævnt »kontrolorganerne«.
Godkendelsen kan kun gælde produkter med oprindelse i det pågældende tredjeland og kan begrænses til bestemte produkter.
3. Kontrolorganerne skal være officielle organer eller officielt anerkendt af den i stk. 2 nævnte kontaktperson og frembyde en tilstrækkelig garanti samt råde over personale, udstyr og anlæg i det omfang, det er nødvendigt for, at kontrollen kan gennemføres efter de i artikel 20, stk. 1, omhandlede metoder eller tilsvarende metoder.
4. Listen over lande, hvis overensstemmelseskontrol er blevet godkendt i henhold til denne artikel, og de berørte produkter er anført i del A i bilag IV. Nærmere oplysninger om deres officielle myndigheder og kontrolorganer er anført i del B i samme bilag, og modellerne til attester, jf. artikel 14, er anført i del C i samme bilag.
Artikel 14
Attester
1. Kontrolorganerne udsteder for hvert kontrolleret parti, inden det føres ind på Fællesskabets toldområde, den i bilag III viste overensstemmelsesattest eller enhver anden formular, som er aftalt mellem Kommissionen og det pågældende tredjeland. Hvis en importforsendelse består af flere partier, kan partiernes overensstemmelse med normerne bekræftes på en og samme attest, for så vidt de forskellige partier, som indgår i forsendelsen, anføres tydeligt hver for sig.
Modellerne til den formular, som de attester, der er fastsat i første afsnit, er udstedt på, fastlægges som led i den i artikel 13, stk. 1, nævnte godkendelse.
2. Attesterne kan kun udstedes i ét eksemplar, der markeres som »original«. Hvis det er nødvendigt at udstede yderligere eksemplarer, skal disse være markeret »kopi«. De kompetente myndigheder i Fællesskabet accepterer kun originaleksemplaret af attesten som gyldigt.
Formularens format er 210 × 297 mm med en maksimal længdetolerance på mellem - 5 og + 8 mm. Der skal anvendes hvidt, træfrit og skrivefast papir med en vægt på mindst 40 gram pr. kvadratmeter.
Formularerne skal trykkes og udfyldes på et af Fællesskabets officielle sprog.
Formularerne skal udfyldes ad mekanisk eller lignende vej.
På attesten må ikke forekomme raderinger eller overskrivninger. Foretages der ændringer, skal det gøres ved hjælp af overstregning og eventuelt ved tilføjelse af de ønskede oplysninger. Enhver rettelse af denne art skal godkendes af ophavsmanden hertil og påtegnes af udstedelsesmyndighederne.
På hver attest skal der af hensyn til identifikationen være påført et løbenummer, og attesten skal påføres udstedelsesmyndighedens stempel samt underskrives af den eller de personer, der er bemyndiget hertil.
Udstedelsesmyndigheden beholder en kopi af hver attest, den udsteder.
Artikel 15
Suspension af godkendelse
Godkendelsen kan suspenderes af Kommissionen, hvis det i et betydeligt antal partier og/eller mængder konstateres, at varerne ikke svarer til oplysningerne i de attester, som tredjelandenes kontrolorganer har udstedt, eller når der ikke er svaret tilfredsstillende på de anmodninger om efterfølgende kontrol som anført i artikel 16, stk. 2.
Artikel 16
Supplerende kontroller foretaget af medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne kontrollerer fysisk ved import, om produkter, der importeres på de i nærværende afdeling nævnte vilkår, er i overensstemmelse med normerne ved for hvert berørt tredjeland at foretage overensstemmelseskontrol af en betydelig del af de på disse vilkår importerede forsendelser og mængder. Denne andel skal være tilstrækkelig til at kontrollere, om kontroltjenesterne overholder EF-reglerne. Medlemsstaterne sikrer sig, at foranstaltningerne i artikel 20, stk. 3, anvendes på de således kontrollerede partier, når disse ikke er i overensstemmelse med handelsnormerne.
Afslører kontrollen betydelige uregelmæssigheder, meddeler medlemsstaterne straks dette til Kommissionen, og kontrolorganerne øger andelen af de forsendelser og mængder, som skal kontrolleres efter bestemmelserne i denne artikel.
I tilfælde af at medlemsstaten opkræver et gebyr til dækning af omkostningerne ved overensstemmelseskontrollen i henhold til dette stykke, skal dette gebyr fastsættes på et sådant niveau, at det afspejler den mindre andel af kontrollerede forsendelser og mængder ved denne kontrol end ved kontrollen i henhold til artikel 12.
2. Hver gang der opstår begrundet tvivl om ægtheden af en attest som anført i artikel 14, stk. 1, første afsnit, eller om korrektheden af angivelserne herpå, foretages der en efterfølgende kontrol.
Den kompetente myndighed i Fællesskabet returnerer attesten eller kopien heraf til den officielle kontaktperson i tredjelandet, jf. artikel 13, stk. 2, andet afsnit, i givet fald med angivelse af de grunde, der kan berettige til en undersøgelse, og alle indhentede oplysninger, der tyder på, at attesten ikke er ægte, eller at angivelserne herpå ikke er rigtige. Kommissionen skal hurtigst muligt underrettes om anmodningerne om efterfølgende kontrol og om resultaterne af de enkelte kontroller.
Når der anmodes om en efterfølgende kontrol, kan importøren af de berørte varer anmode de kompetente kontrolorganer om at gennemføre den overensstemmelseskontrol, der er fastsat i artikel 12.
Artikel 17
Underretningsforpligtelser
1. Koordineringsmyndigheden giver for hvert kvartal inden udgangen af det kvartal, der følger efter det pågældende kvartal, for hvert tredjeland og hvert produkt Kommissionen meddelelse om det antal partier og de mængder, der er importeret på vilkårene i artikel 13, det antal partier og de mængder, som har været underkastet overensstemmelseskontrol efter artikel 16, stk. 1, samt i hvilke af disse partier varerne ifølge kontrolorganerne ikke var i overensstemmelse med dataene i de overensstemmelsesattester, som kontroltjenesten i tredjelandet har udstedt, sammen med oplysninger for hvert parti om, hvor stor en mængde det drejer sig om, og hvilken type fejl der er konstateret.
2. Toldmyndighederne arbejder tæt sammen med koordineringsmyndigheden og/eller kontrolorganerne, navnlig med hensyn til anvendelse af artikel 16, stk. 1 og 2, og giver dem alle nødvendige oplysninger.
Artikel 18
Administrativt samarbejde
1. Anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling sker under forudsætning af, at der indføres en procedure for administrativt samarbejde mellem Fællesskabet og hvert berørt tredjeland.
For at være berettiget til denne procedure skal de pågældende tredjelande tilsende Kommissionen alle relevante oplysninger om kontrolforanstaltningerne, herunder aftryk af de stempler, som kontrolorganerne i tredjelandene anvender, samt i givet fald straks enhver ændring af disse oplysninger. Kommissionen videresender disse oplysninger samt senere ændringer heraf til medlemsstaternes koordineringsmyndigheder, der derefter orienterer toldmyndighederne og andre kompetente myndigheder.
Når det administrative samarbejde er indført samt efter enhver væsentlig ændring af de oplysninger, som et tredjeland har fremsendt inden for rammerne af dette administrative samarbejde med hensyn til den officielle kontaktpersons og kontroltjenesternes navne og adresser, offentliggør Kommissionen en meddelelse herom på en måde, den finder passende.
2. Den i artikel 13, stk. 4, omhandlede godkendelse af tredjelande gælder fra den dato, hvor meddelelsen, jf. denne artikels stk. 1 vedrørende etablering af administrativt samarbejde mellem Fællesskabet og tredjelandet, offentliggøres af Kommissionen.
Afdeling 4
Produkter bestemt til industriel forarbejdning
Artikel 19
Produkter bestemt til industriel forarbejdning
1. I forbindelse med nærværende forordning er produkter til industriel forarbejdning frugt og grøntsager, der er underlagt handelsnormer, og som sendes til forarbejdningsvirksomhederne for dér at blive forarbejdet til produkter, hvis position i den kombinerede nomenklatur er forskellig fra det oprindelige friske produkts position.
2. De ansvarlige kontrolorganer udsteder den i bilag V viste attest om industriel anvendelse for produkter bestemt til eksport til tredjelande og for produkter importeret til Fællesskabet, hvis disse produkter er bestemt til industriel forarbejdning og derfor ifølge artikel 3, stk. 1, litra a), ikke behøver at være i overensstemmelse med handelsnormerne. De skal sikre sig, at de særlige mærkningsbestemmelser i denne artikels stk. 4 overholdes.
3. Ved import sender det ansvarlige kontrolorgan efter at have udstedt den i stk. 2 nævnte attest omgående koordineringsmyndigheden i den medlemsstat, hvor den industrielle forarbejdning skal finde sted, en kopi af den pågældende attest samt alle oplysninger, der er nødvendige for en eventuel kontrol af forarbejdningen. Efter forarbejdningen returnerer forarbejdningsvirksomheden attesten til det ansvarlige kontrolorgan, som sikrer sig, at produkterne rent faktisk har undergået en industriel forarbejdning.
4. Pakkeriet skal på synlig måde mærke emballagen på produkter til industriel forarbejdning med angivelsen »industriel anvendelse« eller en tilsvarende angivelse. I tilfælde af varer, der sendes i løs afladning, og som læsses direkte på et transportmiddel, skal denne angivelse anføres på en følgeseddel eller en seddel, der anbringes på et synligt sted inde i transportmidlet.
5. Medlemsstaterne træffer alle de hensigtsmæssige foranstaltninger, bl.a. med hensyn til samarbejde med de øvrige berørte medlemsstater, for at undgå, at varer, der er bestemt for friskvaremarkedet, sendes fra produktionsområdet som varer, der er bestemt til industriel forarbejdning.
Afdeling 5
Kontrolmetoder
Artikel 20
Kontrolmetoder
1. Bortset fra overensstemmelseskontrol ved detailsalg til den endelige forbruger foretages den i dette kapitel fastsatte overensstemmelseskontrol efter metoderne i bilag VI, medmindre andet er bestemt i nærværende forordning.
Medlemsstaterne fastsætter særlige regler for overensstemmelseskontrol ved detailsalg til den endelige forbruger.
2. Hvis det efter kontrol konkluderes, at varerne er i overensstemmelse med handelsnormerne, kan det ansvarlige kontrolorgan udstede den i bilag III viste overensstemmelsesattest. Denne attest skal under alle omstændigheder udstedes ved import og eksport.
3. I tilfælde af manglende overensstemmelse udsteder kontrolorganet en erklæring om manglende overensstemmelse til den erhvervsdrivende eller dennes repræsentant. Varer, for hvilke der er udstedt en erklæring om manglende overensstemmelse, må ikke flyttes uden tilladelse fra det kontrolorgan, som har udstedt denne erklæring. Denne tilladelse kan være afhængig af, at en række betingelser fastsat af det pågældende kontrolorgan, overholdes.
De erhvervsdrivende kan beslutte at bringe alle eller en del af varerne i overensstemmelse med normerne. Varer, der er bragt i overensstemmelse med normerne, må ikke markedsføres, før det ansvarlige kontrolorgan ved passende midler har sikret sig, at varerne er bragt i overensstemmelse med normerne. Kontrolorganet udsteder i givet fald først den i bilag III viste overensstemmelsesattest for partiet eller en del af partiet, når varerne er bragt i overensstemmelse med normerne.
Hvis et kontrolorgan imødekommer en erhvervsdrivendes anmodning om at bringe varerne i overensstemmelse med normerne i en anden medlemsstat end den, hvor det ved kontrollen er fastslået, at varerne ikke er i overensstemmelse med normerne, træffer de pågældende medlemsstater alle de foranstaltninger, de finder nødvendige, navnlig hvad angår indbyrdes samarbejde, til at efterprøve, at der er opnået overensstemmelse.
Når varerne hverken kan bringes i overensstemmelse med normerne eller gå til foder, industriel forarbejdning eller enhver anden nonfood-anvendelse, kan kontrolorganet, hvis det viser sig at være nødvendigt, anmode de erhvervsdrivende om at træffe de relevante foranstaltninger til at sikre, at de pågældende produkter ikke bringes i handelen.
De erhvervsdrivende forelægger de oplysninger, som medlemsstaterne finder nødvendige for anvendelsen af dette stykke.
4. Ved anvendelsen af dette kapitel skal fakturaer og ledsagedokumenter for produkter indeholde oplysninger om produkternes kvalitetsklasse, oprindelsesland og eventuelt den industrielle anvendelse. Dette krav gælder ikke ved detailsalg til den endelige forbruger.
AFSNIT III
PRODUCENTORGANISATIONER
KAPITEL I
Betingelser og anerkendelse
Afdeling 1
Definitioner
Artikel 21
Definitioner
1. I dette afsnit forstås ved:
a)
»producent«: en landbruger som omtalt i artikel 3, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007
b)
»filial«: en virksomhed, hvor en eller flere producentorganisationer eller sammenslutninger heraf besidder en kapitalandel, og som bidrager til at opfylde producentorganisationens eller sammenslutningen af producentorganisationers mål
c)
»tværnational producentorganisation«: en organisation, hvor mindst en af producenternes bedrifter ligger i en anden medlemsstat end den, hvor producentorganisationen har sit hovedsæde
d)
»tværnational sammenslutning af producentorganisationer«: en sammenslutning af producentorganisationer, hvor mindst en af de tilsluttede producentorganisationer har sit hovedsæde i en anden medlemsstat end den, hvor sammenslutningen har sit hovedsæde
e)
»konvergensmål«: mål for foranstaltninger til fordel for de mindst udviklede medlemsstater og regioner i henhold til fællesskabslovgivningen vedrørende Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (i det følgende benævnt EFRU), Den Europæiske Socialfond (i det følgende benævnt ESF) og Samhørighedsfonden for perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013
f)
»foranstaltning«:
i)
aktioner, der sigter mod at planlægge produktionen, herunder erhvervelse af anlægsaktiver
ii)
aktioner, der sigter mod at forbedre eller fastholde produktkvaliteten, herunder erhvervelse af anlægsaktiver
iii)
aktioner, der sigter mod at forbedre afsætningen, herunder erhvervelse af anlægsaktiver, samt andre promotions- og kommunikationsaktiviteter end dem, der henhører under nr. vi)
iv)
forskning og forsøgsmæssig produktion, herunder erhvervelse af anlægsaktiver
v)
uddannelsesaktioner, der ikke henhører under nr. vi), og aktioner, der sigter mod at fremme adgangen til rådgivning
vi)
et af de seks kriseforebyggelses- og krisestyringsinstrumenter, der er anført i artikel 9, stk. 2, første afsnit, litra a) til litra f), i forordning (EF) nr. 1182/2007
vii)
miljøforanstaltninger, jf. artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007, herunder erhvervelse af anlægsaktiver
viii)
øvrige aktioner, herunder erhvervelse af andre anlægsaktiver end dem, der henhører under nr. i), ii), iii), iv) og vii), der opfylder et eller flere af målene i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007
g)
»aktion«: en specifik aktivitet eller et specifikt instrument, der sigter mod at nå et bestemt operationelt mål, som kan bidrage til at nå et eller flere af de mål, der er anført i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007
h)
»biprodukt«: et produkt, der fremkommer ved tilberedning og/eller forarbejdning af en frugt eller grøntsag, og som har en positiv økonomisk værdi, men ikke er det tilsigtede hovedresultat
i)
»første forarbejdning«: forarbejdning af en frugt eller grøntsag til et andet produkt som anført i bilag I til EF-traktaten. Vask, opskæring, beskæring, tørring og pakning af friske produkter med henblik på afsætning betragtes ikke som første forarbejdning
j)
»branchegrundlag«, jf. artikel 10, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007: en eller flere af de aktiviteter, der er anført i artikel 20, litra c), i forordning (EF) nr. 1182/2007, og som er godkendt af medlemsstaten og forvaltes i fællesskab af en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer og mindst én anden aktør i fødevareforarbejdnings- og/eller distributionskæden, og
k)
»udgangsindikator«: enhver indikator, som afspejler en tilstand eller en tendens, der er fremherskende ved starten af en programmeringsperiode, og som kan give nyttige oplysninger:
i)
ved analysen af udgangssituationen med henblik på at fastlægge en national strategi for bæredygtige driftsprogrammer eller et driftsprogram
ii)
som en reference, som resultater og virkninger af en national strategi eller et driftsprogram kan vurderes i forhold til, og/eller
iii)
ved fortolkning af resultater og virkninger af en national strategi eller et driftsprogram.
2. Medlemsstaterne definerer, hvilke juridiske personer der er berørt på deres område med henblik på artikel 3, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, på baggrund af deres nationale juridiske og administrative strukturer. De fastsætter om nødvendigt også bestemmelser for en klar definition af dele af juridiske personer med hensyn til anvendelse af de pågældende artikler.
Afdeling 2
Betingelser for producentorganisationer
Artikel 22
Omfattede produkter
1. Medlemsstaterne anerkender producentorganisationer i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1182/2007 med hensyn til det produkt eller den kategori af produkter, som specificeres nærmere i ansøgningen om anerkendelse, med forbehold af eventuelle beslutninger truffet i henhold til artikel 4, stk. 1, litra c), i forordningen.
2. Medlemsstaterne anerkender kun producentorganisationer med hensyn til produkter, der udelukkende er bestemt til forarbejdning, hvis de kan sikre, at de pågældende produkter leveres til forarbejdning, hvad enten det sker gennem leveringskontrakter eller på anden vis.
Artikel 23
Minimumsantal medlemmer
Ved fastlæggelsen af minimumsantallet af medlemmer for en producentorganisation i medfør af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007 kan medlemsstaterne bestemme, at minimumsantallet af producenter kan beregnes på grundlag af antallet af producenter, der er tilknyttet hver af de juridiske personer eller klart definerede dele af juridiske personer, såfremt en ansøger om anerkendelse helt eller delvis består af medlemmer, der selv er juridiske personer eller klart definerede dele af juridiske personer bestående af producenter.
Artikel 24
Mindste medlemsperiode
1. En producent skal være tilsluttet en producentorganisation i mindst et år.
2. Opsigelse af medlemskabet skal meddeles organisationen skriftligt. Medlemsstaterne fastlægger opsigelsesperioder på højst seks måneder og bestemmer, på hvilke datoer udtrædelsen træder i kraft.
Artikel 25
Producentorganisationens strukturer og aktiviteter
Medlemsstaterne sikrer, at producentorganisationerne råder over det personale, den infrastruktur og det udstyr, der er påkrævet for at opfylde de krav, der er fastlagt i artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, og for at varetage deres hovedopgaver, bl.a. med hensyn til:
a)
kendskab til medlemmernes produktion
b)
indsamling, sortering, oplagring og behandling af medlemmernes produktion
c)
forretningsmæssig og budgetmæssig forvaltning og
d)
centraliseret bogholderi og faktureringssystem.
Artikel 26
Værdi eller mængde af markedsegnet produktion
Med henblik på artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007 beregnes værdien eller mængden af markedsegnet produktion på samme grundlag som værdien af den afsatte produktion, jf. denne forordnings artikel 52 og 53.
Artikel 27
Tilvejebringelse af tekniske faciliteter
Hvis en producentorganisation er anerkendt med hensyn til et produkt, hvortil der kræves tekniske faciliteter, anses producentorganisationen i medfør af artikel 4, stk. 1, litra e), i forordning (EF) nr. 1182/2007 for at opfylde sin forpligtelse, såfremt den sørger for tekniske faciliteter på et passende niveau, enten selv eller via sine medlemmer, gennem filialer eller ved outsourcing.
Artikel 28
Producentorganisationernes hovedaktivitet
1. En producentorganisations hovedaktivitet er at koncentrere udbud og afsætning af medlemmernes produkter, som den er anerkendt for.
2. Værdien af en producentorganisations egne medlemmers og andre producentorganisationers medlemmers afsatte produktion, som den sælger, overstiger værdien af alle de øvrige afsatte produkter, den sælger.
Denne beregning er kun baseret på produkter, producentorganisationen er anerkendt for.
3. Hvis artikel 52, stk. 7, bringes i anvendelse, gælder stk. 2 tilsvarende for de berørte filialer fra den 1. januar 2012.
Artikel 29
Outsourcing
Outsourcing af en producentorganisations aktivitet betyder, at producentorganisationen indgår en kommerciel aftale med en anden enhed, herunder et af sine medlemmer eller en filial, med henblik på den pågældende aktivitet. Producentorganisationen forbliver dog ansvarlig for at sikre gennemførelsen af aktiviteten og bevarer den overordnede kontrol med og overvågningen af den kommercielle aftale om aktiviteten.
Stk. 1 gælder tilsvarende, hvis en sammenslutning af producentorganisationer outsourcer en aktivitet.
Artikel 30
Tværnationale producentorganisationer
1. En tværnational producentorganisation skal have sit hovedsæde i en medlemsstat, hvor producentorganisationen råder over betydelige driftsanlæg eller har et betydeligt antal medlemmer og/eller opnår en væsentlig del af den afsatte produktions værdi.
2. Den medlemsstat, hvor den tværnationale producentorganisation har sit hovedsæde, er ansvarlig for:
a)
anerkendelse af den tværnationale producentorganisation
b)
godkendelse af den tværnationale producentorganisations driftsprogram
c)
etablering af det nødvendige administrative samarbejde med de andre medlemsstater, hvor der er medlemmer, med hensyn til overholdelsen af betingelserne for anerkendelse og ordningen vedrørende kontrol og sanktioner. De andre medlemsstater er forpligtet til at yde al nødvendig bistand til den medlemsstat, hvor hovedsædet er beliggende, og
d)
formidling på anmodning af andre medlemsstater af al relevant dokumentation, herunder gældende lovgivning, til de øvrige medlemsstater, hvor der er medlemmer, oversat til de pågældende medlemsstaters officielle sprog.
Artikel 31
Sammenlægninger af producentorganisationer
1. Hvis producentorganisationer, der opstår ved en sammenlægning, forinden gennemførte forskellige driftsprogrammer, kan de sideløbende, men særskilt, videreføre disse programmer indtil den 1. januar i året efter sammenlægningen. I disse tilfælde indgiver producentorganisationerne anmodning om en sammenlægning af driftsprogrammerne ved en ændring i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 66. Ellers indgiver producentorganisationerne straks anmodning om en sammenlægning af driftsprogrammerne ved en ændring i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 67.
2. Medlemsstaterne kan uanset stk. 1 tillade producentorganisationer, der indgiver en velbegrundet anmodning herom, sideløbende at videreføre de forskellige driftsprogrammer særskilt indtil deres normale udløb.
Artikel 32
Medlemmer, der ikke er producenter
1. Medlemsstaterne kan beslutte, om og på hvilke betingelser en fysisk eller juridisk person, der ikke er producent, kan accepteres som medlem af en producentorganisation.
2. Ved beslutningen om de i stk. 1 omhandlede betingelser sørger medlemsstaterne for, at artikel 3, stk. 1, litra a), og stk. 4, litra c), i forordning (EF) nr. 1182/2007 overholdes.
3. De i stk. 1 omhandlede fysiske og juridiske personer må ikke:
a)
medregnes i forbindelse med anerkendelseskriterierne
b)
have direkte fordel af ordninger, der finansieres af Fællesskabet.
Medlemsstaterne kan begrænse eller forbyde deres stemmeret til beslutninger om driftsfonden under overholdelse af betingelserne i stk. 2.
Artikel 33
Demokratisk kontrol med producentorganisationerne
Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, de finder nødvendige for at undgå, at en eller flere producenter misbruger deres beføjelser eller indflydelse i forbindelse med en producentorganisations forvaltning og drift; foranstaltningerne omfatter stemmeret.
Afdeling 3
Sammenslutninger af producentorganisationer
Artikel 34
Anerkendelse af sammenslutninger af producentorganisationer
1. Medlemsstaterne anerkender alene sammenslutninger af producentorganisationer i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1182/2007 med hensyn til aktiviteter vedrørende det eller de produkter, der er anført i ansøgningen om anerkendelse.
2. En sammenslutning af producentorganisationer kan anerkendes i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1182/2007 og kan således gennemføre alle en producentorganisations aktiviteter, også selv om afsætningen af de pågældende produkter fortsat varetages af dens medlemmer.
Artikel 35
Sammenslutninger af producentorganisationers hovedaktivitet
Artikel 28, stk. 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse på sammenslutninger af producentorganisationer.
Artikel 36
Medlemmer af sammenslutninger af producentorganisationer, der ikke er producentorganisationer
1. Medlemsstaterne kan beslutte, om og på hvilke betingelser en fysisk eller juridisk person, der ikke er en anerkendt producentorganisation, kan accepteres som medlem af en sammenslutning af producentorganisationer.
2. Medlemmer af en anerkendt sammenslutning af producentorganisationer, der ikke er anerkendte producentorganisationer, kan ikke:
a)
medregnes i forbindelse med anerkendelseskriterierne
b)
stemme om beslutninger vedrørende driftsfondene
c)
have direkte fordel af ordninger, der finansieres af Fællesskabet.
Artikel 37
Tværnational sammenslutning af producentorganisationer
1. En tværnational sammenslutning af producentorganisationer har sit hovedsæde i en medlemsstat, hvor sammenslutningen råder over et betydeligt antal tilsluttede producentorganisationer, og/eller de tilsluttede producentorganisationer opnår en væsentlig del af den afsatte produktions værdi.
2. Den medlemsstat, hvor den tværnationale sammenslutning af producentorganisationer har sit hovedsæde, er ansvarlig for:
a)
anerkendelse af sammenslutningen
b)
eventuelt godkendelse af sammenslutningens driftsprogram
c)
etablering af det nødvendige administrative samarbejde med de andre medlemsstater, hvor der er tilsluttede producentorganisationer, med hensyn til overholdelsen af betingelserne for anerkendelse og ordningen for kontrol og sanktioner. De andre medlemsstater er forpligtet til at yde al nødvendig bistand til den medlemsstat, hvor hovedsædet er beliggende, og
d)
formidling på anmodning af andre medlemsstater af al relevant dokumentation, herunder gældende lovgivning, til de øvrige medlemsstater, hvor der er medlemmer, oversat til de pågældende medlemsstaters officielle sprog.
Afdeling 4
Producentsammenslutninger
Artikel 38
Fremlæggelse af anerkendelsesplanen
1. En juridisk person eller en klart defineret del af en juridisk person fremlægger anerkendelsesplanen, jf. artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, for den ansvarlige myndighed i den medlemsstat, hvor den juridiske person har sit hovedsæde.
2. Medlemsstaterne fastsætter:
a)
de minimumskriterier, som den juridiske person eller klart definerede del af en juridisk person skal opfylde for at kunne forelægge en anerkendelsesplan
b)
reglerne for anerkendelsesplanernes udarbejdelse, indhold og iværksættelse
c)
den periode, hvor et tidligere medlem af en producentorganisation skal være udelukket fra at tilslutte sig en producentsammenslutning efter at have forladt producentorganisationen for de produkter, som producentorganisationen var anerkendt for, og
d)
de administrative procedurer for godkendelse af, kontrol med og gennemførelse af anerkendelsesplaner.
Artikel 39
Anerkendelsesplanens indhold
Udkastet til anerkendelsesplan indeholder mindst følgende elementer:
a)
en beskrivelse af udgangssituationen, bl.a. med hensyn til antallet af deltagende producenter, med en fuldstændig oversigt over medlemmer, produktion, herunder værdien af den afsatte produktion, afsætning og infrastruktur, herunder infrastruktur, der ejes af de enkelte medlemmer af producentsammenslutningen, hvis den skal bruges af producentsammenslutningen selv
b)
den foreslåede startdato for gennemførelse af planen og dens varighed, der ikke må overstige fem år, og
c)
de aktiviteter, der skal gennemføres for at opnå anerkendelse.
Artikel 40
Godkendelse af anerkendelsesplanen
1. De nationale myndigheder træffer afgørelse om det forelagte udkast til anerkendelsesplan senest tre måneder efter, at de har modtaget planen med den fornødne dokumentation.
2. Efter den i artikel 113 omtalte kontrol skal den nationale myndighed enten:
a)
godkende planen og give en foreløbig anerkendelse
b)
anmode om ændringer i planen, eller
c)
afvise planen.
Eventuelt kan kun en plan, som indeholder de ændringer, der er anmodet om efter litra b), godkendes.
De nationale myndigheder underretter den juridiske person eller klart definerede del af en juridisk person om afgørelsen.
Artikel 41
Iværksættelse af anerkendelsesplanen
1. Anerkendelsesplanen iværksættes i årsperioder regnet fra den 1. januar. Medlemsstaterne kan give producentsammenslutninger tilladelse til at inddele disse årsperioder i halvårlige perioder.
Anerkendelsesplanen begynder i overensstemmelse med den foreslåede dato under artikel 39, litra b):
a)
den 1. januar efter datoen for de nationale myndigheders godkendelse af planen eller
b)
straks efter datoen for planens godkendelse.
2. Medlemsstaterne fastlægger betingelserne for, at producentsammenslutningerne kan anmode om ændringer af planerne i gennemførelsesperioden. Sådanne anmodninger skal vedlægges den fornødne dokumentation.
3. De nationale myndigheder træffer en beslutning om enhver ændring af planen senest tre måneder efter modtagelsen af ændringsanmodningen efter at have undersøgt den forelagte begrundelse og dokumentation. Alle ændringsansøgninger, der ikke træffes afgørelse om inden for nævnte frist, betragtes som afvist.
Artikel 42
Ansøgninger om anerkendelse som producentorganisation
Producentsammenslutninger, som iværksætter en anerkendelsesplan, kan når som helst indgive en anmodning om anerkendelse i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1182/2007. Sådanne anmodninger skal under alle omstændigheder forelægges inden udgangen af overgangsperioden som anført i artikel 7 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Fra datoen for indgivelsen af denne anmodning kan sammenslutningen forelægge et udkast til et driftsprogram i henhold til artikel 64.
Artikel 43
Producentsammenslutningernes hovedaktivitet
Artikel 28 finder tilsvarende anvendelse på producentsammenslutninger.
Artikel 44
Værdien af den afsatte produktion
1. Artikel 52 finder tilsvarende anvendelse på producentsammenslutninger.
2. Hvis værdien af et produkt er blevet forringet af årsager, der er blevet behørigt begrundet over for en medlemsstat, og som producentsammenslutningen hverken kan kontrollere eller holdes ansvarlig for, udgør værdien af den afsatte produktion mindst 65 % af den værdi, der er anført og kontrolleret af medlemsstaten i den eller de tidligere ansøgninger om støtte for den seneste årsperiode, eller såfremt den ikke foreligger, af den værdi, som oprindelig blev anført i den godkendte anerkendelsesplan.
Artikel 45
Finansiering af anerkendelsesplaner
1. Støttesatserne i artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1182/2007 halveres i forhold til afsat produktion, der overstiger 1 000 000 EUR.
2. Støtten i artikel 7, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007 kan højst beløbe sig til 100 000 EUR pr. årsperiode for hver producentsammenslutning.
3. Hvis en del af gennemførelsen ikke forløber i et fuldt kalenderår, reduceres de i stk. 2 omtalte lofter forholdsmæssigt.
4. Støtten i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 udbetales
a)
i årlige eller halvårlige rater ved afslutningen af hver årlig eller halvårlig periode for iværksættelse af anerkendelsesplanen eller
b)
i rater for en årlig periode, hvis planen starter i løbet af den årlige periode, eller hvis der inden afslutningen af en årlig periode meddeles anerkendelse i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Ved beregningen af raterne kan medlemsstaterne som afsat produktion anvende produktionen i en periode, der er forskellig fra den, for hvilken raten udbetales, hvis dette er påkrævet af hensyn til kontrollen. Forskellen mellem perioderne skal være mindre end længden den pågældende periode.
5. Vekselkursen for beløbene som anført i stk. 1 og 2 er den sidste vekselkurs, som Den Europæiske Centralbank offentliggør inden den første dag i den periode, som den pågældende støtte ydes for.
Artikel 46
Støtte til de til anerkendelsen nødvendige investeringer
For investeringer i tilknytning til gennemførelsen af anerkendelsesplanerne anført i denne forordnings artikel 39, litra c), som der er ydet støtte til i henhold til artikel 7, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, gælder følgende:
a)
investeringer, som kan skabe konkurrenceforvridning, når det gælder producentsammenslutningens øvrige erhvervsaktiviteter, er ikke omfattet, og
b)
investeringer, som direkte eller indirekte gavner sådanne øvrige erhvervsaktiviteter, finansieres i forhold til det omfang, hvori de er til gavn for de sektorer eller de produkter, som er omfattet af den foreløbige anerkendelse.
Artikel 47
Støtteansøgning
1. En producentsammenslutning indgiver en samlet ansøgning om den støtte, der er anført i artikel 7, stk. 3, litra a) og litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, i løbet af de tre måneder, der følger efter udløbet af hver af de årlige eller halvårlige perioder, der er nævnt i denne forordnings artikel 45, stk. 4. Ansøgningen skal indeholde en erklæring om værdien af den afsatte produktion for den periode, hvortil der søges støtte.
2. Ansøgninger om støtte for halvårlige perioder kan alene indgives, hvis anerkendelsesplanen er opsplittet i halvårlige perioder, jf. artikel 41, stk. 1. Enhver ansøgning om støtte skal ledsages af en skriftlig erklæring fra producentsammenslutningen om:
a)
at den overholder og vil overholde bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1182/2007 samt i nærværende forordning, og
b)
at den hverken direkte eller indirekte har modtaget, modtager eller vil modtage dobbelt finansiel EF-støtte eller national støtte til de aktioner under dens anerkendelsesplan, hvortil EF yder finansiel støtte i henhold til nærværende forordning.
3. Medlemsstaterne fastsætter fristen for betaling af støtten, der under alle omstændigheder ikke kan overstige seks måneder efter modtagelsen af anmodningen.
Artikel 48
Støtteberettigelse
Medlemsstaterne vurderer producentsammenslutningernes berettigelse til støtte i henhold til denne forordning med henblik på at fastslå, at ydelse af støtte er behørigt begrundet under hensyntagen til vilkårene og datoen for eventuel tidligere ydelse af offentlig støtte til de producentorganisationer eller -sammenslutninger, hvorfra medlemmerne af den pågældende producentsammenslutning kommer, samt til eventuelle medlemsbevægelser mellem producentorganisationer og -sammenslutninger.
Artikel 49
EF-bidrag
1. EF-bidraget til finansieringen af den støtte, der er anført i artikel 7, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007, andrager:
a)
75 % af de støtteberettigede offentlige udgifter i regioner, der er berettiget til støtte under konvergensmålet, og
b)
50 % af de støtteberettigede offentlige udgifter i de øvrige regioner.
2. EF-bidraget til finansieringen af den støtte, der er anført i artikel 7, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, udtrykt i kapitaltilskud eller i støtteækvivalent i kapital, kan i forhold til de støtteberettigede investeringsudgifter højst udgøre:
a)
50 % i regioner, der er berettiget til støtte under konvergensmålet, og
b)
30 % i de øvrige regioner.
De berørte medlemsstater forpligter sig til at deltage i finansieringen af de støtteberettigede investeringsudgifter med mindst 5 %.
Modtagerne af støtten deltager i finansieringen af de støtteberettigede investeringsudgifter med mindst:
a)
25 % i regioner, der er berettiget til støtte under konvergensmålet
b)
45 % i de øvrige regioner.
Artikel 50
Sammenlægninger
1. Den i artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 omhandlede støtte kan ydes eller fortsat ydes til producentsammenslutninger, der er meddelt foreløbig anerkendelse, og som er dannet ved sammenlægning af to eller flere foreløbigt anerkendte producentsammenslutninger.
2. Ved beregningen af størrelsen af den i stk. 1 omhandlede støtte træder den producentsammenslutning, der dannes ved sammenlægningen, i stedet for de sammenslutninger, der indgår i sammenlægningen.
3. Når to eller flere producentsammenslutninger bliver lagt sammen, påtager den nye enhed sig de rettigheder og forpligtelser, der gjaldt for den producentsammenslutning, som blev foreløbigt anerkendt først.
4. Såfremt en foreløbigt anerkendt producentsammenslutning bliver lagt sammen med en anerkendt producentorganisation, vil den enhed, der dannes ved sammenlægningen, ikke længere være berettiget til foreløbig anerkendelse som en producentsammenslutning og heller ikke til den i artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 omhandlede støtte. Denne enhed skal fortsat behandles som den anerkendte producentorganisation, forudsat at den overholder de gældende krav. Om nødvendigt anmoder producentorganisationen om at få ændret sit driftsprogram, og her finder artikel 31 tilsvarende anvendelse.
Aktioner, producentsammenslutninger gennemførte før en sådan sammenlægning, er dog fortsat støtteberettigede på de i anerkendelsesplanen fastsatte betingelser.
Artikel 51
Anerkendelsens virkninger
1. Indrømmelse af anerkendelsen bevirker, at ydelsen af støtte i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 ophører.
2. Hvis der indgives et driftsprogram i overensstemmelse med denne forordning, sikrer medlemsstaten, at der ikke sker dobbeltfinansiering af de foranstaltninger, der er fastlagt i anerkendelsesplanen.
3. Investeringer, der opfylder betingelserne vedrørende støtte eller udgifter i artikel 7, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, vil kunne optages i driftsprogrammerne, forudsat at de er i overensstemmelse med denne forordning.
4. Medlemsstaterne fastsætter en periode, som begynder efter gennemførelse af anerkendelsesplanen, inden for hvilken producentsammenslutningen skal anerkendes som producentorganisation. Perioden må højst være på fire måneder.
KAPITEL II
Driftsfonde og driftsprogrammer
Afdeling 1
Værdien af den afsatte produktion
Artikel 52
Beregningsgrundlag
1. I forbindelse med dette kapitel beregnes værdien af den afsatte produktion for en producentorganisation på grundlag af producentorganisationernes medlemmers produktion, for hvilken producentorganisationen er anerkendt.
2. I værdien af den afsatte produktion medregnes de medlemmers produktion, der forlader eller tilslutter sig producentorganisationen. Medlemsstaterne fastlægger betingelser, der gør det muligt at undgå overlapning.
3. Medlemsstaterne kan tillade producentorganisationer at medtage biprodukternes værdi i værdien af den afsatte produktion.
4. I værdien af den afsatte produktion medregnes værdien af tilbagekøb fra markedet, der er afsat som foreskrevet i artikel 10, stk. 4, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, anslået til gennemsnitsprisen for de produkter, producentorganisationen afsatte det foregående år.
5. Kun produktion fra producentorganisationens medlemmer, som producentorganisationen selv har afsat eller som er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 3, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1182/2007, medregnes i værdien af den afsatte produktion.
6. Den afsatte produktion faktureres »ab producentorganisation«:
a)
i givet fald som emballeret eller klargjort produkt eller som et produkt, der har gennemgået en første forarbejdning
b)
eksklusive moms, og
c)
eksklusive interne transportudgifter i de tilfælde, hvor der er stor afstand mellem producentorganisationens opsamlings- eller emballeringscentral og producentorganisationens distributionssted. Medlemsstaterne fastsætter de nedsættelser, som skal anvendes på den fakturerede værdi af produkter, der er udstedt faktura for på forskellige stadier af forarbejdning eller levering/transport.
7. Beregningen af den afsatte produktions værdi kan også foretages »ab filial« på samme måde som i stk. 6, hvis mindst 90 % af den i filialen indskudte kapital ejes:
a)
af producentorganisationen eller sammenslutningen af producentorganisationer eller
b)
med forbehold af medlemsstatens godkendelse af medlemmer, der er kooperativer, af producentorganisationerne eller af sammenslutningerne af producentorganisationer, hvis dette bidrager til at opfylde målene i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1182/2007.
8. Hvis produktionen forringes som følge af vejrforhold, dyre- eller plantesygdomme eller skadedyrsangreb, kan skadesløsholdelse fra forsikringen i henhold til høstforsikringsordninger, jf. afdeling 6 i kapitel III, eller tilsvarende foranstaltninger, der forvaltes af producentorganisationen, medregnes i værdien af den afsatte produktion.
Artikel 53
Referenceperiode
1. Det årlige loft for støtte, der er anført i artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1182/2007, beregnes hvert år på grundlag af værdien af den afsatte produktion i en tolvmåneders referenceperiode, der fastsættes af medlemsstaterne.
2. Referenceperioden fastsættes af medlemsstaterne for hver producentorganisation som:
a)
en tolvmåneders periode, der begynder tidligst den 1. januar tre år før det år, hvor driftsprogrammet gennemføres, og slutter senest den 1. august samme år, eller
b)
gennemsnitsværdien af tre på hinanden følgende tolvmånedersperioder, der begynder tidligst den 1. januar fem år før det år, hvor driftsprogrammet gennemføres, og slutter senest den 1. august samme år.
3. Tolvmånedersperioden skal være den berørte producentorganisations regnskabsperiode.
Referenceperioden må ikke variere i løbet af et driftsprogram, medmindre situationen berettiger hertil.
4. Hvis værdien af et produkt er blevet forringet af årsager, der er blevet tilfredsstillende begrundet over for en medlemsstat, og som producentorganisationen hverken kan kontrollere eller holdes ansvarlig for, udgør værdien af den afsatte produktion som anført i stk. 1 mindst 65 % af værdien af det berørte produkt i den forudgående referenceperiode.
De i første afsnit nævnte årsager skal begrundes.
5. Hvis nyligt oprettede anerkendte producentorganisationer ikke råder over tilstrækkelige historiske data om den afsatte produktion til anvendelse af stk. 2, kan værdien af den afsatte produktion anses for at være lig med værdien af den markedsegnede produktion, som producentorganisationen har forelagt med henblik på anerkendelse. Den beregnes som gennemsnitsværdien af den afsatte produktion for de tre foregående år for alle producenter, som er medlemmer af den producentorganisation, når ansøgningen om anerkendelse er indsendt.
6. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at indsamle oplysninger om værdien af den afsatte produktion for producentorganisationer, som ikke har forelagt driftsprogrammer.
7. Uanset stk. 1 og 6 beregnes værdien af den afsatte produktion for referenceperioden i henhold til den lovgivning, der var gældende i den pågældende referenceperiode.
Afdeling 2
Driftsfonde
Artikel 54
Forvaltning
Medlemsstaterne sikrer sig, at driftsfondene forvaltes på en sådan måde, at alle udgifter og indtægter i forbindelse med dem hvert år kan identificeres, kontrolleres og attesteres af eksterne revisorer.
Artikel 55
Finansiering af driftsfonde
Medlemmernes finansielle bidrag til driftsfonden, jf. artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, fastsættes af producentorganisationen.
Udnyttelsen af driftsfonden skal kunne komme alle producenter til gode, og alle producenter skal kunne være med til på demokratisk vis at træffe beslutning om anvendelsen af producentorganisationens midler og om de finansielle bidrag til driftsfondene.
Artikel 56
Meddelelse af anslået beløb
Producentorganisationerne meddeler de anslåede beløb for Fællesskabets bidrag, medlemmernes bidrag samt producentorganisationens eget bidrag til driftsfondene for det følgende år til medlemsstaterne senest den 15. september sammen med driftsprogrammerne eller anmodningerne om godkendelse af ændringer.
Medlemsstaterne kan fastsætte en senere dato end den 15. september.
Driftsfondenes anslåede beløb beregnes på grundlag af driftsprogrammerne og værdien af den afsatte produktion. Beregningen opdeles på udgifter til kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger samt andre foranstaltninger.
Afdeling 3
Driftsprogrammer
Artikel 57
National strategi
1. Den nationale strategis overordnede struktur og indhold som anført i artikel 12, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1182/2007 skal fra og med 1. januar 2009 fastlægges i overensstemmelse med retningslinjerne i bilag VII. Medlemsstaterne fastlægger dens overordnede strategi og indhold før denne dato. Den kan bestå af regionale elementer.
Den nationale strategi samler alle de beslutninger, medlemsstaterne træffer, og de bestemmelser, de indfører, i medfør af afsnit III i forordning (EF) nr. 1182/2007 og dette afsnit.
2. Den nationale strategi, herunder indarbejdelse af de nationale regler, jf. artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, fastlægges, før udkastet til driftsprogrammer indleveres i et givet år. De nationale regler indarbejdes, efter at de er fremsendt til Kommissionen og eventuelt ændret i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1182/2007.
3. En analyse af udgangssituationen skal indgå i udformningen af den nationale strategi og udarbejdes på medlemsstatens ansvar. Analysen skal afdække, vurdere og prioritere de behov, der skal opfyldes, de mål, der skal nås gennem driftsprogrammerne for at opfylde disse prioriterede behov, de forventede resultater og de kvantificerede mål, der skal opfyldes i forhold til udgangssituationen, samt fastlægge de mest egnede instrumenter og foranstaltninger til at nå disse mål.
4. Medlemsstaterne sikrer også overvågning og evaluering af den nationale strategi samt gennemførelsen heraf gennem driftsprogrammerne.
Den nationale strategi kan ændres, især på baggrund af overvågningen og evalueringen. Disse ændringer skal foretages før indsendelsen af udkastet til driftsprogrammer i et givet år.
5. Medlemsstaterne fastsætter i den nationale strategi maksimale procentsatser for, hvor stor en del af fonden der kan bruges på en enkeltforanstaltning og/eller aktionstype og/eller udgift med henblik på at sikre en passende balance mellem de forskellige foranstaltninger.
Artikel 58
Nationale regler for miljøforanstaltninger
1. Ud over den i artikel 12, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007 anførte meddelelse underretter medlemsstaterne også Kommissionen om eventuelle ændringer i de nationale regler, som er omfattet af proceduren i artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1182/2007. Kommissionen stiller reglerne til rådighed for andre medlemsstater på den måde, den finder passende.
2. Reglerne omfatter en ikke-udtømmende liste over miljøforanstaltninger og de betingelser, der gælder herfor i medlemsstaten, jf. artikel 9, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007, og for hver udvalgt miljøforanstaltning anføres:
a)
den eller de specifikke forpligtelser og
b)
begrundelse for foranstaltningen baseret på dens forventede miljøpåvirkning i forhold til de miljømæssige behov og prioriteringer.
Artikel 59
Supplerende medlemsstatsregler
Medlemsstaterne kan vedtage regler, der supplerer forordning (EF) nr. 1182/2007 og denne forordning vedrørende reglerne for tildeling af støtte til foranstaltninger, aktioner eller udgifter under driftsprogrammer.
Artikel 60
Forhold til programmer for udvikling af landdistrikter
1. Der ydes ikke støtte efter medlemsstatens landdistriktsudviklingsprogram eller -programmer under forordning (EF) nr. 1698/2005 til aktioner, der dækkes af foranstaltninger efter denne forordning, med forbehold af stk. 2.
2. Såfremt der undtagelsesvis er bevilget støtte efter forordning (EF) nr. 1698/2005 i overensstemmelse med artikel 5, stk. 6, i forordningen til foranstaltninger, der kunne være støtteberettigede efter nærværende forordning, sikrer medlemsstaterne, at en støttemodtager kun modtager støtte til en given aktion i henhold til én ordning.
Med henblik herpå skal medlemsstaterne, når de medtager foranstaltninger indeholdende sådanne undtagelser i deres programmer for udvikling af landdistrikterne, sikre, at den nationale strategi som anført i denne forordnings artikel 57 indeholder de kriterier og administrative regler, de vil anvende i landdistriktsudviklingsprogrammerne.
Med forbehold af bestemmelserne i artikel 10, stk. 1 og 3, samt artikel 11 i forordning (EF) nr. 1182/2007 må støtteniveauet for foranstaltninger, der er omfattet af denne forordning, hvor det er relevant, ikke overstige det niveau, der finder anvendelse på foranstaltningerne under programmet til udvikling af landdistrikter.
Støtte til miljøaktioner ud over erhvervelse af anlægsaktiver skal være begrænset til de maksimumbeløb, der er fastlagt i bilaget til forordning (EF) nr. 1698/2005 for betalinger til miljøvenligt landbrug. Disse beløb kan i særlige tilfælde hæves, så der tages hensyn til de specifikke forhold, som skal begrundes i den nationale strategi som anført i artikel 57 i denne forordning.
Artikel 61
Driftsprogrammernes indhold samt støtteberettigede udgifter
1. Driftsprogrammerne indeholder følgende:
a)
en beskrivelse af udgangssituationen, der, hvor det er relevant, er baseret på de udgangsindikatorer, som er anført i bilag XIV
b)
de mål, der er opstillet for driftsprogrammet, under hensyntagen til produktions- og afsætningsmulighederne, og en forklaring på, hvordan programmet bidrager til den nationale strategi, samt en bekræftelse af, at det er i overensstemmelse med den nationale strategi, herunder dennes balance mellem aktiviteterne. I beskrivelsen af målene skal der henvises til de mål, der er defineret i den nationale strategi, og der skal angives målelige mål for at lette overvågningen af de fremskridt, som gradvis sker i gennemførelsen af programmet
c)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger og enkeltaktioner, herunder foranstaltninger til kriseforebyggelse og -styring, der skal gennemføres, og de midler, der skal anvendes for at nå målene i hvert af de år, hvori programmet gennemføres. Det anføres i beskrivelsen, i hvor høj grad de forskellige foreslåede foranstaltninger:
i)
supplerer og er i overensstemmelse med andre foranstaltninger, herunder foranstaltninger, der finansieres eller er berettigede til støtte fra andre EF-fonde, og navnlig støtte til udvikling af landdistrikter. I den forbindelse skal der, hvis det er relevant, henvises til foranstaltninger, som er gennemført under tidligere driftsprogrammer
ii)
ikke medfører risiko for dobbeltfinansiering fra EF-fonde
d)
programmets varighed og
e)
de finansielle aspekter, nemlig:
i)
beregningsmetoden og størrelsen af de finansielle bidrag
ii)
proceduren for finansiering af driftsfonden
iii)
information, der er nødvendig for at begrunde forskellige niveauer for bidrag, og
iv)
budgettet og tidsplanen for gennemførelse af foranstaltningerne i hvert år, hvori programmet gennemføres.
2. Forskellige miljøaktioner kan kombineres, hvis de supplerer hinanden og er forenelige.
Kombineres miljøaktioner, skal der i støtteniveauet tages hensyn til de specifikke indkomsttab og supplerende omkostninger, der opstår som følge af kombinationen.
3. Investeringer, også i forbindelse med leasingkontrakter, hvor tilbagebetalingsperioden overstiger driftsprogrammets varighed, kan overføres til et efterfølgende driftsprogram, hvis det kan godtgøres, at det er økonomisk berettiget, og navnlig i tilfælde, hvor den skattemæssige afskrivningsperiode er på over fem år.
Såfremt investeringerne fornyes, skal restværdien af de fornyede investeringer:
a)
tilføres producentorganisationens driftsfond eller
b)
fratrækkes fornyelsesomkostningerne.
Der kan foretages investeringer i eller træffes foranstaltninger på producentorganisationens medlemmers individuelle bedrifter, hvis de bidrager til at realisere driftsprogrammets mål. Hvis medlemmet forlader organisationen, sørger medlemsstaterne for, at investeringen eller dens restværdi tilbagebetales, medmindre medlemsstaten træffer andre foranstaltninger.
4. Driftsprogrammer må ikke indeholde aktioner eller udgifter, der er anført på listen i bilag VIII.
5. Støtteberettigede udgifter under driftsprogrammerne skal begrænses til de faktisk påløbne omkostninger. Dog kan medlemsstaterne i stedet på forhånd fastsætte behørigt begrundede faste støttesatser i følgende tilfælde:
a)
hvis disse faste støttesatser er anført i bilag VIII
b)
for ekstra kilometeromkostninger til ekstern transport sammenlignet med omkostningerne til landevejstransport, ved brug af jernbane- og/eller skibstransport som en del af en miljøvenlig foranstaltning, og
c)
for ekstra omkostninger og indkomsttab, der er opstået som følge af miljøaktioner, beregnet i overensstemmelse med artikel 53, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1974/2006.
Medlemsstaterne reviderer disse satser mindst hvert femte år.
6. For at en aktion kan være støtteberettiget, skal over 50 % udtrykt i værdi af de produkter, der er berørt af den, være de produkter, for hvilke producentorganisation er anerkendt. For at kunne indgå i de 50 % skal produkterne komme fra producentorganisationens medlemmer eller medlemmer af en anden producentorganisation. De relevante bestemmelser i artikel 52 finder anvendelse på beregningen af værdien.
Artikel 62
Dokumenter, der skal forelægges
Driftsprogrammer ledsages bl.a. af:
a)
dokumentation for oprettelse af en driftsfond
b)
producentorganisationens skriftlige tilsagn om at ville overholde bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1182/2007 og i denne forordning, og
c)
producentorganisationens skriftlige tilsagn om, at den hverken direkte eller indirekte har modtaget eller vil modtage anden EF-støtte eller national støtte til de foranstaltninger, der kan ydes EF-støtte til i henhold til denne forordning.
Artikel 63
Delvise driftsprogrammer
1. I medfør af artikel 5 i forordning (EF) nr. 1182/2007 kan en medlemsstat godkende, at en sammenslutning af producentorganisationer fremlægger sit eget delvise driftsprogram, der består af foranstaltninger, som er udpeget, men ikke gennemført, af to eller flere deltagende producentorganisationer i deres driftsprogrammer.
2. De samme regler gælder for delvise driftsprogrammer som for andre driftsprogrammer, og de gennemgås sammen med de deltagende producentorganisationers driftsprogrammer.
3. Medlemsstaterne sikrer sig, at:
a)
foranstaltninger finansieres fuldt ud med bidrag fra de deltagende producentorganisationer, der er betalt fra disse organisationers driftsfonde
b)
foranstaltningerne og den dermed forbundne finansielle deltagelse er opført i hver deltagende producentorganisations driftsprogram, og
c)
der ikke er risiko for dobbeltstøtte, og artikel 60 anvendes tilsvarende.
Artikel 64
Frist for forelæggelse
Producentorganisationen forelægger driftsprogrammerne til godkendelse for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor producentorganisationen er etableret, senest den 15. september året før det år, hvor de skal gennemføres.
Medlemsstaterne kan dog udsætte datoen.
Når en juridisk person eller en klart defineret del af en juridisk person, herunder en producentsammenslutning, indgiver en ansøgning om anerkendelse som producentorganisation, kan den samtidig indgive driftsprogrammet, jf. første afsnit, til godkendelse. Godkendelse af programmet er betinget af, at der opnås anerkendelse senest den sidste dato, der er fastsat i artikel 65, stk. 2.
Artikel 65
Beslutning
1. Medlemsstaternes myndigheder:
a)
godkender fondsbeløb og programmer, der opfylder betingelserne i forordning (EF) nr. 1182/2007 og i dette kapitel
b)
godkender programmer på den betingelse, at producentorganisationen accepterer visse ændringer, eller
c)
afviser programmer eller dele af programmer.
2. Medlemsstaternes myndigheder træffer beslutning om programmerne og fondene senest den 15. december i det år, hvor de blev forelagt.
Medlemsstaterne underretter producentorganisationerne om beslutningerne senest den 15. december.
Den kompetente nationale myndighed kan dog efter behørig begrundelse udskyde fristen for at træffe en beslutning om driftsprogrammer og driftsfonde til senest den førstkommende 20. januar efter anmodningens indgivelse. I godkendelsesbeslutningen kan det fastsættes, at udgifter kan være finansieringsberettigede fra den 1. januar i året efter anmodningen.
Artikel 66
Ændringer af driftsprogrammer for efterfølgende år
1. Producentorganisationerne kan hvert år senest den 15. september anmode om ændringer af driftsprogrammer, herunder om nødvendigt en forlængelse af dets varighed til i alt fem år, som så træder i kraft den 1. januar det følgende år.
Medlemsstaterne kan dog udsætte datoen for indgivelse af anmodninger.
2. Anmodninger om ændringer ledsages af dokumentation, der redegør for ændringerne og deres art og betydning.
3. Myndighederne træffer afgørelse om anmodninger om ændringer af driftsprogrammer senest den 15. december.
Medlemsstaterne kan dog efter behørig begrundelse udskyde fristen for at træffe en beslutning om anmodninger om ændring af et driftsprogram til den førstkommende 20. januar efter anmodningens indgivelse. I godkendelsesbeslutningen kan det fastsættes, at udgifter kan være finansieringsberettigede fra den 1. januar i året efter anmodningen.
Artikel 67
Ændringer af driftsprogrammer i årets løb
1. Medlemsstaterne kan på betingelser, de fastsætter, give tilladelse til ændringer af driftsprogrammer i årets løb.
2. Medlemsstaternes myndigheder kan give producentorganisationerne tilladelse til i årets løb:
a)
kun delvis at gennemføre deres driftsprogrammer
b)
at ændre indholdet af driftsprogrammet, herunder om nødvendigt at forlænge dets varighed til i alt højst fem år
c)
at øge beløbet for driftsfonden med højst 25 % og sænke det med en procentdel, der fastsættes af medlemsstaten, af det oprindeligt godkendte beløb, hvis de overordnede formål med driftsprogrammet fastholdes. Medlemsstaterne kan øge denne procentdel i tilfælde af sammenlægning af producentorganisationer som anført i artikel 31, stk. 1.
3. Medlemsstaterne fastsætter, på hvilke betingelser driftsprogrammet kan ændres i årets løb uden medlemsstaternes forhåndsgodkendelse.
Ændringer er kun støtteberettigede, hvis producentorganisationen straks meddeler dem til myndighederne.
Artikel 68
Driftsprogrammernes format
1. Driftsprogrammerne gennemføres i årlige perioder fra 1. januar til 31. december.
2. Driftsprogrammer, der godkendes senest den 15. december, gennemføres fra den 1. januar det følgende år.
Gennemførelsen af programmer, der godkendes efter den 15. december, udsættes et år.
Uanset første og andet afsnit i dette stykke påbegyndes iværksættelsen af driftsprogrammer, der er godkendt efter artikel 65, stk. 2, tredje afsnit, eller artikel 66, stk. 3, andet afsnit, senest den førstkommende 31. januar efter, at det er godkendt i overensstemmelse med disse regler.
Afdeling 4
Støtte
Artikel 69
Godkendt støttebeløb
Medlemsstaterne meddeler senest den 15. december producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer det godkendte støttebeløb som krævet i artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Finder artikel 65, stk. 2, tredje afsnit, eller artikel 66, stk. 3, andet afsnit, i forordningen anvendelse, meddeler medlemsstaten senest den 20. januar det godkendte støttebeløb.
Artikel 70
Ansøgninger
1. Producentorganisationerne indgiver deres ansøgninger om støtte eller reststøtte til myndighederne for hvert driftsprogram, der ansøges om støtte for, senest den 15. februar i året efter det år, der ansøges om støtte for.
2. Ansøgningerne ledsages af dokumentation, der angiver:
a)
den støtte, der ansøges om
b)
værdien af den afsatte produktion
c)
de finansielle bidrag, der er erlagt af producentorganisationens medlemmer og af organisationen selv
d)
de udgifter, der er afholdt i forbindelse med driftsprogrammet
e)
udgifter til kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger fordelt på foranstaltninger
f)
den andel af driftsfonden, der er anvendt til kriseforebyggelse og krisestyring fordelt på foranstaltninger
g)
overholdelse af artikel 9, stk. 2, artikel 9, stk. 3, litra a) eller b), og artikel 10 i forordning (EF) nr. 1182/2007
h)
et skriftligt tilsagn om, at producentorganisationen ikke samtidig vil modtage EF-støtte eller national støtte til de foranstaltninger og/eller aktioner, der kan ydes EF-støtte til i henhold til denne forordning, og
i)
bevis for, at den pågældende foranstaltning er blevet gennemført, hvis der ansøges om betaling på grundlag af en fast standardsats som omhandlet i artikel 61, stk. 4.
3. Ansøgningerne kan vedrøre planlagte, men endnu ikke afholdte programudgifter, hvis følgende kan dokumenteres:
a)
foranstaltningerne kunne ikke gennemføres senest den 31. december i året for driftsprogrammets gennemførelse af årsager, som ikke kan tilskrives den pågældende producentorganisation
b)
foranstaltningerne kan gennemføres senest den 30. april det følgende år, og
c)
der indgår til stadighed et tilsvarende bidrag fra producentorganisationen i driftsfonden.
Udbetaling af støtten og frigivelse af den sikkerhed, der er stillet i henhold til artikel 72, stk. 3, sker på betingelse af, at der forelægges dokumentation for afholdelse af de planlagte udgifter, der er nævnt i første afsnit, litra b), senest den 30. april året efter det år, som de pågældende udgifter var planlagt for, på grundlag af det fastslåede faktiske krav på støtte.
4. Hvis ansøgninger indgives senere end datoen i stk. 1, nedsættes støtten med 1 % for hver dag, at fristen overskrides.
I ekstraordinære og behørigt begrundede tilfælde kan myndighederne acceptere ansøgninger, der indgives senere end datoen i stk. 1, hvis den fornødne kontrol er udført, og betalingsfristen i artikel 71 er overholdt.
Artikel 71
Betaling af støtte
Medlemsstaterne udbetaler støtten senest den 15. oktober i året efter det år, hvor programmet gennemføres.
Artikel 72
Betaling af forskud
1. Medlemsstaterne kan give producentorganisationerne tilladelse til at ansøge om udbetaling af forskud på den andel af støtten, der svarer til de forventede udgifter i forbindelse med driftsprogrammet for den tre- eller firemåneders periode, der begynder i den måned, hvor forskudsansøgningen indgives.
2. Forskudsansøgninger indgives efter medlemsstatens beslutning enten hver tredje måned i januar, april, juli og oktober eller hver fjerde måned i januar, maj og september.
De samlede forskud for et givet år må ikke overstige 80 % af den oprindeligt godkendte støtte til driftsprogrammet.
3. Forskud udbetales mod, at der stilles en sikkerhed svarende til 110 % af forskuddet i overensstemmelse med forordning nr. 2220/85.
Medlemsstaterne fastsætter betingelser for at sikre, at de finansielle bidrag til driftsfonden er blevet opkrævet i overensstemmelse med artikel 54 og artikel 55 i denne forordning, og at tidligere forskud faktisk er brugt.
4. Ansøgninger om frigivelse af sikkerhed kan indgives i det indeværende programs løbetid og ledsages af den relevante dokumentation.
Den stillede sikkerhed frigives for op til 80 % af forskudsbeløbet.
5. Det i artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85 omhandlede primære krav er, at de foranstaltninger, der er anført i driftsprogrammerne, gennemføres under overholdelse af de forpligtelser, som er fastsat i artikel 62, litra b) og c), i nærværende forordning.
Hvis det primære krav ikke overholdes, eller hvis forpligtelserne i artikel 62, litra b) og c), misligholdes i alvorlig grad, inddrages sikkerheden, uden at dette indskrænker anvendelsen af andre sanktioner i henhold til kapitel V, afdeling 3.
Hvis andre krav ikke overholdes, inddrages sikkerheden i forhold til omfanget af den uregelmæssighed, der er konstateret.
6. Medlemsstaterne kan fastsætte et mindstebeløb og frister for udbetaling af forskud.
Artikel 73
Delvis betaling
Medlemsstaterne kan tillade, at producentorganisationerne ansøger om betaling af den andel af støtten, som svarer til udgifterne i forbindelse med driftsprogrammet.
Ansøgningerne kan indgives på et hvilket som helst tidspunkt, men højst tre gange i løbet af et givet år. De ledsages af passende dokumentation.
De samlede betalinger i forbindelse med ansøgninger om en andel af støtten må ikke overstige 80 % af den oprindeligt godkendte støtte til driftsprogrammet eller af de faktiske udgifter, idet det mindste beløb lægges til grund.
Medlemsstaterne kan fastsætte et mindstebeløb og frister for udbetaling af delvise betalinger.
KAPITEL III
Kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
Afdeling 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 74
Udvælgelse af kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
Medlemsstaterne kan bestemme, at en eller flere af de foranstaltninger, der er anført i artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1182/2007, ikke finder anvendelse på deres område.
Artikel 75
Lån til finansiering af kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
Lån, som i henhold til artikel 9, stk. 2, tredje afsnit, i forordning (EF) nr. 1182/2007 optages for at finansiere kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger, og for hvilke tilbagebetalingsperioden overstiger driftsprogrammets varighed, kan overføres til et efterfølgende driftsprogram, hvis det godtgøres, at det er økonomisk berettiget.
Afdeling 2
Tilbagekøb fra markedet
Artikel 76
Definition
Denne afdeling indeholder bestemmelser for tilbagekøb fra markedet som anført i artikel 9, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007. I dette kapitel forstås ved »produkter, der købes tilbage fra markedet«, »tilbagekøbte produkter« og »produkter, der ikke er udbudt til salg« produkter, der på denne måde er købt tilbage fra markedet.
Artikel 77
Handelsnormer
1. Er der fastsat handelsnormer for et bestemt produkt i henhold til artikel 2, stk. 2 og 7, i forordning (EF) nr. 1182/2007, skal det produkt, der købes tilbage fra markedet, opfylde disse normer undtagen bestemmelserne om præsentation og mærkning af produkter. Produkterne kan købes tilbage i bulk, alle størrelser samlet, såfremt mindstekravene til klasse II overholdes, navnlig for så vidt angår kvalitet og størrelse.
Miniatureprodukter som defineret i de pågældende normer skal dog være i overensstemmelse med de gældende handelsnormer, herunder bestemmelserne om præsentation og mærkning af produkter.
2. Er der ikke fastsat sådanne handelsnormer for et bestemt produkt, skal de produkter, der købes tilbage fra markedet, overholde mindstekravene i bilag IX. Medlemsstaterne kan ud over disse mindstekrav fastsætte supplerende bestemmelser.
Artikel 78
Treårigt gennemsnit for tilbagekøb af produkter til gratis uddeling
Den grænse på 5 % af den afsatte produktionsmængde, der henvises til i artikel 10, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1182/2007, beregnes på grundlag af et aritmetisk gennemsnit af de samlede mængder produkter, som producentorganisationens anerkendelse omfatter, og som markedsføres af producentorganisationen i de tre foregående år.
For nyligt oprettede anerkendte producentorganisationer lægges følgende oplysninger for de produktionsår, der går forud for anerkendelsen, til grund:
a)
hvis organisationen var en producentsammenslutning, i givet fald de tilsvarende oplysninger for denne producentsammenslutning, eller
b)
den mængde, der anmodes om anerkendelse for.
Artikel 79
Forhåndsmeddelelse om tilbagekøb
1. Producentorganisationerne og sammenslutningerne af producentorganisationer giver forinden pr. telex, telefax eller e-mail de nationale myndigheder meddelelse om alle tilbagekøb, de påtænker at foretage. Meddelelsen skal bl.a. indeholde en liste over de produkter, der er omfattet af intervention, og deres vigtigste kendetegn ud fra de gældende handelsnormer, et skøn over den tilbagekøbte mængde af hvert produkt, deres forventede anvendelse og det sted, hvor de tilbagekøbte produkter kan blive kontrolleret i henhold til artikel 110. Meddelelserne skal indeholde en attest for, at de tilbagekøbte produkter er i overensstemmelse med gældende handelsnormer eller mindstekrav som anført i artikel 77.
2. Medlemsstaterne fastsætter nærmere regler for producentorganisationer, for så vidt angår meddelelser i henhold til stk. 1, navnlig med hensyn til fristerne.
3. Inden for de frister, der er nævnt i stk. 2:
a)
foretager medlemsstaten enten kontrollen i henhold til artikel 110, stk. 1, hvorefter den, hvis der ikke findes nogen uregelmæssigheder, godkender det tilbagekøb, som havde fundet sted på kontroltidspunktet, eller
b)
undlader medlemsstaten i de tilfælde, der er nævnt i artikel 110, stk. 3, at foretage kontrollen i henhold til artikel 110, stk. 1, og i så fald underretter den pr. telex, telefax eller e-mail producentorganisationen om, at den godkender det tilbagekøb, som der er givet meddelelse om.
Artikel 80
Støtte
1. Støtten for produkter, der købes tilbage fra markedet, hvilket omfatter både Fællesskabets bidrag og producentorganisationens bidrag, må højst udgøre de beløb, der fastsættes i bilag X, for produkter anført i dette bilag. For andre produkter fastsætter medlemsstaterne maksimale støttebeløb.
2. Tilbagekøb fra markedet må ikke overstige 5 % som andel af omfanget af den afsatte produktion af et givet produkt i en given producentorganisation.
Omfanget af den afsatte produktion beregnes som et gennemsnit af omfanget af den afsatte produktion i de foregående tre år. Hvis denne oplysning ikke foreligger, anvendes omfanget af afsat produktion, som producentorganisationen var anerkendt for.
Procentsatserne i første afsnit skal være årlige gennemsnit over en treårsperiode med en årlig fejlmargen på 3 %.
Artikel 81
De tilbagekøbte produkters anvendelser
1. Medlemsstaterne bestemmer, hvad de produkter, der købes tilbage fra markedet, må anvendes til. De vedtager bestemmelser for at forhindre, at de tilbagekøbte produkter eller deres anvendelse får negative følger for miljøet eller plantesundheden. Omkostninger, som producentorganisationerne afholder for at overholde disse bestemmelser, er støtteberettigede som en del af støtten til tilbagekøb fra markedet under driftsprogrammet.
2. De i denne artikel, stk. 1, nævnte anvendelser omfatter gratis uddeling, dvs. anvendelser som anført i artikel 10, stk. 4, litra a) og b) i forordning (EF) nr. 1182/2007 og tilsvarende anvendelser, som medlemsstaterne har godkendt.
Medlemsstaterne træffer alle nødvendige foranstaltninger for at fremme kontakter og samarbejde mellem producentorganisationerne og de modtagere, som de efter anmodning har godkendt med henblik på gratis uddeling.
3. Produkterne kan kun afhændes til forarbejdningsindustrien på betingelse af, at det ikke fører til konkurrencefordrejning for de pågældende industrier i Fællesskabet eller for indførte produkter.
Artikel 82
Transportomkostninger
1. Transportomkostningerne i forbindelse med gratis uddeling af alle produkter, der er tilbagekøbt fra markedet, kan godtgøres som led i driftsprogrammet på grundlag af faste beløb efter afstanden mellem afhentningsstedet og leveringsstedet, jf. bilag XI.
Ved søtransport fastsætter Kommissionen, hvilke transportomkostninger der kan godtgøres på grundlag af de reelle transportomkostninger og afstanden. Den således fastsatte godtgørelse må ikke overstige omkostningerne ved landtransport ad den korteste vej mellem indskibningsstedet og det hypotetiske udgangssted. De beløb, der er fastsat i bilag XI, multipliceres med en justeringskoefficient på 0,6.
2. Transportomkostningerne udbetales til den part, der reelt har afholdt omkostningerne ved den pågældende transport.
Godtgørelsen udbetales mod, at der fremlægges bilag til dokumentation af:
a)
modtagerorganisationernes navn
b)
den omhandlede produktmængde
c)
modtagerorganisationernes overtagelse af produkterne og de anvendte transportmidler og
d)
de reelt afholdte transportomkostninger.
Artikel 83
Sorterings- og emballeringsomkostninger
1. Omkostningerne ved sortering og emballering af tilbagekøbte friske frugter og grøntsager til gratis uddeling kan som led i driftsprogrammet godtgøres inden for et fast beløb på 132 EUR/t nettovægt for produkter i emballager på under 25 kg netto.
2. Emballager med produkter til gratis uddeling skal være forsynet med EF-symbolet og en eller flere af de angivelser, der er anført i bilag XII.
3. Sorterings- og emballeringsomkostningerne udbetales til den producentorganisation, der har forestået sorteringen og emballeringen.
Godtgørelsen udbetales mod, at der fremlægges bilag til dokumentation af:
a)
modtagerorganisationernes navn
b)
den omhandlede produktmængde og
c)
modtagerorganisationernes overtagelse af produkterne og produkternes præsentation.
Artikel 84
Betingelser for modtagere af tilbagekøbte produkter
1. De modtagere af tilbagekøbte produkter, der er anført i artikel 10, stk. 4, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, forpligter sig til:
a)
at overholde bestemmelserne i denne forordning
b)
at føre et detaljeret lagerregnskab og finansregnskab
c)
at underkaste sig kontrol som fastsat i EF-reglerne og
d)
at fremlægge bilagene vedrørende de pågældende produkters endelige anvendelse i form af en overtagelsesattest (eller et tilsvarende dokument) for de produkter, der er afhentet af tredjemand med henblik på anvendelse til gratis uddeling.
Medlemsstaterne kan beslutte, at modtagerne ikke behøver at føre regnskaber som anført i første afsnit, litra b), hvis de kun modtager små mængder, og de anser risikoen for at være ubetydelig. Denne beslutning og begrundelsen herfor skal registreres.
2. Modtagerne af tilbagekøbte produkter til andre anvendelser forpligter sig til:
a)
at overholde bestemmelserne i denne forordning
b)
at føre et detaljeret lagerregnskab og finansregnskab, hvis medlemsstaten finder det hensigtsmæssigt, selv om produktet er blevet denatureret inden leveringen
c)
at underkaste sig kontrol som fastsat i EF-reglerne og
d)
ikke at anmode om supplerende støtte til den alkohol, der fremstilles af de pågældende produkter, når der er tale om tilbagekøbte produkter til destillation.
Afdeling 3
Grøn høst og undladt høst
Artikel 85
Definitioner af grøn høst og undladt høst
1. Ved grøn høst høstes samtlige uafsættelige produkter i et givet område, inden høsten normalt går i gang. De pågældende produkter må ikke være blevet beskadiget på grund af vejrforhold, sygdom eller andre årsager forud for den grønne høst.
2. Ved undladt høst foregår der ingen erhvervsmæssig produktion i det pågældende område som led i den normale produktionscyklus. Hvis produkter ødelægges på grund af vejrforhold eller sygdom, betragtes det dog ikke som undladt høst.
3. Grøn høst og undladt høst skal ses som et supplement og et alternativ til de almindelige dyrkningsmetoder.
Artikel 86
Betingelser for anvendelse af grøn høst og undladt høst
1. I forbindelse med foranstaltninger vedrørende grøn høst og undladt høst skal medlemsstaterne:
a)
træffe nærmere bestemmelser om gennemførelsen af foranstaltningerne, bl.a. om forhåndsmeddelelser om undladt høst og grøn høst, deres indhold og frister, om den godtgørelse, der skal ydes, og om anvendelsen af foranstaltningerne, og opstille en liste over de produkter, der er omfattet af foranstaltningerne
b)
træffe bestemmelser for at forhindre, at foranstaltningerne får negative følger for miljøet eller plantesundheden
c)
gøre det muligt at kontrollere, at foranstaltningerne gennemføres korrekt, og hvis det ikke er tilfældet, undlade at godkende, at foranstaltningerne anvendes
d)
iværksætte kontrol med henblik på at sikre, at foranstaltningerne gennemføres korrekt, bl.a. i forhold til bestemmelserne i litra a) og b).
2. Producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer giver forinden pr. telex, telefax eller e-mail de kompetente nationale myndigheder meddelelse om al undladt høst og grøn høst, de påtænker at foretage.
Første meddelelse i hvert år skal for et givet produkt indeholde en analyse baseret på den forventede markedssituation, som begrunder at anvende grøn høst som en kriseforebyggelsesforanstaltning.
3. Der må ikke både anvendes grøn høst og undladt høst for samme produkt og samme område i et givet år eller i to på hinanden følgende år.
4. Godtgørelsernes størrelse omfattende både Fællesskabets og producentorganisationens bidrag til grøn høst og undladt høst tager form af betalinger pr. hektar, som fastsættes af medlemsstaten i henhold til stk. 1, litra a):
a)
således at de kun dækker de ekstraomkostninger, der er forbundet med at anvende foranstaltningen, under hensyntagen til den miljø- og plantesundhedsmæssige forvaltning, som er nødvendig for at overholde de bestemmelser, der vedtages i medfør af stk.1, litra b), eller
b)
således at de ikke dækker mere end 90 % af det maksimale støtteniveau for tilbagekøb fra markedet som anført i artikel 80.
Afdeling 4
Salgsfremme og kommunikation
Artikel 87
Gennemførelse af salgsfremme- og kommunikationsforanstaltninger
1. Medlemsstaterne træffer nærmere bestemmelser om gennemførelse af salgsfremme- og kommunikationsforanstaltninger. Bestemmelserne skal gøre det muligt at træffe hurtige foranstaltninger, når der er behov for det.
2. Aktionerne inden for salgsfremme og kommunikation skal supplere eventuelle igangværende salgsfremme- og kommunikationsaktioner, som de pågældende producentorganisationer har iværksat.
Afdeling 5
Uddannelse
Artikel 88
Gennemførelse af uddannelsesforanstaltninger
Medlemsstaterne træffer nærmere bestemmelser om gennemførelse af disse uddannelsesforanstaltninger.
Afdeling 6
Høstforsikring
Artikel 89
Gennemførelse af høstforsikringsforanstaltninger
Høstforsikringerne forvaltes af en producentorganisation, der bidrager til at beskytte producenternes indtægter og dække markedstab, som afholdes af producentorganisationen og/eller dens medlemmer, når disse berøres af naturkatastrofer, vejrforhold eller eventuelle sygdomme eller skadedyrsangreb.
Artikel 90
Gennemførelse af høstforsikringsforanstaltninger
1. Medlemsstaterne træffer nærmere bestemmelser om gennemførelse af høstforsikringsforanstaltninger, herunder de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at høstforsikringsforanstaltningerne ikke fordrejer konkurrencen på forsikringsmarkedet.
2. Medlemsstaterne kan bevilge supplerende nationale midler til de høstforsikringsforanstaltninger, der finansieres af driftsfonden. Den samlede offentlige støtte til høstforsikringer må dog højst svare til:
a)
80 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod tab som følge af dårlige vejrforhold, som kan henregnes under naturkatastrofer
b)
50 % af producenternes udgifter til præmier for forsikring mod:
i)
tab som anført i litra a) og andre tab som følge af dårlige vejrforhold
ii)
tab som følge af dyre- eller plantesygdomme eller skadedyrsangreb.
Grænsen i første afsnit, litra b), finder også anvendelse i tilfælde, hvor den finansielle støtte fra Fællesskabet i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 ellers vil kunne dække 60 % af driftsfondens udgifter.
3. Høstforsikringsforanstaltninger gælder ikke for forsikringserstatninger, der dækker mere end 100 % af producenternes indkomsttab, idet der tages hensyn til eventuelle udbetalinger fra andre støtteordninger i forbindelse med den forsikrede risiko.
4. I denne artikel defineres »ugunstige vejrforhold, som kan henregnes under en naturkatastrofe« på samme måde som i artikel 2, nr. 8, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1857/2006 (28).
Afdeling 7
Støtte til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde
Artikel 91
Betingelser for støtte til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde
1. Medlemsstaterne træffer nærmere bestemmelser om gennemførelse af den pågældende foranstaltning vedrørende støtte til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde.
2. Støtten til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde skal i den gensidige fonds første, andet og tredje driftsår udgøre følgende andel af det bidrag, som producentorganisationen yder til den gensidige fond i dennes første, andet og tredje driftsår:
a)
10 %, 8 % og 4 % i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere
b)
5 %, 4 % og 2 % i de øvrige medlemsstater.
3. Medlemsstaterne kan fastsætte lofter for de beløb, producentorganisationerne kan modtage i støtte til dækning af administrationsomkostningerne til oprettelse af gensidige fonde.
Afdeling 8
Statsstøtte til kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
Artikel 92
Nærmere bestemmelser i nationale strategier
Medlemsstater, der udbetaler statsstøtte i overensstemmelse med artikel 43, andet afsnit, litra c), i forordning (EF) nr. 1182/2007, træffer nærmere bestemmelser om gennemførelsen denne bestemmelse i deres nationale strategier.
KAPITEL IV
National finansiel støtte
Artikel 93
Producenternes organiseringsgrad
Med henblik på artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007 anses organiseringsgraden for producenterne i et område af en medlemsstat for at være ringe, hvis under 20 % af værdien af den gennemsnitlige frugt- og grøntsagsproduktion i de seneste tre år, for hvilke der foreligger oplysninger, er blevet afsat gennem producentorganisationer, sammenslutninger af producentorganisationer og producentsammenslutninger.
Artikel 94
Tilladelse til at yde national finansiel støtte
1. Medlemsstaterne indgiver en anmodning i henhold til artikel 11, stk. 1, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1182/2007 Kommissionen om tilladelse til at yde national finansiel støtte senest den 15. januar i det pågældende kalenderår.
Anmodningen vedlægges dokumentation for, at producenterne i det omhandlede område ifølge definitionen i artikel 93 i denne forordning er organiseret i ringe grad, samt nærmere oplysninger om de pågældende producentorganisationer, den pågældende støtte og andelen af de finansielle bidrag, der ydes i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Kommissionen godkender eller afviser anmodningen senest tre måneder efter indgivelsen. Svarer Kommissionen ikke inden for denne periode, anses anmodningen for at være godkendt.
Artikel 95
Ansøgning om og udbetaling af national finansiel støtte
Producentorganisationerne ansøger om den nationale finansielle støtte, og medlemsstaterne udbetaler støtten i overensstemmelse med artikel 70-73.
Artikel 96
Maksimal national finansiel støtte, der kan refunderes af Fællesskabet
Fællesskabet kan refundere 60 % af den nationale finansielle støtte, der ydes til producentorganisationen.
Artikel 97
Refusion fra Fællesskabet af national finansiel støtte
1. Medlemsstaterne anmoder Fællesskabet om refusion af den godkendte nationale finansielle støtte, der reelt er udbetalt til producentorganisationerne, inden den 1. marts i året efter det, hvor driftsprogrammerne er iværksat.
Anmodningen vedlægges dokumentation for, at betingelserne i artikel 11, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1182/2007 er blevet overholdt i de tre foregående år, og nærmere oplysninger om de omhandlede producentorganisationer, den støtte, der reelt er betalt, og andelen af de finansielle bidrag, der faktisk er ydet i henhold til artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Kommissionen træffer beslutning om at godkende eller afvise anmodningen.
3. Hvis Fællesskabet er indforstået med at refundere støtten, anmeldes de refusionsberettigede udgifter til Kommissionen efter proceduren i artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 883/2006 (29).
KAPITEL V
Almindelige bestemmelser
Afdeling 1
Meddelelser
Artikel 98
Producentorganisationernes rapporter
1. Producentorganisationerne aflægger årlige rapporter, der ledsager støtteansøgningerne, om driftsprogrammernes gennemførelse.
Rapporterne vedrører følgende:
a)
driftsprogrammer, der blev gennemført det foregående år
b)
større ændringer af driftsprogrammer og
c)
forskelle mellem anslået støtte og den støtte, der er ansøgt om.
2. Den årlige rapport skal for hvert driftsprogram, der gennemføres:
a)
beskrive, hvilke mål og resultater der er opnået i forbindelse med driftsprogrammet, eventuelt baseret på de fælles output- og resultatindikatorer, der er fastsat i bilag XIV, og om nødvendigt de supplerende output- og resultatindikatorer, der er fastsat i den nationale strategi, og
b)
skitsere de største problemer, der er forbundet med at forvalte programmet, og de foranstaltninger, der måtte være truffet for at sikre kvalitet og effektivitet under programmets gennemførelse.
Hvor det er relevant, skal årsrapporten indeholde en specificering af de effektive foranstaltninger, der i henhold til den nationale strategi og i medfør af artikel 9, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1182/2007 er truffet for at beskytte miljøet mod eventuelt øget pres på grund af investeringer, hvortil der er ydet støtte under driftsprogrammet.
3. En endelig rapport træder i stedet for den i stk. 1 nævnte rapport for det sidste år, hvori driftsprogrammet anvendes.
De endelige rapporter viser, i hvilket omfang programmålene er opfyldt. De redegør for ændringer i foranstaltninger og/eller metoder og fremhæver faktorer, der har haft betydning for, hvor godt det er lykkedes at gennemføre programmet, som er taget eller skal tages i betragtning ved udarbejdelse af efterfølgende driftsprogrammer eller ændring af igangværende driftsprogrammer.
4. Hvis en producentorganisation undlader at sende en meddelelse til medlemsstaten, som kræves i henhold til denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007, eller hvis meddelelsen ud fra de objektive kendsgerninger, som medlemsstaten er bekendt med, anses for urigtig, suspenderer medlemsstaten sin godkendelse af det relevante driftsprogram for det efterfølgende år, indtil der er fremsendt en korrekt meddelelse, jf. dog de særlige bestemmelser i denne forordning.
Medlemsstaten beretter om sådanne tilfælde i den årlige rapport, der er nævnt i artikel 99, stk. 3 i denne forordning.
Artikel 99
Krævede meddelelser fra medlemsstaterne
1. Medlemsstaterne udpeger en myndighed, der er eneansvarlig for medlemsstaternes meddelelser til Kommissionen om producentorganisationer, producentsammenslutninger og sammenslutninger af producentorganisationer. De underretter Kommissionen om, hvilken myndighed de har udpeget, og hvordan den kan kontaktes.
2. Medlemsstaterne meddeler senest den 31. januar Kommissionen den samlede størrelse af den driftsfond, der er godkendt for samtlige driftsprogrammer i indeværende år. Driftsfondens samlede størrelse og den samlede fællesskabsfinansiering af denne driftsfond skal fremgå klart af denne meddelelse. Beløbene fordeles endvidere på kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger og andre foranstaltninger.
3. Medlemsstaterne sender hvert år senest den 15. november Kommissionen en årlig rapport om producentorganisationer og producentsammenslutninger og om de driftsfonde, driftsprogrammer og anerkendelsesplaner, der fandtes i det foregående år. Den årlige rapport skal navnlig indeholde de i bilag XIII anførte oplysninger.
Afdeling 2
Kontrol
Artikel 100
Entydigt identifikationssystem
Medlemsstaterne sørger for, at der benyttes et entydigt identifikationssystem for alle støtteansøgninger, der indgives af samme producentorganisation eller producentsammenslutning. Systemet skal være foreneligt med det identitetsregistreringssystem, der er nævnt i artikel 18, stk. 1, litra f), i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 (30).
Artikel 101
Støtteansøgninger
Medmindre andet gælder ifølge særlige bestemmelser i denne forordning, fastsætter medlemsstaterne passende procedurer for indsendelse af støtteansøgninger, anmodninger om anerkendelse eller godkendelse af driftsprogrammer samt betalingsanmodninger.
Artikel 102
Stikprøvekontrol
Når det er relevant at foretage kontrol i form af stikprøver, sørger medlemsstaterne gennem arten og hyppigheden af de foretagne prøver og på grundlag af risikoanalyser for, at kontrollen er repræsentativ for den kontrollerede foranstaltning.
Artikel 103
Administrativ kontrol
Der foretages administrativ kontrol af alle støtteansøgninger og betalingsanmodninger, og kontrollen skal omfatte alle de elementer, det er muligt og relevant at kontrollere administrativt. Det sikres, at de gennemførte kontrolforanstaltninger, kontrolresultaterne og de foranstaltninger, der træffes i tilfælde af uoverensstemmelser, registreres.
Artikel 104
Kontrol på stedet
1. For hver kontrol på stedet udarbejdes der en kontrolrapport for at gøre det muligt at efterprøve de nærmere enkeltheder i forbindelse med den foretagne kontrol. Rapporten skal bl.a. indeholde oplysninger om:
a)
den kontrollerede støtteordning og ansøgning
b)
de tilstedeværende personer
c)
de kontrollerede aktioner, foranstaltninger og dokumenter
d)
kontrolresultaterne.
2. Modtageren kan få mulighed for at underskrive rapporten for at attestere sin tilstedeværelse ved kontrollen og tilføje bemærkninger. Konstateres der uregelmæssigheder, kan modtageren tilstilles en kopi af kontrolrapporten.
3. Kontrollen på stedet kan varsles på forhånd, når blot formålet med kontrollen ikke bringes i fare. Varslet begrænses til det absolut korteste tidsrum.
4. Hvis det er muligt, skal der foretages kontrol på stedet i henhold til bestemmelserne i denne forordning, samtidig med at der foretages anden kontrol som anført i EF-reglerne om landbrugsstøtte. I 2008 kan der dog om nødvendigt udføres kontrol på stedet af forskellige organer på forskellige tidspunkter.
Artikel 105
Godkendelse af anmodninger om anerkendelse og godkendelse af driftsprogrammer
1. Før medlemsstaterne anerkender en producentorganisation i henhold til artikel 4, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007, aflægger de producentorganisationen et besøg på stedet for at sikre sig, at betingelserne for anerkendelse er opfyldt.
2. Før de nationale myndigheder godkender et driftsprogram i henhold til artikel 65, efterprøver de på enhver relevant måde, herunder ved kontrol på stedet, det driftsprogram, der ønskes godkendt, og eventuelle anmodninger om ændring. Det kontrolleres bl.a.:
a)
at de oplysninger, der er afgivet i henhold til artikel 61, stk. 1, litra a), b) og e), er nøjagtige
b)
at programmerne stemmer overens med artikel 9 i forordning (EF) nr. 1182/2007 samt med de nationale regler og den nationale strategi
c)
at foranstaltningerne er støtteberettigede, og at de foreslåede udgifter er støtteberettigede
d)
at programmerne hænger sammen og har den fornødne tekniske kvalitet, at overslagene og støtteplanen er velbegrundede, og at den planlagte gennemførelse er tilfredsstillende. Det skal under kontrollen efterprøves, om der er fastsat målbare mål, således at det kan overvåges, om disse opnås, og om de fastsatte mål vil kunne opnås ved at gennemføre de foreslåede aktioner, og
e)
at de transaktioner, der anmodes om støtte til, stemmer overens med de gældende nationale bestemmelser og EF-bestemmelser, især, hvis det er relevant, bestemmelserne om offentlige indkøb, statsstøtte og andre relevante bindende normer, som er fastsat i den nationale lovgivning eller i de nationale regler eller den nationale strategi.
Artikel 106
Kontrol af ansøgninger om støtte til driftsprogrammer
Før støtten tildeles, foretager medlemsstaterne administrativ kontrol af alle støtteansøgninger og stikprøvekontrol på stedet.
Artikel 107
Administrativ kontrol af ansøgninger om støtte til driftsprogrammer
1. Den administrative kontrol af støtteansøgninger skal især, og hvis det er relevant for den pågældende betalingsanmodning, omfatte kontrol af:
a)
den årlige eller i givet fald den endelige rapport, der fremsendes sammen med ansøgningen om driftsprogrammets gennemførelse
b)
værdien af den afsatte produktion, bidragene til driftsfonden og de afholdte udgifter
c)
at de pågældende produkter og tjenesteydelser er leveret, og at der er tale om reelle udgifter
d)
at de gennemførte foranstaltninger svarer til dem, der var anført i det godkendte driftsprogram, og
e)
at de finansielle begrænsninger og lofter mv. er overholdt.
2. Betalinger, der finansieres gennem driftsprogrammet, dokumenteres ved hjælp af fakturaer og dokumenter, der beviser, at betalingen har fundet sted. Hvis dette ikke kan lade sig gøre, skal der som belæg for betalingerne fremlægges dokumenter med tilsvarende bevisværdi. De anvendte fakturaer skal udstedes i producentorganisationens, sammenslutningen af producentorganisationers, producentsammenslutningernes eller filialernes navn som anført i artikel 52, stk. 7, eller, hvis dette godkendes af medlemsstaterne, i et eller flere af dens medlemmers navn.
Artikel 108
Kontrol på stedet af ansøgninger om støtte som led i driftsprogrammer
1. Ved efterprøvningen af den støtteansøgning, der er anført i artikel 70, stk. 1, kontrollerer medlemsstaterne producentorganisationerne på stedet for at fastslå, at betingelserne for ydelse af støtte eller dens balance er overholdt for det pågældende år.
Kontrollen omfatter følgende:
a)
anerkendelseskriteriernes overholdelse for det pågældende år
b)
driftsfondens anvendelse i det givne år, herunder hvilke udgifter der er anmeldt som led i anmodninger om betaling af forskud eller delvis betaling, og
c)
kontrol i andet led af udgifter ved tilbagekøb fra markedet, grøn høst og undladt høst.
2. Kontrollen efter stk. 1 skal hvert år vedrøre en betydelig andel af ansøgningerne. Stikprøven repræsenterer mindst 30 % af det samlede støttebeløb i medlemsstater, hvor der findes mere end ti anerkendte producentorganisationer. I andre tilfælde besøges den enkelte producentorganisation mindst en gang hvert tredje år.
Hver producentorganisation kontrolleres mindst én gang, inden støtten eller dens balance for det sidste år af driftsprogrammet udbetales.
3. Resultaterne af kontrollen på stedet evalueres for at fastslå, om eventuelle problemer er af systemisk karakter og indebærer en risiko for tilsvarende foranstaltninger, andre støttemodtagere eller andre organer. Ved evalueringen fastslås det også, hvad problemerne skyldes, om der er behov for yderligere undersøgelser, og hvilke korrigerende eller forebyggende foranstaltninger der skal træffes.
Afslører kontrollen betydelige uregelmæssigheder i en region eller en del af en region eller en specifik producentorganisation, foretager medlemsstaten supplerende kontrol det pågældende år og forhøjer andelen af de pågældende ansøgninger, som skal kontrolleres det følgende år.
4. Medlemsstaten fastlægger, hvilke producentorganisationer der skal kontrolleres, på grundlag af en risikoanalyse.
Ved risikoanalysen tages der især hensyn til følgende:
a)
støttebeløbet
b)
resultaterne af kontrollen de foregående år
c)
et vilkårligt element og
d)
andre parametre, som fastlægges af medlemsstaterne, specielt om producentorganisationerne følger et kvalitetssikringsprogram, som er officielt anerkendt af medlemsstaterne eller af uafhængige certificeringsorganer.
Artikel 109
Kontrol på stedet af foranstaltninger i forbindelse med driftsprogrammer
1. Medlemsstaternes kontrol på stedet af foranstaltninger i forbindelse med driftsprogrammer sigter navnlig mod at efterprøve:
a)
gennemførelsen af de aktioner, der er omfattet af driftsprogrammet
b)
at gennemførelsen eller den påtænkte gennemførelse af aktionerne er i overensstemmelse med den anvendelse, der er beskrevet i det godkendte driftsprogram
c)
for et passende antal udgiftsposter, at de pågældende udgifter med hensyn til art og afholdelsestidspunkt opfylder Fællesskabets bestemmelser og svarer til de godkendte specifikationer
d)
at de afholdte udgifter kan dokumenteres ved hjælp af regnskabsbilag eller andre dokumenter, og
e)
værdien af den afsatte produktion.
2. Værdien af den afsatte produktion kontrolleres på grundlag af oplysninger fra det regnskabssystem, som den nationale lovgivning kræver.
Medlemsstaterne kan derfor beslutte, at anmeldelsen af den afsatte produktions værdi skal attesteres på samme måde som de regnskabsoplysninger, den nationale lovgivning kræver.
Kontrollen af anmeldelsen af den afsatte produktions værdi kan udføres, inden den relevante støtteansøgning fremsendes.
3. Kontrollen skal omfatte et kontrolbesøg på stedet for den pågældende aktion eller, hvis aktionen er immateriel, et kontrolbesøg hos initiativtageren, medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder. I forbindelse med aktiviteter på individuelle bedrifter omfattet af den i artikel 108, stk. 2, omhandlede stikprøve er det særlig vigtigt at aflægge mindst ét kontrolbesøg for at undersøge, om de er gennemført.
Medlemsstaterne kan dog beslutte at undlade at aflægge besøg, når det drejer sig om mindre transaktioner, eller hvis der efter deres opfattelse er ringe risiko for, at betingelserne for at modtage støtte ikke er opfyldt, eller transaktionen ikke er gennemført i virkeligheden. Denne beslutning og begrundelsen herfor skal registreres.
4. Kontrollen på stedet omfatter alle de forpligtelser for producentorganisationen eller dennes medlemmer, som det er muligt at kontrollere på tidspunktet for kontrolbesøget.
5. Kun kontrol, der opfylder alle kravene i denne artikel, kan betragtes som en del af den kontrol, som skal foretages i henhold til artikel 108, stk. 2.
Artikel 110
Kontrol i første led af tilbagekøb
1. Medlemsstaterne foretager kontrol i første led af alle producentorganisationernes tilbagekøb bestående i dokument- og identitetskontrol samt fysisk kontrol, eventuelt ved stikprøvetagning, af de tilbagekøbte produkters vægt og kontrol af overholdelsen af bestemmelserne i artikel 77 i henhold til reglerne i afsnit II i kapitel II. Kontrollen foretages efter modtagelsen af den meddelelse, der er nævnt i artikel 79, stk. 1, inden for de frister, som er fastsat i artikel 79, stk. 2.
2. Den kontrol i første led, der er nævnt i stk. 1, omfatter 100 % af den mængde produkter, der er tilbagekøbt fra markedet. De tilbagekøbte produkter, dog ikke produkter til gratis uddeling, denatureres eller bortskaffes til fremstillingsindustrien efter kontrollen til fremstillingsindustrien under myndighedernes tilsyn efter de forskrifter, som medlemsstaterne udsteder i henhold til artikel 81.
Hvis produkterne skal omdeles gratis, kan medlemsstaterne nøjes med at kontrollere en mindre procentdel end anført i denne artikels stk. 2, men ikke under 10 % af de pågældende mængder i løbet af produktionsåret. Kontrollen finder sted hos producentorganisationen og/eller modtagerne af de pågældende produkter. Hvis der ved kontrollen konstateres betydelige uregelmæssigheder, foretager myndighederne yderligere kontrol.
Artikel 111
Kontrol i andet led af tilbagekøb
1. Som led i den kontrol, der er beskrevet i artikel 108, foretager medlemsstaterne kontrol i andet led.
Medlemsstaterne opstiller kriterier, hvorefter de analyserer og vurderer risikoen for, at en bestemt producentorganisation har foretaget tilbagekøb, der ikke er i overensstemmelse med reglerne. Kriterierne opstilles bl.a. ud fra resultaterne af tidligere kontrol i første og andet led og ud fra, om producentorganisationen anvender en kvalitetssikringsordning. På grundlag af disse kriterier fastsættes det for hver producentorganisation, hvor hyppigt der minimum skal føres kontrol i andet led.
2. Den kontrol, der er anført i stk. 1, består i kontrol på stedet hos producentorganisationerne og modtagerne af de tilbagekøbte produkter for at garantere, at betingelserne for at udbetale EF-støtte overholdes. Kontrollen skal bl.a. omfatte:
a)
gennemgang af det lagerregnskab og det finansregnskab, som alle producentorganisationer, der foretager et eller flere tilbagekøb i løbet af det pågældende produktionsår, skal føre
b)
kontrol af de afsatte mængder som oplyst i støtteansøgningerne, navnlig kontrol af lagerregnskab og finansregnskab, fakturaer og om nødvendigt deres rigtighed og af, om der er overensstemmelse mellem disse oplysninger og de pågældende producentorganisationers regnskabstal og/eller skatte- og afgiftsmæssige oplysninger
c)
kontrol af, om den regnskabsmæssige forvaltning har været korrekt, især kontrol af rigtigheden af de nettoindtægter, som producentorganisationerne har angivet i betalingsanmodningerne, af andelen af eventuelle bogførte tilbagekøbsomkostninger og af de bogførte beløb, som vedrører producentorganisationernes modtagelse af EF-støtten og deres eventuelle overførsel af denne til de tilsluttede medlemmer og sammenhængen mellem beløbene, og
d)
kontrol af de tilbagekøbte produkters anvendelse som angivet i betalingsanmodningen og kontrol af, om der er foretaget en passende denaturering, for at sikre, at producentorganisationerne og modtagerne har overholdt denne forordning.
3. Den kontrol, der er anført i stk. 2, foretages hos de berørte producentorganisationer og de modtagere, som er tilsluttet disse organisationer. Hver kontrol skal bl.a. omfatte en stikprøve, der mindst repræsenterer 5 % af de mængder, producentorganisationen har tilbagekøbt i løbet af produktionsåret.
4. I det lagerregnskab og det finansregnskab, der er anført i stk. 2, litra a), skal der for hvert produkt, der er genstand for tilbagekøb, skelnes mellem følgende varebevægelser udtrykt i mængder:
a)
den produktion, som producentorganisationens medlemmer har leveret, og som medlemmer af andre producentorganisationer har leveret i henhold til artikel 3, stk. 3, litra b), og c), i forordning (EF) nr. 1182/2007
b)
producentorganisationens salg, idet der skelnes mellem produkter til markedet for friske produkter og andre typer produkter, herunder råvarer til forarbejdning, og
c)
tilbagekøbte produkter.
5. Kontrollen af, hvad de produkter, som er nævnt i stk. 4, litra c), er anvendt til, omfatter især:
a)
stikprøvekontrol af det særlige regnskab, som modtagerne skal føre, og eventuelt af, om der er sammenhæng med det regnskab, som skal føres i henhold til national lovgivning, og
b)
kontrol af, at de gældende miljøbetingelser er overholdt.
6. Hvis der ved kontrollen i andet led konstateres betydelige uregelmæssigheder, udvider myndighederne kontrollen i andet led for det pågældende produktionsår og indfører hyppigere kontrol i andet led i det følgende produktionsår for de berørte producentorganisationer eller sammenslutningerne heraf.
Artikel 112
Grøn høst og undladt høst
1. Forud for grøn høst sikrer medlemsstaterne sig ved kontrol på stedet, at de omhandlede produkter ikke er beskadiget, og at jordstykket er velplejet. Efter den grønne høst kontrollerer medlemsstaten, at hele det pågældende areal er blevet høstet, og at det høstede produkt er blevet denatureret.
Efter høstperiodens afslutning efterprøver medlemsstaterne analysens pålidelighed på grundlag af den forventede markedssituation som anført i artikel 86, stk. 2. Desuden analyserer de eventuelle afvigelser mellem den forventede markedssituation og den reelle markedssituation.
2. Forud for undladt høst undersøger medlemsstaterne ved kontrol på stedet, at det omhandlede areal er velplejet, at en del af arealet ikke allerede er blevet høstet, og at produktet er veludviklet og generelt er sundt og af en markedsegnet kvalitet.
Medlemsstaterne sørger for, at produktionen denatureres. Er dette ikke muligt, sikrer de sig ved et besøg på stedet eller kontrolbesøg i høstsæsonen, at der ikke høstes.
3. Artikel 111, stk. 1, 2, 3 og 6, finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 113
Kontroller før godkendelse af anerkendelsesplaner fra producentsammenslutninger
1. Inden medlemsstaterne godkender en anerkendelsesplan fra en producentsammenslutning i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007, kontrollerer de den juridiske enhed eller en klart defineret del af den juridiske enhed på stedet.
2. Medlemsstaterne sikrer sig på enhver relevant måde, herunder ved kontrol på stedet:
a)
at oplysningerne i anerkendelsesplanen er korrekte
b)
at planen hænger sammen økonomisk og har den fornødne tekniske kvalitet, at overslagene er velbegrundede, og at den planlagte gennemførelse er tilfredsstillende
c)
at foranstaltningerne er støtteberettigede, og at de foreslåede udgifter er støtteberettigede og rimelige, og
d)
at de transaktioner, der anmodes om støtte til, stemmer overens med de gældende nationale bestemmelser og EF-bestemmelser, især bestemmelserne om offentlige indkøb, statsstøtte og andre relevante bindende normer, som er fastsat i den nationale lovgivning eller i de nationale regler eller den nationale strategi.
Artikel 114
Kontrol af støtteansøgninger fra producentsammenslutninger
1. Før der tildeles støtte, foretager medlemsstaterne administrativ kontrol af alle støtteansøgninger, der indgives af producentsammenslutninger, og stikprøvekontrol på stedet.
2. Efter indgivelsen af den støtteansøgning, der er anført i artikel 47, kontrollerer medlemsstaterne producentsammenslutningerne på stedet for at fastslå, at betingelserne for ydelse af støtte er overholdt for det pågældende år.
Kontrollen omfatter følgende:
a)
anerkendelseskriteriernes overholdelse for det pågældende år og
b)
værdien af den afsatte produktion samt gennemførelsen af de foranstaltninger, der er omfattet af anerkendelsesplanen, og de afholdte udgifter.
3. Kontrollen efter stk. 2 skal hvert år vedrøre en betydelig andel af ansøgningerne. Stikprøven repræsenterer mindst 30 % af det samlede støttebeløb.
Alle producentsammenslutninger kontrolleres mindst hvert femte år.
4. Artikel 107 og 109 finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 115
Tværnationale producentorganisationer og tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer
1. Den medlemsstat, hvori en tværnational producentorganisation eller en tværnational sammenslutning af producentorganisationer har sit hovedsæde, har det overordnede ansvar for at organisere kontrollen med denne organisation eller sammenslutning og anvende eventuelle sanktioner over for den.
2. De andre medlemsstater, som er forpligtet til at etablere det administrative samarbejde, der er anført i artikel 30, stk. 2, litra c), og artikel 37, stk. 2, litra c), gennemfører den administrative kontrol og kontrol på stedet, der kræves af den i denne artikels stk. 1 nævnte medlemsstat og underretter den om resultaterne. De overholder alle tidsfrister, der fastsættes af den i stk. 1 nævnte medlemsstat.
3. De regler, der gælder i den i stk. 1 nævnte medlemsstat, finder anvendelse på producentorganisationen, driftsprogrammet og driftsfonden. På miljø- og plantesundsområdet og i forbindelse med afhændelse af tilbagekøbte produkter er det dog reglerne i den medlemsstat, hvor produktionen finder sted, der bringes i anvendelse.
Afdeling 3
Sanktioner
Artikel 116
Manglende overholdelse af anerkendelseskriterier
1. Medlemsstaterne tilbagekalder producentorganisationens anerkendelse, hvis den manglende overholdelse af kriterierne er væsentlig og skyldes, at producentorganisationen har handlet forsætligt eller groft uagtsomt.
Medlemsstaterne tilbagekalder især producentorganisationens anerkendelse, hvis den manglende overholdelse af anerkendelseskriterierne kan tilskrives:
a)
at kravene i artikel 23, 25, 28, stk. 1 og 2, eller artikel 33 er blevet tilsidesat, eller
b)
at værdien af den afsatte produktion i to på hinanden følgende år har ligget under den grænse, medlemsstaten har fastsat i medfør af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Tilbagekaldelsen af anerkendelsen i henhold til dette stykke får virkning fra det tidspunkt, hvor betingelserne for anerkendelse ikke længere var opfyldt med forbehold af eventuel gældende horisontal lovgivning om forældelsesfrister på nationalt plan.
2. Hvor stk. 1 ikke finder anvendelse, suspenderer medlemsstaterne producentorganisationens anerkendelse, hvis den manglende overholdelse af anerkendelseskriterierne er væsentlig, men kun midlertidig.
Der udbetales ikke støtte i suspensionsperioden. Suspensionen får virkning fra det tidspunkt, hvor kontrollen finder sted, og gælder, indtil der er udført en kontrol, som viser, at de pågældende kriterier er overholdt.
Suspensionsperioden må højst være på 12 måneder. Hvis de omhandlede kriterier 12 måneder herefter ikke er overholdt, tilbagekaldes anerkendelsen.
Medlemsstaterne kan foretage betalinger efter fristen i artikel 71, hvis dette er nødvendigt for at kunne anvende denne artikel.
3. I andre tilfælde end de i stk. 1 og 2 anførte, hvor anerkendelseskriterierne ikke er overholdt, sender medlemsstaterne en varslingsskrivelse, hvori de oplyser, hvilke korrigerende foranstaltninger der skal træffes. Medlemsstaterne kan vente med at udbetale støtte, indtil de korrigerende foranstaltninger er truffet.
Træffes der ikke korrigerende foranstaltninger inden for 12 måneder, betragtes den manglende overholdelse af kriterierne som væsentlig, hvorefter stk. 2 finder anvendelse.
Artikel 117
Svig
1. Med forbehold af de andre sanktioner, der gælder i henhold til Fællesskabets og medlemsstaternes lovgivning, tilbagekalder medlemsstaterne anerkendelsen af en producentorganisation, en sammenslutning af producentorganisationer eller en producentsammenslutning, hvis det konstateres, at der er begået svig i forbindelse med støtte, som er omfattet af forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Medlemsstaterne kan suspendere anerkendelsen af en producentorganisation, en sammenslutning af producentorganisationer eller en producentsammenslutning eller suspendere betalingerne til et sådant organ, hvis de mistænkes for at have begået svig i forbindelse med støtte, der er omfattet af forordning (EF) nr. 1182/2007.
Artikel 118
Producentsammenslutninger
1. Medlemsstaterne anvender tilsvarende sanktionerne i artikel 116 og/eller 119 på anerkendelsesplaner.
2. Ud over bestemmelserne i stk. 1 skal medlemsstaten, hvis producentsammenslutningen efter afslutningen af den periode, medlemsstaten har fastsat i medfør af artikel 51, stk. 4, ikke er blevet anerkendt som producentorganisation, inddrive:
a)
100 % af den støtte, producentsammenslutningen har modtaget, hvis den manglende anerkendelse skyldes, at producentsammenslutningen har handlet forsætligt eller groft uagtsomt, eller
b)
50 % af den støtte, producentsammenslutningen har modtaget, i alle andre tilfælde.
Artikel 119
Driftsprogram
1. Betalingerne beregnes på grundlag af, hvad der er fundet støtteberettiget.
2. Medlemsstaten gennemgår den indsendte støtteansøgning og fastsætter, hvilke beløb der er støtteberettigede. Den fastsætter:
a)
det beløb, der vil skulle betales til støttemodtageren, udelukkende på grundlag af ansøgningen
b)
det beløb, der skal betales til støttemodtageren, efter at det er undersøgt, om ansøgningen opfylder støttekriterierne.
3. Hvis det beløb, der er fastsat i henhold til stk. 2, litra a), overstiger det beløb, der er fastsat i henhold til stk. 2, litra b), med mere end 3 %, nedsættes det beløb, der reelt skal udbetales til støttemodtageren. Nedsættelsen er lig med forskellen mellem de beløb, der beregnes i henhold til stk. 2, litra a) og b).
Der foretages dog ingen nedsættelse, hvis producentorganisationen eller producentsammenslutningen kan begrunde, at den ikke selv er ansvarlig for, at det beløb, som ikke er støtteberettiget, er anført.
4. Stk. 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse på ikke støtteberettigede udgifter, der konstateres ved kontrol på stedet.
5. Såfremt værdien af den afsatte produktion anmeldes og kontrolleres forud for støtteansøgningen, nedsættes værdien af den afsatte produktion ved beregningen af beløbene i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
6. Konstateres det, at en støttemodtager forsætligt har indsendt en urigtig anmeldelse, udelukkes den pågældende transaktion fra at modtage støtte til driftsprogrammet eller anerkendelsesplanen, og beløb, der allerede er udbetalt til denne transaktion, søges tilbagebetalt. Endvidere udelukkes støttemodtageren fra at modtage støtte over driftsprogrammet i forbindelse med den samme transaktion i det efterfølgende år.
Artikel 120
Sanktioner i forlængelse af kontrol i første led af tilbagekøb
Hvis der i forlængelse af kontrollen i artikel 110 konstateres uregelmæssigheder med hensyn til de handelsnormer eller mindstekrav, der er nævnt i artikel 77, skal støttemodtageren:
a)
betale en bøde, som svarer til godtgørelsen og beregnes på basis af de tilbagekøbte mængder produkter, der ikke stemmer overens med handelsnormerne eller mindstekravene, hvis disse mængder ligger 10 % under de mængder, der er givet meddelelse om i henhold til artikel 79 for det pågældende tilbagekøb
b)
betale en bøde, der er dobbelt så stor som godtgørelsen, hvis disse mængder udgør 10-20 % af de mængder, der er givet meddelelse om, eller
c)
betale en bøde, som svarer til godtgørelsen for alle de mængder, der er givet meddelelse om i henhold til artikel 79, når disse mængder overstiger 25 % af de mængder, der er givet meddelelse om.
Artikel 121
Andre sanktioner for producentorganisationer i forbindelse med tilbagekøb
1. Sanktionerne i artikel 119 vedrører støtte, der er ansøgt om i forbindelse med tilbagekøb, som indgår i driftsprogrammets udgifter.
2. Udgifter til tilbagekøb anses ikke for støtteberettigede, hvis de produkter, der ikke er blevet udbudt til salg, ikke er blevet afhændet, som medlemsstaten har bestemt i henhold til artikel 81, stk. 1, eller de tilbagekøbte produkter eller deres anvendelse i strid med de bestemmelser, der er vedtaget i henhold til artikel 81, stk. 1, har haft negative følger for miljøet eller plantesundheden.
Artikel 122
Sanktioner for modtagere af tilbagekøbte produkter
Hvis der ved den kontrol, der føres i henhold til artikel 110 og 111, konstateres uregelmæssigheder, som kan tillægges modtageren af tilbagekøbte produkter, anvendes følgende sanktioner:
a)
modtagernes ret til at modtage tilbagekøbte produkter trækkes tilbage, og
b)
modtagere af tilbagekøbte produkter forpligtes til at tilbagebetale værdien af de produkter, de har modtaget, plus de dermed relaterede sorterings-, emballerings- og transportomkostninger i overensstemmelse med medlemsstaternes bestemmelser. I dette tilfælde tilbagebetaler producentorganisationen EF-bidraget.
Sanktionen i litra a) træder i kraft straks for mindst et produktionsår og kan forlænges afhængigt af uregelmæssighedens alvor.
Artikel 123
Grøn høst og undladt høst
1. Hvis det i forbindelse med grøn høst fastslås, at producentorganisationen ikke har opfyldt sine forpligtelser, betaler producentorganisationen en bøde, der svarer til godtgørelsen i relation til de områder, for hvilke forpligtelsen ikke er overholdt. Forpligtelserne er bl.a. ikke opfyldt i tilfælde, hvor:
a)
medlemsstaterne under den i artikel 112, stk. 1, andet afsnit, omhandlede kontrol konstaterer, at foranstaltningen vedrørende grøn høst ikke var berettiget på grundlag af analysen af den forventede markedssituation på det pågældende tidspunkt
b)
det areal, der er anmeldt med henblik på grøn høst, ikke opfylder kriterierne for grøn høst, eller
c)
hele arealet ikke høstes, eller produktionen ikke denatureres.
2. Hvis det i forbindelse med undladt høst fastslås, at producentorganisationen ikke har opfyldt sine forpligtelser, betaler producentorganisationen en bøde, der svarer til godtgørelsen i relation til de områder, for hvilke forpligtelsen ikke er overholdt. Forpligtelserne er bl.a. ikke opfyldt i tilfælde, hvor:
a)
det areal, der er anmeldt med henblik på undladt høst, ikke opfylder kriterierne for undladt høst
b)
hele arealet eller en del heraf alligevel er blevet høstet, eller
c)
foranstaltningen har haft negative følger for miljøet eller plantesundheden, som producentorganisationen er ansvarlig for.
3. Sanktionerne i stk. 1 og 2 finder anvendelse ud over en eventuel reduktion i betalinger, der er foretages i medfør af artikel 119.
Artikel 124
Forhindring af kontrol på stedet
Støtteansøgningen afvises for den omhandlede del af udgifterne, hvis producentorganisationen, medlemmet eller den pågældende repræsentant forhindrer, at der foretages kontrol på stedet.
Artikel 125
Tilbagesøgning af støtte
Uretmæssigt udbetalt støtte tilbagebetales med tillæg af renter af producentorganisationerne, sammenslutningerne af producentorganisationer, producentsammenslutningerne eller andre erhvervsdrivende. Reglerne i artikel 73 i forordning (EF) nr. 796/2004 (31) finder tilsvarende anvendelse.
Iværksættelse af administrative sanktioner og tilbagebetaling af uberettiget udbetalt støtte som anført i denne afdeling udelukker ikke indberetning af uregelmæssigheder til Kommissionen i overensstemmelse med Kommissionens forordning nr. 1848/2006 (32).
Afdeling 4
Overvågning og evaluering af driftsprogrammer og nationale strategier
Artikel 126
Fælles præstationsindikatorer
1. Både de nationale strategier og driftsprogrammerne gøres til genstand for overvågning og evaluering med henblik på at vurdere, hvilke fremskridt der gøres med opfyldelsen af de mål, der er fastsat for driftsprogrammerne, og hvor effektive og virkningsfulde de er set i forhold til disse mål.
2. Fremskridt, effektivitet og gennemslagskraft vurderes ved hjælp af et sæt fælles præstationsindikatorer for udgangssituationen og den økonomiske gennemførelse, outputtet, resultaterne og virkningerne af de driftsprogrammer, der iværksættes.
3. De fælles præstationsindikatorer er opregnet i bilag XIV til denne forordning.
4. Hvis en medlemsstat finder det hensigtsmæssigt, fastlægges der et begrænset antal supplerende indikatorer, som er specifikke for denne strategi og afspejler nationale og/eller regionale behov, samt betingelser og målsætninger, som er specifikke for de driftsprogrammer, der iværksættes af producentorganisationer. Desuden medtages eventuelle supplerende indikatorer for miljømæssige målsætninger, som ikke er omfattet af de fælles præstationsindikatorer.
Artikel 127
Overvågnings- og evalueringsprocedurer for driftsprogrammer
1. Producentorganisationerne sikrer overvågningen og evalueringen af deres driftsprogrammer ved brug af relevante indikatorer blandt de fælles præstationsindikatorer, der er anført i artikel 126, og i givet fald de supplerende indikatorer, der er fastlagt i den nationale strategi.
Til dette formål indfører de et system til indsamling, registrering og vedligeholdelse af den information, der kræves for at udarbejde disse indikatorer.
2. Overvågningen skal sigte mod at vurdere de fremskridt, der gøres med at opfylde de specifikke mål for driftsprogrammet. Det sker ved hjælp af økonomiske indikatorer, outputindikatorer og resultatindikatorer. Resultaterne heraf benyttes til:
a)
at kontrollere programgennemførelsens kvalitet
b)
at påvise eventuelle behov for justeringer eller revision af driftsprogrammet med henblik på at nå de mål, der er opstillet for det, eller at forbedre programmets forvaltning, herunder dets økonomiske forvaltning
c)
at bidrage til opfyldelsen af rapporteringskravene i forbindelse med driftsprogrammets gennemførelse.
Resultaterne af overvågningen beskrives i den årlige rapport, som producentorganisationen i henhold til artikel 98, stk. 1, skal forelægge for den nationale myndighed, der er ansvarlig for forvaltningen af den nationale strategi.
3. Evalueringen tager form af en særskilt midtvejsevalueringsrapport.
Midtvejsevalueringen, der kan udføres med bistand fra et specialiseret konsulentfirma, skal sigte mod at klarlægge udnyttelsesgraden for de økonomiske ressourcer og driftsprogrammets effektivitet og gennemslagskraft og at vurdere, hvilke fremskridt der er gjort set i forhold til programmets overordnede mål. Der kan i denne forbindelse gøres brug af de fælles indikatorer vedrørende udgangssituationen, resultaterne og, hvis det er relevant, virkningerne.
Hvor det er relevant, omfatter midtvejsevalueringen en kvalitativ vurdering af resultaterne og indvirkningen af de miljømæssige foranstaltninger vedrørende:
a)
forebyggelse af jorderosion
b)
reduktion i brugen og/eller bedre forvaltning af plantebeskyttelsesmidler
c)
beskyttelse af levesteder og biodiversitet eller
d)
bevaring af landskabet.
Resultaterne heraf benyttes til:
a)
at forbedre kvaliteten af de driftsprogrammer, der forvaltes af producentorganisationen
b)
at klarlægge, om der er behov for mere omfattende ændringer af driftsprogrammet
c)
at bidrage til opfyldelsen af rapporteringskravene i forbindelse med driftsprogrammernes gennemførelse og
d)
at høste erfaringer, der kan udnyttes til at forbedre kvaliteten, effektiviteten og gennemslagskraften af de fremtidige driftsprogrammer, som producentorganisationen skal forvalte.
Midtvejsevalueringen udføres under driftsprogrammets gennemførelse og i så god tid, at resultaterne af evalueringen kan indgå i forberedelsen af det efterfølgende driftsprogram.
Midtvejsevalueringsrapporten knyttes som bilag til den tilsvarende årlige rapport, der er nævnt i artikel 98, stk. 1.
Artikel 128
Overvågnings- og evalueringsprocedurer for den nationale strategi
1. Overvågningen og evalueringen af den nationale strategi foretages ved brug af relevante indikatorer blandt de fælles præstationsindikatorer, der er anført i artikel 126, og i givet fald de supplerende indikatorer, der er fastlagt i den nationale strategi.
2. Medlemsstaterne indfører et system til indsamling, registrering og vedligeholdelse af den elektroniske information, der kræves for at indsamle de indikatorer, der er anført i artikel 126. Til dette formål benytter de den information, som producentorganisationen har fremsendt, vedrørende overvågningen og evalueringen af deres driftsprogrammer.
3. Overvågningen skal ske løbende og sigte mod at vurdere de fremskridt, der gøres med at opfylde de overordnede og specifikke mål, der er opstillet for driftsprogrammet. Det sker ved hjælp af økonomiske indikatorer, outputindikatorer og resultatindikatorer. Der gøres i denne forbindelse anvendelse af oplysningerne i de årlige statusrapporter, som producentorganisationen fremsender, vedrørende overvågningen af deres driftsprogrammer. Resultaterne af overvågningen benyttes til:
a)
at kontrollere kvaliteten af driftsprogrammernes gennemførelse
b)
at påvise eventuelle behov for justeringer eller revision af den nationale strategi med henblik på at nå de mål, der er opstillet for denne strategi, eller at forbedre forvaltningen af strategiens gennemførelse, herunder den økonomiske forvaltning af driftsprogrammerne, og
c)
at bidrage til opfyldelsen af rapporteringskravene i forbindelse med den nationale strategis gennemførelse.
4. Evalueringen skal sigte mod at vurdere, hvilke fremskridt der gøres med at opfylde de overordnede mål for strategien. Den udføres ved hjælp af indikatorer vedrørende udgangssituationen, resultaterne og, hvis det er relevant, virkningerne. Der gøres i denne forbindelse anvendelse af de overvågningsresultater og den midtvejsevaluering af driftsprogrammerne, som findes i de årlige statusrapporter og endelige rapporter, der fremsendes af producentorganisationerne. Resultaterne af evalueringen benyttes til:
a)
at forbedre strategiens kvalitet
b)
at klarlægge, om der er behov for mere omfattende ændringer af strategien
c)
at bidrage til opfyldelsen af rapporteringskravene i forbindelse med den nationale strategis gennemførelse.
Evalueringen omfatter en evaluering, som skal gennemføres i 2012, men således at dens resultater kan medtages i en særskilt evalueringsrapport, som i samme år vedlægges den årlige rapport som anført i artikel 99, stk. 3. Rapporten skal sigte mod at klarlægge udnyttelsesgraden for de økonomiske ressourcer og effektiviteten og gennemslagskraften af de driftsprogrammer, der er gennemført, og at vurdere, hvilke virkninger og konsekvenser disse programmer haft set i forhold til de overordnede og specifikke mål, der er fastsat i strategien, og i givet fald de andre mål, der er fastsat i artikel 9, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007. Formålet skal være at tage ved lære af erfaringer, der kan bruges til at forbedre fremtidige nationale strategiers kvalitet og navnlig til at afdække mangler i fastlæggelsen af målsætninger, mål eller støtteberettigede foranstaltninger eller behov for at fastlægge nye instrumenter.
KAPITEL VI
Udvidet anvendelse af regler over for producenter i et økonomisk område
Artikel 129
Meddelelse om listen over økonomiske områder
Samtidig med at medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 14, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1182/2007 giver Kommissionen meddelelse om listen over økonomiske områder, giver de Kommissionen alle oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om betingelserne i artikel 14, stk. 2, første afsnit, er opfyldt.
Artikel 130
Meddelelse om bindende regler; repræsentativitet
1. Når medlemsstaterne i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EF) nr. 1182/2007 giver Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for et produkt og for et bestemt økonomisk område, oplyser de samtidig Kommissionen:
a)
hvilke producentorganisationer eller sammenslutninger af producentorganisationer der har anmodet om udvidelsen af reglernes anvendelsesområde
b)
hvor mange producenter der er medlem af den enkelte producentorganisation eller sammenslutning af producentorganisationer, og hvor mange producenter der er i alt i det pågældende økonomiske område, idet disse oplysninger skal vedrøre situationen på tidspunktet for anmodning om udvidelse af reglernes anvendelsesområde
c)
hvor stor den samlede produktion i det økonomiske område er, og hvor stor en produktion den pågældende producentorganisation eller sammenslutning af producentorganisationer markedsførte i det sidste produktionsår, der foreligger tal for
d)
fra hvilken dato de udvidede regler har været gældende for den pågældende producentorganisation eller sammenslutning af producentorganisationer, og
e)
fra hvilken dato og hvor længe udvidelsen gælder.
2. Med henblik på bestemmelse af, om en producentorganisation eller en sammenslutning af producentorganisationer er repræsentativ efter artikel 14, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007, fastsætter medlemsstaterne reglerne for udelukkelse af:
a)
producenter, hvis produktion hovedsagelig er bestemt til direkte salg til forbrugeren på bedriften eller i produktionsområdet
b)
direkte salg som nævnt i litra a)
c)
de produkter, der leveres til forarbejdning, og som er nævnt i artikel 14, stk. 4, litra b), i forordning (EF) nr. 1182/2007, undtagen hvis de pågældende regler helt eller delvis gælder for sådanne produkter.
Artikel 131
Finansielle bidrag
Hvis en medlemsstat efter artikel 17 i forordning (EF) nr. 1182/2007 beslutter, at producenter, der ikke er tilsluttet producentorganisationer, skal betale et finansielt bidrag, giver den Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne artikel er opfyldt. Disse oplysninger omfatter bl.a. beregningsgrundlaget, enhedsbeløbet, bidragsmodtageren eller -modtagerne og arten af de forskellige omkostninger, der er nævnt i artikel 21, litra a) og b).
Artikel 132
Udvidelser for mere end ét produktionsår
Hvis det besluttes, at udvidelsen skal gælde i mere end ét produktionsår, kontrollerer medlemsstaterne for hvert produktionsår, om betingelserne om repræsentativitet efter artikel 14, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1182/2007 vedvarende er opfyldt i hele den periode, hvor udvidelsen gælder. Hvis det konstateres, at betingelserne ikke længere er opfyldt, tilbagekalder medlemsstaterne straks udvidelsen med virkning fra begyndelsen af det efterfølgende produktionsår. De underretter straks Kommissionen om en tilbagekaldelse, hvorefter Kommissionen offentliggør disse oplysninger på passende måde.
Artikel 133
Salg af produkter på træ eller busk; købere
1. Hvis en producent, der ikke er medlem af en producentorganisation, sælger produkterne på træ eller busk, anses køberen for at være producent af de pågældende produkter med henblik på overholdelse af de regler, der er anført i punkt 1, litra e) og f), og punkt 3 i bilag I til forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Den pågældende medlemsstat kan bestemme, at andre regler nævnt i bilag I til forordning (EF) nr. 1182/2007 end dem, der er anført i stk. 1, kan gøres bindende for køberen, hvis denne er ansvarlig for den pågældende produktions forløb.
AFSNIT IV
HANDEL MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Importlicenser
Artikel 134
Importlicenser for æbler
1. Æbler henhørende under KN-kode 0808 10 80 må kun overgå til fri omsætning under forudsætning af, at der forelægges en importlicens.
2. Forordning (EF) nr. 1291/2000 gælder for importlicenser, der udstedes i henhold til denne artikel.
3. Importørerne kan indgive deres importlicensansøgning til myndighederne i en hvilken som helst medlemsstat.
De skal angive oprindelseslandet i licensansøgningens rubrik 8 og sætte kryds ved »ja«.
4. Importørerne skal sammen med deres licensansøgning stille en sikkerhed, jf. afsnit III i forordning (EØF) nr. 2220/85, som garanti for, at forpligtelsen til at importere i licensens gyldighedsperiode, opfyldes. Sikkerhedsstillelsen fastsættes til 15 EUR/t.
Undtagen i tilfælde af force majeure fortabes sikkerheden helt eller delvis, hvis importen ikke finder sted eller kun delvis finder sted i licensens gyldighedsperiode.
5. Importlicenser udstedes straks til enhver ansøger, uanset hvor i Fællesskabet vedkommende er etableret.
I importlicensens rubrik 8 angives oprindelseslandet, og der sættes kryds ved »ja«.
6. Importlicenserne er gyldige i tre måneder.
Importlicenserne er kun gyldige for import med oprindelse i det angivne land.
7. Medlemsstaterne skal hver uge senest onsdag kl. 12.00 (belgisk tid) underrette Kommissionen om, hvilke mængder æbler der er udstedt importlicenser for i løbet af den foregående uge fordelt på de pågældende oprindelsestredjelande.
Oplysningerne skal sendes via det elektroniske system, som Kommissionen har angivet.
KAPITEL II
Importtold og indgangsprisordning
Afdeling 1
Indgangsprisordning
Artikel 135
Anvendelsesområde og definitioner
1. Denne afdeling indeholder regler om anvendelsen af artikel 34 i forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. I denne afdeling forstås ved:
a)
»parti«: varer, der er omfattet af en angivelse til overgang til fri omsætning, som kun omfatter varer af samme oprindelse og henhørende under en enkelt kode i den kombinerede nomenklatur, og
b)
»importør«: en klarerer som anført i artikel 4, nr. 18, i forordning (EØF) nr. 2913/92 (33).
Artikel 136
Indberetning af priser
1. For hvert af produkterne og for perioderne i bilag XV, del A, for hver markedsdag og for hver oprindelse giver medlemsstaterne senest kl. 12 (belgisk tid) den første efterfølgende hverdag Kommissionen meddelelse om:
a)
de repræsentative gennemsnitsnoteringer for produkter indført fra tredjelande, som er afsat på de repræsentative importmarkeder, der er anført i artikel 137, stk. 1, samt de signifikative noteringer, der er konstateret på andre markeder for betydelige mængder indførte produkter eller - såfremt der ikke foreligger noteringer på de repræsentative markeder - de signifikative noteringer, der for indførte produkter er konstateret på andre markeder, og
b)
de samlede mængder, der svarer til de under litra a) omhandlede noteringer.
Er de samlede mængder i litra b) mindre end 1 ton, fremsendes de pågældende noteringer ikke til Kommissionen.
2. De i stk. 1, litra a), omhandlede noteringer konstateres:
a)
for hvert af produkterne i bilag XV, del A
b)
for alle disponible sorter og størrelser, og
c)
i import/engrosleddet eller i engros-/detailleddet, hvis der ikke er disponible noteringer i import/engrosleddet.
De nedsættes med følgende beløb:
a)
en margen på 15 % for handelscentrene i London, Milano og Rungis og på 8 % for de øvrige handelscentre og
b)
transport- og forsikringsomkostninger inden for EF-toldområdet.
For de transport- og forsikringsomkostninger, der fradrages i henhold til andet afsnit, kan medlemsstaterne fastsætte faste beløb. Disse beløb og beregningsmetoden herfor meddeles straks Kommissionen.
3. De noteringer, der konstateres efter bestemmelserne i stk. 2, reduceres i engros-/detailleddet på forhånd med et beløb svarende til 9 % for at tage hensyn til grossistens fortjenstmargen og et element på 0,7245 EUR pr. 100 kg for at tage hensyn til udgifterne til håndtering, markedsskatter og -afgifter.
4. Som repræsentative anses:
a)
noteringerne for produkter i kategori I, for så vidt mængderne i denne kategori udgør mindst 50 % af de samlede afsatte mængder
b)
noteringerne for produkter i kategori I, suppleret, såfremt produkterne i denne kategori udgør under 50 % af de samlede mængder, med noteringerne registreret som de foreligger for produkter i kategori II for mængder, der kan gøre det muligt at dække 50 % af de samlede afsatte mængder
c)
noteringerne registreret som de foreligger for produkter i kategori II, såfremt der ikke foreligger produkter i kategori I, medmindre det besluttes at multiplicere dem med en tilpasningskoefficient, hvis disse produkter på grund af produktionsbetingelserne på det pågældende oprindelsessted i kraft af deres kvalitative egenskaber ikke normalt og traditionelt afsættes i kategori I.
Den i første afsnit, litra c), omhandlede tilpasningskoefficient anvendes på noteringerne efter fradrag af de i stk. 2 angivne beløb.
Artikel 137
Repræsentative markeder
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de normale markedsdage for markeder anført i bilag XVI, der betragtes som repræsentative.
Artikel 138
Faste importværdier
1. For hvert af produkterne og i perioderne i bilag XV, del A, fastsætter Kommissionen hver arbejdsdag og for hver oprindelse en fast importværdi, der er lig med det vejede gennemsnit af de i artikel 136 omhandlede repræsentative noteringer, nedsat med et fast beløb på 5 EUR/100 kg samt med værditolden.
2. Er der for produkter og de i bilag XV, del A, anførte anvendelsesperioder fastsat en fast værdi i overensstemmelse med denne afdeling, anvendes den i artikel 152, stk. 1, litra a), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (34) omhandlede enhedspris ikke. Den erstattes så med den i stk. 1 omhandlede faste importværdi.
3. Når ingen fast importværdi er gældende for et produkt af en given oprindelse, er det gennemsnittet af de gældende faste importværdier, der anvendes.
4. I de i bilag XV, del A, anførte anvendelsesperioder gælder de faste importværdier, så længe de ikke ændres. De gælder dog ikke mere, hvis ingen repræsentative gennemsnitsnoteringer er blevet meddelt Kommissionen for syv på hinanden følgende markedsdage.
Hvis der i henhold til første afsnit ikke gælder en fast importværdi for et produkt, er den faste importværdi for produktet lig med det sidst gældende gennemsnit af de faste importværdier.
5. Som undtagelse fra stk. 1 anvendes der ikke en fast importværdi fra den første dag i de i bilag XV, del A, anførte anvendelsesperioder, når det ikke har været muligt at beregne en fast importværdi.
6. Omregningen af de repræsentative noteringer til euro foretages ved hjælp af den repræsentative markedskurs, der er beregnet for den pågældende dag.
7. De faste importværdier udtrykt i euro offentliggøres på passende måde af Kommissionen.
Artikel 139
Grundlæggende indgangspris
1. Den indgangspris, på grundlag af hvilken produkterne i bilag XV, del A, tariferes i De Europæiske Fællesskabers fælles toldtarif, er efter importørens valg lig med:
a)
enten produkternes fob-pris i oprindelseslandet, forhøjet med forsikrings- og transportomkostningerne indtil grænsen for Fællesskabets toldområde, for så vidt denne pris og disse omkostninger kendes på tidspunktet for produkternes overgang til fri omsætning. Er ovennævnte priser mere end 8 % højere end den faste importpris, der gælder for det pågældende produkt ved antagelsen af angivelsen med henblik på overgang til fri omsætning, skal importøren stille den i artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 omhandlede sikkerhed
b)
eller toldværdien, beregnet i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, litra c), i forordning (EØF) nr. 2913/92, som kun anvendes på de berørte indførte produkter. I så fald sker fradraget af tolden på de betingelser, der er fastsat i artikel 138, stk. 1. I dette tilfælde skal importøren stille den i artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 omhandlede sikkerhed svarende til den told, han skulle have betalt, hvis produkterne var blevet tariferet på grundlag af den faste importværdi, der gælder for det pågældende parti
c)
eller også den faste importværdi, der er beregnet ifølge artikel 138 i nærværende forordning.
2. Den indgangspris, på grundlag af hvilken produkterne i bilag XV, del B, tariferes i De Europæiske Fællesskabers fælles toldtarif, er efter importørens valg lig med:
a)
enten produkternes fob-pris i oprindelseslandet, forhøjet med forsikrings- og transportomkostningerne indtil Fællesskabets toldområde, for så vidt denne pris og disse omkostninger kendes på tidspunktet for produkternes angivelse til fortoldning. Skønner toldmyndighederne, at der kræves en sikkerhed i henhold til artikel 248 i forordning (EØF) nr. 2454/93, pålægger de importøren at stille en sikkerhed, der svarer til den maksimale told for det pågældende produkt
b)
eller toldværdien, beregnet i overensstemmelse med artikel 30, stk. 2, litra c), i forordning (EØF) nr. 2913/92, som kun anvendes på de berørte indførte produkter. I så fald sker fradraget af tolden på de betingelser, der er fastsat i artikel 138, stk. 1. I dette tilfælde skal importøren stille den i artikel 248 i forordning (EØF) nr. 2454/93 nævnte sikkerhed, svarende til den maksimale told for det pågældende produkt.
3. Er indgangsprisen beregnet på grundlag af produkternes fob-pris i oprindelseslandet, beregnes toldværdien på grundlag af det salg, der berøres af denne pris.
Er indgangsprisen beregnet efter en af procedurerne i stk. 1, litra b) eller litra c), eller i stk. 2, litra b), beregnes toldværdien på samme grundlag som indgangsprisen.
4. Importøren har en frist på en måned regnet fra salget af de pågældende produkter, dog således at der ikke går mere end fire måneder fra datoen for antagelsen af erklæringen vedrørende overgang til fri omsætning, til at bevise, at partiet blev afsat på sådanne betingelser, at de bekræfter realiteten af de i stk. 1, litra a), andet afsnit, eller stk. 2, litra a), andet afsnit, omhandlede priser, eller til at fastsætte den i stk. 1, litra b), og stk. 2, litra a), omhandlede toldværdi. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes den stillede sikkerhed, jf. dog stk. 5.
Den stillede sikkerhed frigives i det omfang, der til toldmyndighedernes tilfredshed føres bevis for, på hvilke betingelser afsætningen fandt sted.
I modsat fald fortabes sikkerheden som betaling for importtolden.
5. Den i stk. 2 omhandlede frist på fire måneder kan forlænges af den kompetente myndighed med højst tre måneder efter behørigt begrundet ansøgning fra importøren.
6. Hvis myndighederne ved en kontrol konstaterer, at betingelserne i denne artikel ikke er overholdt, opkræver de den skyldige told, jf. artikel 220 i forordning (EØF) nr. 2913/92. Det afgiftsbeløb, der skal opkræves eller efteropkræves, omfatter en rente, som påløber fra datoen for varens overgang til fri omsætning indtil opkrævningsdatoen. Den anvendte rentesats er den, der gælder for inddrivelse i national ret.
Afdeling 2
Tillægsimporttold
Artikel 140
Anvendelsesområde og definitioner
1. Den i artikel 35, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007 omhandlede tillægsimporttold, i det følgende benævnt »tillægstold«, kan på betingelserne i denne afdeling pålægges de i bilag XVII anførte produkter i de deri angivne perioder.
2. Udløsningsmængderne for tillægstolden angives i bilag XVII.
Artikel 141
Indberetning af mængder
1. For hvert af de produkter, der er anført i bilag XVII, sender medlemsstaterne i de angivne perioder Kommissionen nærmere oplysninger om de mængder, der er bragt i fri omsætning, efter bestemmelserne i artikel 308d i forordning (EØF) nr. 2454/93.
Denne fremsendelse sker senest kl. 12 (belgisk tid) hver onsdag for de mængder, der blev bragt i fri omsætning ugen forinden.
2. Angivelser til overgang til fri omsætning af produkter omfattet af denne afdeling, som toldmyndighederne på klarererens anmodning kan antage, uden at de indeholder visse af de i bilag 37 til forordning (EØF) nr. 2454/93 omhandlede oplysninger, skal, ud over de i samme forordnings artikel 254 specielt nævnte oplysninger, indeholde en angivelse af nettomassen (kg) for de omhandlede produkter.
Hvor produkter omfattet af denne afdeling angives til fri omsætning efter proceduren for forenklet angivelse som angivet i artikel 260 i forordning (EØF) nr. 2454/93, skal den forenklede angivelse ud over andre informationer indeholde en angivelse af nettomasse (kg) for de omhandlede produkter.
Når hjemstedsordningen som anført i artikel 263 i forordning (EØF) nr. 2454/93 anvendes ved overgang til fri omsætning af produkter omfattet af denne afdeling, skal den i artikel 266, stk. 1, i forordningen omhandlede meddelelse til toldmyndighederne indeholde alle nødvendige oplysninger til identifikation af varerne såvel som en angivelse af nettomasse (kg) for de omhandlede produkter.
Artikel 266, stk. 2, litra b), skal ikke anvendes ved import af produkter omfattet af denne afdeling.
Artikel 142
Opkrævning af tillægstold
1. Så snart det for et af de produkter og for en af de perioder, der er anført i bilag XVII, konstateres, at de mængder, der overgår til fri omsætning, overskrider den tilsvarende udløsningsmængde, pålægger Kommissionen en tillægstold, medmindre det er usandsynligt, at importen skaber forstyrrelser på fællesskabsmarkedet, eller virkningerne ikke står i forhold til det tilstræbte mål.
2. Tillægstolden pålægges de mængder, der overgår til fri omsætning efter den dato, hvor tolden pålægges, hvis:
a)
deres tarifering, der foretages efter artikel 139, medfører anvendelse af de højeste specifikke toldsatser, der gælder for indførsler fra den pågældende oprindelse
b)
indførslen foretages i den periode, hvor tillægstolden opkræves.
Artikel 143
Tillægstoldens størrelse
Den tillægstold, der pålægges i henhold til artikel 142, er lig med en tredjedel af den told, der opkræves for det pågældende produkt ifølge den fælles toldtarif.
For indførsler, der er omfattet af toldpræferencer med hensyn til værditold, er tillægstolden dog lig med en tredjedel af den specifikke told for det pågældende produkt, for så vidt artikel 142, stk. 2, finder anvendelse.
Artikel 144
Fritagelser for tillægstold
1. Fritaget for tillægstold er:
a)
produkter, der indføres i henhold til toldkontingenter, der er anført i bilag VII til den kombinerede nomenklatur
b)
produkter, der er under transport til Fællesskabet, jf. stk. 2.
2. Som under transport til Fællesskabet betragtes produkter, der:
a)
har forladt oprindelseslandet inden beslutningen om pålæggelsen af tillægstolden, og
b)
transporteres i henhold til et transportdokument, der er gyldigt fra pålæsningsstedet i oprindelseslandet til aflæsningsstedet i Fællesskabet, og som er udfærdiget inden pålæggelsen af nævnte tillægstold.
3. De pågældende fører til toldmyndighedernes tilfredshed bevis for, at de i stk. 2 omhandlede betingelser er opfyldt.
Myndighederne kan dog anse produkterne for at have forladt oprindelseslandet inden datoen for pålæggelsen af tillægstolden, når et af følgende dokumenter fremlægges:
a)
i tilfælde af søtransport konnossement, hvoraf det fremgår, at lastningen fandt sted inden nævnte dag
b)
i tilfælde af jernbanetransport fragtbrev, der er antaget af jernbanemyndighederne i oprindelseslandet inden nævnte dato
c)
i tilfælde af vejtransport fragtaftale ad landevej (CMR) eller et andet transitdokument, der er udfærdiget i oprindelseslandet inden nævnte dato, hvis betingelserne i de bilaterale eller multilaterale ordninger, der er aftalt i forbindelse med fællesskabsforsendelse eller fælles forsendelse, overholdes
d)
i tilfælde af lufttransport luftfragtbrev, hvoraf det fremgår, at flyselskabet har overtaget produkterne inden nævnte dato.
AFSNIT V
ALMINDELIGE BESTEMMELSER, BESTEMMELSER VEDRØRENDE OPHÆVELSE, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 145
Kontrol
Medmindre andet gælder ifølge særlige bestemmelser i denne forordning eller andre fællesskabsretsakter, iværksætter medlemsstaterne de kontroller og foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at forordning (EF) nr. 1182/2007 og denne forordning anvendes korrekt. De skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til målet og have en afskrækkende virkning for at sikre den fornødne beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser.
De skal navnlig sikre:
a)
at alle de støttekriterier, der er fastsat i Fællesskabets eller medlemsstaternes lovgivning eller de nationale regler eller den nationale strategi, er overholdt
b)
at de ansvarlige myndigheder råder over et tilstrækkeligt stort, kvalificeret og erfarent personale til at kunne udføre kontrollen effektivt, og
c)
at kontrollen tilrettelægges således, at der undgås uregelmæssig dobbeltfinansiering af foranstaltningerne i nærværende forordning via andre EF-ordninger eller nationale ordninger.
Artikel 146
Nationale sanktioner
Med forbehold af sanktionerne i denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007 sørger medlemsstaterne for, at der på nationalt niveau indføres sanktioner for uregelmæssigheder i forhold til kravene i nærværende forordning og forordning (EF) nr. 1182/2007, og at disse sanktioner er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning for at sikre den fornødne beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser.
Artikel 147
Kunstigt skabte situationer
Medmindre andet gælder ifølge særlige bestemmelser i denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007, foretages der ingen betaling til modtagere, hvis det konstateres, at de kunstigt har skabt betingelserne for at modtage sådanne betalinger for at få en fordel i strid med den pågældende støtteordnings formål.
Artikel 148
Meddelelser
1. Medmindre andet gælder ifølge særlige bestemmelser i denne forordning, skal alle meddelelser, som medlemsstaterne sender til Kommissionen i henhold til denne forordning, fremsendes på den måde og i det format, Kommissionen har angivet.
Meddelelser, der ikke sendes på den angivne måde og i det angivne format, kan anses for ikke at være sendt, også med forbehold af stk. 3.
2. Dette indskrænker ikke anvendelsen af særlige bestemmelser i denne forordning. Medlemsstaterne træffer alle fornødne foranstaltninger til at sikre, at de kan overholde de meddelelsesfrister, der er fastsat i denne forordning.
3. Hvis en medlemsstat undlader at sende en meddelelse, der kræves i henhold til denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007, eller meddelelsen ud fra de objektive kendsgerninger, som Kommissionen er bekendt med, anses for urigtig, kan Kommissionen suspendere alle eller en del af de månedlige betalinger, der er beskrevet i artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (35), for så vidt angår sektoren for frugt og grøntsager, indtil der er fremsendt en korrekt meddelelse.
Artikel 149
Indlysende fejl
Alle meddelelser, krav eller anmodninger, der rettes til en medlemsstat i henhold til denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007, heriblandt støtteansøgninger, kan på et hvilket som helst tidspunkt efter indgivelsen korrigeres, hvis der foreligger en indlysende fejl, som myndighederne anerkender som sådan.
Artikel 150
Force majeure og usædvanlige omstændigheder
Når der i henhold til denne forordning eller forordning (EF) nr. 1182/2007 skal anvendes en sanktion, eller en fordel eller anerkendelse skal trækkes tilbage, sker dette ikke, hvis der foreligger force majeure eller usædvanlige omstændigheder, jf. artikel 40, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Tilfælde af force majeure skal imidlertid sammen med en for myndighederne tilfredsstillende dokumentation herfor skriftligt meddeles myndighederne senest ti hverdage efter det tidspunkt, hvor den pågældende er i stand til at gøre det.
Artikel 151
Ophævede retsakter
Forordning (EF) nr. 3223/94, (EF) nr. 1555/96, (EF) nr. 961/1999, (EF) nr. 544/2001, (EF) nr. 1148/2001, (EF) nr. 2590/2001, (EF) nr. 1791/2002, (EF) nr. 2103/2002, (EF) nr. 48/2003, (EF) nr. 606/2003, (EF) nr. 761/2003, (EF) nr. 1432/2003, (EF) nr. 1433/2003, (EF) nr. 1943/2003, (EF) nr. 103/2004, (EF) nr. 1557/2004, (EF) nr. 179/2006, (EF) nr. 430/2006, (EF) nr. 431/2006 og (EF) nr. 1790/2006 ophæves.
De ophævede forordninger finder dog fortsat anvendelse, hvor dette er hensigtsmæssigt, i henhold til artikel 55, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007.
Artikel 152
Overgangsbestemmelser
1. De produktionsår, der er fastlagt for produkterne i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96, og som fandtes før nærværende forordnings ikrafttræden, anvendes uanset forordningens artikel 2 og udelukkende med henblik på anvendelsen af artikel 55, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007.
2. Godkendelsesreglerne for alle driftsprogrammer, der er forelagt i 2007, er dem, der var gældende umiddelbart før datoen for nærværende forordnings anvendelse.
Driftsprogrammer kan i medfør af artikel 55, stk. 3, litra a), i forordning (EF) nr. 1182/2007 fortsætte med at løbe indtil deres udløb, forudsat at de opfylder de regler, der var gældende før datoen for nærværende forordnings anvendelse.
Uanset bestemmelserne i forordningens artikel 66 og 67 kan medlemsstaterne vedtage alle de bestemmelser, der er nødvendige for, at producentorganisationerne kan ændre deres driftsprogrammer så snart som muligt efter denne forordnings ikrafttræden med henblik på at anvende artikel 55, stk. 3, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1182/2007.
3. Med henblik på artikel 55, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1182/2007 er reglerne om mindstekravene til de råvarer, der leveres til forarbejdning, og mindstekravene til færdigvarernes kvalitet, som fortsat finder anvendelse for så vidt angår råvarer høstet i medlemsstater, der gør brug af overgangsordningen i artikel 68b eller artikel 143bc i forordning (EF) nr. 1782/2003, ud over de relevante handelsstandarder, der er nævnt i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1182/2007, indeholdt i Kommissionens forordninger som anført i bilag XVIII.
Artikel 153
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. december 2007.
A BIZOTTSÁG 1580/2007/EK RENDELETE
(2007. december 21.)
a gyümölcs- és zöldségágazatban a 2200/96/EK, a 2201/96/EK és az 1182/2007/EK rendeletre vonatkozó végrehajtási szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 1. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2201/96/EK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 1. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a gyümölcs- és zöldségágazat tekintetében különleges szabályok megállapításáról, a 2001/112/EK és a 2001/113/EK irányelv, valamint a 827/68/EGK, a 2200/96/EK, a 2201/96/EK, a 2826/2000/EK, az 1782/2003/EK és a 318/2006/EK rendelet módosításáról, továbbá a 2202/96/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2007. szeptember 26-i 1182/2007/EK tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 42. cikkére,
mivel:
(1)
Az 1182/2007/EK rendelet módosította a gyümölcs- és zöldségágazat 2200/96/EK rendeletben, a 2201/96/EK rendeletben és az egyes citrusfélék termelői részére közösségi támogatási rendszer bevezetéséről szóló, 1996. október 28-i 2202/96/EK tanácsi rendeletben (4) meghatározott korábbi rendszerét.
(2)
A gyümölcs- és zöldségágazatra vonatkozó hatályos végrehajtási szabályokat nagy számú rendelet tartalmazza, közülük sokat sokszor módosítottak. A gyümölcs- és zöldségágazat piacszervezési rendszerében az 1182/2007/EK rendelet által tett módosítások miatt, valamint a tapasztalatok fényében meg kell változtatni ezeket a végrehajtási szabályokat. A változtatások hatálya miatt, az egyértelműség érdekében minden végrehajtási szabályt egy új, külön rendeletbe kell foglalni.
(3)
Az alábbi bizottsági rendeleteket ezért hatályon kívül kell helyezni:
-
az 1994. december 21-i 3223/94/EK rendelet a gyümölcs és zöldség behozatalára vonatkozó intézkedések alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról (5);
-
az 1996. július 30-i 1555/96/EK rendelet a zöldség- és gyümölcsfélékre kivetett kiegészítő importvámok alkalmazási szabályairól (6);
-
az 1999. május 6-i 961/1999/EK rendelet a zöldség- és gyümölcságazatban tevékenykedő termelői szervezetek által megalkotott szabályok kiterjesztésére vonatkozó részletes végrehajtási szabályokról (7);
-
a 2001. március 20-i 544/2001/EK rendelet a működési alapokhoz nyújtott kiegészítő pénzügyi támogatás tekintetében a 2200/96/EK tanácsi rendelet alkalmazási szabályainak megállapításáról (8);
-
a 2001. június 12-i 1148/2001/EK rendelet a friss gyümölcsre és zöldségre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelési ellenőrzésekről (9);
-
a 2001. december 21-i 2590/2001/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőző, Svájcban elvégzendő, a friss gyümölcs- és zöldségfélék forgalmazási előírásainak való megfelelés ellenőrzési tevékenységének jóváhagyásáról (10);
-
a 2002. október 9-i 1791/2002/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően Marokkóban végzendő, a friss gyümölcsökre és zöldségekre vonatkozó forgalmazási előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (11);
-
a 2002. november 28-i 2103/2002/EK rendelet az Európai Közösségbe történő behozatalt megelőzően a Dél-Afrikában elvégzett, a friss gyümölcsre és zöldségre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelési ellenőrzések műveleteinek jóváhagyásáról (12);
-
a 2003. január 10-i 48/2003/EK rendelet az egyazon kereskedelmi csomagban kiszerelt különböző friss gyümölcs- és zöldségfélék keverékeire vonatkozó szabályok megállapításáról (13);
-
a 2003. április 2-i 606/2003/EK rendelet a Közösségbe történő behozatalt megelőzően Izraelben elvégzett, a friss gyümölcs- és zöldségfélékre vonatkozó forgalomba hozatali előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (14);
-
a 2003. április 30-i 761/2003/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően Indiában elvégzett, a friss zöldségre és gyümölcsre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (15);
-
a 2003. augusztus 11-i 1432/2003/EK rendelet a 2200/96/EK tanácsi rendeletnek a termelői szervezetek elismerésének feltételei és a termelői csoportok előzetes elismerése tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (16);
-
a 2003. augusztus 11-i 1433/2003/EK rendelet a működési alapok, a működési programok és a pénzügyi hozzájárulás tekintetében a 2200/96/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról (17);
-
a 2003. november 3-i 1943/2003/EK rendelet az előzetesen elismert termelői csoportoknak nyújtott támogatás tekintetében a 2200/96/EK tanácsi rendelet alkalmazási szabályainak megállapításáról (18);
-
a 2004. január 21-i 103/2004/EK rendelet a gyümölcs- és zöldségágazatban alkalmazott intervenciós intézkedések és a piacról való kivonás tekintetében a 2200/96/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról (19);
-
a 2004. szeptember 1-jei 1557/2004/EK rendelet az egyes friss gyümölcsökre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelés Új-Zélandon elvégzett ellenőrzésének jóváhagyásáról a Közösségbe történő behozatalt megelőzően (20);
-
a 2006. február 1-jei 179/2006/EK rendelet a harmadik országokból származó alma behozatala tekintetében engedélyezési rendszer bevezetéséről (21);
-
a 2006. március 15-i 430/2006/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően Szenegálban elvégzett, a friss gyümölcsre és zöldségre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (22);
-
a 2006. március 15-i 431/2006/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően Kenyában elvégzett, a friss gyümölcsre és zöldségre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (23);
-
a 2006. december 5-i 1790/2006/EK rendelet az Európai Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően Törökországban elvégzett, a friss gyümölcsre és zöldségre alkalmazandó forgalmazási előírásoknak való megfelelést ellenőrző műveletek jóváhagyásáról (24).
(4)
Az 1182/2007/EK rendelet végrehajtására részletes szabályokat kell elfogadni.
(5)
Meg kell határozni a gazdasági éveket a gyümölcs- és zöldségtermékek vonatkozásában. Mivel az ágazatban már nem léteznek az érintett termékek betakarítási ciklusát követő támogatási rendszerek, minden gazdasági évet össze lehet hangolni a naptári évvel.
(6)
Az 1182/2007/EK rendelet felhatalmazza a Bizottságot, hogy forgalmazási előírások alkalmazásáról rendelkezzen a gyümölcs- és zöldségtermékek vonatkozásában, 2. cikkének (7) bekezdése előírja továbbá, hogy az ilyen előírásokról rendelkező hatályos egyedi rendeletek tovább alkalmazandók, míg el nem fogadják az új előírásokat.
(7)
A forgalmazási előírások alkalmazása alól kivételt és mentességet kell biztosítani egyes műveletek esetében, amelyek vagy nagyon kis jelentőségűek és/vagy sajátosak, vagy a kereskedelmi lánc kezdetén helyezkednek el, illetve feldolgozásra szánt termékek esetében.
(8)
A forgalmazási előírások által megkövetelt jelölési információkat jól láthatóan fel kell tüntetni a csomagoláson/címkézésen.
(9)
Bizonyos fogyasztói igények következtében egyre gyakoribbak a piacon a különböző fajtájú friss gyümölcsöket és zöldségeket tartalmazó fogyasztói csomagok. A tisztességes kereskedelem megkívánja, hogy az ugyanazon kiszerelésben árult friss gyümölcsök és zöldségek minősége egységes legyen. Azoknak a termékeknek a vonatkozásában, amelyekre nincs elfogadott közösségi előírás, ez általános rendelkezések alkalmazásával biztosítható. Címkézési követelményeket kell megállapítani az egyazon csomagban lévő különböző típusú gyümölcsök és zöldségek keverékeire. Ezeknek kevésbé szigorúnak kell lenniük, mint a figyelembe veendő forgalmazási előírások által megállapítottak, különösen a címkén rendelkezésre álló helyre való tekintettel.
(10)
Az egyes tagállamoknak ellenőrző szerveket kell kijelölniük, amelyek felelősek a megfelelőségi vizsgálatok elvégzéséért az értékesítés minden szakaszában. E szervek valamelyikének kell felelősnek lennie az összes többi kijelölt szerv közötti kapcsolattartásért és tevékenységük összehangolásáért.
(11)
Mivel a kereskedők és azok főbb tulajdonságainak ismerete elengedhetetlen eszköz a tagállamok által végzett elemzéshez, nagyon fontos minden tagállamban létrehozni a frissgyümölcs- és zöldség-kereskedők adatbázisát.
(12)
A megfelelőségi vizsgálatokat mintavétellel kell elvégezni, azokra a kereskedőkre összpontosítva, akiknél a legnagyobb a valószínűsége az előírásoknak nem megfelelő áruk előfordulásának. A tagállamoknak, figyelembe véve nemzeti piacuk sajátosságait, szabályokat kell hozniuk az egyes kategóriákba tartozó kereskedők ellenőrzésének előtérbe helyezéséről. Az átláthatóság biztosítása érdekében ezekről a szabályokról értesíteni kell a Bizottságot.
(13)
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a harmadik országokba exportált friss gyümölcs és zöldség megfeleljen a forgalmazási előírásoknak, és a megfelelőséget tanúsítaniuk kell, a friss gyümölcs és zöldség, valamint a száraz és szárított gyümölcsöknek az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságán belül végzett szabványosításáról szóló Genfi Jegyzőkönyvnek, és a gyümölcsökre és zöldségekre vonatkozó nemzetközi minőségi előírások alkalmazása OECD rendszerének megfelelően.
(14)
A harmadik országokból behozott friss gyümölcsnek és zöldségnek meg kell felelnie a forgalmazási előírásoknak vagy azokkal egyenértékű előírásoknak. Ezért a megfelelőség ellenőrzését még azelőtt kell elvégezni, hogy az árukat beléptetik a Közösség vámterületére, kivéve azon kis tételek esetén, amelyeket az ellenőrző hatóságok/szervek alacsony kockázatúnak minősítenek. Egyes harmadik országokban, amelyek kielégítő garanciát nyújtanak a megfelelőségre, a kivitelt megelőző ellenőrzéseket e harmadik országok ellenőrző szervei is elvégezhetik. Ahol ezzel a lehetőséggel élnek, a tagállamoknak rendszeresen ellenőrizniük kell a harmadik országok ellenőrző szervei által végzett, kivitelt megelőző ellenőrzések hatékonyságát/minőségét, és tájékoztatniuk kell a Bizottságot ezeknek az ellenőrzéseknek az eredményeiről.
(15)
A feldolgozásra szánt termékeknek nem kell megfelelniük forgalmazási előírásoknak, ezért biztosítani kell, hogy ezeket nem értékesítik a piacon friss termékként. Az említett termékeket megfelelően fel kell címkézni, és egyes esetekben/ha lehetséges feldolgozási igazolást kell mellékelni hozzájuk, amely megjelöli a termékek végső felhasználását és lehetővé teszi az ellenőrzéseket.
(16)
A forgalmazási előírásoknak való megfelelés szempontjából vizsgált gyümölcsöket és zöldségeket a forgalmazás minden szakaszában ugyanolyan típusú ellenőrzésnek kell alávetni. Erre a célra az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága által javasolt vizsgálati iránymutatásokat kell alkalmazni, amelyek összhangban állnak az OECD vonatkozó ajánlásaival. Mindazonáltal a kiskereskedelmi értékesítési szakaszban történő ellenőrzésekre vonatkozóan különleges intézkedéseket kell megállapítani.
(17)
Rendelkezni kell a termelői szervezetnek az általa kért termékek vonatkozásában való elismeréséről. Ha az elismerést kizárólag feldolgozásra szánt termékekre kérelmezik, biztosítani kell, hogy a termékeket valóban feldolgozásra szállítsák.
(18)
Annak érdekében, hogy a gyümölcs- és zöldségágazat piacszervezési rendszerének céljai megvalósuljanak, és a termelői szervezetek a feladataikat fenntartható és hatékony módon végezzék, a termelői szervezeteken belül a lehető legnagyobb stabilitást kell biztosítani. Ezért meg kell állapítani a termelők termelői szervezetbeli tagságának minimális időtartamát. A tagállamok hatáskörébe kell utalni a felmondási idő, valamint azon időpont megállapítását, amelytől kezdve a tagságról való lemondás hatályba lép.
(19)
A termelői szervezetek fő és alapvető tevékenységének a kínálat és a forgalmazás koncentrálásával kell kapcsolatban lennie. Engedélyezni kell azonban a termelői szervezetek részére, hogy egyéb tevékenységekben vegyenek részt, függetlenül attól, hogy az kereskedelmi jellegű tevékenység-e vagy sem. Ösztönözni kell a termelői szervezetek közötti együttműködést a kizárólag valamely más elismert termelői szervezettől vásárolt gyümölcs és zöldség forgalmazásának a számításokból való kihagyásának engedélyezése révén, mind a fő tevékenység, mind az egyéb tevékenységek tekintetében. A technikai eszközök biztosítása tekintetében a megvalósítás lehetséges módjának a hatályát indokolt kibővíteni, hogy az magában foglalja a termelői szervezetek tagjain keresztüli eszközbiztosítást is.
(20)
A termelői szervezetek rendelkezhetnek részvényekkel leányvállalatokban, hogy növeljék tagjaik termelésének hozzáadott értékét. Az ilyen módon forgalomba hozott termékek értékének kiszámítására vonatkozó szabályokat rögzíteni kell. Az ilyen leányvállalatok fő tevékenységeinek egy átmeneti alkalmazkodási időszakot követően a termelői szervezetével azonosnak kell lenniük.
(21)
Részletes szabályokat kell megállapítani az 1182/2007/EK rendeletben foglalt termelői szervezetek társulásainak, a transznacionális termelői szervezeteknek és a termelői szervezetek transznacionális társulásainak az elismerésére és működésére vonatkozóan. Az egységesség érdekében ezeknek a szabályoknak a lehető legjobban tükrözniük kell a termelői szervezetekre vonatkozóan megállapított szabályokat.
(22)
A kínálat koncentrálásának megkönnyítése érdekében ösztönözni kell a meglévő termelői szervezetek egyesülését új szervezetek létrehozása céljából, az egyesített szervezetek működési programjainak egyesítésére vonatkozó szabályok megállapításával.
(23)
Azon alapelv tiszteletben tartása mellett, hogy a termelői szervezeteknek a termelők saját kezdeményezésére kell létrejönniük, és azokat a termelőknek kell ellenőrizniük, a tagállamokra kell hagyni azon feltételek megállapítását, amelyek mellett valamely természetes vagy jogi személy valamely termelői szervezet és/vagy termelői szervezetek társulása tagja lehet.
(24)
Annak biztosítása érdekében, hogy a termelői szervezetek hitelesen képviseljenek minimális számú termelőt, a tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk annak biztosítására, hogy a termelői szervezeten belül a termelés zömét előállító, de számszerűleg kisebbségben levő tagok ne éljenek vissza indokolatlan módon erőfölényükkel a szervezet irányításában és működésében.
(25)
A Közösségen belül eltérő termelési és forgalmazási feltételek figyelembevétele céljából a tagállamoknak meg kell állapítaniuk az elismerési tervet benyújtó termelői csoportok előzetes elismerésének bizonyos feltételeit.
(26)
A stabil, a gyümölcs- és zöldségágazati célkitűzések elérése érdekében tartós hozzájárulást nyújtani képes termelői szervezetek létrehozásának elősegítése érdekében az előzetes elismerés kizárólag azon termelői csoportoknak adható meg, amelyek bizonyítani tudják, hogy meghatározott időn belül képesek megfelelni az összes elismerési követelménynek.
(27)
Meg kell határozni, hogy a termelői csoportoknak milyen információkat kell megadniuk az elismerési tervben. Annak érdekében, hogy termelői csoportok jobban megfelelhessenek az elismerés feltételeinek, engedélyezni kell az elismerési tervek megváltoztatásának lehetőségét. E célból rendelkezni kell arról, hogy a tagállamok jogosultak legyenek felkérni a termelői szervezetet arra, hogy tegyen helyreigazító intézkedéseket a terv megvalósulásának biztosítására.
(28)
A termelői csoport teljesítheti az elismerés feltételeit az elismerési terv befejezése előtt. Rendelkezni kell arról, hogy az ilyen csoportoknak lehetőségük legyen elismerési kérelmet benyújtani, működési programtervezettel együtt. Az egységesség érdekében az ilyen elismerés megadásának a termelői csoport számára az elismerési terv befejezését kell jelentenie, és a vonatkozó támogatást meg kell szüntetni. Mindazonáltal a beruházások többéves finanszírozásának figyelembevétele érdekében a beruházási támogatásra jogosult beruházások esetében lehetővé kell tenni, hogy átvihetők legyenek a működési programokba.
(29)
A termelői csoportok létrehozásával és az igazgatási műveleteikkel járó költségek fedezésére szolgáló támogatási rendszer helyes alkalmazásának megkönnyítése érdekében az ilyen jellegű támogatást átalánydíjszabás alapján kell nyújtani. A költségvetési korlátozások miatt ezen átalánytámogatást felső határhoz kell kötni. Továbbá a különböző nagyságú termelői csoportok eltérő pénzügyi szükségleteinek figyelembevétele érdekében a termelői csoportok által forgalomba hozható termékmennyiség értékének megfelelően ezt a felső határt ki kell igazítani.
(30)
Az egységesség és az elismert termelői csoport státuszra való zökkenőmentes átállás érdekében a termelői csoportok fő tevékenységeire és a forgalomba hozott termékek értékére vonatkozóan ugyanazon szabályok érvényesek, mint a termelői szervezetekre.
(31)
Egyesülések esetében az egyesüléssel létrejövő termelői csoportoknak a támogatás továbbra is nyújtható annak érdekében, hogy figyelembe vegyék az új termelői csoportok pénzügyi szükségleteit, és biztosítsák a támogatási rendszer helyes alkalmazását.
(32)
A működési programok támogatási programja alkalmazásának megkönnyítése érdekében a termelői szervezetek által forgalomba hozott termékek fogalmát világosan meg kell határozni, beleértve azt, hogy mely termékek vehetők figyelembe, valamint annak az értékesítési szakasznak a meghatározását, amelyben a termelés értékét ki kell számítani. Az értékesíthető termelés kiszámításához további módszerek használatát is lehetővé kell tenni éves ingadozások, valamint elégtelen adatok esetén. A támogatási programmal való visszaélések elkerülése érdekében a termelői szervezetek számára általánosságban nem szabad engedélyezni a referencia-időszakok megváltoztatását az egyes programok időtartamán belül.
(33)
A támogatás helyes felhasználásának biztosítása érdekében szabályokat kell megállapítani a működési alapok kezelésére és a tagok pénzügyi hozzájárulására vonatkozóan, a lehető legnagyobb rugalmasság mellett, azzal a feltétellel, hogy minden termelő élvezheti a működési alap előnyeit és demokratikus módon részt vehet az alap használatára vonatkozó döntésekben.
(34)
Rendelkezni kell a fenntartható működési programokra irányuló nemzeti stratégia hatályáról és szerkezetéről, valamint a környezetvédelmi tevékenységek nemzeti keretéről. Ennek célja a pénzügyi források allokációjának optimalizálása és a stratégia minőségének javítása.
(35)
A hatékony és eredményes irányítás érdekében meg kell határozni a működési programok benyújtására és jóváhagyására vonatkozó eljárást, beleértve a határidőket is, hogy az illetékes hatóságok megfelelően értékelhessék az információt, valamint hogy intézkedéseket és tevékenységeket lehessen felvenni a programokba vagy kizárni azokból. Mivel a programok kezelése éves alapon történik, ki kell kötni, hogy a valamely adott időpontig jóvá nem hagyott programokat egy évvel el kell halasztani.
(36)
Egy évente elvégzendő eljárást kell kialakítani a működési programok következő évre vonatkozó módosítására, hogy azokat ki lehessen igazítani azon új feltételek figyelembevétele céljából, amelyeket nem lehetett előre látni a program eredeti beterjesztésekor. Ezenkívül lehetővé kell tenni, hogy az intézkedéseket és a működési alap összegét a program végrehajtásának minden évében módosítani lehessen. E változtatásokat csak a tagállamok által meghatározandó korlátokkal és feltételekkel szabad engedélyezni, beleértve a változások kötelező bejelentését is az illetékes hatóságoknak, annak biztosítására, hogy a jóváhagyott programok fő célkitűzései nem változnak.
(37)
Pénzügyi és jogbiztonsági okokból létre kell hozni azon műveletek és kiadások jegyzékét, amelyekre a működési programok nem terjedhetnek ki.
(38)
Önálló gazdaságokban történő beruházások esetében, olyan magánérdekeltségű fél indokolatlan gyarapodásának megelőzése érdekében, aki kapcsolatát megszakította a szervezettel a beruházás hasznos élettartama alatt, rendelkezni kell arról, hogy a szervezet behajthassa a beruházás maradványértékét, függetlenül attól, hogy az ilyen beruházás egy tag vagy a szervezet tulajdonában van-e.
(39)
A támogatási program helyes alkalmazásának biztosítása érdekében meg kell határozni a támogatási kérelmekben feltüntetendő információkat, valamint a támogatás kifizetésére vonatkozó eljárásokat. A likviditási problémák elkerülése érdekében megfelelő biztosítékokkal fedezett előlegfizetési rendszert kell biztosítani a termelői szervezetek számára. Hasonló okokból egy másik rendszert is ki kell alakítani a már felmerült kiadásokra vonatkozó támogatás kifizetésére.
(40)
A válságmegelőzési és -kezelési intézkedések hatályára és alkalmazására vonatkozóan részletes előírásokat kell meghatározni. Ezeknek a szabályoknak lehetőség szerint rugalmasságról és válság esetén gyors alkalmazhatóságról kell rendelkezniük, és ezért a döntéshozatalt a tagállamokra és a termelői szervezetekre kell hagyni. A szabályoknak mindazonáltal meg kell akadályozniuk a visszaéléseket és rendelkezniük kell bizonyos intézkedések alkalmazásának korlátairól, pénzügyi értelemben is. Biztosítaniuk kell a növény-egészségügyi és a környezetvédelmi követelmények megfelelő betartását is.
(41)
A piacról történő árukivonások tekintetében részletes szabályokat kell elfogadni, figyelembe véve az intézkedés potenciális fontosságát. Különösen a jótékonysági szervezetek és egyes más létesítmények és intézmények által humanitárius segélyként ingyenesen szétosztott, a piacról kivont gyümölcs- és zöldségfélék megnövelt támogatásának rendszerére vonatkozóan kell szabályokat hozni. Emellett meg kell határozni az árukivonásra adható támogatás maximális szintjét annak érdekében, hogy ez a lehetőség ne váljon a termékek piaci forgalomba hozatalának tartós alternatívájává. Ezzel összefüggésben célszerű, hogy azon termékek esetében, amelyekre a 2200/96/EK rendelet V. mellékletében meghatározták az árukivonási kompenzáció maximális szintjét, e szintet bizonyos mértékű emelés mellett továbbra is alkalmazzák; az emelést az magyarázza, hogy ezeket az árukivonásokat társfinanszírozzák. Más termékek esetében, ahol a tapasztalatok nem mutatnak túlzott árukivonásra irányuló kockázatot, célszerű, hogy a maximális támogatási szintet a tagállamok határozzák meg. Hasonló okokból azonban mindenképp célszerű termelői szervezetenként és termékenként mennyiségi korlátokat meghatározni az árukivonás tekintetében.
(42)
Részletes szabályokat kell elfogadni a nemzeti pénzügyi támogatásra vonatkozóan, amelyet a tagállamok nyújthatnak a Közösség olyan régióban, ahol a termelők szervezettségi foka különösen alacsony, beleértve a szervezettség ilyen alacsony fokának fogalommeghatározását is. Az ilyen nemzeti támogatás jóváhagyására és a támogatáshoz nyújtott közösségi visszatérítés jóváhagyására és összegére vonatkozóan eljárásokat kell meghatározni, valamint rendelkezni kell a visszatérítés arányáról, amelynek tükröznie kell a jelenleg alkalmazandó arányokat.
(43)
Részletes szabályokat - különösen eljárási rendelkezéseket - kell elfogadni azon feltételeket érintően, amelyek alapján a gyümölcs- és zöldségágazatban működő termelői szervezetek, illetve ezen szervezetek társulásai által kiadott szabályok kiterjeszthetők az adott gazdasági területen működő valamennyi termelőre. Abban az esetben is, ha a termést leszedetlenül adják el, világossá kell tenni, hogy mely szabályokat kell kiterjeszteni a termelőkre, illetve a vásárlókra.
(44)
A közösségi almatermelők helyzete az utóbbi időben nehezebbre fordult, egyebek között a déli félteke harmadik országaiból származó almaimport mennyiségének jelentős növekedése miatt. Az alma behozatalának felügyeletét ezért célszerű szigorítani. E cél elérését a legjobban egy behozatali engedélyeken alapuló rendszer szolgálná, amelyben az engedély megadásának feltétele biztosíték nyújtása, szavatolandó, hogy az engedélykérelem tárgyát képező műveletek valóban megtörténnek. A mezőgazdasági termékekre vonatkozó behozatali és kiviteli engedélyek és előzetes rögzítési igazolások rendszerének alkalmazására kialakított részletes közös szabályok megállapításáról szóló 1291/2000/EK bizottsági rendeletet (25) és a mezőgazdasági termékeket érintő biztosítéki rendszer alkalmazására vonatkozó közös részletes szabályok megállapításáról szóló 2220/85/EGK bizottsági rendeletet (26) kell alkalmazni.
(45)
A gyümölcs- és zöldségfélékre vonatkozó belépési árrendszer tekintetében részletes szabályokat kell megállapítani. Mivel az érintett romlandó gyümölcsöket és zöldségeket nagyrészt bizományi értékesítési rendszerben szállítják, ez a termékek értékének meghatározása terén sajátos nehézségeket okoz. Meg kell határozni a behozott termékek közös vámtarifába való besorolásához alapul szolgáló belépési ár kiszámításának lehetséges módszereit. A termékek átlagos árának súlyozott átlagai alapján behozatali átalányértékeket kell megállapítani, továbbá különös rendelkezéseket kell hozni arra az esetre, ha egy adott származási helyről eredő termékek árai nem állnak rendelkezésre. A rendszer helyes alkalmazása érdekében bizonyos körülmények fennállása esetén biztosíték letétbe helyezését kell előírni.
(46)
Részletes szabályokat kell elfogadni a közös vámtarifában meghatározott behozatali vámokat kiegészítő, meghatározott termékekre kivethető behozatali vámok vonatkozásában. A kiegészítő vám akkor vethető ki, ha az érintett termékek behozatali mennyisége meghaladja a termékenként és alkalmazási időszakonként meghatározott küszöbszinteket. A Közösség felé úton lévő áruk mentesülnek a kiegészítő vám alól, így ezen áruk tekintetében különleges rendelkezéseket kell hozni.
(47)
Rendelkezni kell a folyamatban lévő programok és rendszerek megfelelő nyomon követéséről és értékeléséről annak érdekében, hogy hatékonyságukat és eredményességüket a termelői szervezetek és a tagállamok egyaránt felmérhessék.
(48)
Intézkedéseket/rendelkezéseket kell hozni az ezen rendelet végrehajtásához szükséges adatszolgáltatás típusa, formátuma és eszköze vonatkozásában. Ezek magukban foglalják a termelők és a termelői szervezetek által a tagállamoknak tett, és a tagállamok által a Bizottságnak tett adatszolgáltatást, valamint a késedelmes vagy pontatlan jelentésekből eredő következményeket.
(49)
Az ezen rendelet és az 1182/2007/EK rendelet helyes alkalmazásának biztosításához szükséges ellenőrzésekhez, és a fellelt szabálytalanságokra alkalmazandó megfelelő szankciókhoz kapcsolódóan intézkedéseket kell meghatározni. Ezek magukban foglalják mind a közösségi szinten meghatározott konkrét ellenőrzéseket és szankciókat, mind a kiegészítő nemzeti ellenőrzéseket és szankciókat. Az ellenőrzéseknek és a szankcióknak hatékonynak, visszatartó erejűnek és arányosnak kell lenniük. Szabályokról kell rendelkezni a nyilvánvaló tévedés és a vis maior vagy rendkívüli körülmények rendezése céljából is, a termelők méltányos elbírálásának biztosítása érdekében. Szabályokról kell rendelkezni a mesterségesen teremtett helyzetek esetében is annak érdekében, hogy e helyzetekből ne származhasson haszon.
(50)
Rendelkezéseket kell elfogadni a korábbi rendszerről az ebben a rendeletben meghatározott új rendszerre való zökkenőmentes átállás, valamint az 1182/2007/EK rendelet 55. cikkében meghatározott átmeneti intézkedések megfelelő végrehajtása érdekében.
(51)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a gyümölcs- és zöldségpiaci irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Hatály és a fogalmak használata
(1) Ez a rendelet megállapítja a 2200/96/EK, a 2201/96/EK és az 1182/2007/EK rendeletre vonatkozó végrehajtási szabályokat.
(2) Az (1) bekezdésben említett rendeletekben használt fogalmak jelentése ugyanaz ebben a rendeletben, kivéve ha ez a rendelet másképp rendelkezik.
2. cikk
Gazdasági évek
A 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében és a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékek esetében a gazdasági évek január 1-jétől december 31-ig tartanak.
II. CÍM
A TERMÉKEK OSZTÁLYOZÁSA
I. FEJEZET
Általános szabályok
3. cikk
Kivétel és mentesség a forgalmazási előírások alkalmazása alól
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdésétől eltérve a következőknek nem kell megfelelniük a forgalmazási előírásoknak:
a)
feldolgozó üzembe szállított termékek, azok kivételével, amelyek esetében ez a rendelet kifejezetten meghatározott az ipari feldolgozásra szánt termékekre vonatkozó minimális minőségi követelményeket;
b)
olyan termékek, amelyeket a termelő a saját gazdaságában árusít a fogyasztók részére, azok személyes felhasználására; és
c)
a 2200/96/EK rendelet 46. cikkében említett eljárást alkalmazva valamely tagállam kérésére hozott bizottsági határozat alapján egy adott régió olyan termékei, amelyek a térség kiskereskedelmében kerülnek értékesítésre, kialakult, hagyományos helyi fogyasztásra.
(2) Az 1182/2007/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdésétől eltérve a következőknek nem kell megfelelniük a forgalmazási előírásoknak egy adott termelési területen belül:
a)
a termelő által az előkészítő és csomagoló állomásokra és tárolóhelyekre eladott vagy szállított, vagy az ilyen állomásokra a gazdaságából beszállított termékek;
b)
a tárolóhelyekről az előkészítő és csomagoló állomásokra átszállított termékek.
(3) Az 1182/2007/EK rendelet 2. cikkének (5) bekezdésétől eltérve a tagállamok az alábbiakat mentesíthetik a forgalmazási előírásoknak vagy azok egyes rendelkezéseinek való megfelelés követelménye alól:
a)
a termelő által az adott termelési területen nagybani piacokon, különösen termelői piacokon bemutatott, eladásra felajánlott, eladott, szállított, vagy más egyéb módon értékesített termékek;
b)
a nagybani piacokról az ugyanazon a termelési területen lévő előkészítő és csomagoló állomásokra és tárolóhelyekre szállított termékek.
Az első bekezdés alkalmazása esetén az érintett tagállam tájékoztatja a Bizottságot és értesíti a megtett intézkedésekről.
(4) Bizonyítékot kell szolgáltatni arról, hogy az (1) bekezdés a) pontja és a (2) bekezdés alá tartozó termékek megfelelnek a megállapított feltételeknek, különös tekintettel tervezett felhasználásukra.
4. cikk
Jelölési információk
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke alapján megállapított forgalmazási előírások által előírt jelölési információkat a csomagolás egyik oldalán jól látható helyen, olvashatóan fel kell tüntetni, vagy kitörölhetetlenül közvetlenül a csomagolásra rányomtatva, vagy egy címkén, amely a csomagolás szerves része vagy a csomagoláshoz van rögzítve.
(2) Az ömlesztve szállított áruk esetében, amelyeket közvetlenül rakodnak a szállítóeszközökre, az (1) bekezdésben említett adatokat az árukhoz tartozó okmányokon feltüntetik, vagy a szállító járművön belül jól látható helyen helyezik el.
5. cikk
Jelölési információk a kiskereskedelmi szakaszban
Ha a kiskereskedelmi szakaszban csomagolják az árukat, az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke alapján megállapított forgalmazási előírások által megkövetelt jelölési információnak olvashatónak és feltűnőnek kell lennie.
A 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (27) említett előre csomagolt termékek esetében fel kell tüntetni a nettó tömeget, az összes egyéb, a forgalmazási előírások által megkövetelt információ mellett. Mindazonáltal a rendesen darabonként árusított termékek esetében a nettó tömeg feltüntetése nem követelmény, amennyiben a termékek darabszáma tisztán látható és kívülről könnyen megszámolható vagy ha a darabszám fel van tüntetve a címkén.
A termékek csomagolatlanul is kínálhatók, feltéve, hogy a kiskereskedő az értékesítésre felkínált áruk mellett jól láthatóan és olvashatóan feltünteti a forgalmazási előírásokban és az 1182/2007/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében meghatározott, a termék fajtájára, származási országára és osztályára vonatkozó információkat.
6. cikk
Értékesítési csomagok
(1) Legfeljebb három kilogramm nettó tömegű, friss gyümölcsöket és zöldségeket tartalmazó értékesítési csomagok tartalmazhatják különböző típusú friss gyümölcsök és zöldségek keverékeit is, feltéve, hogy:
a)
a termékek egységes minőségűek és a (2) bekezdéssel összhangban mindegyik érintett típus megfelel az előírásoknak;
b)
a csomag a (3) bekezdéssel összhangban megfelelően van jelölve; és
c)
a keverék nem vezeti félre a fogyasztót.
(2) Az (1) bekezdésben említett csomagokban található termékeknek ugyanabba az I. mellékletben említett kereskedelmi minőségi osztályba kell tartozniuk.
Amennyiben egy keverék olyan gyümölcsöket és zöldségeket tartalmaz, amelyek nem tartoznak közösségi forgalmazási előírások hatálya alá, ezeknek a termékeknek az I. melléklettel összhangban ugyanabba az osztályba besorolhatónak kell lenniük.
(3) Az (1) bekezdésben említett értékesítési csomagokon és/vagy az ezeket tartalmazó egyes csomagokon lévő jelzésen a következő adatokat mindenképpen fel kell tüntetni:
a)
A csomagoló és/vagy a feladó neve és címe. Ez a jelölés helyettesíthető:
i.
az előcsomagolás kivételével minden csomagolás esetén hivatalos szerv által kiadott vagy elismert, a csomagolót és/vagy a feladót képviselő kóddal, amelyet a „csomagoló és/vagy feladó” felirat (vagy az ezeknek megfelelő rövidítések) közvetlen közelében kell feltüntetni;
ii.
kizárólag előcsomagolás esetén: a Közösség területén letelepedett eladó nevével és címével, amelynek közvetlen közelében el kell helyezni a „… részére csomagolt” feliratot vagy egyenértékű jelölést. Ebben az esetben a címkézésnek tartalmaznia kell egy, a csomagolót és/vagy a feladót jelölő kódot. E kód jelentésére vonatkozóan az eladónak rendelkezésre kell bocsátania valamennyi, az ellenőrző szerv által szükségesnek tartott információt;
b)
a csomagban található összes termék/típus neve;
c)
a keverékben található összes olyan termék fajtájának vagy kereskedelmi típusának neve, amelyre a közösségi forgalmazási előírások ezt a nem kevert termékek esetében megkövetelik;
d)
minden érintett termék esetében a származási ország az adott termék neve mellett feltüntetve; valamint
e)
osztály.
A közösségi forgalmazási előírások hatálya alá tartozó gyümölcsök és zöldségek esetében a fenti adatok lépnek az említett előírásokban meghatározott adatok helyébe.
II. FEJEZET
A forgalmazási előírásoknak való megfelelés ellenőrzése
1. Szakasz
Általános rendelkezések
7. cikk
Hatály
Ez a fejezet meghatározza az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke alapján megállapított forgalmazási előírásoknak való megfeleléssel kapcsolatos - az értékesítés minden szakaszára kiterjedő - ellenőrzés végzése során a tagállamokra vonatkozó szabályokat.
8. cikk
Illetékes szervek
(1) Minden tagállam kijelöli a következőket:
a)
egy, az e fejezet által lefedett területeken történő koordinációért és kapcsolattartásért felelős illetékes hatóságot, a továbbiakban: „a koordináló hatóság”, és
b)
az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke (6) bekezdésének alkalmazásáért felelős ellenőrző szervet vagy szerveket, a továbbiakban: „az ellenőrző szervek”.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal:
a)
az (1) bekezdés értelmében kijelölt koordináló hatóság nevét, postai és e-mail címét,
b)
az (1) bekezdés értelmében kijelölt ellenőrző szervek nevét, postai és e-mail címét,
c)
az egyes kinevezett ellenőrző szervek tevékenységi körének pontos leírását.
(3) A koordináló hatóság lehet az ellenőrző szerv vagy az ellenőrző szervek valamelyike, vagy bármely egyéb, az (1) bekezdés értelmében kinevezett szerv.
(4) A Bizottság a tagállamok által kijelölt koordináló hatóságok listáját az általa megfelelőnek ítélt módon közzéteszi.
9. cikk
A kereskedői adatbázis
(1) A tagállamok olyan adatbázist állítanak össze a zöldség- és gyümölcskereskedőkről, amely az e cikkben megállapított feltételek mellett felsorolja azokat a kereskedőket, akik az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke szerint megállapított forgalmazási előírások alá tartozó friss zöldség és gyümölcs értékesítésével foglalkoznak.
E fejezet alkalmazásában „kereskedő” minden olyan természetes vagy jogi személy, aki a forgalmazási előírásoknak megfelelő friss gyümölcsöt vagy zöldséget birtokol, azzal a szándékkal, hogy azt a Közösség területén bemutassa vagy eladásra kínálja, értékesítse, vagy bármilyen módon forgalomba hozza és/vagy harmadik országokba exportálja, akár saját felelősségére, akár egy harmadik fél megbízásából.
(2) A tagállamok meghatározzák azokat a feltételeket, amelyeknek megfelelően a következő kereskedőket fel kell venni az adatbázisba vagy ki kell hagyni abból:
a)
azok a kereskedők, akiknek a tevékenysége a 3. cikk szerint mentesül a forgalmazási előírásoknak való megfelelés kötelezettsége alól, valamint
b)
olyan természetes vagy jogi személyek, akiknek a zöldség- és gyümölcságazatban végzett tevékenysége áruszállításra, vagy csak kis mennyiségek kiskereskedelmi értékesítésére korlátozódik.
(3) Ahol az adatbázist több elkülönülő elemből állítják össze, a koordináló hatóság biztosítja, hogy az adatbázis, annak elemei és azok frissítése egységes legyen. A frissítést főként az ellenőrző szervek végzik, az értékesítés különböző szakaszaiban elvégzett ellenőrzések során összegyűjtött információk felhasználásával.
(4) Ez az adatbázis minden kereskedőre vonatkozóan tartalmazza a nyilvántartási számot, nevet, címet, a kereskedőnek a 10. cikkben említett kategóriák valamelyikébe való besorolásához szükséges információt, különösen az értékesítési láncban elfoglalt helyét, a kereskedő jelentőségére vonatkozó információt, az egyes kereskedők korábbi ellenőrzései során tett megállapításokra vonatkozó információkat, csakúgy, mint bármely egyéb, az ellenőrzésekhez szükségesnek tartott információt.
(5) A kereskedőknek biztosítaniuk kell a tagállamok által az adatbázis létrehozásához és frissítéséhez szükségesnek ítélt információt. A tagállamok meghatározzák azokat a feltételeket, amelyek szabályozzák a nem az adott tagállam területén alapított, de ott kereskedelmi tevékenységet folytató kereskedők bekerülését az adatbázisba.
2. Szakasz
A belső piacon elvégzett ellenőrzések
10. cikk
Megfelelőségi ellenőrzések a belső piacon
(1) A tagállamok bevezetnek egy, az értékesítés minden szakaszában alkalmazandó, mintavétellel járó ellenőrzést a kereskedők által birtokolt termékek forgalmazási előírásoknak való megfelelésére vonatkozóan.
Ebben a rendszerben a tagállamok meghatározzák az ellenőrző szervek által elvégzendő ellenőrzések gyakoriságát, a forgalmazási előírásoknak meg nem felelő árukat forgalmazó kereskedők kockázatelemzése alapján. Az ellenőrzések gyakoriságának elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy biztosítsa a közösségi szabályoknak való megfelelést, minden általuk előzetesen meghatározott kereskedői kategóriára.
A kockázatelemzés különösen a kereskedők méretére, az értékesítési láncban elfoglalt helyükre, a korábbi ellenőrzések során tett megállapításokra és a tagállamok által meghatározott egyéb lehetséges paraméterekre terjed ki.
A zöldség és gyümölcs előkészítésével és csomagolásával foglalkozó kereskedőket, különösen a termelési régiókban, nagyobb arányban kell ellenőrzésnek alávetni, mint az egyéb kategóriába tartozó kereskedőket. Ellenőrzések szállítás közben is végezhetők.
Ha az ellenőrzések jelentős szabálytalanságokat tárnak fel, az ellenőrző szervek megnövelik az ellenőrzések gyakoriságát az érintett kereskedőkre vonatkozóan.
(2) A kereskedőknek az ellenőrző szerveket el kell látniuk minden olyan információval, amelyet az említett szervek az ellenőrzések megszervezése és elvégzése szempontjából szükségesnek ítélnek.
(3) A tagállamok feljogosíthatják a feladás szakaszában a forgalmazási előírások alá tartozó gyümölcs- és zöldségfélék egységes és magas megfelelőségi arányát garantáló kereskedőket arra, hogy a II. mellékletben szereplő mintát használják az egyes csomagok címkézéséhez. A felhatalmazás hároméves időszakra szól és megújítható.
A minta használatához a kereskedőknek továbbá:
a)
olyan ellenőrző személyzettel kell rendelkezniük, akik a tagállam által jóváhagyott képzésben részesültek,
b)
megfelelő felszerelésekkel kell rendelkezniük a termék előkészítéséhez és csomagolásához,
c)
kötelezettséget kell vállalniuk arra, hogy az általuk feladott árura elvégzik a megfelelőségi ellenőrzést, és rendelkeznek olyan nyilvántartással, amelyben minden elvégzett ellenőrzés műveleteit rögzítik.
Ha a kereskedők már nem tudják garantálni a magas és egységes megfelelőségi arányt, vagy ha a második albekezdésben előírt feltételek valamelyike már nem teljesül, a tagállam visszavonja a kereskedő felhatalmazását a II. mellékletben szereplő minta használatára az egyes csomagok címkézésekor.
(4) A koordináló hatóság közli a Bizottsággal az ellenőrzési rendszer (1) bekezdésben említett rendelkezéseit. Ez a tájékoztatás tartalmazza a kereskedők különböző azonosított kategóriáit, és az ezek mindegyikére meghatározott ellenőrzési gyakoriságot, csakúgy mint - indokolt esetben - a (3) bekezdés végrehajtásának részletes feltételeit, a 11. cikk (1) bekezdése végrehajtásának részletes feltételeit, beleértve a különböző érintett kereskedők ellenőrzésének minimális arányát. A hatóság haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot az említett rendszer bármilyen későbbi módosításáról.
(5) Annak a tagállamnak az ellenőrző szervei, amelynek területén nagy számú, más tagállamból származó áru nem felelt meg az előírásoknak olyan hibák vagy romlás miatt, amelyet már a csomagoláskor fel lehetett volna fedezni, a meg nem felelésnek egészen a nagykereskedelmi értékesítési szintig - az elosztó központokat is beleértve - felfedezett eseteit haladéktalanul jelezni kell azon tagállamok hatóságainak, amelyeket ez valószínűleg érint.
11. cikk
A kivitel helyén végzett megfelelőségi ellenőrzés
(1) A kivitel szakaszában az illetékes ellenőrző szerv megfelelőségi ellenőrzéssel biztosítja, hogy a harmadik országokba irányuló kivitelre szánt termékek csak akkor hagyják el a Közösség vámterületét, ha megfelelnek a forgalmazási előírásoknak.
Az exportőröknek minden olyan információval el kell látniuk az ellenőrző szerveket, amelyet azok az ellenőrzések megszervezéséhez és elvégzéséhez szükségesnek ítélnek.
(2) A tagállamok az érintett kereskedők minden kategóriájára vonatkozóan és kockázatelemzésre alapozva meghatározhatják a kivitel szakaszában az illetékes ellenőrző szerv által végzett megfelelőségi ellenőrzés alá vont szállítmányok és mennyiségek minimális arányát. Ezen aránynak elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy biztosítsa a közösségi szabályok betartását. Ha az ellenőrzések jelentős szabálytalanságokat tárnak fel, az ellenőrző szervek az érintett kereskedőkre vonatkozóan megnövelik az ellenőrzött szállítmányok arányát.
A tagállamok az első albekezdésben említett rendelkezéseket alkalmazhatják a következő feltételeket teljesítő kereskedőkre:
a)
kellő garanciát nyújtanak az általuk forgalmazott gyümölcs és zöldség állandó és magas megfelelőségi arányára;
b)
a tagállam által jóváhagyott képzésben részesült ellenőrző személyzettel rendelkeznek;
c)
vállalják az általuk forgalmazott termékek megfelelőségének ellenőrzését; és
d)
vállalják, hogy nyilvántartást vezetnek az összes általuk végzett ellenőrzésről.
(3) Az ellenőrző szerv az (1) bekezdésben említett ellenőrzési műveletek elvégzése után egy, a III. mellékletben meghatározott megfelelőségi igazolást bocsát ki minden olyan kivitelre szánt tételre, amelyről úgy véli, hogy megfelel a forgalmazási előírásoknak. Ha a kivitelre szánt szállítmány több tételből áll, e tételek megfelelőségét egy közös igazoláson is fel lehet tüntetni, amely egyértelműen felsorolja az adott szállítmányt alkotó különböző tételeket.
Ha a (2) bekezdésnek megfelelően a megfelelőségi igazolásban említett tételeket az illetékes ellenőrző szerv nem ellenőrizte a kivitel szakaszában, az „Önellenőrzés (a(z) …/2007/EK bizottsági rendelet 11. cikkének (2) bekezdése)” jelölést kell feltüntetni az igazolás 13. (Megjegyzések) rovatában.
(4) Az illetékes vámhatóságok csak akkor fogadhatják el a kiviteli nyilatkozatot, ha:
a)
az árukhoz mellékelték vagy a (3) bekezdésben említett igazolást vagy a 19. cikk (2) bekezdésében említett igazolást, vagy
b)
az illetékes ellenőrző szerv megfelelően tájékoztatta a vámhatóságot arról, hogy az adott tételekre kibocsátották a fent említett két igazolás valamelyikét.
12. cikk
A behozatal helyén végzett megfelelőségi ellenőrzés
(1) A harmadik országokból származó termékeket a szabad forgalomba bocsátás előtt ellenőrzik a forgalmazási előírásoknak való megfelelés szempontjából.
Az importőröknek el kell látniuk az ellenőrző szerveket minden olyan információval, amelyet azok a (2) bekezdésben és a 16. cikk (1) bekezdésében említett ellenőrzések megszervezéséhez és elvégzéséhez szükségesnek ítélnek.
(2) A 3. szakasz sérelme nélkül, a hivatalos ellenőrző szerv a behozatal helyén minden behozott tételt megfelelőségi ellenőrzésnek vet alá, és ha a termékek megfelelnek az előírásoknak, kibocsát egy a III. mellékletben meghatározott megfelelőségi igazolást. Ha a behozott szállítmány több tételből áll, e tételek megfelelőségét egy közös igazoláson is fel lehet tüntetni, amely egyértelműen felsorolja az adott szállítmányt alkotó különböző tételeket.
(3) A vámhatóságok csak akkor hagyhatják jóvá a szabad forgalomba bocsátást, ha:
a)
az árukhoz mellékelték a (2) bekezdésben említett igazolást vagy a 14. cikk (1) bekezdésében említett igazolást, illetve a 19. cikk (2) bekezdésében említett igazolást, vagy
b)
az illetékes ellenőrző szerv a megfelelő módon tájékoztatta a vámhatóságot arról, hogy az adott tételekre kibocsátották a fent említett igazolások valamelyikét.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdéstől eltérve, ha az illetékes ellenőrző szerv a behozatal helyén úgy ítéli meg, hogy kicsi a kockázata annak, hogy egyes tételek nem felelnek meg a forgalmazási előírásoknak, dönthet úgy, hogy e tételeket nem ellenőrzi. E célból a vámhatóságnak egy lepecsételt nyilatkozatot küld, vagy más módon tájékoztatja az említett hatóságot arról, hogy az elvégezheti a vámkezelési eljárást.
Az első albekezdés alkalmazásában az ellenőrző szerv előre megállapítja a nem megfelelő tételek kockázatelemzési feltételeit, és kockázatelemzés alapján, a behozatali szakaszban az illetékes ellenőrző szerv által elvégzendő megfelelőségi ellenőrzés során vizsgálandó szállítmányok és mennyiségek minimális arányát az általa meghatározott minden egyes behozatali típus tekintetében. Bármely, e bekezdés értelmében meghatározott aránynak minden esetben lényegesen magasabbnak kell lennie, mint a 16. cikk (1) bekezdése szerint alkalmazott arányok.
(5) A (4) bekezdés tagállamokban való egységes alkalmazásának javítása érdekében a Bizottság közös iránymutatásokat fogad el az alkalmazásáról. A koordináló hatóság haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot a (4) bekezdés alkalmazására vonatkozó szabályokról, beleértve a (4) bekezdés második albekezdésében említett feltételeket és minimális arányokat, valamint az említett szabályok minden további módosítását.
(6) Ha egy harmadik országból való behozatal esetén a termékek nagy számban nem feleltek meg az előírásoknak, az érintett tagállam koordináló hatóságának azonnal értesítenie kell a Bizottságot és a többi olyan tagállam koordináló hatóságait, amelyeket ez valószínűleg érint, amelyek ezután saját területükön szükség szerint továbbítják ezt az információt. A Bizottságot az általa kijelölt elektronikus rendszeren keresztül kell értesíteni.
3. Szakasz
harmadik országok által végzett ellenőrzések
13. cikk
A Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően harmadik országok által elvégzett ellenőrzések jóváhagyása
(1) Egy harmadik ország kérésére a Bizottság a 2200/96/EK rendelet 46. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően jóváhagyhatja a Közösségbe irányuló behozatalt megelőzően az említett harmadik ország által elvégzett megfelelőségi ellenőrzéseket.
(2) Az (1) bekezdésben említett jóváhagyás azoknak a harmadik országoknak adható meg, amelyek ezt kérik, és amelyek területén a Közösségbe bevitt termékekre vonatkozóan eleget tesznek a közösségi forgalmazási előírásoknak, vagy az azokkal legalább egyenértékű előírásoknak.
A jóváhagyás meghatározza a harmadik országnak azt a kapcsolattartó hatóságát, amelynek felelősségi körébe tartozik az (1) bekezdésben említett ellenőrzési műveletek elvégzése. Ez a hatóság felel a Közösséggel való kapcsolattartásért. A jóváhagyás szintén meghatározza a magukért az ellenőrzésekért felelős ellenőrző szerveket, a továbbiakban: „harmadik országok ellenőrző szervei”.
A jóváhagyás csak az érintett harmadik országból származó termékekre érvényes, illetve egyes termékekre korlátozható.
(3) A harmadik országok ellenőrző szerveinek hivatalos szerveknek vagy a (2) bekezdésben említett hatóság által hivatalosan elismerteknek kell lenniük, kielégítő biztosítékot kell nyújtaniuk, valamint rendelkezniük kell a szükséges személyzettel, felszereléssel és létesítményekkel a 20. cikk (1) bekezdésében említett módszereknek, vagy azokkal egyenértékű módszereknek megfelelő ellenőrzések elvégzéséhez.
(4) Azon országok listája, amelyek megfelelőségi ellenőrzéseit e cikk alapján jóváhagyták, valamint az érintett termékek a IV. melléklet A. részében szerepelnek. A harmadik országok kapcsolattartó hatóságainak és ellenőrző szerveinek adatai ugyanazon melléklet B. részében, míg a 14. cikkben említett igazolások mintái a melléklet C. részében találhatók.
14. cikk
Igazolások
(1) A harmadik országok ellenőrző szervei minden egyes, a Közösség vámterületére való belépés előtt ellenőrzött tételre vonatkozóan kiállítják a II. mellékletben bemutatott megfelelőségi igazolást, vagy bármely egyéb, a Közösség és a harmadik ország közötti megegyezésnek megfelelő formanyomtatványt. Ha a behozatalra szánt szállítmány több tételből áll, a tételek megfelelőségét egy közös igazoláson is fel lehet tüntetni, amely egyértelműen felsorolja az adott szállítmányt alkotó különböző tételeket.
A standard formanyomtatványt, amelyen az első albekezdésben említett igazolásokat kiállítják, a 13. cikk (1) bekezdésében említett jóváhagyás keretében kell meghatározni.
(2) A igazoláson szerepelnie kell az „eredeti” szónak. Amennyiben további példányokra van szükség, azokra rá kell pecsételni a „másolat” szót. A Közösség illetékes hatóságai csak a igazolás eredeti példányát fogadják el érvényesnek.
A nyomtatvány mérete 210 × 297 mm; a hossza legfeljebb plusz 8, illetve mínusz 5 mm-rel térhet el ettől. A felhasznált papír fehér, famentes, írásra méretezett és legalább 40 g/m2 súlyú.
A nyomtatványokat a Közösség valamelyik hivatalos nyelvén kell nyomtatni és kitölteni.
A formanyomtatványokat írógéppel vagy ehhez hasonló módon kell kitölteni.
A bejegyzéseket nem szabad kitörölni vagy átírni. Bármely módosítást a hibás rész áthúzásával és indokolt esetben a megfelelő tartalom beírásával kell elvégezni. Ezeket a változtatásokat az azt végző személynek a kézjegyévek kell ellátnia és a kibocsátó hatóságnak hitelesítenie kell.
Minden igazoláson fel kell tüntetni egy sorszámot, amely lehetővé teszi az azonosítást, valamint az igazolást a kiállító hatóságnak le kell bélyegeznie és az erre felhatalmazott személynek vagy személyeknek alá kell írnia.
A kiállító hatóság minden általa kibocsátott igazolás egy példányát megtartja.
15. cikk
A jóváhagyás felfüggesztése
A Bizottság felfüggesztheti a jóváhagyást, amennyiben úgy találja, hogy a tételek és/vagy a mennyiségek jelentős részében az áruk nem felelnek meg a harmadik ország ellenőrző szerve által kiállított megfelelőségi igazolásban szereplő információnak vagy a 16. cikk (2) bekezdésében említett utólagos ellenőrzések iránti kérelemre nem érkezett kielégítő válasz.
16. cikk
A tagállamok által végzett további ellenőrzések
(1) A tagállamok a behozatal helyén az ebben a szakaszban megállapított feltételeknek megfelelően behozott termékek esetén fizikai ellenőrzések útján ellenőrzik az előírásoknak való megfelelést, minden érintett harmadik országra vonatkozóan, az említett feltételek alapján behozott szállítmányok és mennyiségek jelentős hányadán. Ennek az aránynak elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy biztosítsa, hogy a harmadik országok ellenőrző szervei eleget tesznek a közösségi szabályoknak. A tagállamok biztosítják, hogy a 20. cikk (3) bekezdésében megállapított intézkedéseket alkalmazzák az ellenőrzött tételekre, amennyiben azok nem felelnek meg a forgalmazási előírásoknak.
Ha az ellenőrzések jelentős szabálytalanságokra derítenek fényt, a tagállamok haladéktalanul tájékoztatják erről a Bizottságot, és az ellenőrző szervek e cikk rendelkezéseinek megfelelően növelik az ellenőrzött szállítmányok és mennyiségek arányát.
Ha valamely tagállam az e bekezdésben említett ellenőrzések költségeinek fedezésére díjat állapít meg, a díj szintjének tükröznie kell azt, hogy ezek az ellenőrzések a 12. cikkben említettekhez képest az ellenőrzött szállítmányok és mennyiségek alacsonyabb hányadára terjednek ki.
(2) Amennyiben a 14. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében említett igazolás vagy az abban foglalt információ hitelességét illetően kétségek merülnek fel, utólagos ellenőrzést kell végezni.
A Közösség illetékes hatósága a harmadik országnak a 13. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében említett kapcsolattartó hatóságához visszajuttatja az igazolást vagy annak egy másolatát, ha szükséges, az ellenőrzés okainak megadásával, és bármely olyan megszerzett információ megadásával, amely azt sejteti, hogy a igazolás nem hiteles, vagy hogy az abban szereplő adatok nem helyesek. Az utólagos ellenőrzések iránti kérelmeket a lehető leghamarabb a Bizottság tudomására kell hozni, az egyes kérelmek eredményével együtt.
Ha utólagos ellenőrzést kérnek, az érintett termékek importőre kérheti az illetékes ellenőrző szervektől a 12. cikkben említett megfelelőségi ellenőrzés elvégzését.
17. cikk
Adatszolgáltatási kötelezettségek
(1) A koordináló hatóság minden negyedévben, legkésőbb az érintett negyedévet követő negyedév végéig közli a Bizottsággal minden érintett harmadik országra és termékre vonatkozóan a 13. cikknek megfelelően behozott tételek számát és a teljes mennyiséget, a 16. cikk (1) bekezdésében említettek szerint a megfelelés szempontjából ellenőrzött tételek számát és a mennyiségeket és azokat a tételeket, amelyekről az ellenőrző szervek úgy találták, hogy nem feleltek meg a harmadik ország ellenőrző szerve által kibocsátott megfelelőségi igazolásban szereplő adatoknak, minden említett tétel mennyiségének meghatározásával és a megállapításnak okot adó hiba típusával együtt.
(2) A vámhatóságok szorosan együttműködnek a koordináló hatósággal és/vagy az ellenőrző szervvel, különösen a 16. cikk (1) és (2) bekezdésének alkalmazása tekintetében és ellátják azokat minden szükséges információval.
18. cikk
Igazgatási együttműködés
(1) E szakasz alkalmazása a Közösség és az egyes érintett harmadik országok közötti igazgatási együttműködési eljárás létrehozásától függ.
Annak érdekében, hogy jogosultak legyenek ilyen eljárás igénybevételére, az érintett harmadik országok elküldenek a Bizottságnak minden, az ellenőrzési műveletekhez kapcsolódó információt, különösen a harmadik ország ellenőrző szervei által használt bélyegzőlenyomatok mintáit és - indokolt esetben és késedelem nélkül - ezeknek az információknak bármilyen változását. A Bizottság közli ezeket az információkat és bármilyen későbbi módosítást a tagállamok koordináló hatóságaival, akik tájékoztatják a vámhatóságokat és más illetékes hatóságaikat.
Ennek értelmében a Bizottság az igazgatási együttműködés létrejöttéről, illetve az érintett harmadik ország által közölt információk - akár az igazgatási együttműködésnek a keretében, akár a kapcsolattartó hatóság és az ellenőrző szervek neve és címe tekintetében történő - bármilyen jelentős módosításáról hivatalos értesítést tesz közzé az általa megfelelőnek ítélt módon.
(2) A harmadik országoknak a 13. cikk (4) bekezdésében említett jóváhagyása az e cikk (1) bekezdésében említett, a Közösség és a harmadik ország közötti igazgatási együttműködés létrehozására vonatkozó értesítés Bizottság általi közzétételének napjától érvényes.
4. Szakasz
Feldolgozásra szánt termékek
19. cikk
Feldolgozásra szánt termékek
(1) E rendelet alkalmazásában a feldolgozásra szánt termékek olyan, forgalmazási előírások alá tartozó friss zöldségek és gyümölcsök, amelyeket feldolgozó üzemekbe szállítanak, ahol az eredeti friss termékétől eltérő KN-besorolású termékekké dolgozzák fel őket.
(2) Az illetékes ellenőrző szervek a harmadik országokba irányuló kivitelre szánt termékekre és a Közösségbe behozott termékekre az V. mellékletben meghatározott ipari feldolgozási igazolást állítanak ki, amennyiben feldolgozásra szánt, és ezért a 3. cikk (1) bekezdése a) pontjának megfelelően a forgalmazási előírásoknak való megfelelés követelménye alá nem tartozó termékekről van szó. Biztosítják, hogy az e cikk (4) bekezdésében megállapított különleges címkézési rendelkezéseknek eleget tesznek.
(3) Behozatal esetén az illetékes ellenőrző szerv, a (2) bekezdésben említett bármilyen igazolás kibocsátása után, haladéktalanul elküldi a feldolgozás helye szerinti tagállam koordináló hatóságának az igazolás egy példányát, valamint bármilyen további, a feldolgozási folyamatok lehetséges ellenőrzéséhez szükséges információt. A feldolgozást követően a feldolgozó vállalkozás visszaküldi az igazolást az illetékes ellenőrző szervnek, amely meggyőződik róla, hogy a termékeket ténylegesen feldolgozták.
(4) A feldolgozásra szánt termékek csomagolásán csomagonként egyértelműen fel kell tüntetni a „feldolgozásra szánt” szavakat vagy ennek megfelelő más szöveget. Az ömlesztve szállított, közvetlenül a szállítóeszközre rakodott áruk esetén ezt a jelzést az árukat kísérő dokumentumon kell feltüntetni, vagy a szállítóeszköz belsejében jól láthatóan elhelyezett figyelmeztető feliraton kell közölni.
(5) A tagállamok megtesznek minden célszerű, különösen az egyéb érintett tagállamokkal való együttműködésre vonatkozó intézkedést, hogy elkerüljék, hogy bármely a friss zöldség- vagy gyümölcspiacra szánt árut feldolgozásra szánt termékként szállítsanak el a termelési körzetből.
5. Szakasz
Ellenőrzési módszer
20. cikk
Ellenőrzési módszer
(1) Az e fejezetben előírt megfelelőségi ellenőrzéseket, kivéve a végső felhasználónak történő kiskereskedelmi értékesítés helyén végzetteket, a VI. mellékletben leírt módszereknek megfelelően végzik el, kivéve, ha ez a rendelet másképpen rendelkezik.
A tagállamok különleges intézkedéseket állapítanak meg a megfelelés ellenőrzésére a végső felhasználónak történő kiskereskedelmi értékesítés helyén.
(2) Ha az ellenőrök úgy találják, hogy az áruk megfelelnek a forgalmazási előírásoknak, az ellenőrző szerv kibocsáthat egy, a III. mellékletben meghatározott megfelelőségi igazolást. Ezt az igazolást minden esetben a behozatal vagy kivitel helyén állítják ki.
(3) Ha az áruk nem felelnek meg az előírásoknak, az ellenőrző szerv a kereskedő vagy annak képviselői számára megállapítja a meg nem felelést. Azokat az árukat, amelyekre vonatkozóan meg nem felelést állapítottak meg, az ellenőrző szerv engedélye nélkül nem lehet mozgatni. Az engedély az ellenőrző szerv által meghatározott feltételek teljesítéséhez köthető.
A kereskedők dönthetnek úgy, hogy áruik egy részét vagy egészét összhangba hozzák a megfelelőségi előírásokkal. Az összhangba hozott árukat addig nem lehet forgalomba hozni, amíg az illetékes ellenőrző szerv minden megfelelő eszközzel meg nem bizonyosodott arról, hogy az áruk valóban megfelelnek az előírásoknak. Ahol alkalmazható, csak akkor állítja ki a III. mellékletben meghatározott megfelelőségi igazolást a tétel egészére vagy egy részére, ha az áruk már megfelelnek az előírásoknak.
Ha valamely ellenőrző szerv elfogadja valamely kereskedő arra vonatkozó kérését, hogy az árut azon tagállamtól eltérő tagállamban hozza összhangba a megfelelőségi előírásokkal, mint amelyben az áru nem megfelelőségét megállapították, a tagállamok minden általuk szükségesnek ítélt intézkedést megtesznek - különös tekintettel a tagállamok közötti együttműködésre - annak ellenőrzésére, hogy az áru összhangba került-e a megfelelőségi előírásokkal.
Ha az áru nem hozható összhangba a megfelelőségi előírásokkal és nem hasznosítják sem állati takarmányként, sem ipari feldolgozás alapanyagaként, sem más nem élelmezési célú felhasználás keretében, az ellenőrző szerv szükség esetén felkérheti a kereskedőket a megfelelő intézkedések megtételére annak biztosítására, hogy az érintett termékek ne kerüljenek a piacra.
A kereskedők a tagállamok által e bekezdés alkalmazásához szükségesnek ítélt minden információt rendelkezésre bocsátanak.
(4) E fejezet alkalmazásában a számlákon és kísérő dokumentumokon fel kell tüntetni a minőségi osztályt, a termékek származási országát, és indokolt esetben azt a tényt, hogy azokat feldolgozásra szánták. Ez a követelmény nem vonatkozik a végső felhasználónak való kiskereskedelmi értékesítésre.
III. CÍM
TERMELŐI SZERVEZETEK
I. FEJEZET
Követelmények és elismerés
1. Szakasz
Fogalommeghatározások
21. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E cím alkalmazásában:
a)
„termelő”: az 1182/2007/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett mezőgazdasági termelő;
b)
„leányvállalat”: olyan vállalat, amelyben egy vagy több termelői szervezet vagy azok társulásai részesedéssel rendelkeznek, és amely hozzájárul a termelői szervezet vagy a termelői szervezetek társulásai célkitűzéseihez;
c)
„transznacionális termelői szervezet”: bármely olyan szervezet, amelyben legalább a termelők egyikének a gazdasága a szervezet székhelye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban található;
d)
„termelői szervezetek transznacionális társulása”: termelői szervezetek bármely olyan társulása, amelyben a társult szervezetek legalább egyike a társulás székhelye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban található;
e)
„konvergencia-célkitűzés”: az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó közösségi jogszabályok szerint a legkevésbé fejlett tagállamokra és régiókra vonatkozó fellépés célkitűzése, a 2007. január 1. és 2013. december 31. közötti időszakban;
f)
„intézkedés”: a következők valamelyike:
i.
a termelés tervezésére irányuló tevékenységek, tárgyi-eszközök beszerzését is beleértve;
ii.
a termékminőség javítására vagy fenntartására irányuló tevékenységek, tárgyi-eszközök beszerzését is beleértve;
iii.
a forgalmazás tökéletesítésére irányuló tevékenységek, tárgyi-eszközök beszerzését is beleértve, valamint promóciós és kommunikációs tevékenységek, a vi. pont szerinti promóciós és kommunikációs tevékenységek kivételével;
iv.
kutatás és kísérleti termelés, tárgyi-eszközök beszerzését is beleértve;
v.
képzési tevékenységek, a vi. pont szerinti képzés kivételével, és a tanácsadó szolgáltatásokhoz való hozzáférés elősegítésére irányuló tevékenységek;
vi.
az 1182/2007/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdése első albekezdésének a)-f) pontjában felsorolt hat válságmegelőzési és -kezelési intézkedés bármelyike;
vii.
az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében említett környezetvédelmi intézkedések, tárgyi-eszközök beszerzését is beleértve;
viii.
egyéb tevékenységek, az i., ii., iii., iv. és vii. pont alá tartozó tárgyieszköz-beszerzésektől eltérő tárgyieszköz-beszerzést is beleértve, amelyek az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett egy vagy több célkitűzést teljesítenek;
g)
„tevékenység”: egy meghatározott tevékenység vagy eszköz, amely az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében említett egy vagy több célkitűzéshez hozzájáruló adott működési célkitűzés megvalósítására irányul;
h)
„melléktermék”: olyan termék, amely gyümölcs- vagy zöldségtermék előkészítéséből és/vagy feldolgozásából ered, amelynek pozitív gazdasági értéke van de nem a kívánt késztermék;
i)
„első szintű feldolgozás”: valamely gyümölcs- vagy zöldségtermék feldolgozása egy másik, az EK-Szerződés I. mellékletében felsorolt termékké. A friss termékek forgalmazási célú tisztítása, darabolása, nyesése, szárítása és csomagolása nem minősül első szintű feldolgozásnak;
j)
„szakmaközi alap”: az 1182/2007/EK rendelet 10. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említettek szerint, az 1182/2007/EK rendelet 20. cikkének c) pontjában felsorolt, a tagállam által jóváhagyott egy vagy több tevékenység, amelyet egy termelői szervezet vagy termelői szervezetek társulása és az élelmiszer-feldolgozási és/vagy -forgalmazási láncból legalább egy szereplő közösen kezel;
k)
„kiindulási mutató”: a programozási időszak kezdetén létező állapotot vagy trendet tükröző bármely mutató, amely hasznos információkkal szolgálhat:
i.
fenntartható működési programok nemzeti stratégiájának vagy egy működési programnak a kidolgozása céljából a kezdeti helyzet elemzéséhez,
ii.
referenciaként, amely alapján a nemzeti stratégia vagy a működési program eredményei és hatása értékelhető, és/vagy
iii.
a nemzeti stratégia vagy a működési program eredményeinek és hatásának értelmezéséhez.
(2) A tagállamok meghatározzák az 1182/2007/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdése és 7. cikkének (1) bekezdése alkalmazásában a területükön a nemzeti jogi- és közigazgatási struktúráik alapján érintett jogi személyeket. Adott esetben rendelkezhetnek a jogi személyek részeinek egyértelmű meghatározásáról is az említett cikkek alkalmazása céljából.
2. Szakasz
A termelői szervezetekre alkalmazandó követelmények
22. cikk
Termékkör
(1) A tagállamok az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke szerint elismerik a termelői szervezeteket az elismerési kérelemben meghatározott termék vagy termékcsoport tekintetében, az említett rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében hozott bármely döntés fenntartásával.
(2) A tagállamok a kizárólag feldolgozásra szánt termékek tekintetében csak akkor ismerhetik el a termelői szervezeteket, ha beszállítói szerződések rendszerével vagy másképp biztosítani tudják, hogy az ilyen termékeket csak feldolgozásra szállítják.
23. cikk
Tagok minimális száma
Az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján a termelői szervezetek minimális tagszámának meghatározásakor a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy ha az elismerést kérelmező teljesen vagy részben olyan tagokból áll, akik maguk jogi személyek vagy termelőkből álló jogi személyek egyértelműen meghatározott részei, akkor a termelők minimális száma meghatározható azon termelők száma alapján, akik minden egyes jogi személyhez vagy jogi személyek egyértelműen meghatározott részeihez kapcsolódnak.
24. cikk
A tagság minimális időtartama
(1) A termelők tagságának minimális időtartama nem lehet rövidebb egy évnél.
(2) A tagságról való lemondásról a szervezetet írásban kell értesíteni. A tagállamok meghatározhatják a felmondási időt, amely nem haladhatja meg a hat hónapot, valamint azt az időpontot, amelyen a lemondás hatályba lép.
25. cikk
A termelői szervezetek szervezeti felépítése és tevékenysége
A tagállamok biztosítják, hogy a termelői szervezetek megfelelő személyzettel, infrastruktúrával és felszereléssel rendelkezzenek az 1182/2007/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdésében megállapított követelmények teljesítéséhez, továbbá alapvető feladataik - különösen az alábbiak - ellátásához:
a)
tagjaik termelésének ismerete,
b)
tagjaik termelésének begyűjtése, válogatása, tárolása és csomagolása,
c)
kereskedelmi és költségvetési ügyvitel, és
d)
központi könyvelés és számlázási rendszer.
26. cikk
Az értékesíthető termelés értéke vagy mennyisége
Az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja alkalmazásában az értékesíthető termelés értékét vagy mennyiségét ugyanazon az alapon kell kiszámítani, mint a forgalomba hozott termékek értékét az e rendelet 52. és 53. cikkében meghatározottak szerint.
27. cikk
Technikai eszközök biztosítása
Az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdésének e) pontja alkalmazásában amennyiben egy termelői szervezetet olyan termék vonatkozásában ismertek el, amelyhez technikai eszközök biztosítására van szükség, a termelői szervezet kötelezettségei akkor tekinthetők teljesítettnek, ha megfelelő szinten biztosít technikai eszközöket saját maga, vagy tagjai, vagy leányvállalatok vagy kiszervezés által.
28. cikk
A termelői szervezetek fő tevékenységei
(1) A termelői szervezetek fő tevékenysége a kínálati oldal koncentrációjához és tagjai azon termékeinek forgalomba hozatalához kapcsolódik, amely termékek tekintetében a termelői szervezetet elismerték.
(2) A termelői szervezet által forgalomba hozott - saját tagjaitól vagy más termelői szervezet tagjaitól származó - termékek értékének meg kell haladnia az általa forgalomba hozott összes többi termék értékét.
E számítás csak olyan termékeken alapul, amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték.
(3) Az 52. cikk (7) bekezdésének alkalmazása esetén e cikk (2) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó az érintett leányvállalatokra 2012. január 1-jétől.
29. cikk
A tevékenységek kiszervezése
A termelői szervezet valamely tevékenységének a kiszervezése azt jelenti, hogy a termelői szervezet az érintett tevékenység elvégzésére kereskedelmi szerződést köt egy másik jogalannyal, beleértve tagjai egyikét vagy egy leányvállalatát. A termelői szervezet mindazonáltal felelős marad a szóban forgó tevékenység elvégzésének biztosításáért, az igazgatás általános ellenőrzéséért és tevékenység elvégzésére vonatkozó kereskedelmi szerződés felügyeletéért.
Az első bekezdés értelemszerűen alkalmazandó abban az esetben, ha termelői szervezetek társulása szervez ki valamely tevékenységet.
30. cikk
Transznacionális termelői szervezetek
(1) A transznacionális termelői szervezet székhelyét abban a tagállamban kell felállítani, amely tagállamban a szervezet jelentős gazdaságokkal vagy jelentős taglétszámmal bír, illetve ahol a forgalomba hozott termékek jelentős szintjét éri el.
(2) A tagállam, ahol a transznacionális termelői szervezet székhelye található, felelős az alábbiakért:
a)
a transznacionális termelői szervezet elismerése,
b)
a transznacionális termelői szervezet működési programjának jóváhagyása,
c)
közigazgatási együttműködés kialakítása a többi tagállammal, amelyben a tagok találhatók, tekintettel az elismerés feltételeinek való megfelelésre és az ellenőrzések és szankciók rendszerére. A többi tagállam köteles minden szükséges segítséget megadni annak a tagállamnak, ahol a székhely található; és
d)
más tagállamok kérésére minden vonatkozó dokumentáció biztosítása, beleértve azon tagállamok alkalmazandó jogszabályait, amelyekben a tagok találhatók, a kérést benyújtó tagállamok egy hivatalos nyelvére lefordítva.
31. cikk
Termelői szervezetek egyesülése
(1) Amennyiben korábban eltérő működési programmal rendelkező termelői szervezetek egyesültek, a programokat párhuzamosan és különállóan működtethetik az egyesülés évét követő év január 1-jéig. Ilyen esetekben az érintett termelői szervezetek a 66. cikk rendelkezéseivel összhangban kérik a működési programok módosítás útján történő egyesítését. Egyéb esetekben az érintett termelői szervezetek a 67. cikk rendelkezéseivel összhangban azonnal kérik a működési programok módosítás útján történő egyesítését.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a tagállamok az azt kérelmező termelői szervezetek számára kellően indokolt esetben engedélyezhetik, hogy különálló működési programokat hajtsanak végre, egészen azok eredeti terv szerinti befejezéséig.
32. cikk
Nem termelő tagok
(1) A tagállamok meghatározhatják, hogy lehetőséget biztosítanak-e bármely olyan természetes vagy jogi személy, aki/amely nem termelő, termelői szervezet tagjaként történő elfogadására, és ha igen, milyen feltételekkel.
(2) Az (1) bekezdésben említett feltételek meghatározásakor a tagállamok biztosítják különösen az 1182/2007/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának és (4) bekezdése c) pontjának való megfelelést.
(3) Az (1) bekezdésben említett természetes vagy jogi személy:
a)
nem vehető figyelembe az elismerési követelmények tekintetében,
b)
nem lehet közvetlen haszonélvezője a Közösség által finanszírozott intézkedéseknek.
A tagállamok korlátozhatják vagy megtilthatják a szavazati jogok gyakorlását a működési alapokat érintő döntésekben, a (2) bekezdésben megállapított feltételekkel összhangban.
33. cikk
A termelői szervezetek demokratikus felelőssége
A tagállamok megtesznek minden általuk szükségesnek ítélt intézkedést annak elkerülésére, hogy a tagok közül egy vagy több visszaéljen a termelői szervezet vezetése vagy működése feletti hatalmával vagy befolyásával, beleértve a szavazati jogokat is.
3. Szakasz
Termelői szervezetek társulásai
34. cikk
Termelői szervezetek társulásainak elismerése
(1) A tagállamok az 1182/2007/EK rendelet 5. cikke szerint a termelői szervezetek társulásait csak az elismerési kérelemben meghatározott termékhez vagy termékekhez kapcsolódó tevékenységek tekintetében ismerhetik el.
(2) A termelői szervezetek társulása az 1182/2007/EK rendelet 5. cikke szerint elismerhető és a termelői szervezet bármely tevékenységét végezheti, még ha az érintett termékek értékesítését továbbra is tagjai végzik.
35. cikk
Termelői szervezetek társulásainak fő tevékenységei
A 28. cikk (2) és (3) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó a termelői szervezetek társulásaira.
36. cikk
Termelői szervezetek társulásainak tagjai, amelyek nem termelői szervezetek
(1) A tagállamok meghatározhatják, hogy lehetőséget biztosítanak-e bármely olyan természetes vagy jogi személy, aki/amely nem elismert termelői szervezet, termelői szervezet társulása tagjaként történő elfogadására, és ha igen, milyen feltételekkel.
(2) A termelői szervezetek elismert társulásának olyan tagjai, akik nem elismert termelői szervezetek:
a)
nem vehetők figyelembe az elismerési követelmények tekintetében,
b)
nem szavazhatnak a működési alapokat érintő kérdésekben,
c)
nem lehetnek közvetlen haszonélvezői a Közösség által finanszírozott intézkedéseknek.
37. cikk
Termelői szervezetek transznacionális társulásai
(1) A termelői szervezetek transznacionális társulásának székhelyét abban a tagállamban kell felállítani, amely tagállamban a társulás jelentős számú tagszervezettel bír és/vagy a tagszervezetek a forgalomba hozott termékek tekintetében jelentős piaci részesedéssel bírnak.
(2) Az a tagállam, amelyben a termelői szervezetek transznacionális társulásának székhelye található, felelős az alábbiakért:
a)
a társulás elismerése;
b)
szükség esetén a társulás működési programjának jóváhagyása;
c)
a szükséges közigazgatási együttműködés kialakítása a többi tagállammal, amelyben a társult szervezetek találhatók, tekintettel az elismerés feltételeinek való megfelelésre és az ellenőrzések és szankciók rendszerére. A többi tagállam köteles minden szükséges segítséget megadni annak a tagállamnak, ahol a székhely található; és
d)
más tagállamok kérésére minden vonatkozó dokumentáció biztosítása, beleértve az azon többi tagállam rendelkezésére álló alkalmazandó jogszabályokat, amelyben a tagok találhatók, a kérést benyújtó tagállamok valamely hivatalos nyelvére lefordítva.
4. Szakasz
Termelői csoportok
38. cikk
Az elismerési tervek benyújtása
(1) A jogi személy vagy a jogi személy egyértelműen meghatározott része az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (1) bekezdésében említett elismerési tervet annak a tagállamnak az illetékes hatóságához nyújtja be, amelyben székhelye található.
(2) A tagállamok meghatározzák a következőket:
a)
a jogi személy vagy a jogi személy egyértelműen meghatározott része által az elismerési terv benyújtásához teljesítendő minimális feltételek;
b)
az elismerési tervek elkészítésére, tartalmára és végrehajtására vonatkozó szabályok;
c)
az időtartam, amely alatt egy termelői szervezet korábbi tagja nem csatlakozhat egy termelői csoporthoz, miután elhagyta a termelői szervezetet azon termékek vonatkozásában, amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték, és
d)
az elismerési tervek jóváhagyásának, ellenőrzésének és teljesítésének igazgatási eljárásai.
39. cikk
Az elismerési tervek tartalma
Az elismerési terv tervezete legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)
a kiinduló helyzet leírása, különös tekintettel a termelő tagok számára, megadva minden adatot a tagokról, a termelésről, beleértve a forgalomba hozott termékek értékét, a forgalmazásról és az infrastruktúráról, beleértve a termelői csoport egyes tagjainak tulajdonában lévő infrastruktúrát, ha azt a termelői csoport használja;
b)
a terv végrehajtásának javasolt kezdődátuma, valamint tartama, amely nem lehet hosszabb öt évnél; és
c)
az elismerés megszerzése érdekében végrehajtandó tevékenységek.
40. cikk
Az elismerési tervek jóváhagyása
(1) Az illetékes nemzeti hatóság az elismerési terv tervezetéről az összes alátámasztó irattal ellátott terv kézhezvételétől számított három hónapon belül határoz.
(2) A 113. cikkben említett ellenőrzéseket követően az illetékes nemzeti hatóság esettől függően:
a)
elfogadja a tervet és megítéli az előzetes elismerést;
b)
változtatásokat kér a tervben;
c)
elutasítja a tervet.
Az elfogadás csak akkor ítélhető meg, ha az adott esetben a b) pont szerint kért változtatásokat belefoglalták a tervbe.
A hatóság értesíti döntéséről a jogi személyt vagy a jogi személy egyértelműen meghatározott részét.
41. cikk
Az elismerési tervek végrehajtása
(1) Az elismerési tervet éves szakaszokban kell végrehajtani január 1-jétől kezdve. Ezek az éves időszakok a tagállamok engedélyével lebonthatók féléves időszakokra.
Az elismerési terv végrehajtását meg kell kezdeni a 39. cikk b) pontja szerint javasolt időponttal összhangban:
a)
az illetékes nemzeti hatóság általi elfogadás időpontját követő január 1-jén, vagy
b)
azonnal az elfogadás időpontja után.
(2) A tagállamok megállapítják azokat a feltételeket, amelyek mellett a termelői csoportok a végrehajtás ideje alatt változtatásokat kérhetnek a tervben. Ezekhez a kérelmekhez csatolni kell az összes szükséges igazoló iratot.
(3) Az illetékes nemzeti hatóság a változtatásra vonatkozó kérelem kézhezvételétől számított három hónapon belül határoz a terv változtatásával kapcsolatban, a benyújtott bizonyítékok áttekintése után. Amennyiben az említett időtartamon belül nem születik határozat a változtatásra vonatkozó kérelem tekintetében, a kérelmet elutasítottnak kell tekinteni.
42. cikk
Termelői szervezetként való elismerés iránti kérelmek
Az elismerési tervet végrehajtó termelői csoportok bármikor benyújthatják az elismerési kérelmet az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke értelmében. Ezeket a kérelmeket mindenképpen az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkében említett átmeneti időszak vége előtt kell benyújtani.
Az ilyen kérelem benyújtásának időpontjától kezdve a szóban forgó csoport működési programtervezetet nyújthat be a 64. cikk alapján.
43. cikk
A termelői csoportok fő tevékenységei
A 28. cikk rendelkezései értelemszerűen alkalmazandók a termelői csoportokra.
44. cikk
A forgalomba hozott termékek értéke
(1) Az 52. cikk rendelkezései értelemszerűen alkalmazandók a termelői csoportokra.
(2) Amennyiben a forgalomba hozott termékek értékében csökkenés következett be a termelői csoport felelősségén és befolyásán kívüli, a tagállam számára megfelelően indokolt okokból, a forgalomba hozott termékek értéke nem lehet kevesebb a tagállam által ellenőrzött, a legutóbbi éves szakaszra vonatkozó előző támogatási kérelemben vagy kérelmekben bejelentett érték, illetve ennek hiányában a jóváhagyott elismerési tervben bejelentett érték 65 %-ánál.
45. cikk
Elismerési tervek finanszírozása
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (5) bekezdésében említett támogatási mértékeket felére kell csökkenteni az 1 000 000 EUR összértéket meghaladó forgalomba hozott termékek esetében.
(2) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének a) pontjában említett támogatás felső határa minden egyes termelői csoport vonatkozásában éves szakaszonként 100 000 EUR.
(3) Ha egy végrehajtási szakasz nem tölt ki egy teljes naptári évet, a (2) bekezdésben említett felső határokat arányosan csökkenteni kell.
(4) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (3) bekezdésében említett támogatás kifizetésének módja:
a)
éves vagy féléves részletekben az elismerési terv végrehajtására vonatkozó minden egyes éves vagy féléves időszak végén, vagy
b)
az éves időszak egy részét lefedő részletekben, ha a terv egy éves időszak közben kezdődik vagy ha az elismerés az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke értelmében egy éves időszak vége előtt bekövetkezik.
A részletek számításához a tagállamok alapul vehetnek egy olyan időszaknak megfelelő forgalomba hozott termékmennyiséget, amely időszak nem egyezik meg azzal az időszakkal, amelynek tekintetében a részletek kifizetése történik, amennyiben az ellenőrzések ezt szükségessé teszik. Az időszakok közötti különbségnek rövidebbnek kell lennie az adott tényleges időszak hosszánál.
(5) Az (1) és a (2) bekezdésben meghatározott összegek esetén alkalmazott átváltási árfolyam az az árfolyam, amelyet az Európai Központi Bank annak az időszaknak az első napját megelőző legközelebbi napon hirdetett ki, amelyre vonatkozóan a szóban forgó támogatásokat nyújtják.
46. cikk
Az elismeréshez szükséges beruházásokhoz nyújtott támogatás
Az e rendelet 39. cikkének c) pontjában említett, az elismerési tervek végrehajtásához kapcsolódó beruházások tekintetében, amelyekre az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján támogatás nyújtható:
a)
a verseny torzítására alkalmas beruházásokat ki kell zárni, amennyiben azok érintik a szervezet egyéb gazdasági tevékenységeit, és
b)
az ilyen intézkedésekre nézve közvetlenül vagy közvetett módon kedvező hatású beruházásokat, az előzetesen elismert ágazat vagy termék számára való hasznosságuk arányában kell finanszírozni.
47. cikk
Támogatási kérelem
(1) A termelői csoportok az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének a) és b) pontjában említett támogatás iránt egységes kérelmet nyújtanak be az e rendelet 45. cikkének (4) bekezdésében említett minden egyes éves vagy féléves időszak végétől számított három hónapon belül. A kérelemnek tartalmaznia kell egy nyilatkozatot a forgalomba hozott termékek értékéről arra az időszakra vonatkozóan, amelyre a támogatást igénylik.
(2) A féléves időszakokra vonatkozó támogatási kérelmeket csak akkor lehet benyújtani, ha az elismerési tervet a 41. cikk (1) bekezdésében említettek szerint féléves időszakokra bontották. Minden támogatás iránti kérelmet kísérnie kell a termelői csoport írásos nyilatkozatának, amelynek értelmében a termelői csoport:
a)
megfelel, és meg fog felelni az 1182/2007/EK rendeletnek valamint e rendeletnek; és
b)
sem közvetlenül, sem közvetve nem részesült, nem részesül, és nem fog részesülni kettős közösségi vagy nemzeti finanszírozásban az elismerési terv keretében végrehajtott olyan tevékenységek tekintetében, amelyekre e rendelet alapján közösségi finanszírozást biztosítanak.
(3) A tagállamok meghatározzák a támogatás kifizetésének határidejét, amely semmiképp sem lehet több, mint a kérelem kézhezvételétől számított hat hónap.
48. cikk
Jogosultság
A tagállamok értékelik a termelői csoportoknak az e rendelet szerinti támogatásra való jogosultságát annak megállapítására, hogy a támogatás kellően indokolt, miközben figyelembe veszik azokat a feltételeket és azt az időpontot, amelyek mellett és amelyen bármilyen korábbi állami támogatást adtak meg azoknak a termelői szervezeteknek és csoportoknak, amelyekből a kérdéses termelői csoport tagjai származnak, valamint a termelői szervezetek és termelői csoportok között a tagok bármilyen mozgását.
49. cikk
Közösségi hozzájárulás
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének a) pontjában említett támogatáshoz adott közösségi hozzájárulás mértéke a következő:
a)
a támogatható közkiadások 75 %-a a konvergencia-célkitűzés alapján jogosult régiókban; és
b)
más régiókban a támogatható közkiadások 50 %-a.
(2) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett támogatáshoz adott, tőketámogatásban vagy tőketámogatás-egyenértékben kifejezett közösségi hozzájárulás mértéke nem haladhatja meg a támogatható beruházási költségek alábbi százalékát:
a)
a konvergencia-célkitűzés alapján jogosult régiók esetében 50 %; és
b)
más régiókban 30 %.
Az érintett tagállamok vállalják a támogatható beruházási költségek legalább 5 %-ával való hozzájárulást.
A támogatható beruházási költségekre adott támogatás kedvezményezettjei legalább a következőket kifizetik:
a)
a konvergencia-célkitűzés alapján jogosult régiók esetében 25 %-ot; és
b)
más régiókban 45 %-ot.
50. cikk
Egyesülések
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésében előírt támogatás nyújtható, vagy továbbra is nyújtható olyan előzetesen elismert termelői csoportoknak, amelyek két vagy több előzetesen elismert termelői csoport egyesüléséből jöttek létre.
(2) Az (1) bekezdés alapján fizetendő támogatás kiszámítása céljából az egyesülő csoportok helyébe az egyesülés eredményeként létrejött termelői csoport lép.
(3) Amennyiben két vagy több termelői csoport egyesül, az új jogalany annak a termelői csoportnak a jogait és kötelezettségeit veszi át, amely a legkorábban kapta meg az előzetes elismerés státuszát.
(4) Ha egy előzetesen elismert termelői csoport egyesül egy elismert termelői szervezettel, a létrejövő jogalany már nem jogosult az előzetes elismerésre termelői csoportként, sem az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (3) bekezdésében említett támogatásra. A létrejövő jogalanyt továbbra is elismert termelői szervezetként kell kezelni, feltéve, hogy megfelel az alkalmazandó követelményeknek. Szükség esetén a termelői szervezet működési programjának megváltoztatását kéri, e célból a 31. cikk értelemszerűen alkalmazandó.
A termelői csoportok által az egyesülés előtt végzett tevékenységek továbbra is támogathatók az elismerési tervben meghatározott feltételek szerint.
51. cikk
Az elismerés következményei
(1) Amint az elismerést odaítélték, az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (3) bekezdésében foglalt támogatás megszűnik.
(2) Amennyiben e rendelet alapján működési programot nyújtanak be, az érintett tagállam biztosítja, hogy az elismerési tervben meghatározott intézkedések nem részesülnek kettős finanszírozásban.
(3) Az 1182/2007/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett támogatásra jogosult beruházások vagy költségek átvihetők működési programokba, amennyiben összhangban vannak e rendelet követelményeivel.
(4) A tagállamok meghatározzák azt az elismerési terv végrehajtása után kezdődő időtartamot, amelyen belül a termelői csoportnak elismert termelői szervezetté kell válniuk. Ez az időtartam nem haladhatja meg a négy hónapot.
II. FEJEZET
Működési alapok és működési programok
1. Szakasz
A forgalomba hozott termékek értéke
52. cikk
A számítás alapja
(1) E fejezet alkalmazásában valamely termelői szervezetre vonatkozóan a forgalomba hozott termékek értékét a termelői szervezetek tagjainak azon termékei alapján kell kiszámítani, amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték.
(2) A forgalomba hozott termékek értéke magában foglalja a termelői szervezetből kilépő vagy ahhoz csatlakozó tagok termelését. A tagállamok meghatározzák a feltételeket a kettős beszámítás elkerülése érdekében.
(3) A tagállamok engedélyezhetik, hogy a termelői szervezetek a forgalomba hozott termékek értékébe belefoglalják a melléktermékek értékét.
(4) A forgalomba hozott termékek értéke magában foglalja a piacról az 1182/2007/EK rendelet 10. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontjában előírt módon kivont áruk értékét, amelyet a termelői szervezet által az előző évben értékesített ilyen termékek átlagára alapján kell megbecsülni.
(5) Csak a termelői szervezet tagjainak azon termelését kell beleszámítani a forgalomba hozott termékek értékébe, amelyet a termelői szervezet maga értékesít, vagy az 1182/2007/EK rendelet 3. cikke (3) bekezdésének b) és c) pontjával összhangban értékesítenek.
(6) Az értékesített termékek számlázása a „termelői szervezettől kiszállítva” történik:
a)
adott esetben csomagolt, előkészített vagy első szintű feldolgozáson átment termékként;
b)
héa nélkül; és
c)
belső szállítási költségek nélkül, amennyiben a termelői szervezet központosított begyűjtő vagy csomagoló pontjai és a termelői szervezet elosztási pontja között jelentős távolság van. A tagállamok rendelkeznek a termékeknek a feldolgozás, átadás, illetve a szállítás egyes szakaszai során kiszámlázott számlaértékére alkalmazandó csökkentésekről.
(7) Az értékesített termékek értéke a leányvállalattól kiszállítva is számítható a (6) bekezdésben meghatározottakkal azonos alapon, feltéve, hogy a leányvállalat tőkéjének legalább 90 %-át az alábbiak birtokolják:
a)
a termelői szervezet vagy a termelői szervezetek társulása, vagy
b)
a tagállam jóváhagyásától függően a termelői szervezet vagy a termelői szervezetek társulása szövetkezeti tagjai, ha ez hozzájárul az 1182/2007/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában felsorolt célkitűzések megvalósításához.
(8) Ha éghajlati jelenségek vagy állat- és növénybetegségek vagy kártevő fertőzés miatt csökkenés következik be a termelésben, akkor a III. fejezet 6. szakaszában tárgyalt betakarítási biztosítási intézkedések vagy a termelői szervezet által hozott ezekkel egyenértékű intézkedések tekintetében ezen okokból kapott minden biztosítási kártalanítás beleszámítható a forgalomba hozott termékek értékébe.
53. cikk
Referencia-időszak
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 10. cikkének (2) bekezdésében említett támogatás éves felső határértékét minden évben a tagállamok által meghatározandó 12 hónapos referencia-időszak során forgalomba hozott termékek értéke alapján számítják ki.
(2) A referencia-időszakot a tagállamok az egyes termelői szervezetek számára a következők valamelyikeként határozzák meg:
a)
valamely 12 hónapos időszak, amely legkorábban a működési program végrehajtásának évét három évvel megelőző év január 1-jén kezdődhet, és legkésőbb a működési program végrehajtásának évében augusztus 1-jén végződhet, vagy
b)
három egymást követő 12 hónapos időszak átlaga, amely időszak legkorábban a működési program végrehajtásának évét öt évvel megelőző év január 1-jén kezdődhet, és legkésőbb a működési program végrehajtásának évében augusztus 1-jén végződhet.
(3) A 12 hónapos időszak az érintett termelői szervezet elszámolási időszaka.
A referencia-időszak valamely működési program időtartama alatt kizárólag megfelelően indokolt esetekben változtatható.
(4) Abban az esetben, ha valamely terméknél a termelői szervezet felelősségén és befolyásán kívüli, a tagállam számára megfelelően indokolt okokból értékcsökkenés következik be, az (1) bekezdésben említett forgalomba hozott termékek értéke nem lehet kevesebb az érintett termék előző referencia-időszakbeli értékének 65 %-ánál.
Az első albekezdésben említett okokat megfelelően indokolni kell.
(5) Abban az esetben, ha a közelmúltban elismert termelői szervezetek nem rendelkeznek visszamenőleg elegendő adattal a forgalomba hozott termékekről a (2) bekezdés alkalmazásához, a forgalomba hozott termékek értékének az értékesíthető termelés értékét lehet tekinteni, amelyet a termelői szervezet az elismerés céljából közölt. Ezt minden olyan termelő előző három év során forgalomba hozott termékeinek az átlagos értékeként kell számítani, akik az elismerési kérelem benyújtásakor a termelői szervezet tagjai.
(6) A tagállamok meghozzák azon intézkedéseket, amelyek az olyan termelői szervezetek forgalomba hozott termékeinek értékére vonatkozó információk gyűjtéséhez szükségesek, amelyek nem nyújtottak be működési programot.
(7) Az (1) és (6) bekezdéstől eltérve, a referencia-időszakra vonatkozóan a forgalomba hozott termékek értéke a referencia-időszakban alkalmazandó jogszabályok alapján kiszámított érték.
2. Szakasz
Működési alapok
54. cikk
Gazdálkodás
A tagállamok biztosítják, hogy a működési alapokkal való gazdálkodás oly módon történik, hogy külső könyvvizsgáló azonosítani, ellenőrizni és igazolni tudja az éves kiadásokat és bevételeket.
55. cikk
A működési alapok finanszírozása
Az 1182/2007/EK rendelet 8. cikkének (1) bekezdésében említett működési alaphoz való pénzügyi hozzájárulást a termelői szervezet határozza meg.
Minden termelő számára biztosítani kell, hogy részesedhessen a működési alapból, és minden termelőnek biztosítani kell a lehetőséget, hogy demokratikus módon részt vegyen a termelői szervezet pénzeszközeinek felhasználásával és a működési alapokhoz való pénzügyi hozzájárulásokkal kapcsolatos döntéshozatalban.
56. cikk
A becsült összeg bejelentése
A termelői szervezetek legkésőbb szeptember 15-ig bejelentik a tagállamoknak a működési alapokhoz való közösségi hozzájárulás, tagjaik hozzájárulása és magának a termelői szervezetnek a hozzájárulása következő évre vonatkozó becsült összegét a működési programokkal vagy módosításaik jóváhagyási kérelmével együtt.
A tagállamok egy szeptember 15-nél későbbi időpontot is meghatározhatnak.
A működési alapok becsült összegét a működési programok és a forgalomba hozott termékek értéke alapján kell kiszámítani. A számítást szét kell bontani a válságmegelőzési és -kezelési intézkedésekre és egyéb intézkedésekre.
3. Szakasz
Működési programok
57. cikk
Nemzeti stratégia
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 12. cikkének (2) bekezdésében említett nemzeti stratégia átfogó szerkezetét és tartalmát 2009. január 1-jétől a VII. mellékletben megállapított iránymutatással összhangban határozzák meg. Az említett időpont előtt a tagállamok határozzák meg annak átfogó szerkezetét és tartalmát. Regionális elemekből is össze lehet állítani.
A nemzeti stratégia figyelembe vesz a tagállamok által az 1182/2007/EK rendelet III. címének és ennek a címnek az alkalmazásában elfogadott minden döntést és rendelkezést.
(2) A nemzeti stratégiát, az 1182/2007/EK rendelet 12. cikkének (1) bekezdésében említett nemzeti keret integrálását is beleértve minden adott évben a működési programtervezetek benyújtása előtt kell kialakítani. A nemzeti keretet a Bizottsághoz való benyújtás és szükség esetén az 1182/2007/EK rendelet 12. cikke (1) bekezdésének második albekezdésével összhangban tett módosítások után kell integrálni.
(3) A kiindulási helyzet vizsgálata a nemzeti stratégia kidolgozási folyamatának részét képezi, a tagállam hatáskörében kell elvégezni. Azonosítja és értékeli a teljesítendő igényeket, az igények fontossági sorrendjét, a működési programok által az igények teljesítése érdekében elérendő célokat, a várt eredményekhez és a kiinduló helyzethez képest az elérendő számszerűsített célokat, valamint megállapítja a célkitűzések megvalósításához leginkább megfelelő eszközöket és tevékenységeket.
(4) A tagállamok biztosítják a nemzeti stratégia nyomon követését és értékelését valamint a működési programokon keresztüli végrehajtását is.
A nemzeti stratégia módosítható, különösen a nyomon követés és értékelés fényében. Az ilyen módosításokat minden adott évben a működési programtervezetek benyújtása előtt el kell végezni.
(5) A tagállamok a nemzeti stratégiában meghatározzák azokat a maximum százalékokat, amelyek az alapból egyedi intézkedésekre és/vagy cselekvési típusra és/vagy kiadásra költhetők, a különböző intézkedések közti egyensúly biztosítása érdekében.
58. cikk
A környezetvédelmi tevékenységek nemzeti kerete
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 12. cikkének (1) bekezdésében előírt bejelentés mellett a tagállamok a nemzeti keretnek - az 1182/2007/EK rendelet 12. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében meghatározott eljárás alá tartozó - módosításairól is értesítik a Bizottságot. A Bizottság az általa megfelelőnek ítélt módon a többi tagállam számára közzéteszi a keretet.
(2) A keret meghatározza az 1182/2007/EK rendelet 9. cikke (3) bekezdésének értelmében a tagállamokban alkalmazandó környezetvédelmi tevékenységek nem kimerítő listáját és a kapcsolódó alkalmazási feltételeket, és minden egyes kiválasztott környezetvédelmi tevékenység esetében feltünteti:
a)
a benne foglalt egyedi kötelezettségvállalást vagy kötelezettségvállalásokat, és
b)
a tevékenység indoklását, a környezeti szükségletekkel és prioritásokkal kapcsolatban várt környezeti hatása alapján.
59. cikk
Kiegészítő tagállami szabályok
A tagállamok az 1182/2007/EK rendeletet és ezt a rendeletet kiegészítő szabályokat fogadhatnak el a működési program szerinti intézkedések, tevékenységek vagy kiadások támogathatóságát illetően.
60. cikk
Kapcsolat a vidékfejlesztési programokkal
(1) A (2) bekezdés fenntartásával az ebben a rendeletben meghatározott intézkedések alá tartozó tevékenységekhez nem nyújtható semmilyen támogatás az 1698/2005/EK rendelet szerint jóváhagyott tagállami vidékfejlesztési program vagy programok keretében.
(2) Amennyiben az 1698/2005/EK rendelet keretében a rendelet 5. cikkének (6) bekezdésével összhangban támogatást nyújtottak olyan intézkedésekhez, amelyek potenciálisan e rendelet alapján támogathatók lennének, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy egy kedvezményezett csak egy rendszer keretében kaphasson támogatást egy adott tevékenységre.
E célból amikor a tagállamok ilyen kivételeket tartalmazó intézkedéseket foglalnak a vidékfejlesztési programjaikba, gondoskodnak róla, hogy az e rendelet 57. cikkében említett nemzeti stratégia megállapítsa azokat a feltételeket és adminisztratív szabályokat, amelyeket a vidékfejlesztési programokban alkalmazni fognak.
Ha szükséges, és az 1182/2007/EK rendelet 10. cikkének (1) és (3) bekezdése, valamint 11. cikkének sérelme nélkül, az e rendelet hatálya alá tartozó intézkedések támogatási szintje nem haladhatja meg a vidékfejlesztési programba tartozó intézkedésekre alkalmazandó szintet.
A tárgyieszköz-beszerzésen kívüli környezetvédelmi tevékenységek támogatása az 1698/2005/EK rendelet mellékletében az agrár-környezetvédelmi kifizetésekre megállapított maximális összegekre korlátozódik. Ezek az összegek kivételes esetekben megnövelhetők, figyelembe véve az e rendelet 57. cikkében említett nemzeti stratégiában indokolandó egyedi körülményeket.
61. cikk
A működési programok tartalma és a támogatható kiadások
(1) A működési programok a következőket tartalmazzák:
a)
a kezdeti helyzet leírása, adott esetben a XIV. mellékletben felsorolt kiindulási mutatók alapján;
b)
a program célkitűzései, szem előtt tartva a termeléssel és az elárusítóhelyekkel kapcsolatos kilátásokat, valamint magyarázat arról, hogy hogyan járul hozzá a program a nemzeti stratégiához és annak megerősítése, hogy összhangban van a nemzeti stratégiával, beleértve a tevékenységek közti egyensúlyát is. A célkitűzések leírásának hivatkoznia kell a nemzeti stratégiában megfogalmazott célkitűzésekre és mérhető célokat kell megjelölnie, hogy könnyebb legyen a program végrehajtásában fokozatosan elért haladás nyomon követése;
c)
a megteendő intézkedések - köztük a válságmegelőzési és -kezelési intézkedések - részletes leírása, amely tartalmazza az egyes lépéseket, valamint a célok elérésének módjai a program végrehajtásának minden egyes évére. A leírás megadja, hogy a különböző javasolt intézkedések milyen mértékben:
i.
egészítik ki és vannak összhangban a többi intézkedéssel, beleértve az egyéb európai közösségi alap általi támogatásra, különösen a vidékfejlesztési támogatásra jogosult vagy abból finanszírozott intézkedéseket. E tekintetben szükség esetén külön hivatkozni kell a korábbi működési programok keretében végrehajtott intézkedésekre is;
ii.
nem vonják maguk után az Európai Közösség alapjai általi kettős finanszírozás kockázatát;
d)
a program időtartama; és
e)
a pénzügyi szempontok, nevezetesen:
i.
a számítás módja és a pénzügyi hozzájárulások szintje,
ii.
a működési alap finanszírozási eljárása,
iii.
a hozzájárulás különböző szintjeinek az indoklásához szükséges információ, és
iv.
a program végrehajtásának minden egyes évére vonatkozóan a műveletek végrehajtására előirányzott költségvetés és ütemterv.
(2) A különböző környezetvédelmi tevékenységeket szabad kombinálni, feltéve hogy kiegészítik egymást és összeegyeztethetőek.
Környezetvédelmi tevékenységek kombinálása esetén a támogatási szintnek figyelembe kell vennie az egyedi jövedelemkiesést és a kombinációból eredő többletköltségeket.
(3) Azok a beruházások, beleértve a lízingszerződéseket is, amelyek megtérülési időszaka meghaladja a működési program időtartamát, kellőképpen megalapozott gazdasági indokok mellett átvihetők a következő működési programra, különösen abban az esetben, ha az adózási értékcsökkenési periódus hosszabb öt évnél.
Ha a beruházásokat helyettesítik, a helyettesített beruházások maradványértékét:
a)
hozzáadják a termelői szervezet működési alapjához, vagy
b)
levonják a helyettesítés költségeiből.
Beruházások vagy tevékenységek a termelői szervezet tagjainak önálló gazdaságaiban végrehajthatók, azzal a feltétellel, hogy azok hozzájárulnak a működési program célkitűzéseinek megvalósításához. A tagállamok biztosítják, hogy ha a tag elhagyja a szervezetet, a beruházást vagy a maradványértékét behajtják, kivéve ha a tagállam eltérően rendelkezik.
(4) A működési programok nem tartalmaznak a VII. mellékletben meghatározott listában említett tevékenységeket vagy kiadásokat.
(5) A működési programok keretében a támogatásra jogosult kiadásokat a ténylegesen felmerült költségekre kell korlátozni. A tagállamok azonban ehelyett kellőképpen megalapozott módon szabványos átalányösszegeket határozhatnak meg előre a következő esetekben:
a)
ha e szabványos átalányösszegeket a VIII. melléklet említi,
b)
külső szállítási módok kilométerre számított többletköltségeire a közúti fuvarozáshoz képest, amelyek vasúti és/vagy vízi szállításnak környezetvédelmi intézkedés keretében történő igénybevétele esetén merülnek fel, és
c)
a környezetvédelmi tevékenységekből eredő többletköltségekre és jövedelemkiesésre, amelyet az 1974/2006/EK rendelet 53. cikke (2) bekezdésének megfelelően számítanak ki.
A tagállamok az ilyen átalányösszegeket legalább ötévente felülvizsgálják.
(6) Annak érdekében, hogy a tevékenység támogatható legyen, az érintett termékek értékben több, mint 50 %-ának olyannak kell lennie, mint amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték. Az 50 %-ba való beszámításhoz a termékeknek a termelői szervezet tagjaitól vagy más termelői szervezet tagjaitól kell származniuk. Az érték kiszámítására az 52. cikk megfelelő szabályai alkalmazandók.
62. cikk
A benyújtandó dokumentumok
A működési programokhoz csatolni kell különösen a következőket:
a)
a működési alap létrehozásának bizonyítékát;
b)
írásos kötelezettségvállalást a termelői szervezettől arra vonatkozóan, hogy megfelelnek az 1182/2007/EK rendeletnek és e rendeletnek; és
c)
írásos kötelezettségvállalást a termelői szervezettől arra vonatkozóan, hogy nem részesült és nem fog részesülni sem közvetlenül, sem közvetve más közösségi vagy nemzeti finanszírozásban az e rendelet értelmében támogatásra jogosító tevékenységek tekintetében.
63. cikk
Részleges működési programok
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 5. cikke alapján a tagállamok engedélyezhetik a termelői szervezetek társulásának, hogy benyújtsa saját részleges működési programját, amely két vagy több termelői tagszervezet által a saját működési programjukban megjelölt, de végre nem hajtott lépéseket tartalmazza.
(2) A részleges működési programokra ugyanazon szabályokat kell alkalmazni, mint az egyéb működési programokra, és a termelői tagszervezetek működési programjaival együtt kell őket elbírálni.
(3) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:
a)
a tevékenységeket teljes mértékben a tag termelői szervezetek működési alapjaiból kifizetett támogatásokból finanszírozzák;
b)
a tevékenységek és a kapcsolódó pénzügyi hozzájárulások jegyzéke minden egyes részt vevő termelői szervezet működési programjában szerepel; és
c)
nem áll fenn a támogatás megkettőzésének kockázata és a 60. cikket értelemszerűen alkalmazzák.
64. cikk
A benyújtás határideje
A működési programokat a termelői szervezetek azon tagállam illetékes hatóságához nyújtják be jóváhagyásra, amelyben a termelői szervezet székhelye található, legkésőbb a tervezett végrehajtást megelőző év szeptember 15-éig. A tagállamok azonban meghosszabbíthatják ezt a határidőt.
Ha egy jogi személy vagy a jogi személy egyértelműen meghatározott része, beleértve a termelői csoportot, termelői szervezetként történő elismerés iránti kérelmet nyújt be, ezzel egyidejűleg benyújthatja jóváhagyásra az első bekezdésben említett működési programot is. A program jóváhagyásának feltétele, hogy az elismerést legkésőbb a 65. cikk (2) bekezdésében említett határidőn belül megadják.
65. cikk
Határozat
(1) Az illetékes nemzeti hatóság, a körülményeknek megfelelően:
a)
jóváhagyja az 1182/2007/EK rendelet és ezen fejezet követelményeinek megfelelő programokat és az alapok összegét;
b)
jóváhagyja a programokat, azzal a feltétellel, hogy a termelői szervezet elfogad bizonyos módosításokat; vagy
c)
elutasítja a programokat vagy a programok részét.
(2) Az illetékes nemzeti hatóság a programokra és az alapokra vonatkozóan legkésőbb a benyújtásuk évének december 15-ig határozatot hoz.
A tagállamok e határozatokról legkésőbb december 15-ig értesítik a termelői szervezeteket.
Indokolt esetekben azonban az illetékes nemzeti hatóság a működési programokról és az alapokról legkésőbb a kérelem benyújtását követő január 20-áig dönthet. A jóváhagyó határozat előírhatja, hogy a kiadások a kérelem benyújtását követő év január 1-jétől támogathatóak.
66. cikk
A működési programok módosítása a soron következő évekre vonatkozóan
(1) A termelői szervezetek legkésőbb szeptember 15-ig kérhetik a működési programoknak a következő év január 1-jétől alkalmazandó módosításait, beleértve szükség esetén az időtartamnak összesen legfeljebb öt évre való hosszabbítását.
A tagállamok azonban a kérelmek benyújtásának határidejére későbbi időpontot is kijelölhetnek.
(2) A módosítási kérelmekhez alátámasztó dokumentumokat kell csatolni, amelyekkel a változtatások okát, jellegét és következményeit indokolják.
(3) Az illetékes hatóság a működési programok módosítása iránti kérelmekről legkésőbb december 15-ig döntést hoz.
Indokolt esetekben azonban a tagállamok a működési programok módosítására irányuló kérelmekről legkésőbb a kérelem benyújtását követő január 20-áig dönthetnek. A jóváhagyó határozat előírhatja, hogy a kiadások a kérelem benyújtását követő év január 1-jétől támogathatóak.
67. cikk
Működési programok módosítása év közben
(1) A tagállamok engedélyezhetik a működési programok év közbeni módosítását az általuk meghatározandó feltételekkel.
(2) Az illetékes nemzeti hatóság a termelői szervezeteket az év során felhatalmazhatja arra, hogy:
a)
működési programjaikat csak részben hajtsák végre;
b)
megváltoztassák a működési program tartalmát, beleértve szükség esetén a működési program időtartamának kiterjesztését legfeljebb öt évre;
c)
az eredetileg jóváhagyott összeg legfeljebb 25 %-ával növeljék, illetve a tagállamok által meghatározott százalékos arányban csökkentsék a működési alap összegét, feltéve hogy a működési program általános célkitűzései nem változnak. A tagállamok a termelői szervezetek 31. cikk (1) bekezdésében említett egyesülése esetén ezt az arányt megemelhetik.
(3) A tagállamok meghatározzák azokat a feltételeket, amelyek alapján a működési programok év közben az illetékes nemzeti hatóság előzetes jóváhagyása nélkül módosíthatók. Ezek a változtatások csak abban az esetben támogathatók, ha a termelői szervezet ezekről késedelem nélkül tájékoztatja az illetékes hatóságot.
68. cikk
A működési programok formája
(1) A működési programokat január 1-jétől december 31-éig terjedő éves időszakok során kell végrehajtani.
(2) A legkésőbb december 15-éig jóváhagyott működési programokat a következő év január 1-jétől kell végrehajtani.
A december 15. után jóváhagyott programok végrehajtását egy évvel el kell halasztani.
Az e bekezdés első és második albekezdésétől eltérve, a 65. cikk (2) bekezdése harmadik albekezdésének vagy a 66. cikk (3) bekezdése második albekezdésének alkalmazása esetén az említett rendelkezésekkel összhangban jóváhagyott működési programok végrehajtását legkésőbb a jóváhagyásukat követő január 31-én meg kell kezdeni.
4. Szakasz
Támogatás
69. cikk
A támogatás jóváhagyott összege
A tagállamok legkésőbb december 15-ig értesítik a termelői szervezeteket és a termelői szervezetek társulásait a támogatás jóváhagyott összegéről, az 1182/2007/EK rendelet 13. cikke (3) bekezdésének előírásai szerint.
E rendelet 65. cikke (2) bekezdése harmadik albekezdésének vagy 66. cikke (3) bekezdése második albekezdésének alkalmazása esetén a tagállamok legkésőbb január 20-áig közlik a támogatás jóváhagyott összegét.
70. cikk
Kérelmek
(1) A termelői szervezetek minden egyes működési program tekintetében, amelyre támogatást kérnek, a támogatásra vagy annak fennmaradó részére vonatkozó kérelmet legkésőbb az azt az évet követő év február 15-ig benyújtják az illetékes hatóságnak, amelyre a támogatást kérik.
(2) A kérelmekhez alátámasztó dokumentumokat kell mellékelni, amelyekből kiderül:
a)
az igényelt támogatás;
b)
a forgalomba hozott termékek értéke;
c)
a tagokra kivetett és magának a termelői szervezetnek a pénzügyi hozzájárulása;
d)
a működési program kapcsán felmerült kiadások;
e)
válságmegelőzéssel és -kezeléssel kapcsolatos kiadások, tevékenység szerinti bontásban;
f)
a működési alapnak a válságmegelőzésre és -kezelésre fordított hányada, tevékenység szerinti bontásban;
g)
az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében, 9. cikke (3) bekezdésének a) vagy b) pontjában és 10. cikkében megállapított korlátoknak való megfelelés;
h)
írásos kötelezettségvállalás arra vonatkozóan, hogy a termelői szervezet nem részesült kettős közösségi vagy nemzeti finanszírozásban az e rendelet értelmében támogatásra jogosító intézkedések és/vagy tevékenységek tekintetében; és
i)
a 61. cikk (4) bekezdésében említett szabványos átalányösszegen alapuló kifizetés iránti kérelem esetén az érintett tevékenység végrehajtásának bizonyítéka.
(3) A kérelmek kiterjedhetnek a tervezett, de fel nem merült kiadásokra, ha az alábbiakat bizonyítják:
a)
a szóban forgó műveleteket a működési program végrehajtásának évében legkésőbb december 31-ig az érintett termelői szervezet befolyásán kívül eső okok miatt nem lehetett végrehajtani;
b)
ezek a műveletek legkésőbb a következő év április 30-ig végrehajthatók; és
c)
a működési alapban a termelői szervezettől származó, azonos értékű támogatást tartanak fenn.
A támogatás kifizetésére és a 72. cikk (3) bekezdésével összhangban lekötött biztosíték felszabadítására csak azzal a feltétellel kerül sor, hogy az első albekezdés b) pontjában említett tervezett kiadás tényleges felmerülésének bizonyítékát legkésőbb az azon évet követő év április 30-ig benyújtják, amelyre a szóban forgó kiadást tervezték, valamint ténylegesen megállapított támogatási jogosultság alapján.
(4) Amennyiben a kérelmeket az (1) bekezdésben előírt időpontnál később nyújtják be, a támogatás a késedelem minden napja után 1 %-kal csökken.
Kivételes és megfelelően indokolt esetekben az illetékes hatóság elfogadhatja az (1) bekezdésben előírt időpont után benyújtott kérelmeket, ha a szükséges ellenőrzéseket elvégezték és a 71. cikkben a fizetésre előírt határidőt betartották.
71. cikk
A támogatás kifizetése
A tagállamok legkésőbb a program végrehajtásának évét követő év október 15-ig kifizetik a támogatást.
72. cikk
Előlegkifizetések
(1) A tagállamok engedélyezhetik, hogy a termelői szervezetek kérelmezzék a támogatás azon részének kifizetését előleg gyanánt, amely a működési programból a kérelem benyújtásával kezdődő három- vagy négyhónapos időszak alatt származó, előre látható kiadásoknak felel meg.
(2) Az előlegfizetés iránti kérelmeket a tagállam által eldöntött módon kell benyújtani, vagy háromhavonta: januárban, áprilisban, júliusban és októberben, vagy négyhavonta: januárban, májusban és szeptemberben.
Az egy adott évre vonatkozó összes előleg-kifizetés nem haladhatja meg a működési programra eredetileg jóváhagyott támogatás 80 %-át.
(3) Az előlegek kifizetése az értékük 110 %-ának megfelelő biztosíték letétbe helyezése mellett és a 2220/85/EGK rendelettel összhangban történik.
A tagállamok előírják azon feltételeket, amelyek biztosítják, hogy a működési alaphoz való pénzügyi hozzájárulások kivetése e rendelet 54. és 55. cikkével összhangban megtörtént, és a korábban kifizetett előleget ténylegesen elköltötték.
(4) A biztosítékok felszabadítására vonatkozó kérelmeket a folyó programév folyamán lehet benyújtani, és csatolni kell hozzájuk a vonatkozó alátámasztó dokumentumokat.
A biztosítékok felszabadítására a kifizetett előlegek 80 %-áig kerül sor.
(5) Az elsődleges követelmény a 2220/85/EGK rendelet 20. cikke értelmében a működési programokban meghatározott műveletek elvégzése az e rendelet 62. cikkének b) és c) pontjában előírt kötelezettségvállalásokra is figyelemmel.
Abban az esetben, ha nem teljesítik az elsődleges követelményt, illetve súlyos mulasztást követnek el a 62. cikk b) és c) pontjában előírt kötelezettségek teljesítésében, a biztosíték elvész, az V. fejezet 3. szakaszával összhangban alkalmazandó egyéb szankciók sérelme nélkül.
Az egyéb követelmények nem teljesítése esetén a biztosíték a megállapított szabálytalanság súlyosságának mértékében vész el.
(6) A tagállamok meghatározhatják az előleg-kifizetések minimális összegét és határidőit.
73. cikk
Részleges kifizetések
A tagállamok engedélyezhetik a termelői szervezetek számára, hogy kérelmezzék a támogatás azon részének kifizetését, amely a működési programból származó kiadásoknak felel meg.
A kérelmeket bármikor be lehet nyújtani, de egy adott évben legfeljebb három alkalommal. Megfelelő alátámasztó dokumentumokat kell csatolni hozzájuk.
A támogatás részeire vonatkozó kérelmek alapján összesen kifizetett összeg nem haladhatja meg sem a működési programra vonatkozóan eredetileg jóváhagyott támogatás, sem a tényleges kiadások 80 %-át.
A tagállamok meghatározhatják a részleges kifizetések minimális összegét és határidőit.
III. FEJEZET
Válságmegelőzési és -kezelési intézkedések
1. Szakasz
Általános rendelkezések
74. cikk
Válságmegelőzési és -kezelési intézkedések kiválasztása
A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében felsorolt intézkedések közül egy vagy több nem alkalmazható a területükön.
75. cikk
Válságmegelőzési és -kezelési intézkedések finanszírozásához nyújtott kölcsönök
Az 1182/2007/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének harmadik albekezdése szerint a válságmegelőzési és -kezelési intézkedések finanszírozására felvett kölcsönök, amelyek visszafizetési időszaka meghaladja a működési program időtartamát, kellőképpen megalapozott gazdasági indokok mellett átvihetők a következő működési programra.
2. Szakasz
Piacról való árukivonások
76. cikk
Fogalommeghatározás
E szakasz az 1182/2007/EK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett piacról való árukivonásokra állapít meg szabályokat. E fejezet alkalmazásában a „piacról kivont termékek”, a „kivont termékek” és az „értékesítésre nem kínált termékek” azok a termékek, amelyek a piacról való kivonás tárgyát képezik.
77. cikk
Forgalmazási előírások
(1) Ha az 1182/2007/EK rendelet 2. cikke (2) és (7) bekezdésében említett forgalmazási előírások léteznek egy adott termékre, a piacról kivont terméknek meg kell felelnie az említett előírásoknak, kivéve a kiszerelésre és a termékek jelölésére vonatkozó rendelkezéseket. A termékeket mérettől függetlenül, ömlesztve lehet kivonni a piacról, feltéve, hogy betartják a II. áruosztályra, különösen a minőség és méret tekintetében, vonatkozó minimumkövetelményeket.
A vonatkozó előírásokban miniatűr termékként meghatározott termékeknek azonban meg kell felelniük az alkalmazandó forgalmazási előírásoknak, beleértve a termékek kiszerelésére és megjelölésére vonatkozó rendelkezéseket.
(2) Ha egy adott termékre nem léteznek ilyen forgalmazási előírások, a piacról kivont termékeknek a IX. mellékletben meghatározott minimális követelményeknek kell megfelelniük. Az említett minimumkövetelmények kiegészítése céljából a tagállamok további szabályokat állapíthatnak meg.
78. cikk
Hároméves átlag az ingyenes szétosztásra szánt piaci kivonások esetében
A forgalomba hozott termékek mennyiségének az 1182/2007/EK rendelet 10. cikke (4) bekezdésében említett 5 %-os korlátját azon termékek teljes mennyiségének számtani közepe alapján kell kiszámítani, amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték és amelyet a termelői szervezeten keresztül értékesítettek az előző három év során.
A közelmúltban elismert termelői szervezetek esetében az elismerést megelőző gazdasági évek adatai a következők:
a)
ha a szervezet termelői csoport volt, adott esetben a termelői csoport egyenértékű adatai, vagy
b)
az elismerési kérelemre alkalmazandó mennyiség.
79. cikk
Előzetes értesítés a kivonási műveletekről
(1) A termelői szervezetek és a termelői szervezetek társulásai írásos telekommunikáció vagy elektronikus üzenet formájában előre értesítik az illetékes nemzeti hatóságokat minden kivonási műveletről, amelyet végrehajtani szándékoznak. Az értesítés elsősorban az intervenció alá vont termékek jegyzékét és e termékek vonatkozó forgalmazási előírások szerinti főbb jellemzőit, az érintett termékek becsült mennyiségét, tervezett rendeltetését, valamint azt a helyet határozza meg, ahol a kivont termékeket a 110. cikkben előírtak szerint meg lehet vizsgálni. Az értesítésekhez mellékelni kell egy igazolást, amely tanúsítja, hogy a kivont termékek megfelelnek az alkalmazandó forgalmazási előírásoknak vagy a 77. cikkben említett minimális követelményeknek.
(2) A tagállamok megállapíthatják a termelői szervezetek (1) bekezdésben előírt értesítéseire vonatkozó részletes szabályokat, különösen a határidők tekintetében.
(3) A (2) bekezdésben említett határidőkön belül a tagállamok:
a)
végrehajtják a 110. cikk (1) bekezdésében említett ellenőrzést, amelyet követően - amennyiben nem tapasztalnak szabálytalanságot - engedélyezik az ellenőrzés során megállapított kivonási műveletet; vagy
b)
a 110. cikk (3) bekezdésében említett esetekben nem végzik el a 110. cikk (1) bekezdésében említett ellenőrzést, és erről írásos telekommunikáció vagy elektronikus üzenet formájában értesítik a termelői szervezetet, valamint engedélyezik a bejelentett kivonási műveletet.
80. cikk
Támogatás
(1) A piacról való kivonások esetében a közösségi hozzájárulást és a termelői szervezet hozzájárulását is tartalmazó támogatás nem haladhatja meg a X. mellékletben az ott felsorolt termékekre megállapított összegeket. Más termékek esetében a tagállamok állapítják meg a támogatás maximális összegét.
(2) A piaci kivonás az egyes termelői szervezetek egy terméke tekintetében sem haladhatja meg a forgalomba hozott termékek mennyiségének 5 %-át.
A forgalomba hozott termékek mennyiségét az előző három év forgalmazott termékmennyiségeinek átlagaként kell kiszámítani. Ha erről nem állnak rendelkezésre adatok, akkor azon forgalomba hozott termékek mennyiségét kell számításba venni, amelyek tekintetében a termelői szervezetet elismerték.
Az első albekezdésben említett százalékos arányok hároméves időszak alatt számított éves átlagok, 3 %-os éves hibahatárral.
81. cikk
A piacról kivont áruk rendeltetése
(1) A tagállamok meghatározzák a piacról való kivonások tárgyát képező termékek megengedett rendeltetését. Rendelkezéseket fogadnak el annak biztosítására, hogy az árukivonás vagy a rendeltetés ne járjon a káros környezeti hatásokkal, sem negatív növény-egészségügyi következményekkel. A termelői szervezeteknél e rendelkezések betartása érdekében felmerült költségek a működési program szerinti piaci kivonás részeként támogatásra jogosultak.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett rendeltetések magukban foglalják az úgynevezett szabad rendeltetéseket, amelyek az 1182/2007/EK rendelet 10. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontjában említett rendeltetések és a tagállamok által jóváhagyott más egyenértékű rendeltetések.
A tagállamok minden szükséges lépést megtesznek annak érdekében, hogy elősegítsék a kapcsolatot és az együttműködést a termelői szervezetek és az ingyenes szétosztás céljából - kérésre - jóváhagyott fogadó szervezetek között.
(3) Termékek elhelyezése a feldolgozó-iparban csak azzal a feltétellel lehetséges, hogy ez nem eredményez torzulást a Közösségen belül az érintett iparban vagy az importált termékek esetében.
82. cikk
Szállítási költségek
(1) A piacról kivont termékek ingyenes szétosztásához kapcsolódó összes szállítási költség a kivonás helye és a XI. mellékletben előírt leszállítási hely közötti távolságnak megfelelően meghatározott átalányösszegek alapján, a működési program keretében támogatható.
Tengeri szállítás esetén a Bizottság a tényleges szállítási költségek és a távolság alapján határozza meg a megtérítendő szállítási költségeket. Az így meghatározott kompenzáció nem haladhatja meg a berakodási hely és a kilépés elméleti helye közötti legrövidebb úton felmerülő szárazföldi szállítási költséget. A XI. mellékletben meghatározott összegekre 0,6 értékű korrekciós együtthatót kell alkalmaznia.
(2) A szállítási költségeket annak a félnek fizetik ki, aki a szóban forgó szállítási művelet pénzügyi terheit ténylegesen viselte.
A fizetés különösen a következőket tanúsító igazolások bemutatása ellenében történik:
a)
a kedvezményezett szervezetek neve;
b)
az érintett termékmennyiség;
c)
a kedvezményezett szervezetek általi átvétel és a használt szállítóeszközök; és
d)
a ténylegesen felmerült szállítási költségek.
83. cikk
Válogatási és csomagolási költségek
(1) A piacról kivont, ingyenes szétosztásra szánt friss gyümölcs- és zöldségfélék válogatási és csomagolási költségei a működési programok keretében 132 EUR/tonna nettó súly átalányösszeggel támogathatók abban az esetben, ha a termékcsomagok 25 kilogramm nettó súlynál kisebbek.
(2) A ingyenes szétosztásra szánt termékcsomagokon fel kell tüntetni az európai emblémát, és egyet vagy többet a XII. mellékletben meghatározott feliratokból.
(3) A válogatási és csomagolási költségeket azon termelői szervezetek részére kell kifizetni, amelyek a válogatást és a csomagolást végezték.
A fizetés különösen a következőket tanúsító igazolások bemutatása ellenében történik:
a)
a kedvezményezett szervezetek neve;
b)
az érintett termékmennyiség; és
c)
a kedvezményezett szervezetek által történő átvétel, a kiszerelés meghatározásával.
84. cikk
A kivont termékek fogadó szervezeteire vonatkozó feltételek
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 10. cikke (4) bekezdésének a) és b) pontjában említett, a piacról kivont termékeket fogadó szervezetek:
a)
betartják ezt a rendeletet;
b)
külön készlet- és pénzügyi nyilvántartást vezetnek a kérdéses műveletekről;
c)
elfogadják a közösségi szabályok által előírt ellenőrzéseket; és
d)
minden egyes érintett termék végső rendeltetéséről rendelkezésre bocsátják az igazoló dokumentumokat, átvételi igazolás (vagy azzal egyenértékű dokumentum) formájában, amely tanúsítja, hogy a piacról kivont termékeket egy harmadik fél ingyenes szétosztás céljából átvette.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a fogadóknak nem kell vezetniük az első albekezdés b) pontjában említett nyilvántartásokat, ha csak kis mennyiségeket fogadnak és ha a kockázatot alacsonynak vélik. Az erről szóló határozatot és annak indokolását feljegyzik.
(2) A piacról kivont, egyéb rendeltetésű termékek fogadó szervezetei:
a)
betartják ezt a rendeletet;
b)
külön készlet- és pénzügyi nyilvántartást vezetnek a kérdéses műveletekről ha a tagállam ezt indokoltnak tartja annak ellenére, hogy a terméket szállítás előtt denaturálták;
c)
elfogadják a közösségi szabályok által előírt ellenőrzéseket; és
d)
a piacról kivont, lepárlásra szánt termékek esetében az érintett termékekből készített alkoholra nem kérnek kiegészítő támogatást.
3. Szakasz
Zöld szüret és be nem takarítás
85. cikk
A zöld szüret és a be nem takarítás fogalommeghatározása
(1) A zöld szüret a normál betakarítás kezdete előtt a nem értékesíthető termékek egy adott területen végzett teljes betakarítása. Az érintett termékek nem lehetnek károsodottak már a zöld szüret előtt, sem éghajlati okokból, sem betegség miatt, sem más módon.
(2) A be nem takarításra ott kerül sor, ahol a rendes termelési ciklus alatt az érintett területről nem származik kereskedelmi termelés. A termékek éghajlati jelenségek vagy betegség miatti megsemmisülése azonban nem tekinthető be nem takarításnak.
(3) A zöld szüret és a be nem takarítás a rendes művelési gyakorlatot kiegészítő és attól eltérő gyakorlat.
86. cikk
A zöld szüret és a be nem takarítás alkalmazásának feltételei
(1) A zöld szüret és a be nem takarítás intézkedéseivel kapcsolatosan a tagállamok:
a)
részletes rendelkezéseket fogadnak el az intézkedések végrehajtásáról, beleértve a be nem takarításra és a zöld szüretre vonatkozó előzetes értesítést, az intézkedések tartalmát és határidőit, a kifizetendő kompenzációt és az intézkedések alkalmazását, valamint az intézkedések keretében támogatható termékek listáját,
b)
rendelkezéseket fogadnak el annak biztosítására, hogy az intézkedések alkalmazása ne járjon káros környezeti hatásokkal, sem negatív növény-egészségügyi következményekkel,
c)
biztosítják, hogy ellenőrizhető legyen az intézkedések helyes elvégzése, és eltérő esetben nem hagyják jóvá az intézkedések alkalmazását,
d)
az ilyen ellenőrzéseket végre is hajtják az intézkedések helyes elvégzésének biztosítására, többek között az a) és b) pontban említett rendelkezésekkel összefüggésben.
(2) A termelői szervezetek és a termelői szervezetek társulásai írásos telekommunikáció vagy elektronikus üzenet formájában előre értesítik az illetékes nemzeti hatóságokat minden zöldszüret- vagy be nem takarítási műveletről, amelyet végrehajtani szándékoznak.
Az adott év egy adott termékre vonatkozó első értesítéséhez csatolnak egy a várt piaci helyzet alapján készült elemzést, amely a zöld szüretet válságmegelőzési intézkedésként indokolja.
(3) A zöld szüret és a be nem takarítás nem alkalmazható egyszerre ugyanarra a termékre és ugyanarra a területre valamely adott évben, vagy bármely egymást követő két évben.
(4) A be nem takarításra és a zöld szüretre vonatkozó, mind a közösségi hozzájárulást, mind a termelői szervezetek hozzájárulását tartalmazó kompenzációs összegeket az (1) bekezdés a) pontja alapján a tagállamok hektáronkénti kifizetésként határozzák meg:
a)
olyan szinten, hogy az csak az intézkedés alkalmazásából eredő többletköltségeket fedezze, figyelembe véve az (1) bekezdés b) pontja alapján elfogadott rendelkezéseknek való megfeleléshez szükséges környezetvédelmi és növény-egészségügyi tevékenységeket, vagy
b)
olyan szinten, hogy az legfeljebb a 80. cikkben említett piaci árukivonásokra vonatkozó maximális támogatási szint 90 %-át fedezze.
4. Szakasz
Promóció és kommunikáció
87. cikk
A promóciós és kommunikációs intézkedések végrehajtása
(1) A tagállamok részletes rendelkezéseket fogadnak el a promóciós és kommunikációs intézkedések végrehajtásáról. A rendelkezések szükség esetén lehetővé teszik az intézkedések gyors alkalmazását.
(2) A promóciós és kommunikációs intézkedések keretében végrehajtott tevékenységek kiegészítik az érintett termelői szervezet által alkalmazott folyamatban lévő promóciós és kommunikációs fellépéseket.
5. Szakasz
Képzés
88. cikk
Képzési intézkedések végrehajtása
A képzési intézkedések vonatkozásában a tagállamok részletes rendelkezéseket fogadnak el az említett intézkedések végrehajtásáról.
6. Szakasz
Betakarítási biztosítás
89. cikk
A betakarítási biztosítási intézkedések célja
A betakarítási biztosítási intézkedéseket a termelői szervezet kezeli, és ezek hozzájárulnak a termelők jövedelmének védelméhez és a termelői szervezetnél és/vagy tagjainál felmerült piaci veszteségek fedezéséhez, ha ezeket természeti katasztrófa, éghajlati jelenségek és adott esetben betegségek vagy kártevő fertőzések befolyásolják.
90. cikk
Betakarítási biztosítási intézkedések végrehajtása
(1) A betakarítási biztosítási intézkedésekkel kapcsolatban a tagállamok részletes rendelkezéseket fogadnak el az említett intézkedések végrehajtásáról, beleértve azokat a szükséges rendelkezéseket, amelyek biztosítják, hogy a betakarítási biztosítási intézkedések ne torzítsák a versenyt a biztosítási piacon.
(2) A tagállamok kiegészítő nemzeti finanszírozással támogathatják a működési alapból részesülő betakarítási biztosítási intézkedéseket. A betakarítási biztosításhoz nyújtott teljes állami támogatás azonban nem haladhatja meg:
a)
a gazdálkodók által a természeti katasztrófákhoz sorolható kedvezőtlen éghajlati jelenségek okozta károkra fizetett biztosítási díjak 80 %-át;
b)
a gazdálkodók által a következőkre fizetett biztosítási díjak 50 %-át:
i.
az a) pontban említett károk és a kedvezőtlen éghajlati jelenségek által okozott egyéb károk; és
ii.
állat- és növénybetegségek vagy kártevő fertőzés okozta károk.
Az első albekezdés b) pontjában meghatározott korlát olyan esetekben is alkalmazandó, amikor a működési alap egyéb módon jogosult 60 %-os közösségi pénzügyi támogatásra, az 1182/2007/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdése alapján.
(3) A betakarítási biztosítási intézkedések nem fedezhetnek olyan biztosítást, amely az elszenvedett bevételkiesés több mint 100 %-os kompenzációját nyújtja a termelőnek, figyelembe véve minden olyan kompenzációt, amelyet a termelő más, a biztosított kockázathoz kapcsolódó támogatási rendszerből kap.
(4) E cikk alkalmazásában a „természeti csapáshoz hasonlítható kedvezőtlen éghajlati jelenségek” ugyanazzal a jelentéssel rendelkezik, mint az 1857/2006/EK bizottsági rendelet (28) 2. cikkének (8) bekezdésében.
7. Szakasz
A kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatása
91. cikk
A kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatásának feltételei
(1) A kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatásának vonatkozásában a tagállamok részletes rendelkezéseket fogadnak el az említett intézkedés végrehajtásáról.
(2) A kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatása a kölcsönös alap működésének első, második és harmadik évében megfelel a termelői szervezetnek a kölcsönös alaphoz annak első, második és harmadik működési évében való hozzájárulása alábbi részének:
a)
10 %, 8 % és 4 % azokban a tagállamokban, amelyek 2004. május 1-jén vagy azután csatlakoztak az Európai Unióhoz,
b)
5 %, 4 % és 2 % a többi tagállamban.
(3) A tagállamok rögzíthetik azon összegek felső határait, amelyeket a termelői szervezet a kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatására kaphat.
8. Szakasz
Válságmegelőzési és -kezelési intézkedések állami támogatása
92. cikk
Nemzeti stratégiákba foglalt részletes rendelkezések
Az 1182/2007/EK rendelet 43. cikke második albekezdésének c) pontjával összhangban állami támogatást fizető tagállamok részletes rendelkezéseket határoznak meg az említett rendelkezés nemzeti stratégiáikban való végrehajtásáról.
IV. FEJEZET
Nemzeti pénzügyi támogatás
93. cikk
A termelők szervezettségének foka
Az 1182/2007/EK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában valamely tagállami régióban a termelők szervezettségének foka különösen alacsonynak tekintendő, ha a termelői szervezetek, a termelői szervezetek társulásai és a termelői csoportok a gyümölcs- és zöldségtermelés átlagos értékének 20 %-ánál kevesebbet értékesítettek a három legutóbbi évben, amelyek vonatkozásában rendelkezésre állnak adatok.
94. cikk
Felhatalmazás nemzeti pénzügyi támogatás kifizetésére
(1) A tagállamok az adott naptári év január 15-ig felhatalmazási kérelmet nyújtanak be a Bizottsághoz az 1182/2007/EK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének első albekezdése szerinti nemzeti pénzügyi támogatás kifizetésére.
A kérelemhez bizonyítékot csatolnak arról, hogy az érintett régióban a termelők szervezettségi foka az e rendelet 93. cikke szerinti értelemben különösen alacsony, valamint megadják az érintett termelői szervezetek adatait, a vonatkozó támogatás arányát és az 1182/2007/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján nyújtott pénzügyi hozzájárulás nagyságát.
(2) A Bizottság a kérelmet a benyújtástól számított három hónapon belül jóváhagyja vagy elutasítja. Amennyiben a Bizottság ezen az időtartamon belül nem válaszol, a kérelem jóváhagyottnak tekintendő.
95. cikk
Nemzeti pénzügyi támogatás kérelmezése és kifizetése
Nemzeti pénzügyi támogatást a 70-73. cikkel összhangban termelői szervezetek kérelmezhetnek, a támogatást a tagállamok folyósítják.
96. cikk
A nemzeti pénzügyi támogatáshoz nyújtott közösségi visszatérítés maximális mértéke
A nemzeti pénzügyi támogatáshoz nyújtott közösségi visszatérítés mértéke a termelői szervezetnek nyújtott nemzeti pénzügyi támogatás 60 %-a.
97. cikk
Nemzeti pénzügyi támogatáshoz nyújtott közösségi visszatérítés
(1) A tagállamok a jóváhagyott, a termelői szervezetek számára ténylegesen kifizetett nemzeti pénzügyi támogatás közösségi visszatérítését a működési programok éves végrehajtását követő év március 1-jéig kérhetik.
A kéréshez bizonyítékot csatolnak arról, hogy a megelőző három évben teljesültek az 1182/2007/EK rendelet 11. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében meghatározott feltételek, valamint megadják az érintett termelői szervezetek adatait, a ténylegesen kifizetett támogatás összegét és az 1182/2007/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján nyújtott pénzügyi hozzájárulás mértékét.
(2) A Bizottság határozatot hoz a kérés jóváhagyásáról vagy elutasításáról.
(3) Amennyiben jóváhagyják a támogatás közösségi visszatérítését, a támogatható kiadásokat a 883/2006/EK bizottsági rendelet (29) 5. cikkében meghatározott eljárással összhangban be kell jelenteni a Bizottságnak.
V. FEJEZET
Általános rendelkezések
1. Szakasz
Adatszolgáltatás
98. cikk
A termelői szervezetek jelentései
(1) A termelői szervezetek a működési programok végrehajtásáról éves jelentéseket nyújtanak be, amelyeket a támogatási kérelmekhez csatolnak.
A jelentések a következőket tartalmazzák:
a)
az előző évben végrehajtott működési programok;
b)
a működési programok főbb módosításai; és
c)
a becsült és a kért támogatás közötti eltérések.
(2) Az éves jelentés az egyes végrehajtott működési programok esetében bemutatja a következőket:
a)
a működési program eredményei, amelyek a vonatkozó esetekben a XIV. mellékletben meghatározott általános kimeneti és eredménymutatókon alapulnak, illetve amennyiben célszerű, a nemzeti stratégiában meghatározott kiegészítő kimeneti és eredménymutatókon; és
b)
a program irányítása során tapasztalt jelentősebb problémák és a program végrehajtásának minősége és eredményessége érdekében hozott intézkedések összefoglalása.
Szükség esetén az éves jelentés megadja, hogy a nemzeti stratégiával összhangban és az 1182/2007/EK rendelet 9. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában milyen hatékony óvintézkedéseket léptettek életbe a környezet védelmében, a működési program alapján támogatott beruházások miatt esetleg növekvő veszélyekkel szemben.
(3) A működési programok alkalmazásának utolsó évére vonatkozóan az (1) bekezdésben említett éves jelentés helyett zárójelentést kell készíteni.
A zárójelentések bemutatják, hogy milyen mértékben valósultak meg a program célkitűzései. Leírják a tevékenységek és/vagy a módszerek változtatásait és megállapítják a program végrehajtásának sikeréhez vagy kudarcához hozzájáruló tényezőket, amelyeket a következő működési programok kidolgozásánál vagy meglévő működési programok módosításánál figyelembe vettek vagy figyelembe fognak venni.
(4) E rendelet különös rendelkezéseinek sérelme nélkül, amennyiben egy termelői szervezet elmulasztja az e rendeletben vagy az 1182/2007/EK rendeletben előírt adatszolgáltatás benyújtását a tagállam részére, vagy ha a tagállam birtokában lévő objektív információk alapján úgy tűnik, hogy az valótlan adatokat tartalmaz, a tagállam az adatszolgáltatás helyesbítéséig felfüggeszti az érintett működési program következő évi jóváhagyását.
A tagállam az ilyen esetek részleteit az e rendelet 99. cikkének (3) bekezdésében említett éves jelentésében ismerteti.
99. cikk
A tagállamoktól elvárt adatszolgáltatás
(1) A tagállamok kijelölnek egy illetékes hatóságot, amely a Bizottság és a tagállam közötti, a termelői szervezetekkel, termelői csoportokkal és a termelői szervezetek társulásaival kapcsolatos adatszolgáltatásért felel. A Bizottságot tájékoztatják a kijelölésről és megadják a hatóság elérhetőségeit.
(2) A tagállamok legkésőbb január 31-ig tájékoztatják a Bizottságot az abban az évben a működési programok összessége tekintetében jóváhagyott működési alap összegéről. Az adatszolgáltatás egyértelműen megadja mind a működési alap teljes összegét, mind a működési alaphoz nyújtott közösségi finanszírozás teljes összegét. Ezeket az összegeket tovább bontják, válságmegelőzési és -kezelési intézkedésekre és egyéb intézkedésekre.
(3) A tagállamok legkésőbb az adott év november 15-éig éves jelentésben tájékoztatják a Bizottságot az előző évben működő termelői szervezetekről, termelői csoportokról és működési alapokról, valamint működési programokról és elismerési tervekről. Az éves jelentés különösen a X. mellékletben meghatározott adatokat tartalmazza.
2. Szakasz
Ellenőrzés
100. cikk
Egyedi azonosító rendszer
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az ugyanazon termelői szervezet vagy termelői csoport által benyújtott támogatási kérelmek egyedi azonosító rendszerbe kerüljenek. E rendszernek összeegyeztethetőnek kell lennie az 1782/2003/EK tanácsi rendelet (30) 18. cikke (1) bekezdésének f) pontjában említett személyazonosság-nyilvántartó rendszerrel.
101. cikk
Támogatási kérelmek
E rendelet különös rendelkezéseinek sérelme nélkül, a tagállamok kidolgozzák a támogatási kérelmek benyújtására, az elismerési kérelmekre, a működési programok jóváhagyására, valamint a kifizetési igényekre vonatkozó egyes eljárásokat.
102. cikk
Mintavétel
Amennyiben célszerű mintavétel útján ellenőrzéseket végezni, a tagállamok ezek jellege és gyakorisága alapján, valamint kockázatelemzés révén gondoskodnak arról, hogy az ellenőrzések az érintett intézkedés vonatkozásában megfelelőek legyenek.
103. cikk
Adminisztratív ellenőrzés
Adminisztratív ellenőrzést minden támogatási kérelmen vagy kifizetési igényen végezni kell, és azoknak minden olyan lehetséges és megfelelő elemre ki kell terjedniük, amelyek adminisztratív eszközökkel ellenőrizendők. Az eljárások során elő kell írni a végrehajtott műveletek, a vizsgálati eredmények és a hiányosságok vonatkozásában hozott intézkedések feljegyzését.
104. cikk
Helyszíni ellenőrzés
(1) Minden helyszíni ellenőrzésről jelentést kell készíteni, hogy lehetővé váljon az elvégzett ellenőrzések részleteinek áttekintése. A jelentésben fel kell tüntetni:
a)
az ellenőrzött támogatási rendszert és az ellenőrzött kérelmeket;
b)
a jelen lévő személyeket;
c)
az ellenőrzött tevékenységeket, intézkedéseket és iratokat; és
d)
az ellenőrzés eredményét.
(2) A kedvezményezettnek lehetőséget lehet adni arra, hogy a jelentésen aláírásával tanúsítsa jelenlétét az ellenőrzésnél, illetve megtegye észrevételeit. Ha szabálytalanságot találnak, a kedvezményezett kaphat egy másolatot az ellenőrzési jelentésből.
(3) A helyszíni ellenőrzésekről előzetes értesítés adható, amennyiben ez nem veszélyezteti az ellenőrzés célját. Az előzetes értesítésnek a legszükségesebb információkra kell korlátozódnia.
(4) Lehetőség szerint az e rendeletben előírt helyszíni ellenőrzéseket és a közösségi szabályokban a mezőgazdasági támogatásokra vonatkozóan előírt egyéb ellenőrzéseket egyidejűleg kell végrehajtani. 2008-ban azonban szükség esetén különböző szervek, különböző időpontban is végezhetnek helyszíni ellenőrzéseket.
105. cikk
Az elismerési kérelmek és a működési programok jóváhagyása
(1) A tagállamok, mielőtt az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban elismernék a termelői szervezetet, az elismerési követelmények betartásának vizsgálata céljából helyszíni szemlét tartanak a termelői szervezetnél.
(2) Az illetékes nemzeti hatóságok, mielőtt a 65. cikkel összhangban jóváhagynák a benyújtott működési programot, azt - illetve adott esetben a módosítási kérelmet - az összes lehetséges módon megvizsgálják, beleértve a helyszíni ellenőrzéseket is. Az ellenőrzések különösen az alábbiakra terjednek ki:
a)
a 61. cikk (1) bekezdésének a), b) és e) pontjában előírt információk pontossága;
b)
a programok megfelelése az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének, valamint a nemzeti keretnek és a nemzeti stratégiának;
c)
a javasolt tevékenységek támogathatósága, továbbá a javasolt kiadások támogathatósága;
d)
a programok megvalósíthatósága és szakmai minősége, a becslések és a támogatási terv megalapozottsága, valamint a végrehajtásra vonatkozó tervek. Ellenőrzéssel kell vizsgálni, hogy az előrehaladás nyomon követése érdekében meghatároztak-e mérhető mutatószámokat, és hogy azok elérhetők-e a javasolt tevékenységek végrehajtásával; és
e)
a támogatási kérelem alapját képező műveletek megfelelése különösen - és adott esetben - a közbeszerzésre és az állami támogatásra vonatkozó nemzeti és közösségi szabályoknak, valamint a nemzeti jogszabályokban, illetve a nemzeti keretben vagy a nemzeti stratégiában meghatározott egyéb vonatkozó előírásoknak.
106. cikk
Működési programokra vonatkozó támogatási kérelmek ellenőrzése
A tagállamok a kifizetések odaítélését megelőzően minden kérelmen adminisztratív ellenőrzést, valamint szúrópróbaszerűen helyszíni ellenőrzést végeznek.
107. cikk
Működési programokra vonatkozó támogatási kérelmek adminisztratív ellenőrzése
(1) A támogatási kérelmek adminisztratív ellenőrzése különösen - és amennyiben a szóban forgó kérelem esetében célszerű - az alábbiak vizsgálatára terjed ki:
a)
a működési program végrehajtásáról szóló, a kérelemhez csatolt éves jelentés vagy adott esetben zárójelentés;
b)
a forgalomba hozott termékek értéke, a működési alaphoz nyújtott hozzájárulás és a felmerült kiadások;
c)
a termékek leszállítása és a szolgáltatások elvégzése, továbbá a feltüntetett kiadások valódisága;
d)
a végrehajtott tevékenységek összhangja a jóváhagyott működési programban feltüntetett tevékenységekkel; és
e)
a meghatározott pénzügyi és egyéb korlátok és határértékek betartása.
(2) A működési programból finanszírozott kifizetéseket számlákkal és a kifizetés megtörténtét igazoló dokumentumokkal kell alátámasztani. Ha erre nincs mód, a kifizetéseket egyenértékű bizonyító erejű dokumentummal kell igazolni. A számlákat a termelői szervezet, a termelői szervezetek társulása, a termelői csoport vagy az 52. cikk (7) bekezdése szerinti leányvállalat nevére, illetve a tagállam jóváhagyásától függően ezek tagjai nevére kell kiállítani.
108. cikk
Működési programokra vonatkozó támogatási kérelmek helyszíni ellenőrzése
(1) A 70. cikk (1) bekezdésében említett támogatási kérelem vizsgálata kapcsán a tagállamok helyszíni ellenőrzéseket végeznek a termelői szervezeteknél annak biztosítása érdekében, hogy teljesüljenek az adott évben a támogatás vagy annak hátralévő összege odaítélésére vonatkozó feltételek.
Az ilyen ellenőrzések különösen az alábbiakra terjednek ki:
a)
az adott év elismerési követelményeinek teljesülése;
b)
a működési alap adott évi felhasználása, beleértve az előlegekkel vagy részleges kifizetésekre vonatkozó igényekben bejelentett kiadásokat; és
c)
a piacról való árukivonással, a zöld szürettel és a be nem takarítással kapcsolatos kiadások másodfokú ellenőrzése.
(2) Az (1) bekezdésben említett ellenőrzések minden évben a kérelmek jelentős hányadát magában foglaló mintára terjednek ki. A minta legalább a teljes támogatási összeg 30 %-át képviseli azokban a tagállamokban, ahol tíznél több elismert termelői szervezet működik. A többi tagállamban minden termelői szervezetnél legalább háromévente egyszer szemlét kell tartani.
Minden termelői szervezetnél a működési program utolsó évére vonatkozó támogatás vagy annak hátralévő összege kifizetését megelőzően legalább egy ellenőrzést végre kell hajtani.
(3) A helyszíni ellenőrzések eredményeit annak meghatározása céljából értékelik, hogy a megállapított problémák rendszeres jelleggel lépnek-e fel és kockázattal járhatnak-e hasonló tevékenységekre, kedvezményezettekre vagy szervekre nézve. Az értékelés meghatározza továbbá az ilyen helyzetek okait, valamint az esetleg szükséges további vizsgálatokat, továbbá a szükséges korrekciós és megelőző intézkedéseket is.
Ha az ellenőrzések jelentős szabálytalanságokat tárnak fel valamely régióban, egy régió valamely részében vagy egy termelői szervezetnél, a tagállamok az adott évben további ellenőrzéseket hajtanak végre, a következő évben ellenőrzendő kérelmek arányát pedig megnövelik.
(4) Az ellenőrizendő termelői szervezetek kiválasztását a tagállam kockázatelemzés alapján végzi.
A kockázatelemzés során különösen a következőket kell figyelembe venni:
a)
a támogatás összege;
b)
az előző évek ellenőrzéseinek eredményei;
c)
egy véletlenszerűséget biztosító elem, valamint
d)
a tagállamok által meghatározandó egyéb paraméterek, különösen az, hogy a termelői szervezet részt vesz-e a tagállam vagy független tanúsító szervezet által hivatalosan elismert minőségbiztosítási programban.
109. cikk
Működési programok intézkedéseinek helyszíni ellenőrzése
(1) A működési programok intézkedéseinek helyszíni ellenőrzése során a tagállamok főként a következőket vizsgálják:
a)
a működési programban feltüntetett tevékenységek végrehajtása;
b)
a tevékenység végrehajtása vagy szándékolt végrehajtása összhangban van-e a jóváhagyott végrehajtási programban leírt alkalmazással;
c)
megfelelő számú kiadási tétel esetében a vonatkozó kiadások jellege és ütemezése megfelel-e a közösségi rendelkezéseknek és az elfogadott dokumentációnak;
d)
a felmerült kiadásokat alátámasztják-e számviteli vagy egyéb bizonylatok; és
e)
a forgalomba hozott termékek értéke.
(2) A forgalomba hozott termékek értékét a nemzeti jogban előírt számviteli rendszer adatai alapján vizsgálják.
E célból a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a forgalomba hozott termékek értékére vonatkozó nyilatkozatot a nemzeti jogban előírt számviteli adatokkal egyező módon hitelesítik.
A forgalomba hozott termékek értékére vonatkozó nyilatkozat ellenőrzésére már a vonatkozó támogatási kérelem benyújtása előtt sor kerülhet.
(3) A rendkívüli körülményeket kivéve, a helyszíni ellenőrzés részeként szemlét kell tartani a tevékenység helyszínén, illetve ha a tevékenység nem tárgyiasult, a tevékenység kezdeményezőjénél. A 108. cikk (2) bekezdésében említett mintába tartozó önálló gazdaságokban végzett egyes tevékenységek végrehajtásának vizsgálata érdekében legalább egyszer szemlét kell tartani.
A tagállamok azonban úgy is dönthetnek, hogy kisebb műveletek esetében nem tartanak ilyen szemléket, illetve akkor sem, ha alacsonynak tartják annak a kockázatát, hogy nem teljesülnek a támogatás fogadásához szükséges feltételek vagy a valóságban nem végzik el a tevékenységet. Az erről szóló határozatot és annak indokolását rögzíteni kell.
(4) A helyszíni ellenőrzések a termelői szervezetnek és tagjainak a szemle alkalmával ellenőrizhető valamennyi kötelezettségvállalására és kötelezettségére kiterjednek.
(5) A 108. cikk (2) bekezdésében megállapított ellenőrzési ráta teljesítésének értékelésekor csak az e cikk összes követelményének megfelelő ellenőrzések vehetők figyelembe.
110. cikk
Kivonási műveletek elsőfokú ellenőrzése
(1) A tagállamok minden termelői szervezetnél a kivonási műveletek tekintetében elsőfokú ellenőrzést végeznek; ezen ellenőrzés magában foglalja az okmányok és a termékek azonosságának ellenőrzését, illetve a piacról kivont termékek tömegére irányuló, szükség esetén mintavétellel történő fizikai ellenőrzést, továbbá a II. cím II. fejezetében megállapított eljárással összhangban annak ellenőrzését, hogy e kivonási műveletek megfelelnek-e a 77. cikk szabályainak. Az ellenőrzésre a 79. cikk (1) bekezdésben említett értesítés kézhezvételét követően, a 79. cikk (2) bekezdésében előírt határidők betartásával kerül sor.
(2) Az (1) bekezdésben előírt elsőfokú ellenőrzés a piacról kivont termékek mennyiségének 100 %-ára kiterjed. Az ellenőrzés végén a nem szabad rendeltetésű kivont termékeket az illetékes hatóságok felügyelete alatt, a tagállam által a 81. cikk (1) bekezdése alapján megállapított feltételek betartásával denaturálják vagy továbbadják a feldolgozóipar részére.
Amennyiben azonban a termékek szabad rendeltetésűek, a tagállamok az e cikk (2) bekezdésében megállapítottnál kisebb arányban is végezhetik az ellenőrzéseket, feltéve hogy ez nem kisebb, mint az adott gazdasági évben az érintett mennyiségek 10 %-a. Az ellenőrzés a termelői szervezetnél és/vagy a terméket fogadó szervezetek telephelyein végezhető. Amennyiben az ellenőrzések jelentős szabálytalanságokat tárnak fel, az illetékes hatóságok további ellenőrzéseket végeznek.
111. cikk
Kivonási műveletek másodfokú ellenőrzése
(1) A 108. cikkben említett ellenőrzések keretében a tagállamok másodfokú ellenőrzéseket végeznek.
Megállapítják a kritériumokat annak a kockázatnak az elemzésére és értékelésére, hogy egy termelői szervezet a kivonási műveleteket nem előírásszerűen hajtja végre. A kritériumok - többek között - a korábbi első és másodfokú ellenőrzések eredményeihez kapcsolódnak, továbbá ahhoz, hogy egy termelői szervezet rendelkezik-e, és ha igen, milyen minőségbiztosítási eljárással. Ezeket a kritériumokat annak meghatározására használják, hogy az egyes termelői szervezeteknél legalább milyen gyakorisággal kell másodfokú ellenőrzéseket végezni.
(2) Az (1) bekezdésben említett ellenőrzések magukban foglalják a termelői szervezetek és a kivont termékeket fogadó szervezetek telephelyén végzett helyszíni ellenőrzéseket annak megállapítása érdekében, hogy betartják-e a közösségi támogatás kifizetésének szükséges feltételeit. Az ellenőrzések kiterjednek a következőkre:
a)
az érintett gazdasági év alatt egy vagy több kivonási műveletet végrehajtó termelői szervezetek által vezetett egyedi készlet- és számviteli nyilvántartás;
b)
a támogatási kérelmekben forgalomba hozottként bejelentett mennyiségek ellenőrzése, különös tekintettel a készlet- és számviteli nyilvántartás, a számlák és - adott esetben - valódiságuk ellenőrzésére, illetve annak biztosítására, hogy a bejelentések megegyeznek az érintett termelői szervezetek számviteli és/vagy adózási adataival;
c)
a könyvelés szabályosságának ellenőrzése, különös tekintettel a termelői szervezetek kifizetés iránti kérelmeiben bejelentett nettó bevételek valódiságára, a kivonási költségek arányosságára, a termelői szervezetekhez befolyt közösségi támogatást és az ebből a tagoknak kifizetett összegeket rögzítő könyvelési tételekre, valamint azok egyezésére; és
d)
a kivont termékek kifizetés iránti kérelemben bejelentett rendeltetésének és a megfelelő denaturálásnak az ellenőrzése, továbbá olyan ellenőrzések, amelyek biztosítják, hogy a termelői szervezetek és a fogadó szervezetek betartják ezt a rendeletet.
(3) A (2) bekezdésben említett ellenőrzéseket az érintett termelői szervezeteknél és a hozzájuk kapcsolódó fogadó szervezeteknél kell elvégezni. Minden ellenőrzés magában foglal egy mintavételt, amely a termelői szervezet által a gazdasági évben kivont mennyiségek legalább 5 %-ára terjed ki.
(4) A (2) bekezdés a) pontjában említett készlet- és számviteli nyilvántartás minden kivont termék tekintetében mutatja a következő - mennyiségben kifejezett - összegeket:
a)
a termelői szervezet tagjai és egyéb termelői szervezetek tagjai által az 1182/2007/EK rendelet 3. cikke (3) bekezdése b) és c) pontjával összhangban leszállított termékek;
b)
a termelő szervezet értékesítése, a friss termékek piacára szánt termékek és egyéb terméktípusok szerinti bontásban, beleértve a feldolgozásra szánt alapanyagot; és
c)
a piacról visszavont termékek.
(5) A (4) bekezdés c) pontjában említett termékek rendeltetésére vonatkozó ellenőrzések különösen a következőket foglalják magukban:
a)
a fogadó szervezetek által vezetett elkülönített elszámolásokon végzett szúrópróbaszerű ellenőrzés, és szükség esetén annak vizsgálata, hogy azok megfelelnek-e a nemzeti jogszabályok által előírt elszámolásnak; és
b)
a vonatkozó környezetvédelmi előírások betartásának ellenőrzése.
(6) Ahol a másodfokú ellenőrzések jelentős szabálytalanságokat tárnak fel, az illetékes hatóságok részletesebb másodfokú ellenőrzéseket végeznek a folyó gazdasági év során, a következő gazdasági évben pedig fokozzák a másodfokú ellenőrzések gyakoriságát az érintett termelői szervezeteknél, illetve azok társulásainál.
112. cikk
Zöld szüret és be nem takarítás
(1) Mielőtt megkezdődik a zöld szüret, a tagállamok helyszíni ellenőrzés útján meggyőződnek arról, hogy az érintett termékek nem sérültek és hogy a termőterületet megfelelően művelték. A zöld szüret után a tagállamok ellenőrzik, hogy az érintett területen teljes körű volt-e a betakarítás és hogy a betakarított terméket denaturálták-e.
A betakarítási időszakot követően a tagállamok megvizsgálják a 86. cikk (2) bekezdésében említett várt piaci helyzeten alapuló elemzés megbízhatóságát. Megvizsgálják a várt piaci helyzet és a tényleges piaci helyzet közötti esetleges különbségeket is.
(2) Mielőtt a be nem takarítás megkezdődhetne, a tagállamok helyszíni ellenőrzés útján meggyőződnek arról, hogy az érintett területet megfelelően művelték, hogy nem került sor részleges betakarításra, valamint hogy a termék általában egészséges, szép és forgalmazható minőségű-e.
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a termékeket denaturálják. Ha ez nem lehetséges, akkor a betakarítási időszakban tartott helyszíni szemle vagy szemlék révén gondoskodnak arról, hogy a terméket ne takarítsák be.
(3) A 111. cikk (1), (2), (3) és (6) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó.
113. cikk
Termelői csoportok elismerési tervének jóváhagyását megelőző ellenőrzések
(1) Mielőtt jóváhagynák az 1182/2007/EK rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti termelői csoport elismerési tervét, a tagállamok helyszíni ellenőrzést végeznek a jogi személynél vagy a jogi személy egyértelműen meghatározott részénél.
(2) A tagállam a következőket ellenőrzi megfelelő módon, így helyszíni ellenőrzésekkel is:
a)
az elismerési tervben megadott információk pontossága;
b)
a terv üzleti megvalósíthatósága és szakmai minősége, a becslések megalapozottsága, valamint a végrehajtásra vonatkozó tervek;
c)
a javasolt tevékenységek támogathatósága, továbbá a javasolt kiadások támogathatósága és indokoltsága; és
d)
a támogatási kérelem alapját képező műveletek megfelelése a nemzeti és a közösségi szabályoknak, különösen a közbeszerzésre és az állami támogatásra vonatkozó szabályoknak, valamint a nemzeti jogszabályokban, illetve a nemzeti keretben vagy a nemzeti stratégiában meghatározott egyéb vonatkozó előírásoknak.
114. cikk
Termelői csoportok támogatási kérelmének ellenőrzése
(1) A tagállamok a kifizetések odaítélését megelőzően a termelői csoportok minden támogatási kérelmén adminisztratív ellenőrzést, valamint szúrópróbaszerűen helyszíni ellenőrzést végeznek.
(2) A 47. cikkben említett támogatási kérelem benyújtását követően a tagállamok helyszíni ellenőrzéseket végeznek a termelői csoportoknál annak biztosítása érdekében, hogy teljesüljenek az adott évben a támogatás odaítélésére vonatkozó feltételek.
Az ellenőrzések különösen az alábbiakra terjednek ki:
a)
az adott év elismerési követelményeinek teljesülése; és
b)
a forgalomba hozott termékek értéke, az elismerési tervben foglalt intézkedések végrehajtása és a felmerült költségek.
(3) A (2) bekezdésben említett ellenőrzések minden évben a kérelmek jelentős hányadát magában foglaló mintára terjednek ki. A minta legalább a teljes támogatási összeg 30 %-át képviseli.
Legalább ötévente egyszer minden termelői csoportot ellenőrizni kel.
(4) A 107. és 109. cikk rendelkezései értelemszerűen alkalmazandók.
115. cikk
Transznacionális termelői szervezetek és a termelői szervezetek transznacionális társulásai
(1) A transznacionális termelői szervezet vagy a termelői szervezetek transznacionális társulása ellenőrzéséért és szükség esetén a szankciók kiszabásáért az a tagállam felelős, amelynek területén az adott szervezet vagy társulás székhelye található.
(2) A 30. cikk (2) bekezdésének c) pontjában és a 37. cikk (2) bekezdésének c) pontjában említett közigazgatási együttműködésre köteles tagállamok végrehajtják a vonatkozó közigazgatási ellenőrzéseket, továbbá az e cikk (1) bekezdésében említett tagállam által előírt helyszíni ellenőrzéseket, az eredményekről pedig jelentést tesznek. Eközben betartják az (1) bekezdésben említett tagállam által meghatározott határidőket.
(3) A termelői szervezetre, a működési programra és a működési alapra az (1) bekezdésben említett tagállam irányadó szabályai alkalmazandók. Környezetvédelmi és növény-egészségügyi kérdésekben, valamint a kivont termékek elhelyezése tekintetében azonban a termelés helye szerinti tagállam szabályai alkalmazandók.
3. Szakasz
Szankciók
116. cikk
Az elismerési követelmények figyelmen kívül hagyása
(1) A tagállamok visszavonják a termelői szervezet elismerését, ha az elismerési követelmények figyelmen kívül hagyása alapvető jelentőségű és azt a termelői szervezet szándékos magatartása vagy súlyos gondatlansága okozta.
A tagállamok különösen akkor vonják vissza a termelői szervezet elismerését, ha az elismerési követelmények figyelmen kívül hagyása a következőkből áll:
a)
a 23. cikk, a 25. cikk, a 28. cikk (1) és (2) bekezdése vagy a 33. cikk előírásainak megszegése, vagy
b)
ha a forgalomba hozott termékek értéke két egymást követő évben a tagállamok által az 1182/2007/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében meghatározott határ alá esik.
Az elismerés e bekezdés alapján történő visszavonása az elismerési feltételek nem teljesítésének napjától hatályos, a korlátozási időszakokra vonatkozó alkalmazandó nemzeti szintű horizontális jogszabályoktól függően.
(2) Amennyiben az elismerési követelmények figyelmen kívül hagyása alapvető jelentőségű, de csak átmeneti, az (1) bekezdés nem alkalmazható, a tagállamok pedig felfüggesztik a termelői szervezet elismerését.
A felfüggesztés időtartama alatt támogatás nem folyósítható. A felfüggesztés az ellenőrzés napjától hatályos és annak az ellenőrzésnek a napjáig tart, amely megállapítja, hogy az érintett követelmények teljesülnek.
A felfüggesztés időtartama nem haladhatja meg a 12 hónapot. Ha az érintett követelményeket 12 hónap után sem teljesítik, az elismerést vissza kell vonni.
A tagállamok a 71. cikkben meghatározott határidő után teljesíthetnek kifizetéseket, ha ez ennek a bekezdésnek az alkalmazása érdekében szükséges.
(3) Az elismerési követelmények figyelmen kívül hagyásának más eseteiben, amikor az (1) és a (2) bekezdés nem alkalmazható, a tagállamok levélben figyelmeztetnek a korrekciós intézkedések meghozatalára. A tagállamok a korrekciós intézkedések meghozataláig visszatartják a támogatások kifizetését.
Ha a korrekciós intézkedések meghozatalára 12 hónapon belül nem kerül sor, az az elismerési követelmények alapvető jelentőségű figyelmen kívül hagyásának minősül és a (2) bekezdés alkalmazását vonja maga után.
117. cikk
Csalás
(1) A közösségi és nemzeti jogszabályok szerint alkalmazandó egyéb szankciók sérelme nélkül, a tagállamok visszavonják a termelői szervezet, a termelői szervezetek társulása vagy a termelői csoport elismerését, ha bebizonyosodik, hogy az 1182/2007/EK rendelet hatálya alá tartozó támogatással kapcsolatban csalást követett el.
(2) A tagállamok felfüggeszthetik a termelői szervezet, a termelői szervezetek társulása vagy a termelői csoport elismerését, illetve a kifizetések folyósítását, ha felmerül a gyanú, hogy az 1182/2007/EK rendelet hatálya alá tartozó támogatással kapcsolatban csalást követett el.
118. cikk
Termelői csoportok
(1) A tagállamok értelemszerűen alkalmazzák a 116. és/vagy a 119. cikkben előírt szankciókat az elismerési tervekre.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásán kívül, amennyiben a tagállam által az 51. cikk (4) bekezdése értelmében megállapított időszak lejártával a termelői csoportot nem ismerik el termelői szervezetnek, a tagállam behajtja:
a)
a termelői csoportnak kifizetett támogatás 100 %-át, ha az elismerés elmaradása a termelői csoport szándékos magatartása vagy súlyos gondatlansága okozta; vagy
b)
minden egyéb esetben a termelői csoportnak kifizetett támogatás 50 %-át.
119. cikk
Működési program
(1) A kifizetéseket az alapján számítják, hogy mi minősül támogathatónak.
(2) A tagállam megvizsgálja a kedvezményezettől beérkezett támogatási kérelmet, és meghatározza a támogatásként nyújtható összegeket. Meghatározza:
a)
azt az összeget, amelyre a kedvezményezett a kérelem kizárólagos figyelembevételével lenne jogosult;
b)
azt az összeget, amelyre a kedvezményezett a kérelem jogosultságának vizsgálata után lesz jogosult.
(3) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjában meghatározott összeg több mint 3 %-kal túllépi a (2) bekezdés b) pontjában megszabott összeget, a kedvezményezettnek ténylegesen fizetendő összeget csökkenteni kell. A csökkentés nagysága a (2) bekezdés a) és b) pontja szerinti összegek különbségének felel meg.
A csökkentés nem alkalmazható, amennyiben a termelői szervezet vagy a termelői csoport bizonyítani tudja, hogy nem felelős a nem támogatható összeg feltüntetéséért.
(4) A (2) és a (3) bekezdés értelemszerűen a helyszíni ellenőrzések során feltárt nem támogatható összegekre is alkalmazandó.
(5) Ha a forgalomba hozott termékek értékét a támogatási kérelem benyújtása előtt bejelentik és ellenőrzik, a forgalomba hozott termékeknek a fizetendő összegek kiszámításánál használt értékét a (2) és a (3) bekezdéssel összhangban kell csökkenteni.
(6) Amennyiben bebizonyosodik, hogy a kedvezményezett szándékosan hamis nyilatkozatot tett, az érintett műveletet kizárják a működési program vagy az elismerési terv szerinti támogatásból és a művelethez már kifizetett valamennyi összeget behajtják. A kedvezményezettet ezenkívül az érintett művelet tekintetében ki kell zárni az adott működési programból származó következő évi támogatások köréből.
120. cikk
Kivonási műveletek elsőfokú ellenőrzését követő szankciók
Amennyiben a 110. cikkben említett ellenőrzés szabálytalanságot tár fel a 77. cikkben említett forgalmazási előírásokkal vagy minimális követelményekkel kapcsolatban, a kedvezményezett köteles:
a)
a kompenzációnak megfelelő büntetést fizetni, amelyet a forgalmazási előírásoknak vagy a minimális követelményeknek meg nem felelő, kivont termékek mennyisége alapján számítanak ki, ha az említett mennyiség az adott kivonási művelet esetében nem éri el a 79. cikk szerint bejelentett mennyiségek 10 %-át;
b)
a kompenzáció kétszeresének megfelelő büntetést fizetni, ha az említett mennyiség a bejelentett mennyiség 10 és 25 %-a közé esik; vagy
c)
a kompenzációnak megfelelő büntetést fizetni a 79. cikk szerint bejelentett teljes mennyiség után, ha az említett mennyiség meghaladja a bejelentett mennyiség 25 %-át.
121. cikk
Kivonási műveletekkel kapcsolatban a termelői szervezetekre kiróható egyéb szankciók
(1) A 119. cikkben említett szankciók a kivonási műveletekkel mint a működési programok kiadásainak szerves részével kapcsolatban igényelt támogatásra vonatkoznak.
(2) A kivonási művelet kiadásait nem támogathatónak kell tekinteni akkor, ha az értékesítésre nem kínált termékek kivonása nem a tagállamok által a 81. cikk (1) bekezdése értelmében előírt módon történik vagy ha a kivonás vagy a kivont termékek rendeltetése a 81. cikk (1) bekezdését sértve káros környezeti hatással vagy káros növény-egészségügyi következménnyel jár.
122. cikk
A kivont termékeket fogadó szervezetekre kiróható szankciók
Amennyiben a 110. és 111. cikkel összhangban végzett ellenőrzések során olyan szabálytalanságokat fedeznek fel, amelyek a kivont termékeket fogadó szervezeteknek róhatók fel, a következő szankciók alkalmazandók:
a)
a fogadó szervezetek a továbbiakban nem jogosulhatnak kivont termékek fogadására, valamint
b)
a piacról kivont termékeket fogadó szervezetek a tagállam által megállapított szabályokkal összhangban kötelesek visszafizetni a kapott termékek értékét, ezenkívül a kapcsolódó válogatási és csomagolási, valamint szállítási költségeket. Ez esetben a termelői szervezetnek vissza kell fizetnie a közösségi hozzájárulást.
Az a) pontban előírt szankció azonnal hatályba lép, legalább egy gazdasági éven át hatályban marad és a szabálytalanság súlyosságától függően meghosszabbítható.
123. cikk
Zöld szüret és be nem takarítás
(1) Amennyiben bebizonyosodik, hogy a termelői szervezet nem teljesítette zöld szürettel kapcsolatos kötelezettségeit, a termelői szervezet köteles a kötelezettség nem teljesítésével érintett területekre vonatkozó támogatásnak megfelelő büntetést fizetni. A kötelezettségek teljesítésének elmulasztása közé tartozik, ha:
a)
a tagállam a 112. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett vizsgálat során megállapítja, hogy az abban az időben várt piaci helyzet elemzése alapján a zöld szüret nem volt indokolt;
b)
a zöld szüret céljából bejelentett terület e célból nem támogatható; vagy
c)
a területen nem teljesen végezték el a betakarítást, vagy a termékeket nem denaturálták.
(2) Amennyiben bebizonyosodik, hogy a termelői szervezet nem teljesítette a be nem takarítással kapcsolatos kötelezettségeit, a termelői szervezet köteles a kötelezettség nem teljesítésével érintett területekre vonatkozó támogatásnak megfelelő büntetést fizetni. A kötelezettségek teljesítésének elmulasztása közé tartozik, ha:
a)
a be nem takarítás céljából bejelentett terület e célból nem támogatható;
b)
részben vagy egészben mégis sor került betakarításra; vagy
c)
a művelet a termelői szervezetnek felróható káros környezeti hatással vagy káros növény-egészségügyi következménnyel járt.
(3) Az (1) és a (2) bekezdésben említett szankciók a kifizetéseknek a 119. cikk alapján előírt csökkentésein kívül alkalmazandók.
124. cikk
Helyszíni ellenőrzés megakadályozása
A támogatási kérelmet az érintett kiadások tekintetében el kell utasítani, ha a termelői szervezet, annak tagja vagy képviselője megakadályozza a helyszíni ellenőrzés elvégzését.
125. cikk
A támogatás visszatérítése
Az indokolatlanul kifizetett támogatást kamatokkal együtt vissza kell téríttetni az érintett termelői szervezettel, termelői szervezetek társulásával, termelői csoporttal vagy más gazdasági szereplővel. A 796/2004/EK rendelet (31) 73. cikkében megállapított szabályok értelemszerűen alkalmazandók.
A közigazgatási szankciók végrehajtása és az indokolatlanul kifizetett összegek visszatéríttetése, az e szakaszban előírtak szerint, nem sérti a szabálytalanságok Bizottságnak történő, az 1848/2006/EK bizottsági rendelet (32) szerinti bejelentését.
4. Szakasz
Működési programok és nemzeti stratégiák nyomon követése és értékelése
126. cikk
Általános teljesítménymutatók
(1) A működési programokban meghatározott célkitűzések megvalósulásának, valamint e célkitűzések hatékonyságának és eredményességének felmérése céljából mind a nemzeti stratégiákat, mind a működési programokat nyomon kell követni és értékelni kell.
(2) A megvalósulás, hatékonyság és eredményesség mértékét általános teljesítménymutatókkal kell értékelni, amelyek az alaphelyzetből kiindulva a végrehajtott működési programok pénzügyi ráfordításait, kimenetét, eredményeit és hatásait mutatják meg.
(3) A teljesítménymutatók e rendelet XIV. mellékletében találhatók.
(4) Amennyiben egy tagállam célszerűnek tartja, nemzeti stratégiájában az adott stratégiára vonatkozó korlátozott számú kiegészítő mutatót határozhat meg, amelyek a termelői szervezetek által végrehajtott működési programok sajátos, nemzeti és/vagy regionális jellegű szükségleteit, feltételeit és célkitűzéseit tükrözik. Adott esetben az általános teljesítménymutatók által nem fedett környezeti célokkal kapcsolatos kiegészítő mutatók is meghatározhatók.
127. cikk
Működési programokkal kapcsolatos nyomon követési és értékelési eljárások
(1) A termelői szervezetek működési programjaikat a 126. cikkben említett általános teljesítménymutatók vonatkozó mutatóinak alkalmazásával, továbbá - adott esetben - a nemzeti stratégiában meghatározott kiegészítő mutatók segítségével követik nyomon és értékelik.
E célból rendszert hoznak létre az említett mutatók összeállításához használt adatok gyűjtésére, rögzítésére és kezelésére.
(2) A nyomon követés célja a működési programban meghatározott konkrét célkitűzések megvalósulásának felmérése. Ez pénzügyi, kimeneti és eredménymutatók számításával történik. A gyakorlat eredményeit a következők céljából használják:
a)
a programvégrehajtás minőségének ellenőrzése;
b)
a programban kitűzött célok elérése, illetve a program irányításának - benne a pénzügyi irányításnak - a javítása érdekében annak megállapítása, hogy a működési program módosításra vagy felülvizsgálatra szorul-e;
c)
hozzájárulás a működési program végrehajtásához kötődő jelentési követelmények teljesítéséhez.
A nyomon követés eredményeiről szóló tájékoztatást szerepeltetni kell a 98. cikk (1) bekezdésében említett egyes éves jelentésekben, amelyeket a termelői szervezet köteles eljuttatni a nemzeti stratégia irányításáért felelős nemzeti hatósághoz.
(3) Az értékelés önálló, félidős értékelő jelentés formáját ölti.
A szakosított tanácsadó iroda segítségével is elvégezhető félidős értékelési gyakorlat célja, hogy megvizsgálja a pénzügyi erőforrások felhasználásának mértékét, a működési program hatékonyságát és eredményességét, továbbá hogy felmérje a program általános célkitűzéseinek megvalósulását. Ez az általános kiindulási és eredménymutatók, és szükség esetén a hatásmutatók számításával történik.
A félidős értékelési gyakorlat szükség esetén tartalmazhat egy minőségi értékelést is az alábbiakra irányuló környezetvédelmi tevékenységek eredményeiről és hatásáról:
a)
a talajerózió megelőzése;
b)
a növényvédelmi termékek jobb szabályozása és/vagy használatának csökkentése;
c)
az élőhelyek és a biodiverzitás védelme; vagy
d)
a tájkép megőrzése.
A gyakorlat eredményeit a következők céljából használják:
a)
a termelői szervezet által irányított működési programok minőségének javítása;
b)
annak megállapítása, hogy a működési program lényegi módosításra szorul-e;
c)
hozzájárulás a működési programok végrehajtásához kötődő jelentési követelmények teljesítéséhez; és
d)
a termelői szervezet által a jövőben irányítandó működési programok minőségének, hatékonyságának és eredményességének javítását elősegítő tanulságok levonása.
A félidős értékelési gyakorlatra a működési program végrehajtása alatt kerül sor, kellő időben ahhoz, hogy az értékelés eredményeit fel lehessen használni a következő működési program előkészítésekor.
A félidős értékelési jelentést a 98. cikk (1) bekezdésében említett megfelelő éves jelentéshez kell csatolni.
128. cikk
Nemzeti stratégiával kapcsolatos nyomon követési és értékelési eljárások
(1) A nemzeti stratégiát a 126. cikkben említett általános teljesítménymutatók vonatkozó mutatóinak alkalmazásával, továbbá - adott esetben - a nemzeti stratégiában meghatározott kiegészítő mutatók segítségével követik nyomon és értékelik.
(2) A tagállamok a 126. cikkben említett mutatók összeállítása céljából megfelelő számítógépes rendszert hoznak létre az adatok gyűjtésére, rögzítésére és kezelésére. Ennek során a termelői szervezetek által a működési programok nyomon követésével és értékelésével kapcsolatban továbbított adatokra támaszkodnak.
(3) A nyomon követés célja a működési programokban meghatározott célkitűzések és célszámok megvalósulásának folyamatos felmérése. Ez pénzügyi, kimeneti és eredménymutatók számításával történik. Ennek során a termelői szervezetek által a működési programok nyomon követésével és értékelésével kapcsolatban benyújtott éves jelentések adataira támaszkodnak. A nyomon követési gyakorlatok eredményeit a következők céljából használják:
a)
a működési programok végrehajtási minőségének ellenőrzése;
b)
a stratégiában kitűzött célok elérése, illetve a stratégia-végrehajtás irányításának - benne működési programok pénzügyi irányításának - a javítása érdekében annak megállapítása, hogy a nemzeti stratégia módosításra vagy felülvizsgálatra szorul-e;
c)
hozzájárulás a nemzeti stratégia végrehajtásához kötődő jelentési követelmények teljesítéséhez.
(4) Az értékelés célja hogy felmérje a stratégia általános célkitűzéseinek megvalósulását. Ez a kiindulási és az eredménymutatók, és szükség esetén a hatásmutatók számításával történik. Ennek során a termelői szervezetek által a működési programok nyomon követésével és félidős értékelésével kapcsolatban benyújtott éves és zárójelentések eredményeire támaszkodnak. Az értékelési gyakorlat eredményeit a következők céljából használják:
a)
a stratégia minőségének javítása;
b)
annak megállapítása, hogy a stratégia lényegi módosításra szorul-e; és
c)
hozzájárulás a nemzeti stratégia végrehajtásához kötődő jelentési követelmények teljesítéséhez.
Az értékelésnek egy 2012-ben végrehajtott értékelési gyakorlatot is tartalmaznia kell, amelyet azonban időben el kell végezni ahhoz, hogy eredményeit önálló értékelő jelentésként csatolni lehessen az abban az évben benyújtandó, a 99. cikk (3) bekezdésében említett éves nemzeti jelentéshez. A jelentés megvizsgálja a pénzügyi erőforrások felhasználásának mértékét, a végrehajtott működési programok hatékonyságát és eredményességét, továbbá felméri a programok hatásait és következményeit, tekintettel a stratégiában meghatározott célkitűzésekre, célszámokra és célokra, valamint - adott esetben - az 1182/2007/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében meghatározott egyéb célkitűzésekre. Célja továbbá a jövőbeni nemzeti stratégiák javítását elősegítő tanulságok levonása, különösen pedig a célkitűzések, célszámok vagy támogatható intézkedések meghatározásában fellelhető hiányosságok, illetve az új eszközök meghatározása iránti igény feltárása.
VI. FEJEZET
A szabályok kiterjesztése egy adott gazdasági terület termelőire
129. cikk
Gazdasági területek bejelentése
A gazdasági területekre vonatkozó, az 1182/2007/EK rendelet 14. cikke (2) bekezdésének második albekezdése szerinti bejelentés során minden olyan információt meg kell adni, amely annak megállapításához szükséges, hogy teljesültek-e az említett rendelet 14. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében meghatározott feltételek.
130. cikk
Kötelező szabályok bejelentése; reprezentativitás
(1) Ha valamely tagállam olyan szabályokat jelent be, amelyeket egy adott termékre és gazdasági területre az 1182/2007/EK rendelet 15. cikke alapján kötelezően előírt, ezzel egyidejűleg a következőkről kell tájékoztatnia a Bizottságot:
a)
a termelői szervezet vagy a szervezetek társulása, amely a szabályok kiterjesztését kérte;
b)
az említett szervezethez vagy társuláshoz tartozó termelők száma és az illető gazdasági területen működő termelők teljes száma; ennek az információnak az abban az időben érvényes helyzetre kell vonatkoznia, amikor a kiterjesztési kérelmet benyújtották;
c)
a gazdasági terület össztermelése és a termelői szervezet vagy társulás által forgalomba hozott termékmennyiség az utolsó olyan forgalmazási évben, amelyre vonatkozó adatok rendelkezésre állnak;
d)
az időpont, amelytől a kiterjesztendő szabályokat a termelői szervezetre vagy szervezetek társulására alkalmazzák;
e)
az időpont, amelytől a kiterjesztésnek hatályba kell lépnie, valamint a kiterjesztés alkalmazásának időtartama.
(2) Az 1182/2007/EK rendelet 14. cikkének (3) bekezdése értelmében vett reprezentativitás meghatározása céljából a tagállamok megállapítják azokat a szabályokat, amelyek kizárják:
a)
azokat a termelőket, akiknek termékeit alapvetően a mezőgazdasági birtokon, illetve a termelési területen történő, a fogyasztók részére való közvetlen értékesítésre szánják,
b)
az a) pontban említett közvetlen értékesítést,
c)
a feldolgozásra szállított terményeket, amint azt az 1182/2007/EK rendelet 14. cikke (4) bekezdésének b) pontja meghatározza, kivéve azokat az eseteket, ahol a szóban forgó szabályok teljesen vagy részben ezekre a terményekre vonatkoznak.
131. cikk
Pénzügyi hozzájárulás
Amennyiben valamely tagállam az 1182/2007/EK rendelet 17. cikke értelmében úgy dönt, hogy a termelői szervezethez nem tartozó termelőket anyagi hozzájárulásra kötelezi, el kell juttatnia a Bizottsághoz azt az információt, amelynek alapján meg lehet állapítani az említett cikkben meghatározott feltételek teljesülését. Ennek az információnak tartalmaznia kell azt a bázist, amelynek alapján a hozzájárulást kiszámítják, ennek egységnyi összegét, a kedvezményezettet, illetve kedvezményezetteket, valamint a 21 cikk a) és b) pontjában említett különböző költségek jellegét.
132. cikk
Egy gazdasági éven túli kiterjesztés
Amennyiben úgy döntenek, hogy a kiterjesztést egy gazdasági évnél hosszabb ideig alkalmazzák, a tagállamoknak minden gazdasági év vonatkozásában ellenőrizniük kell, hogy a reprezentativitás vonatkozásában az 1182/2007/EK rendelet 14. cikkének (3) bekezdésében meghatározott feltételek a kiterjesztés teljes időtartama alatt teljesülnek-e. Ha úgy találják, hogy a feltételek már nem teljesülnek, akkor a kiterjesztést azonnal, a következő gazdasági év kezdetétől hatályon kívül kell helyezni. Az ilyen hatályon kívül helyezésről haladéktalanul tájékoztatniuk kell a Bizottságot, amely ezt az információt az általa célszerűnek ítélt módon közzéteszi.
133. cikk
Leszedetlen termény értékesítése; vevők
(1) Azokban az esetekben, amikor termelői szervezethez nem tartozó termelők terményeiket leszedetlenül értékesítik, az 1182/2007/EK rendelet I. melléklete 1. pontjának e) és f) alpontjában, valamint 3. pontjában említett szabályok betartásának vizsgálatakor a vevőt kell az adott termény termelőjeként kezelni.
(2) Az érintett tagállam úgy is határozhat, hogy az (1) bekezdésben említetteken kívül az 1182/2007/EK rendelet I. mellékletében felsorolt más szabályok betartására is kötelezi a vevőket abban az esetben, ha azok felelősek az érintett termelés irányításáért.
IV. CÍM
HARMADIK ORSZÁGOKKAL FOLYTATOTT KERESKEDELEM
I. FEJEZET
Behozatali engedélyek
134. cikk
Almabehozatali engedély
(1) A 0808 10 80 KN-kód alá tartozó almák szabad forgalomba bocsátásának feltétele behozatali engedély bemutatása.
(2) Az e cikk alapján kibocsátott behozatali engedélyekre az 1291/2000/EK rendelet alkalmazandó.
(3) Az importőrök bármely tagállam illetékes hatóságához nyújthatnak be behozatali engedély iránti kérelmeket.
A engedélykérelem 8. rovatában fel kell tüntetniük a származási országot, és az „igen” szót kereszttel kell megjelölniük.
(4) Az importőrök az engedélykérelem benyújtásakor a 2220/85/EGK rendelet III. címével összhangban biztosítékot helyeznek letétbe, ami szavatolja, hogy a behozatali engedély érvényességének ideje alatt az importőr eleget tesz a behozatali kötelezettségnek. A biztosíték összege tonnánként 15 EUR.
Vis maior esetétől eltekintve a biztosíték teljesen vagy részben elvész, ha a behozatali engedély érvényességi ideje alatt a behozatalra nem vagy csak részben kerül sor.
(5) A behozatali engedélyeket a Közösségen belüli székhely helyére való tekintet nélkül bármely kérelmező számára haladéktalanul meg kell adni.
A behozatali engedély 8. rovatában fel kell tüntetni a származási országot, és az „igen” szót kereszttel kell megjelölni.
(6) A behozatali engedély érvényességi ideje három hónap.
A behozatali engedély csak a megjelölt országból származó behozatalra érvényes.
(7) A tagállamok (brüsszeli idő szerint) minden héten legkésőbb szerda déli 12 óráig tájékoztatják a Bizottságot azon almamennyiségekről - származás szerinti harmadik országokra lebontva -, amelyek tekintetében az előző héten behozatali engedélyt bocsátottak ki.
A mennyiségeket a Bizottság által kijelölt elektronikus rendszeren keresztül kell közölni.
II. FEJEZET
Behozatali vámok és belépési árrendszer
1. Szakasz
Belépési árrendszer
135. cikk
Hatály és fogalommeghatározások
(1) E szakasz az 1182/2007/EK rendelet 34. cikkének alkalmazására állapít meg szabályokat.
(2) E szakasz alkalmazásában:
a)
„tétel”: a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat alapján bemutatott árut jelenti; csak azonos helyről származó és a kombinált nómenklatúra azonos kódja alá tartozó árukat tartalmazhat; és
b)
„importőr”: a 2913/92/EGK rendelet (33) 4. cikkének 18. pontja szerinti nyilatkozattevő.
136. cikk
Árjelentés
(1) A tagállamok, a XV. melléklet A. részében felsorolt minden termékre és a jelzett időszakokban, minden piaci napon és minden származás tekintetében legkésőbb a következő munkanapon (brüsszeli idő szerint) déli 12 óráig közlik a Bizottsággal:
a)
a harmadik országokból importált és a 137. cikk (1) bekezdésében említett reprezentatív importpiacokon értékesített termékek reprezentatív átlagárait, valamint a jelentős mennyiségű importált termékre más piacokon rögzített szignifikáns árakat vagy, a reprezentatív piacok árainak hiányában, az importált termékek más piacokon rögzített szignifikáns árait; és
b)
az a) pontban említett árakhoz tartozó teljes mennyiségeket.
Amennyiben a b) pontban említett teljes mennyiségek összessége egy tonnánál kisebb, a vonatkozó árakat nem kell továbbítani a Bizottsághoz.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában említett árakat rögzítik:
a)
a XV. melléklet A. részében felsorolt minden termékre,
b)
a rendelkezésre álló összes fajtára és méretre, és
c)
a behozatali/nagykereskedelmi szakaszban, vagy a nagykereskedelmi/kiskereskedelmi szakaszban, ha a behozatali/nagykereskedelmi szakasz árai nem állnak rendelkezésre.
Az árakat a következő összegekkel csökkentik:
a)
15 %-os kereskedelmi haszonnal a londoni, milánói és rungis-i kereskedelmi központok, illetve 8 %-os kereskedelmi haszonnal az egyéb kereskedelmi központok esetében, valamint
b)
a Közösség vámterületén belüli szállítási és biztosítási költségekkel.
A második albekezdés értelmében levonandó szállítási és biztosítási költségek esetében a tagállamok levonási átalányösszeget állapíthatnak meg. Az ilyen átalányösszegekről és ezek megállapítási módjáról kötelesek haladéktalanul értesíteni a Bizottságot.
(3) A (2) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően rögzített árakból - amikor azokat a nagykereskedelmi/kiskereskedelmi szakaszban állapítják meg - a nagykereskedelmi árrésre tekintettel előzetesen le kell vonni egy 9 %-nak megfelelő összeget, majd 100 kilogrammonként egy 0,7245 EUR-nak megfelelő tételt, a kezelési költségek és a piaci adók és díjak figyelembevételére.
(4) Reprezentatívnak tekintendők:
a)
az I. osztályú termékek árai, amennyiben az e kategóriába tartozó mennyiségek a forgalomba hozott teljes mennyiségnek legalább 50 %-át teszik ki,
b)
az I. osztályú termékek árai, kiegészítve - abban az esetben, ha az e kategóriába tartozó termékek a forgalomba hozott teljes mennyiség 50 %-ánál kevesebbet tesznek ki - a II. osztályú termékek áraival, hogy lehetővé váljon a forgalomba hozott teljes mennyiség 50 %-ának lefedése,
c)
a II. osztályú termékek megállapított árai - abban az esetben, ha nincsenek I. osztályú termékek - kivéve ha úgy határoznak, hogy azokhoz kiigazítási együtthatót rendelnek, amennyiben a szóban forgó származási hely előállítási feltételei miatt ezeket a termékeket - minőségi jegyeik miatt - rendesen és hagyományosan nem I. osztályúként hozzák forgalomba.
Az első albekezdés c) pontjában említett kiigazítási együtthatót a (2) bekezdésben jelzett összegek levonása után alkalmazzák az árakra.
137. cikk
Reprezentatív piacok
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a XVI. mellékletben felsorolt piacok, azaz a reprezentatívnak minősülő piacok szokásos piaci napjairól.
138. cikk
Behozatali átalányérték
(1) A XV. melléklet A. részében szereplő minden egyes termékre és időszakra a Bizottság minden munkanapon és minden származási helyre vonatkozóan rögzít egy behozatali átalányértéket, amely a 136. cikkben meghatározott reprezentatív árak súlyozott átlagának 100 kilogrammonként 5 EUR átalánnyal, valamint az értékvámokkal csökkentett értéke.
(2) Amennyiben a XV. melléklet A. részében felsorolt termékekre és alkalmazási időszakokra e szakasznak megfelelően behozatali átalányértéket állapítanak meg, úgy a 2454/93/EGK bizottsági rendelet (34) 152. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett egységár nem alkalmazandó. Az egységárat ilyen esetben az (1) bekezdésben említett behozatali átalányérték helyettesíti.
(3) Ha egy adott származási helyű termék tekintetében nincs hatályban behozatali átalányérték, akkor a termék tekintetében hatályban lévő behozatali átalányértékek átlaga alkalmazandó.
(4) A XV. melléklet A. részében szereplő alkalmazási időszakokban a behozatali átalányértékek módosításukig hatályban maradnak. Hatályukat vesztik azonban, ha a Bizottság hét egymást követő piaci napon nem kapja meg a reprezentatív átlagárat.
Amennyiben az első albekezdés alkalmazása miatt egy adott termékre nézve nem marad hatályban behozatali átalányérték, akkor az erre a termékre alkalmazandó behozatali átalányérték a behozatali átalányértékek legutolsó átlagával egyenlő.
(5) Az (1) bekezdéstől eltérve, amennyiben nem volt lehetséges behozatali átalányérték kiszámítása, a XV. melléklet A. részében meghatározott alkalmazási időszakok első napjától kezdődően nem kell behozatali átalányértéket alkalmazni.
(6) A reprezentatív árak átszámítása euróra az adott napra kiszámított reprezentatív piaci árfolyamon történik.
(7) Az euróban kifejezett behozatali átalányértékeket a Bizottság az általa célszerűnek ítélt módon közzéteszi.
139. cikk
Belépési áron alapuló rendszer
(1) Annak a belépési árnak, amelynek alapján a XV. melléklet A. részében felsorolt termékeket az Európai Közösségek vámtarifája szerint besorolják - az importőr választása szerint - egyenlőnek kell lennie:
a)
a termékeknek a származási országban érvényes, a biztosítási költségekkel és a Közösség vámterületének határáig történő szállítás költségeivel növelt FOB árával, amennyiben ez az ár és ezek a költségek a termékekre vonatkozó vámáru-nyilatkozat kiállításának időpontjában ismeretesek. Ha a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozat tételekor a fenti árak több mint 8 %-kal magasabbak az adott termékre hatályban lévő átalányértéknél, az importőr köteles letétbe helyezni a 2454/93/EGK rendelet 248. cikkének (1) bekezdésében megjelölt biztosítékot. E tekintetben a termékekre véglegesen kivethető behozatali vámok összege annak az összegnek felel meg, amit akkor fizettek volna, ha a termék besorolása az adott átalányérték alapján történt volna; vagy
b)
a csak az adott importált termékekre alkalmazott, a 2913/92/EGK rendelet 30. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően kiszámolt vámértékkel. Ebben az esetben a vám levonása a 138. cikk (1) bekezdésében előírtak szerint történik. Ebben az esetben az importőr a 2454/93/EGK rendelet 248. cikkének (1) bekezdésében előírt biztosítékot köteles letétbe helyezni, amelynek összege egyenlő annak a vámnak az összegével, amit akkor fizetett volna, ha a termékek besorolása az érintett tételre alkalmazandó behozatali átalányérték alapján történt volna; vagy
c)
az e rendelet 138. cikkének megfelelően kiszámított behozatali átalányértékkel.
(2) Annak a belépési árnak, amelynek alapján a XV. melléklet B. részében felsorolt termékeket az Európai Közösségek vámtarifája alapján besorolják - az importőr választása szerint - egyenlőnek kell lennie:
a)
a termékeknek a származási országban érvényes, a biztosítási költségekkel és a Közösség vámterületének határáig történő szállítás költségeivel növelt FOB árával, amennyiben ez az ár és ezek a költségek a termékekre vonatkozó vámáru-nyilatkozat kiállításának időpontjában ismeretesek. Amennyiben a vámhatóságok megítélése szerint a 2454/93/EGK rendelet 248. cikke értelmében biztosítékot kell megkövetelni, úgy az importőr az érintett termékre alkalmazható vám legmagasabb összegével azonos mértékű biztosítékot köteles letétbe helyezni; vagy
b)
a csak az adott importált termékekre alkalmazott, a 2913/92/EGK rendelet 30. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően kiszámolt vámértékkel. Ebben az esetben a vám levonása a 138. cikk (1) bekezdésében előírtak szerint történik. Ebben az esetben az importőr a 2454/93/EGK rendelet 248. cikke értelmében az adott termékre alkalmazható vám legnagyobb összegével egyenlő biztosítékot köteles letétbe helyezni.
(3) Ha a belépési árat a termékek - származási országban irányadó - FOB-ára alapján adják meg, a vámértéket az ezen az áron történő értékesítés alapján kell megállapítani.
Ha a belépési árat az (1) bekezdés b) vagy c) pontjában vagy a (2) bekezdés b) pontjában előírt eljárások valamelyike szerint határozzák meg, úgy a vámértéket a belépési áréval azonos alapon kell megállapítani.
(4) Az importőrnek az adott termékek értékesítésétől számítva egy hónapja van annak bizonyítására - a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának időpontjától számított négy hónapos határidőn belül -, hogy a tételt olyan feltételek mellett értékesítették, amelyek alátámasztják az (1) bekezdés a) pontjának második albekezdésében vagy a (2) bekezdés a) pontjában szereplő árak realitását, vagy arra, hogy meghatározza az (1) bekezdés b) pontjában és a (2) bekezdés a) pontjában említett vámértéket. A fenti határidők valamelyikének elmulasztása a letétbe helyezett biztosíték elvesztését vonja maga után, a (5) bekezdés alkalmazásának sérelme nélkül.
A letétbe helyezett biztosíték felszabadítása olyan mértékben történik meg, amilyen mértékben a vámhatóságok elfogadják az értékesítés feltételeinek bizonyítását.
Ellenkező esetben a biztosítékot a behozatali vámok ellentételezéseként visszatartják.
(5) A (4) bekezdésben említett négy hónapos határidőt az importőr kellően megindokolt kérésére az illetékes hatóság legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja.
(6) Amennyiben az ellenőrzés során az illetékes hatóságok megállapítják, hogy e cikk előírásai nem teljesülnek, az esedékes vámot beszedik a 2913/92/EGK rendelet 220. cikkével összhangban. A beszedendő vagy továbbra is beszedendő vám összegébe beleszámítandó az áruk szabad forgalomba bocsátásának napjától a beszedés napjáig felszámított kamat. Az alkalmazandó kamatláb mértéke a nemzeti jog szerint a beszedési műveletekre hatályos kamat mértéke.
2. Szakasz
Kiegészítő behozatali vámok
140. cikk
Hatály és fogalommeghatározások
(1) Az 1182/2007/EK rendelet 35. cikkének (1) bekezdésében említett kiegészítő behozatali vám - a továbbiakban „kiegészítő vám” - a XVII. mellékletben felsorolt termékekre és időszakokban az e szakaszban megállapított feltételek mellett alkalmazható.
(2) A kiegészítő vámok kivetését eredményező küszöbszinteket a XVII. melléklet sorolja fel.
141. cikk
Mennyiségjelentés
(1) A XVII. mellékletben felsorolt minden egyes termékre vonatkozóan és a feltüntetett időszakok során a tagállamok a 2454/93/EGK rendelet 308d. cikkében megállapított, a kedvezményes behozatal felügyeletére vonatkozó módszer alkalmazásával értesítik a Bizottságot a szabad forgalomba bocsátott mennyiségek részleteiről.
Az ilyen értesítést a megelőző héten szabad forgalomba bocsátott mennyiségek tekintetében minden szerdán, brüsszeli idő szerint legkésőbb déli tizenkét óráig teszik meg.
(2) Az e szakasz hatálya alá tartozó termékek szabad forgalomba bocsátására vonatkozó olyan nyilatkozatoknak, amelyeket a vámhatóságok a nyilatkozattevő kérésére elfogadhatnak anélkül, hogy azok tartalmaznák a 2454/93/EGK rendelet 37. mellékletében említett egyes adatokat, tartalmazniuk kell az utóbbi rendelet 254. cikkében említett adatokon kívül a kérdéses termékek (kilogrammban kifejezett) nettó tömegére vonatkozó adatot.
Ha az e szakasz hatálya alá tartozó termékek szabad forgalomba bocsátása a 2454/93/EGK rendelet 260. cikkében említett egyszerűsített nyilatkozattételi eljárás alkalmazásával történik, az egyszerűsített nyilatkozatoknak az egyéb követelményeken kívül tartalmazniuk kell az érintett termékek (kilogrammban kifejezett) nettó tömegére vonatkozó adatot.
Ha az e szakasz hatálya alá tartozó termékek szabad forgalomba bocsátása a 2454/93/EGK rendelet 263. cikkében említett helyi vámkezelési eljárás alkalmazásával történik, az utóbbi rendelet 266. cikkének (1) bekezdésében említett, vámhatóságnak címzett értesítésben szerepelnie kell az áruk azonosításához szükséges minden adatnak, valamint a kérdéses termékek (kilogrammban kifejezett) nettó tömegére vonatkozó adatnak.
A 266. cikk (2b) bekezdése nem vonatkozik az e szakasz hatálya alá tartozó termékek behozatalára.
142. cikk
Kiegészítő vám kivetése
(1) Ha megállapítást nyer, hogy a XV. mellékletben felsorolt valamely termék és valamely időszak tekintetében a szabad forgalomba bocsátott mennyiség túllépi a megfelelő küszöbmennyiséget, a Bizottság kiegészítő vámot vet ki, kivéve ha valószínűtlen, hogy a behozatal zavarja a közösségi piacot, vagy ha a hatás nem lenne arányban az elérni kívánt céllal.
(2) A kiegészítő vámot az említett vám alkalmazásának napja után szabad forgalomba bocsátott mennyiségekre vetik ki, feltéve hogy:
a)
a 139. cikknek megfelelően meghatározott tarifális besorolás a szóban forgó származású behozatalra alkalmazandó legmagasabb egyedi vámok alkalmazását eredményezi,
b)
a behozatal a kiegészítő vám alkalmazási időszaka során történik.
143. cikk
A kiegészítő vám összege
A 142. cikk értelmében kivetett kiegészítő vám a közös vámtarifával összhangban az adott termékre alkalmazandó vám egy harmada.
Az értékvám tekintetében tarifakedvezményt élvező importáru esetében azonban a kiegészítő vám a termékre kivetett egyedi vám egy harmada, amennyiben alkalmazható a 142. cikk (2) bekezdése.
144. cikk
A kiegészítő vám alóli mentesség
(1) A következők mentesek a kiegészítő vám alól:
a)
a Kombinált Nómenklatúra VII. mellékletében felsorolt vámkontingensek keretében importált áruk;
b)
a (2) bekezdésben meghatározott, a Közösség felé úton lévő áruk.
(2) Azok az áruk tekintendők a Közösség felé úton lévő áruknak, amelyek:
a)
a kiegészítő vám kivetéséről hozott határozatot megelőzően hagyták el a származási országot, és
b)
szállításuk a kiegészítő vám kivetése előtt kiállított, a származási országbeli berakodás helyétől a közösségbeli kirakodás helyéig érvényes fuvarokmány kíséretében történik.
(3) Az érdekelt feleknek a vámhatóságok számára elfogadhatóan bizonyítaniuk kell, hogy a (2) bekezdés követelményei teljesülnek.
A hatóságok azonban elfogadhatják, hogy az áruk a kiegészítő vám kivetésének időpontja előtt hagyták el a származási országukat, ha a következő okmányok valamelyike e hatóságok részére bemutatásra kerül:
a)
tengeri szállítás esetében az a hajóraklevél, amely bizonyítja, hogy a berakás az említett nap előtt történt meg,
b)
vasúti szállítás esetében az a vasúti fuvarlevél, amelyet a származási ország vasúti hatóságai az említett nap előtt fogadtak el,
c)
közúti szállítás esetében a származási országban az említett nap előtt kiállított közúti árufuvarozási szerződés („CMR”) vagy más fuvarokmány, ha a közösségi árutovábbításra vagy közös árutovábbításra vonatkozó kétoldalú vagy többoldalú megállapodásokban megállapított feltételek teljesülnek,
d)
légi áruszállítás esetében az a légi fuvarlevél, amely bizonyítja, hogy a légiforgalmi társaság az árukat az említett nap előtt fogadta el.
V. CÍM
ÁLTALÁNOS, HATÁLYON KÍVÜL HELYEZŐ, ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
145. cikk
Ellenőrzés
E rendelet vagy más közösségi jogszabály különös rendelkezéseinek sérelme nélkül, a tagállamok rendelkezéseket hoznak az 1182/2007/EK rendelet és e rendelet megfelelő alkalmazásához szükséges ellenőrzésekről és intézkedésekről. Ezeknek hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük, hogy biztosíthassák a Közösségek pénzügyi érdekeinek megfelelő védelmét.
Különösen arról gondoskodnak, hogy:
a)
ellenőrizhetőek legyenek a közösségi vagy nemzeti jogszabályokban, illetve a nemzeti keretben vagy a nemzeti stratégiában előírt támogathatósági feltételek;
b)
az ellenőrzések végrehajtásáért felelős illetékes hatóságok elegendő létszámú, megfelelő végzettségű és tapasztalatú személyzettel rendelkezzenek az ellenőrzések hatékony végrehajtására; és
c)
legyenek olyan ellenőrzések, amelyek révén elkerülhető az e rendelet vagy más közösségi vagy nemzeti rendszer szerinti intézkedések kettős finanszírozása.
146. cikk
Nemzeti szankciók
Az e rendeletben vagy az 1182/2007/EK rendeletben meghatározott szankciók sérelme nélkül, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az e rendeletben vagy az 1182/2007/EK rendeletben meghatározott követelményekkel kapcsolatban elkövetett szabálysértéseket a Közösség pénzügyi érdekeinek megfelelő védelmében hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciók kövessék.
147. cikk
Mesterségesen előidézett helyzetek
Az e rendeletben vagy az 1182/2007/EK rendeletben meghatározott konkrét intézkedések sérelme nélkül, nem fizethető támogatás olyan kedvezményezett részére, akiről megállapították, hogy mesterségesen teremtette a támogatási jogosultság megszerzéséhez szükséges körülményeket azzal a céllal, hogy az érintett támogatási rendszer céljaival ellentétes előnyhöz jusson.
148. cikk
Adatszolgáltatás
(1) E rendelet különös rendelkezéseinek sérelme nélkül, a tagállamok által e rendelet értelmében a Bizottság számára nyújtandó adatszolgáltatást a Bizottság által előírt módon és formátumban kell megadni.
A nem a meghatározott módon vagy formában megadott adatszolgáltatás teljesen meg nem történtnek tekinthető, a (3) bekezdés sérelme nélkül.
(2) E rendelet különös rendelkezéseinek sérelme nélkül, a tagállamok minden szükséges intézkedést megtesznek az e rendeletben előírt adatszolgáltatási határidők betartására.
(3) Amennyiben egy tagállam elmulasztja az e rendeletben vagy az 1182/2007/EK rendeletben előírt adatszolgáltatást vagy az a Bizottság birtokában lévő információk alapján valótlannak tűnik, úgy a Bizottság az 1290/2005/EK tanácsi rendelet (35) 14. cikkében említett havi kifizetések teljes vagy részleges folyósítását a gyümölcs és a zöldségszektor tekintetében mindaddig felfüggesztheti, amíg az adatszolgáltatást helyesen meg nem adják.
149. cikk
Nyilvánvaló tévedések
A tagállamok felé e rendelet vagy az 1182/2007/EK rendelet alapján benyújtott bármely tájékoztatás, igény vagy kérelem - beleértve a támogatási kérelmet - a benyújtás után bármikor módosítható, ha e módosítás az illetékes hatóság által felismert nyilvánvaló tévedésre vonatkozik.
150. cikk
Vis maior és rendkívüli körülmények
Amennyiben e rendelet vagy az 1182/2007/EK rendelet alapján szankciót kellene kiszabni, illetve vissza kellene vonni valamely kedvezményt vagy elismerést, de az 1782/2003/EK rendelet 40. cikkének (4) bekezdése értelmében vis maiorról vagy rendkívüli körülmények fennállásáról van szó, úgy a szankció, illetve a visszavonás nem hajtható végre.
A vis maior helyzetet azonban kielégítő bizonyítékkal alátámasztva jelenteni kell az illetékes hatóságnak, az attól a naptól számított tíz munkanapon belül, amelyen az érintett személy képes a bejelentés megtételére.
151. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 3223/94/EK, az 1555/96/EK, a 961/1999/EK, az 544/2001/EK, az 1148/2001/EK, a 2590/2001/EK, az 1791/2002/EK, a 2103/2002/EK, a 48/2003/EK, a 606/2003/EK, a 761/2003/EK, az 1432/2003/EK, az 1433/2003/EK, az 1943/2003/EK, a 103/2004/EK, az 1557/2004/EK, a 179/2006/EK, a 430/2006/EK, a 431/2006/EK, és az 1790/2006/EK rendelet hatályát veszti.
Az 1182/2007/EK rendelet 55. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában azonban a hatályon kívül helyezett rendeletek szükség esetén továbbra is alkalmazandók.
152. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) E rendelet 2. cikkétől eltérve, kizárólag az 1182/2007/EK rendelet 55. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában, a gazdasági évre a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékek tekintetében az e rendelet hatálybalépését megelőzően hatályos fogalommeghatározás alkalmazandó.
(2) A 2007-ben benyújtott működési programok jóváhagyására a közvetlenül az e rendelet alkalmazási időpontját megelőzően hatályos szabályok alkalmazandók.
Az 1182/2007/EK rendelet 55. cikke (3) bekezdésének a) pontjában engedélyezett lehetőséggel élő működési programok tervezett befejezésükig folytatódhatnak, feltéve hogy eleget tesznek az e rendelet alkalmazási időpontját megelőzően hatályos szabályoknak.
E rendelet 66. és a 67. cikkétől eltérve, a tagállamok e rendelet hatálybalépését követően amint lehet elfogadhatják a termelői szervezetek számára a működési programok módosítását engedélyező szükséges rendelkezéseket, hogy lehetővé váljon az 1182/2007/EK rendelet 55. cikke (3) bekezdése b) és c) pontjának alkalmazása.
(3) Az 1182/2007/EK rendelet 55. cikke (6) bekezdésének alkalmazásában, a feldolgozásra szánt nyersanyag minimális minőségi követelményeire és a kész termékek minimális minőségi követelményeire vonatkozó - az 1782/2003/EK rendelet 68b. cikke vagy a 143bc. cikke szerinti átmeneti intézkedésekkel élő tagállam területén betakarított nyersanyagok tekintetében tovább alkalmazható - szabályokat, az 1182/2007/EK rendelet 2. cikkében említett vonatkozó forgalmazási előírásokon kívül, a XVIII. mellékletben felsorolt bizottsági rendeletek határozzák meg.
153. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2008. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2007. december 21-én.