Kommissionens direktiv 2004/72/EF
af 29. april 2004
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF, for så vidt angår accepteret markedspraksis, definition af intern viden i forbindelse med varederivater, udarbejdelse af lister over insidere, anmeldelse af ledende medarbejderes transaktioner og af mistænkelige transaktioner
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug)(1), særlig artikel 1, nr. 1, andet afsnit, artikel 1, nr. 2, litra a), og artikel 6, stk. 10, fjerde, femte og syvende led,
efter høring af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (CESR)(2) med henblik på teknisk rådgivning, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) For at undgå at den normale markedsaktivitet og markedsintegriteten lider skade, må markedsdeltagerne optræde redeligt og effektivt. Specielt markedsaktiviteter, der forhindrer samspillet mellem udbud og efterspørgsel ved at begrænse andre markedsdeltageres muligheder for at reagere på transaktionerne, kan medføre øgede farer for markedets integritet, og det kan derfor forventes, at de kompetente myndigheder ikke vil acceptere dem. Omvendt vil praksis, der medfører øget likviditet, formentlig være mere acceptabel end praksis, der medfører mindre likviditet. Markedspraksis, der indebærer overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, vil formentlig ikke kunne accepteres af de kompetente myndigheder. Da markedspraksis forandrer sig hurtigt som reaktion på investorernes behov, må de kompetente myndigheder være årvågne over for ny og opstående markedspraksis.
(2) Hvis det skal kunne vurderes, om en bestemt markedspraksis kan godkendes af de kompetente myndigheder, er det afgørende, at markedsdeltagerne er åbne om deres markedspraksis. Desto mindre gennemsigtig en praksis er, desto mindre er muligheden for, at den kan accepteres. Af strukturelle grunde kan praksis på uregulerede markeder imidlertid være mindre gennemsigtig end på regulerede markeder. En sådan praksis behøver ikke i sig selv blive betragtet som uacceptabel af de kompetente myndigheder.
(3) Særlig markedspraksis på et givet marked bør hverken direkte eller indirekte true markedsintegriteten på lignende markeder i Fællesskabet, uanset om disse markeder er regulerede. Desto større risikoen er for markedsintegriteten på et sådant lignende marked i Fællesskabet, desto mindre er sandsynligheden for, at en sådan praksis kan accepteres af de kompetente myndigheder.
(4) Når de kompetente myndigheder overvejer, om en bestemt markedspraksis kan accepteres, bør de høre andre kompetente myndigheder, især hvor der findes markeder, som kan sammenlignes med det marked, der er under overvågning. Der kan imidlertid være omstændigheder, hvor en markedspraksis kan vurderes som acceptabel på ét marked og uacceptabel på et andet sammenligneligt marked inden for Fællesskabet. Hvis der forekommer en praksis, som accepteres i én medlemsstat, men ikke i en anden, kan spørgsmålet tages op til debat i Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg med henblik på at finde en løsning. Hvad angår deres afgørelser om godkendelse, bør de kompetente myndigheder sikre en høj grad af gennemsigtighed over for markedsdeltagerne og slutbrugerne.
(5) Hvis der er tale om et derivat, hvis underliggende aktiv ikke er et finansielt instrument, er det vigtigt, at markedsdeltagerne på derivatmarkedet får retlig sikkerhed for, hvad der udgør intern viden.
(6) Lister fra udstedere eller personer, der optræder på deres vegne eller for deres regning, over personer, der med eller uden arbejdskontrakt arbejder for udstederne og har adgang til intern viden med direkte eller indirekte forbindelse til udsteder, er en nyttig foranstaltning til beskyttelse af markedets integritet. Disse lister kan anvendes af udstedere eller de nævnte personer til at styre den interne informationsstrøm og dermed deres fortrolighedspligt. Disse lister kan desuden være et nyttigt redskab for de kompetente myndigheder, når disse overvåger anvendelsen af lovgivningen om markedsmisbrug. Det er nødvendigt, at udstedere og kompetente myndigheder kan konstatere, hvilke interne oplysninger en insider har adgang til, og hvornår denne adgang er opnået. Adgang til direkte eller indirekte intern viden om udsteder, som de personer, der er opført på listen, har fået, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(7) Meddelelser om transaktioner, der udføres for egen regning af personer med ledelsesansvar inden for udsteder eller af personer med tæt tilknytning til dem, udgør ikke kun nyttige oplysninger for markedsdeltagerne, men er også en yderligere metode, hvorved de kompetente myndigheder kan føre tilsyn med markederne. De ledende medarbejderes pligt til at anmelde transaktioner, påvirker ikke deres pligt til at undlade at handle på baggrund af intern viden som defineret i direktiv 2003/6/EF.
(8) Transaktionsmeddelelser bør gives i overensstemmelse med reglerne for videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF(3) af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger.
(9) Ved meddelelser om mistænkelige transaktioner, der gennemføres af personer, som i embeds medfør gennemfører transaktioner med finansielle instrumenter, kræves særligt belæg for, at sådanne transaktioner udgør markedsmisbrug, dvs. transaktioner, som giver rimelig anledning til mistanke om, at der foregår insiderhandel eller markedsmanipulation. Visse transaktioner kan i sig selv virke uden for mistanke, men de kan udvise tilstrækkelige tegn på muligt markedsmisbrug, når de ses i sammenhæng med andre transaktioner, en bestemt adfærd eller øvrige oplysninger.
(10) I dette direktiv respekteres de grundlæggende rettigheder og principperne i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og særlig artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention.
(11) De foranstaltninger, der fastsættes i dette direktiv, er i overensstemmelse med Det Europæiske Værdipapirudvalgs udtalelse -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Definitioner
Ved anvendelse af dette direktiv gælder følgende definitioner ud over dem, der er fastsat i direktiv 2003/6/EF. I dette direktiv forstås ved:
1) "Person med ledelsesansvar": en person, som
a) er medlem af udsteders bestyrelse, direktion eller tilsynsorgan
b) er ledende medarbejder, som ikke indgår i de i pkt. (a) nævnte organer, og som har regelmæssig adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udstederen,og som har beføjelser til at tage ledelsesbeslutninger, der påvirker denne udsteders fremtidige udvikling og erhvervsmæssige udsigter.
2) "Person med tæt tilknytning til en person med ledelsesansvar hos en udsteder af finansielle instrumenter":
a) ægtefællen til en person med ledelsesansvar eller en sådan persons partner, der efter national ret anses for ligestillet med en ægtefælle
b) forsørgelsesberettigede børn i henhold til national lovgivning af personen med ledelsesansvar
c) øvrige familiemedlemmer til personen med ledelsesansvar, som på tidspunktet for transaktionens gennemførelse har delt husholdning med denne person i mindst ét år
d) en juridisk person, fond eller et partnerskab, hvor en person, som er nævnt i denne artikels stk. 1, eller under litra (a), (b) eller (c) i dette stykke, har ledelsesansvar, eller som direkte eller indirekte kontrolleres af en sådan person, eller som er oprettet til fordel for en sådan person, eller hvis økonomiske interesser stort set er sammenfaldende med en sådan persons.
3) "Person, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner": I det mindste et investeringsselskab eller et kreditinstitut.
4) "Investeringsselskab": En person som defineret i artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 93/22/EF(4).
5) "Kreditinstitut": En person som defineret i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF(5).
6) "Kompetent myndighed": Den kompetente myndighed som defineret i artikel 1, stk. 7, i direktiv 2003/6/EF.
Artikel 2
Faktorer, der skal overvejes ved vurdering af markedspraksis
1. Ved anvendelse af artikel 1, nr. 1, andet afsnit, og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at blandt andet følgende faktorer inddrages af de kompetente myndigheder, uden at dette påvirker deres samarbejde med andre myndigheder, når disse vurderer, om de kan acceptere en bestemt markedspraksis:
a) hvor gennemsigtig den relevante markedspraksis er for hele markedet
b) behovet for at sikre, at markedskræfterne kan fungere, samt at der er et ordentligt samspil mellem udbud og efterspørgsel
c) i hvilken grad den relevante markedspraksis har indflydelse på markedets likviditet og effektivitet
d) i hvilken grad der med den relevante markedspraksis tages højde for det relevante markeds handelsmekanismer, og markedsdeltagerne gives mulighed for at reagere korrekt og rettidigt på den nye markedstilstand, som skyldes denne praksis
e) den potentiellefare i den relevante praksis for direkte eller indirekte forbundne markeder, uanset om disse er regulerede, for det relevante finansielle instrument i hele Fællesskabet
f) resultatet af undersøgelser af den relevante markedspraksis, der er gennemført af en kompetent myndighed eller øvrige myndigheder, som er nævnt i artikel 12, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF, især om hvorvidt den relevante markedspraksis er en overtrædelse af regler og retsforskrifter om forebyggelse af markedsmisbrug eller adfærdskodeks, både på det pågældende marked eller på direkte eller indirekte forbundne markeder i Fællesskabet
g) det relevante markeds struktur, herunder hvorvidt det er reguleret, den omsatte type finansielle instrumenter og markedsdeltagere, herunder omfanget af private investorers deltagelse på det relevante marked.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, når disse overvejer behovet for sikring, som er nævnt i punkt (b), særlig vurderer den relevante markedspraksis' konsekvens for de væsentligste markedsparametre, for eksempel de specifikke markedsbetingelser før den relevante markedspraksis, den gennemsnitlige handelskurs for en enkelt handelsdag eller den daglige slutkurs.
2. Medlemsstaterne sikrer, at en ny og opstående markedspraksis ikke i sig selv vurderes som uacceptabel af den kompetente myndighed, alene fordi den ikke tidligere har accepteret denne praksis.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder jævnligt reviderer den markedspraksis, de har accepteret, med særlig hensyntagen til væsentlige ændringer i det relevante markedsmiljø, herunder ændringer i handelsreglerne eller markedets infrastruktur.
Artikel 3
Høringsprocedurer og offentliggørelse af afgørelser
1. Ved anvendelse af artikel 1, andet afsnit, nr. 1 og nr. 2, litra a), i direktiv 2003/6/EF skal medlemsstaterne sikre, at de kompetente myndigheder følger procedurerne i denne artikels stk. 2 og 3, når de vurderer, om de kan acceptere eller fortsat kan acceptere en bestemt markedspraksis:
2. Med forbehold for artikel 11, stk. 2, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de kompetente myndigheder, inden disse træffer afgørelse om accept af en markedspraksis, i nødvendigt omfang hører de relevante organer, herunder udstedernes repræsentanter, finansielle tjenesteudbydere, forbrugere, andre myndigheder og markedsoperatører.
Som led i høringsproceduren skal andre kompetente myndigheder høres, især hvis der eksisterer sammenlignelige markeder, dvs. hvad angår struktur, omsætning, transaktionstyper.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder offentliggør deres afgørelser om, hvorvidt en markedspraksis kan accepteres, og de giver en passende beskrivelse af denne praksis. Medlemsstaterne sikrer endvidere, at de kompetente myndigheder hurtigst muligt meddeler deres afgørelser til Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg, som omgående offentliggør dem på deres websted.
I offentliggørelsen skal der indgå en beskrivelse af de faktorer, der er indgået i bedømmelsen af, hvorvidt den relevante praksis kan betragtes som acceptabel, især hvis der er truffet forskellige konklusioner om, hvorvidt den samme praksis betragtes som acceptabel på markederne i forskellige medlemsstater.
4. Hvis der allerede er igangsat undersøgelse af specifikke sager, kan høringsprocedurerne efter stk. 1-3, udsættes, indtil disse undersøgelser og eventuelle sanktioner i forbindelse hermed er afsluttet.
5. En markedspraksis, som er accepteret efter de høringsprocedurer, der er fastlagt i stk. 1-3, kan ikke ændres uden for disse høringsprocedurer.
Artikel 4
Intern viden om råvarederivater
Ved anvendelsen af artikel 1, andet afsnit, nr. 1, i direktiv 2003/6/EF forudsættes det, at brugerne af markeder, hvor der omsættes råvarederivater, forventer at modtage oplysninger, der direkte eller indirekte vedrører et eller flere af sådanne derivater, og som:
a) normalt gives til brugerne af sådanne markeder, eller
b) skal offentliggøres i henhold til lov, administrative bestemmelser, markedsregler, kontrakter eller sædvane på det relevante marked for råvarer eller råvarederivater.
Artikel 5
Lister over insidere
1. Ved anvendelsen af artikel 6, stk. 3, tredje afsnit, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at en liste indeholder samtlige personer, der omfattes af denne artikel, som har adgang til intern viden, der direkte eller indirekte vedrører udsteder, det være sig regelmæssigt eller i enkeltstående tilfælde.
2. Listen over insidere skal som minimum oplyse om:
a) identiteten af de personer, der har adgang til intern viden
b) årsagen til, at personen står på listen
c) dato for listens udarbejdelse og ajourføring.
3. Listen over insidere skal omgående opdateres, når:
a) årsagen til, at en person, der allerede står på listen, ændres
b) en ny person føjes til listen, eller
c) en person, der allerede står på listen, ikke længere har adgang til intern viden med angivelse af tidspunkt og årsag til denne ændring.
4. Medlemsstaterne sikrer, at listerne over insidere opbevares i mindst fem år efter udarbejdelsen eller opdateringen.
5. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har ansvar for at udarbejde lister over insidere, sørger for, at alle personer på en sådan liste med adgang til intern viden accepterer de medfølgende retlige og tilsynsmæssige forpligtelser og er klar over, hvilke sanktioner de kan få pålagt ved misbrug eller ubehørig videregivelse af en sådan viden.
Artikel 6
Ledende medarbejderes transaktioner
1. Ved anvendelse af artikel 6, stk. 4, i direktiv 2003/6/EF og med forbehold for medlemsstaternes ret til at fastsætte øvrige underretningsforpligtelser ud over de forpligtelser, som er nævnt i denne artikel, sikrer medlemsstaterne, at alle transaktioner i forbindelse med aktier, der er optaget til notering eller handel på et reguleret marked, eller derivater eller andre finansielle instrumenter, der står i forbindelse hermed, som udføres for egen regning af de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 1 og 2, indberettes af disse personer til de kompetente myndigheder. De indberetningssregler, der skal følges, er de gældende regler i den medlemsstat, hvor udsteder er indregistreret. Anmeldelsen foretages inden for fem hverdage fra transaktionsdatoen til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat. Hvis udsteder ikke er indregistreret i en medlemsstat, foretages anmeldelsen til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor der skal indberettes årsoplysninger om aktierne i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2003/71/EF.
2. Medlemsstaterne kan beslutte, at indtil transaktionernes samlede værdi udgør fem tusinde euro ved udgangen af et kalenderår, kan kravet om anmeldelse bortfalde eller anmeldelsen udsættes til den 31. januar året efter. Dette beløb findes ved sammenlægning af de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 1, nævnte personer for egen regning, med de transaktioner, der er foretaget af de i artikel 1, stk. 2, nævnte personer for egen regning.
3. Anmeldelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a) Navn og adresse på den person, der har ledelsesansvar inden for udsteder, eller i givet fald navnet på den person, der har tæt tilknytning til en sådan person
b) årsagen til underretningsforpligtelsen
c) den pågældende udsteders navn
d) beskrivelse af det finansielle instrument
e) transaktionens art (f.eks. køb eller salg)
f) dato og sted for transaktionen
g) transaktionens kurs og omfang.
Artikel 7
Mistænkelige transaktioner, der skal anmeldes
Ved anvendelse af artikel 6, stk. 9, i direktiv 2003/6/EF sikrer medlemsstaterne, at de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, i hver sag afgør, om en transaktion med rimelighed kan give anledning til mistanke om insiderhandel eller markedsmanipulation som omhandlet i artikel 1-5 i direktiv 2003/6/EF, i Kommissionens direktiv 2003/124/EF(6) om gennemførelse af direktiv 2003/6/EF med hensyn til definition og offentliggørelse af intern viden og definition af kursmanipulation samt i dette direktivs artikel 4. Med forbehold af artikel 10 i direktiv 2003/6/EF er personer, der udførertransaktioner som led i deres erhverv, omfattet af anmeldelsesreglerne i den medlemsstat, hvor de har deres registreringsmæssige hjemsted eller hovedsæde, eller, såfremt der er tale om en filial, den medlemsstat, hvor filialen er beliggende. Anmeldelsen foretages til den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat.
Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder, der modtager anmeldelsen af mistænkelige transaktioner, omgående videregiver sådanne oplysninger til de kompetente myndigheder på de relevante regulerede markeder.
Artikel 8
Anmeldelsesfrist
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen af mistænkelige transaktioner foretages uden ugrundet ophold, når de personer, hvortil der henvises i artikel 1, stk. 3, bliver bekendt med fakta eller oplysninger, der giver rimelig grund til mistanke vedrørende pågældende transaktion.
Artikel 9
Anmeldelsens indhold
1. Medlemsstaterne sikrer, at de personer, der har anmeldelsesansvar, tilsender de kompetente myndigheder følgende oplysninger:
a) en beskrivelse af transaktionerne, herunder ordretype (f.eks. limiteret ordre, bedst muligt eller øvrige karakteristika) og handelstype (herunder blokhandel)
b) årsager til, at transaktionerne kan udgøre markedsmisbrug
c) metode til identifikation af de personer, som transaktionerne er gennemført for, og andre personer, der er involveret i de relevante transaktioner
d) den funktion, som den person, der har anmeldelsespligt, udfylder (f.eks. for egen regning eller på tredjemands vegne)
e) øvrige oplysninger, som kan være væsentlige ved vurderingen af de mistænkelige transaktioner.
2. Hvis disse oplysninger ikke er til rådighed på anmeldelsestidspunktet, skal anmeldelsen som minimum indeholde årsagerne til, at de personer, der foretager anmeldelsen, har mistanke om, at transaktionerne kan udgøre insiderhandel eller markedsmisbrug. Alle øvrige oplysninger skal videregives til den kompetente myndighed, så snart de er til rådighed.
Artikel 10
Anmeldelsesmetode
Medlemsstaterne sikrer, at anmeldelsen til den kompetente myndighed kan foretages pr. brev, e-mail, telefax eller telefon, såfremt der i sidstnævnte tilfælde gives bekræftelse i skriftlig form efter anmodning fra den kompetente myndighed.
Artikel 11
Ansvar og tavshedspligt
1. Medlemsstaterne sikrer, at den person, der foretager anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, ikke oplyser andre personer, særlig de personer, som transaktionerne er foretaget for, eller parter, som står i forbindelse med disse personer, om anmeldelsen, medmindre dette er fastsat i lovgivningen. Opfyldelsen af denne bestemmelse medfører intet ansvar for den person, der foretager anmeldelsen, såfremt der handles i god tro.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder ikke oplyser andre personer om identiteten på den person, der har anmeldt disse transaktioner,, hvis en sådan oplysning kan forventes at skade den person, der har foretaget anmeldelsen. Denne bestemmelse påvirker ikke kravet om håndhævelse eller sanktionssystemet i direktiv 2003/6/EF eller reglerne om overførsel af personlige data i direktiv 95/46/EF.
3. Anmeldelsen til den kompetente myndighed, hvortil der henvises i artikel 7-10, medfører ikke brud på eventuelle restriktioner på offentliggørelse af oplysninger i henhold til kontraktlige, lovgivnings- eller reguleringsmæssige eller administrative bestemmelser og medfører intet ansvar for denne person, for så vidt angår denne anmeldelse.
Artikel 12
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme nærværende direktiv senest den 12. oktober 2004. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser og en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og nærværende direktiv.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til nærværende direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastlægger reglerne for denne henvisning.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af nærværende direktiv.
Artikel 13
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. april 2004.
A Bizottság 2004/72/EK irányelve
(2004. április 29.)
a 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az elfogadott piaci gyakorlatok, az árualapú származtatott ügyletekre vonatkozó bennfentes információ fogalommeghatározása, a bennfentesek jegyzékének összeállítása, a vezető tisztségviselők ügyleteinek bejelentése és a gyanús ügyletek bejelentése tekintetében történő végrehajtásáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 1. cikke 1. pontjának második albekezdésére, 1. cikke 2. pontjának a) alpontjára, valamint 6. cikke (10) bekezdésének negyedik, ötödik és hetedik francia bekezdésére,
az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottságával (CESR) technikai tanácsadás céljából folytatott konzultációt követően [2],
mivel:
(1) A piaci szereplőknek tisztességesen és hatékonyan kell eljárniuk annak érdekében, hogy ne sértsék a szokásos piaci tevékenységet és a piac integritását. Az a piaci gyakorlat, amely a többi piaci szereplő ügyletekre történő reakciójának korlátozása révén akadályozza a kínálat és a kereslet közötti kölcsönhatást, különösen alkalmas arra, hogy veszélyeztesse a piac integritását, és ezért kevéssé valószínű, hogy az ilyen gyakorlatot az illetékes hatóságok elfogadják. Másrészt viszont a likviditást fokozó piaci gyakorlat elfogadása inkább valószínűsíthető, mint a likviditást csökkentő gyakorlaté. A piaci visszaélés megelőzését célzó szabályokat és szabályzatokat, illetve a magatartási kódexeket sértő piaci gyakorlat esetében kevésbé valószínűsíthető, hogy azt az illetékes hatóságok elfogadják. Mivel a piaci gyakorlatok a befektetők igényeihez igazodva gyorsan változnak, az illetékes hatóságoknak oda kell figyelniük az új és kialakulóban lévő piaci gyakorlatokra.
(2) A piaci szereplők piaci gyakorlatának átláthatósága nélkülözhetetlen ahhoz, hogy meg lehessen ítélni, vajon egy adott piaci gyakorlatot elfogadhat-e az illetékes hatóság. Minél kevésbé átlátható egy adott gyakorlat, annál valószínűbb, hogy nem fogadható el. Azonban a nem szabályozott piacokon szerkezeti okokból előfordulhat, hogy a piaci gyakorlatok kevésbé átláthatók, mint a szabályozott piacokon alkalmazott hasonló gyakorlatok. Az ilyen gyakorlatot önmagában nem kell elfogadhatatlannak tekintenie az illetékes hatóságnak.
(3) Nem kívánatos, hogy az egy adott piacon tapasztalt, konkrét piaci gyakorlat veszélyeztesse a Közösség más, közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó - akár szabályozott, akár nem szabályozott - piacainak integritását. Ezért minél nagyobb a veszélye egy ilyen, Közösségen belüli kapcsolódó piac integritása sérelmének, annál kevésbé valószínű, hogy a szóban forgó gyakorlatot elfogadja az illetékes hatóság.
(4) Az illetékes hatóságnak az adott piaci gyakorlat elfogadhatóságának elbírálásakor ki kell kérnie más illetékes hatóságok véleményét is, különösen abban az esetben, ha vannak a vizsgálthoz hasonló piacok. Előfordulhatnak azonban olyan körülmények, amelyek között egy piaci gyakorlat a Közösségen belül egy adott piacon elfogadhatónak tekinthető, egy másik hasonló piacon pedig elfogadhatatlannak. Ha eltérés van a tekintetben, hogy egyes piaci gyakorlatokat valamely tagállamban elfogadnak, míg egy másikban nem, az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottságában lehet konzultációt folytatni a megoldás érdekében. Az ilyen elfogadás kérdésében hozott döntéseik tekintetében az illetékes hatóságoknak gondoskodniuk kell a piaci szereplőkkel és a végső fogyasztókkal folytatandó konzultációról, és irányukban a nagy mértékű átláthatóságról.
(5) A nem pénzügyi eszköz alapú származtatott ügyletek piacán a piaci szereplők számára alapvető fontosságú a nagyobb mértékű jogbiztonság a bennfentes információ fogalma tekintetében.
(6) A piac integritásának a védelme érdekében hasznos intézkedés az, ha a kibocsátók, vagy a nevükben, illetve javukra eljáró személyek jegyzéket állítanak össze azokról, akiket munkaszerződés alapján vagy más módon foglalkoztatnak, és akiknek a kibocsátóval közvetlenül vagy közvetve összefüggő bennfentes információhoz van hozzáférésük. Az ilyen jegyzék abban is segíti a kibocsátókat, illetve az említett személyeket, hogy az említett bennfentes információ áramlását kontrollálják és ezáltal teljesítsék titoktartási kötelezettségüket. Ezenkívül, az ilyen jegyzék ahhoz is hasznos eszközként szolgálhat, hogy az illetékes hatóságok nyomon kövessék a piaci visszaélésre vonatkozó jogszabályok alkalmazását. A kibocsátóknak és az illetékes hatóságoknak azonosítaniuk kell azokat a bennfentes információkat, amelyekhez egy bennfentes személynek hozzáférése van, továbbá azt az időpontot, amikor az információhoz ez a bennfentes személy hozzájutott. Ha az említett jegyzékben szereplő személyek a kibocsátóval közvetlenül vagy közvetve összefüggő bennfentes információhoz jutnak hozzá, ez nem érinti a 2003/6/EK irányelv értelmében fennálló azon kötelezettségüket, hogy bármilyen bennfentes információn alapuló bennfentes kereskedelemtől tartózkodjanak.
(7) Ha egy kibocsátónál vezető tisztséget betöltő személyek saját javukra kötött ügyleteit, illetve a velük szoros kapcsolatban lévő személyek által kötött ügyleteket be kell jelenteni, ez nemcsak a piaci szereplők számára jelent hasznos információt, hanem egyben további eszköz az illetékes hatóságok számára a piacfelügyelet terén. A vezető tisztségviselők ügyletbejelentési kötelezettsége nem érinti a 2003/6/EK irányelv értelmében fennálló azon kötelezettségüket, hogy bármilyen bennfentes információn alapuló bennfentes kereskedelemtől tartózkodjanak.
(8) Az ügyletekre vonatkozó bejelentésnek összhangban kell lennie a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben [3] a személyes adatok továbbítására vonatkozóan megállapított szabályokkal.
(9) A pénzügyi eszközökre vonatkozóan kötött gyanús ügyleteknek az ügyletkötésben hivatásszerűen közreműködő személyek által illetékes hatóságnak történő bejelentése esetén megfelelő adatokat kell szolgáltatni arra vonatkozóan, hogy az ügylet piaci visszaélésnek minősülhet, azaz megalapozott bizonyítékokat arról, hogy fennáll a bennfentes kereskedelem vagy a piaci manipuláció gyanúja. Vannak olyan ügyletek, amelyek önmagukban semmiféle gyanúra nem adnak okot, de más ügyletekkel, vagy bizonyos viselkedéssel vagy egyéb információval összefüggésben nézve felismerhetők lehetnek ezeknél az esetleges piaci visszaélésre utaló jelek, illetve jelzések.
(10) Ez az irányelv tiszteletben tartja különösen az Európai Unió alapjogi chartája és különösen az Európai egyezmény az emberi jogokról 8. cikke által elismert alapvető jogokat és elveket.
(11) Az ezen irányelvben foglalt intézkedések összhangban vannak az európai értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Meghatározások
A 2003/6/EK irányelv 6. cikkének (10) bekezdése alkalmazásában:
(1) "Egy kibocsátónál vezető tisztséget betöltő személy": minden olyan személy,
a) aki a kibocsátó ügyvezető, döntéshozó vagy felügyeleti szervének a tagja;
b) aki olyan, az a) pontban említett szervekben tagsággal nem rendelkező, vezető tisztségviselő, aki a kibocsátóval közvetlenül vagy közvetve összefüggő bennfentes információkhoz rendszeresen hozzáfér, és joga van e kibocsátó jövőjét és üzleti kilátásait befolyásoló döntések hozatalára.
(2) "Pénzügyi eszközök kibocsátójánál vezető tisztséget betöltő személlyel szoros kapcsolatban lévő személy":
a) a vezető tisztséget betöltő személy házastársa, illetve e személy bármely olyan élettársa, akit a nemzeti jog a házastárssal megegyezőnek tekint;
b) a nemzeti jog szerint, a vezető tisztséget betöltő személy által eltartott gyermekek;
c) a vezető tisztséget betöltő személy más olyan rokonai, akik e személlyel az érintett ügylet időpontjában már legalább egy éve egy háztartásban éltek;
d) bármely olyan jogi személy, vagyonösszesség vagy személyegyesülés, amelyben a vezetői feladatokat az e cikk 1. pontjában vagy e 2. pont a), b) vagy c) alpontjában említett személy látja el, illetve amely ilyen személy közvetlen vagy közvetett ellenőrzése alatt áll, vagy ilyen személy javára jött létre, vagy gazdasági érdekei alapvetően megegyeznek egy ilyen személy gazdasági érdekeivel.
(3) "Pénzügyi eszközökre vonatkozó ügyletkötésben hivatásszerűen közreműködő személy": legalább befektetési vállalkozás vagy hitelintézet.
(4) "Befektetési vállalkozás": a 93/22/EGK tanácsi irányelv [4] 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott személy.
(5) "Hitelintézet": a 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [5] 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott személy.
(6) "Illetékes hatóság": a 2003/6/EK irányelv 1. cikkének (7) bekezdésében meghatározott illetékes hatóság.
2. cikk
A piaci gyakorlat elbírálásakor figyelembe veendő tényezők
(1) A 2003/6/EK irányelv 1. cikke 1. pontjának második albekezdése és 2. pontjának a) alpontja alkalmazása céljából, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok - a más hatóságokkal való együttműködés sérelme nélkül - a következő, példálódzóan felsorolt tényezőket vegyék figyelembe a konkrét piaci gyakorlat elfogadhatóságának elbírálásakor:
a) milyen mértékű az érintett piaci gyakorlat átláthatósága a piac egésze tekintetében;
b) szükség van-e a piaci erők működésének, valamint a kínálat és a kereslet megfelelő egymásra hatásának a védelmére;
c) milyen mértékű hatást gyakorol az érintett piaci gyakorlat a piaci likviditásra és hatékonyságra;
d) milyen mértékig veszi figyelembe az érintett piaci gyakorlat az érintett piac kereskedési mechanizmusát, és milyen mértékig teszi lehetővé a piaci szereplők számára, hogy az e gyakorlat által eredményezett új helyzetre megfelelően és időben reagáljanak;
e) milyen veszélyt jelent az érintett gyakorlat az érintett pénzügyi eszköz Közösségen belüli, szabályozott vagy nem szabályozott, közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó piacainak integritása szempontjából;
f) mi volt az eredménye az érintett piaci gyakorlat valamely illetékes hatóság általi vagy a 2003/6/EK irányelv 12. cikkének (1) bekezdésében említett más hatóság általi vizsgálatának, különösen arra vonatkozóan, hogy az érintett piaci gyakorlat megsértette-e a piaci visszaélés megelőzését célzó szabályokat és szabályzatokat, illetve valamely magatartási kódexet, akár a szóban forgó piacon, akár a Közösségen belüli, közvetlenül vagy közvetve kapcsolódó piacokon;
g) az érintett piac szerkezeti sajátosságai, beleértve, hogy szabályozott-e vagy nem, a kereskedés tárgyát képező pénzügyi eszközök és a piaci szereplők típusa, beleértve, hogy milyen mértékű a kisbefektetők részvétele az érintett piacon.
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok az első albekezdés b) pontjában említett védelem szükségességének megítélésekor különösen a fő piaci paraméterek tükrében elemezzék az érintett piaci gyakorlat hatását, így az érintett piaci gyakorlat megvalósítása előtti konkrét piaci feltételek, az egy kereskedési napon regisztrált súlyozott átlagár, illetve a napi záróár tükrében.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok ne tekintsenek egy gyakorlatot - különösen, ha az új vagy kialakulóban lévő - elfogadhatatlannak pusztán azért, mert azt még nem fogadták el.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok rendszeresen felülvizsgálják azokat a piaci gyakorlatokat, amelyeket korábban elfogadtak, különösen figyelembe véve az érintett piaci környezetben bekövetkezett jelentős változásokat, így a kereskedési szabályok vagy a piaci infrastruktúra változásait.
3. cikk
Konzultációs eljárások és a döntések nyilvánosságra hozatala
(1) A 2003/6/EK irányelv 1. cikke 1. pontjának második albekezdése és 2. pontjának a) alpontja alkalmazása céljából, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok, amikor arról döntenek, hogy elfogadjanak-e vagy továbbra is elfogadjanak-e egy adott piaci gyakorlatot, alkalmazzák az e cikk (2) és (3) bekezdésében szereplő eljárásokat.
(2) A 2003/6/EK irányelv 11. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok, mielőtt arról döntenek, hogy elfogadják-e vagy sem az érintett piaci gyakorlatot, megfelelő módon konzultáljanak az érintett szervezetekkel, így a kibocsátók, a pénzügyi szolgáltatást nyújtók, a fogyasztók képviselőivel, más hatóságokkal és a piac működtetőivel.
A konzultációs eljárásnak magában kell foglalnia a más hatóságokkal folytatott konzultációt, különösen akkor, ha a szerkezet, a volumen, az ügylettípus tekintetében vannak hasonló piacok.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok hozzák nyilvánosságra az érintett piaci gyakorlat elfogadhatóságára vonatkozó döntésüket, az érintett gyakorlat megfelelő ismertetését is közölve. A tagállamok továbbá arról is gondoskodnak, hogy az illetékes hatóságok mielőbb továbbítsák döntéseiket az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága részére, amely pedig köteles azokat haladéktalanul közzétenni internetes honlapján.
A nyilvánosságra hozatal kiterjed azon tényezők ismertetésére, amelyeket az érintett gyakorlat elfogadhatóságának elbírálása során figyelembe vettek, különösen abban az esetben, ha különböző következtetések születtek ugyanannak a gyakorlatnak a különböző tagállamok piacain való elfogadhatóságáról.
(4) Amennyiben valamely konkrét eset kivizsgálása már megkezdődött, az (1)-(3) bekezdésekben meghatározott konzultációs eljárásokat a kivizsgálás befejezéséig és az esetleges kapcsolódó szankciókig el lehet halasztani.
(5) Ha egy piaci gyakorlatot az (1)-(3) bekezdésekben meghatározott konzultációs eljárást követően elfogadtak, azt ugyanilyen konzultációs eljárás lefolytatása nélkül nem lehet megváltoztatni.
4. cikk
Árualapú származtatott ügyletekre vonatkozó bennfentes információ
A 2003/6/EK irányelv 1. cikke 1. pontjának második albekezdése alkalmazásában, az árualapú származtatott eszközök forgalmazásával foglalkozó piacok résztvevői elvárhatják, hogy közöljenek velük egy vagy több ilyen származtatott eszközzel közvetlenül vagy közvetve összefüggő információt, amennyiben
a) ezt az információt az említett piacok résztvevőivel rendszeresen közlik; vagy
b) ezt az információt az érintett mögöttes termékek piacára vagy az árualapú származtatott eszközök piacára vonatkozó törvényi vagy rendeleti rendelkezésekkel, piaci szabályokkal, szerződésekkel vagy szokásokkal összhangban kötelező nyilvánosságra hozni.
5. cikk
Bennfentes személyek jegyzéke
(1) A 2003/6/EK irányelv 6. cikke (3) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazásában, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a bennfentesek jegyzékében minden olyan, az említett cikk hatálya alá tartozó személy szerepeljen, akinek - akár rendszeres, akár alkalmi jelleggel - hozzáférése van a kibocsátóval közvetlenül vagy közvetve összefüggő bennfentes információhoz.
(2) A bennfentes személyek jegyzékének legalább a következőket kell tartalmaznia:
a) a bennfentes információhoz hozzájutó személyek személyazonossága;
b) a személy jegyzékbe való felvételének az oka;
c) a bennfentes személyek jegyzéke összeállításának és frissítésének időpontja.
(3) A bennfentes személyek jegyzékét haladéktalanul frissíteni kell,
a) amennyiben megváltozott valamely személy jegyzékbe vételének az oka;
b) amennyiben új személy került a jegyzékbe;
c) ha a jegyzékben szereplő személy már nem fér hozzá bennfentes információkhoz, megadva azt az időpontot is, amikor a hozzáférés lehetősége számára megszűnt.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a bennfentes személyek jegyzéke az összeállításától, illetve frissítésétől számítva legalább ötéves időtartamra megőrzésre kerüljön.
(5) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a bennfentesek jegyzékének elkészítésére köteles személyek tegyék meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy minden, ilyen jegyzékben szereplő személy, akinek bennfentes információhoz hozzáférése van, ismerje el az ezzel járó jogi és közigazgatási kötelezettségeket, és legyen tisztában az ilyen információval való visszaélésnek, illetve az ilyen információ nem megfelelő továbbításának a szankcióival.
6. cikk
A vezető tisztségviselők ügyletei
(1) A 2003/6/EK irányelv 6. cikke (4) bekezdésének alkalmazása céljából és a tagállamoknak az említett cikkben foglalttól eltérő bejelentési kötelezettségek megállapítására vonatkozó jogát nem sértve, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságokhoz bejelentés érkezzen minden, szabályozott piacon forgalmazott részvényekre vonatkozó vagy azokhoz kapcsolódó származtatott eszközökre vagy egyéb pénzügyi eszközökre vonatkozó ügyletről, amelyet a fenti 1. cikk 1. és 2. pontjában említett személyek a saját javukra kötöttek. E személyeknek a kibocsátó nyilvántartásba vételének helye szerinti tagállam bejelentési szabályait kell betartaniuk. A bejelentést az említett tagállam illetékes hatóságához az ügyletkötés időpontjától számított öt munkanapon belül kell megtenni. Amennyiben a kibocsátó egy tagállamban sincs nyilvántartásba véve, a bejelentést azon tagállam illetékes hatóságánál kell tenni, amelyben a kibocsátónak a 2003/71/EK irányelv 10. cikkével összhangban a részvényekre vonatkozó éves tájékoztatót elő kell terjesztenie.
(2) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy amíg az ügyletek végösszege a naptári év végén el nem éri az ötezer eurót, nem követelik meg a bejelentést, vagy pedig a bejelentés a következő év januárjának 31. napjáig elhalasztható. Az ügyletek végösszegét úgy kapják, hogy összeadják az 1. cikk 1. pontjában említett személyek javára kötött ügyletek összegét az 1. cikk 2. pontjában említett személyek javára kötött ügyletek összegével.
(3) A bejelentésnek a következő adatokat kell tartalmaznia:
a) a kibocsátónál vezető tisztséget betöltő személy neve, illetve adott esetben az e személlyel szoros kapcsolatban lévő személy neve;
b) a bejelentési kötelezettség indoka;
c) az érintett kibocsátó neve;
d) a pénzügyi eszköz ismertetése;
e) az ügylet jellege (pl. vétel vagy eladás);
f) az ügylet helye és ideje;
g) az ügylet ára és volumene.
7. cikk
Bejelentendő gyanús ügyletek
A 2003/6/EK irányelv 6. cikke (9) bekezdésének alkalmazása céljából, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a fenti 1. cikk 3. pontjában említett személyek eseti alapon döntsenek arról, hogy vannak-e megalapozott indokok arra a gyanúra, hogy valamely ügylet bennfentes kereskedelemnek vagy piaci visszaélésnek minősül, figyelembe véve a bennfentes kereskedelem és a piaci visszaélés azon elemeit, amelyeket egyrészt a 2003/6/EK irányelv 1-5. cikke, másrészt a bennfentes információ meghatározása és közzététele, valamint a piaci manipuláció meghatározása tekintetében a 2003/6/EK irányelv végrehajtásáról szóló 2003/124/EK bizottsági irányelv [6], továbbá ezen irányelv 4. cikke említ. A 2003/6/EK irányelv 10. cikkének sérelme nélkül, az ügyletkötésben hivatásszerűen közreműködő személyekre annak a tagállamnak a bejelentési szabályai alkalmazandók, amelynek területén e személyeket nyilvántartásba vették, vagy amelynek területén központi ügyvezetésük helye van; fióktelep esetében a fióktelep helye szerinti tagállam szabályai alkalmazandók. A bejelentést e tagállam illetékes hatósága részére kell küldeni.
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a gyanús ügyletekre vonatkozó bejelentést átvevő illetékes hatóságok ezt az információt haladéktalanul továbbítsák az érintett szabályozott piacok illetékes hatóságaihoz.
8. cikk
A bejelentés határideje
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az 1. cikk 3. pontjában említett személyek, amint tudomást szereznek az adott ügyletet illetően megalapozott gyanúra okot adó tényről vagy információról, haladéktalanul tegyenek bejelentést.
9. cikk
A bejelentés tartalma
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a bejelentésre kötelezett személyek megküldjék az illetékes hatóságnak a következő információkat:
a) az ügylet ismertetése, beleértve a megbízás típusát (mint például limitáras megbízás, piaci áras megbízás, vagy a megbízás egyéb jellemzői), valamint a kereskedés módját (mint például blokk ügyletek kötése);
b) annak indokolása, hogy miért merült fel az ügylettel kapcsolatban a piaci visszaélés gyanúja;
c) annak a személynek az azonosító adatai, akinek a nevében az ügyletkötés történt, valamint a szóban forgó ügyletben érintett más személyek azonosító adatai;
d) annak feltüntetése, hogy a bejelentésre kötelezett személy milyen minőségben jár el (mint például saját javára vagy harmadik személy nevében);
e) bármilyen adat, amelynek jelentősége lehet a gyanús ügylet vizsgálata során.
(2) Amennyiben az adatok a bejelentés időpontjában nem állnak rendelkezésre, a bejelentésnek legalább azt tartalmaznia kell, hogy milyen okból merült fel a bejelentő személyben az a gyanú, hogy az ügylet bennfentes kereskedelemnek vagy piaci manipulációnak minősülhet. Minden további információt - mihelyt rendelkezésre áll - haladéktalanul meg kell küldeni az illetékes hatóságnak.
10. cikk
A bejelentés módja
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatósághoz postai úton, elektronikus levélben, telefaxon és telefonon lehessen bejelentést tenni, feltéve ez utóbbi esetben, hogy az illetékes hatóság kérésére írásbeli megerősítésre is sor kerül.
11. cikk
Felelősség és szakmai titoktartás
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a 7-10. cikkek alapján az illetékes hatóságnak bejelentést tevő személyek a bejelentést senkivel - különösen azzal a személlyel, akinek a nevében az ügyletkötés történt, illetve a vele kapcsolatban álló személyekkel - ne közöljék, kivéve, ha jogszabály másképp rendelkezik. Ennek az előírásnak a teljesítése a bejelentő személy számára semmilyen felelősséget nem keletkeztet, feltéve, hogy a bejelentő személy jóhiszeműen jár el.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az illetékes hatóságok senkivel ne közöljék az ügyletet bejelentő személy személyazonosságát, ha ez a közlés a bejelentő személynek sérelmet okozna, vagy valószínűleg sérelmet okozna. Ez a rendelkezés nem sérti a 2003/6/EK rendelet szerinti végrehajtási szabályokban és szankciórendszerben foglalt követelményeket, valamint a személyes adatok továbbítására vonatkozóan a 95/46/EK irányelvben megállapított szabályokat.
(3) A 7-10. cikkek alapján az illetékes hatóságnak jóhiszeműen tett bejelentés nem minősül szerződésben kikötött, illetve törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezésben előírt nyilvánosságra hozatali korlátozás megsértésének, és a bejelentő személy számára az ilyen bejelentéssel összefüggésben semmilyen felelősséget nem keletkeztet.
12. cikk
Átültetés
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2004. október 12-ig megfeleljenek. Haladéktalanul közlik a Bizottsággal a rendelkezéseket, valamint a Bizottság számára táblázatot küldenek az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelésről.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
13. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
14. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2004. április 29-én.