++++
RAADETS DIREKTIV
af 4 . maj 1976
om forurening , der er foraarsaget af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe
( 76/464/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 og 235 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
Det er paakraevet , at medlemsstaterne saa hurtigt som muligt gennemfoerer en generel og samtidig aktion med henblik paa at beskytte Faellesskabets vandmiljoe mod forurening og saerlig mod den forurening , som foraarsages af visse persistente og toksiske stoffer , som kan akkumuleres i levende organismer ;
adskillige konventioner eller udkast til konventioner , som f.eks . konventionen om bekaempelse af landbaseret havforurening , eller konventioner , som endnu er under udarbejdelse , f.eks . udkastet til konvention om beskyttelse af Rhinen mod kemisk forurening og udkastet til en europaeisk konvention om beskyttelse af internationale vandloeb mod forurening , har til formaal at beskytte de internationale vandloeb og havmiljoeet mod forurening ; det er noedvendigt at sikre , at ivaerksaettelsen af disse konventioner harmoniseres ;
forskelle mellem de bestemmelser om udledning af visse farlige stoffer i vandmiljoeet , som allerede finder anvendelse eller er under forberedelse i de forskellige medlemsstater , kan skabe ulige konkurrencevilkaar og dermed direkte indvirke paa det faelles markeds funktion ; der boer derfor paa dette omraade foretages en indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne i henhold til artikel 100 i traktaten ;
det synes noedvendigt , at denne indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne ledsages af en faellesskabsaktion for gennem mere omfattende regler at gennemfoere et at Faellesskabets maal vedroerende milloebeskyttelse og forbedring af livskvaliteten ; med henblik herpaa boer der derfor fastsaettes en raekke saerlige bestemmelser ; da traktaten ikke indeholder fornoeden hjemmel hertil , maa artikel 235 i traktaten bringes i anvendelse ;
De europaeiske Faellesskabers handlingsprogram paa miljoeomraadet ( 3 ) foreskriver en raekke foranstaltninger med henblik paa beskyttelse af ferskvand og havvand mod visse forurenende stoffer ;
for at sikre en effektiv beskyttelse af Faellesskabets vandmiljoe er det noedvendigt at udarbejde en liste , den saakaldte liste I , der skal omfatte visse stoffer , som hovedsageligt er udvalgt paa grundlag at deres toksicitet , deres persistens samt deres bioakkumulation med undtagelse af stoffer , som er biologisk uskadelige , eller som hurtigt omdannes til biologisk uskadelige stoffer , samt en anden liste , den saakaldte liste II , over stoffer , som har en skadelig virkning paa vandmiljoeet , men hvis virkning kan begraenses til et bestemt omraade og afhaenger af recipientens saerlige karakter og beliggenhed ; enhver udledning af disse stoffer forudsaetter meddelelse af forudgaaende tilladelse , hvori emissionsnormerne fastsaettes ;
den forurening , som skyldes udledning af de forskellige farlige stoffer , der er opfoert paa liste I , boer bringes til ophoer ; Raadet boer inden for bestemte frister paa forslag af Kommissionen vedtage de graensevaerdier , som emissionsnormerne ikke maa overskride , de maalemetoder samt de frister , som skal overholdes af forureneren ved de udledninger , som for tiden finder sted ;
medlemsstaterne skal anvende disse graensevaerdier undtagen i de tilfaelde , hvor en medlemsstat ved hjaelp af en af Raadet fastsat overvaagningsmetode over for Kommissionen kan godtgoere , at de kvalitetsmaalsaetninger , som paa forslag af Kommissionen er vedtaget af Raadet , opfyldes og vedvarende overholdes i hele det geografiske omraade , som eventuelt vil kunne paavirkes af udledningen , takket vaere aktioner , som blandt andet er ivaerksat af denne medlemsstat ;
det er noedvendigt at begraense forureningen af vand med de stoffer , som er opfoert paa liste II ; med henblik herpaa skal medlemsstaterne vedtage programmer , der indeholder kvalitetsmaalsaetninger for vand , som er opstillet i overensstemmelse med Raadets direktiver , naar saadanne foreligger ; emissionsnormerne for de paagaeldende stoffer skal beregnes paa grundlag af disse kvalitetsmaalsaetninger ;
det er noedvendigt med forbehold af visse undtagelser og aendringer at anvende bestemmelserne i det foreliggende direktiv paa udledninger i grundvandet saa laenge der ikke foreligger saerlige faellesskabsregler paa dette omraade ;
det er vigtigt , at en eller flere medlemsstater hver for sig eller i faellesskab , kan udarbejde bestemmelser , som er strengere end bestemmelserne i dette direktiv ;
der boer udarbejdes en fortegnelse over udledning af visse saerligt farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe , for at man kan faa kendskab til deres oprindelse ;
det kan blive noedvendigt under hensyn til den indvundne erfaring at revidere og supplere liste I og II i givet fald ved at overfoere visse stoffer fra liste II til liste I -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Artikel 1
1 . Med forbehold af artikel 8 finder dette direktiv anvendelse
paa :
- indre overfladevand ,
- territorialfarvande ,
- saltvandsomraader inden for basislinjen ,
- grundvand .
2 . I dette direktiv forstaas ved :
a ) " indre overfladevand " : enhver form for stillestaaende eller stroemmende overladeferskvand , som findes paa én eller flere medlemsstaters omraade ;
b ) " saltvandsomraader inden for basislinjen " : det vand , der befinder sig inden for den basislinje , hvorfra territorialfarvandets bredde maales , og som for vandloebenes vedkommende straekker sig til ferskvandsgraensen ;
c ) " ferskvandsgraense " : det sted i vandloebet , hvor der ved ebbe og i en periode med svag ferskvandsstroem er en vaesentlig stigning i saltholdighedsgraden paa grund af tilstedevaerelsen af havvand ;
d ) " udledning " : enhver tilfoersel til de i stk . 1 omhandlede vandomraader af de stoffer , der er opfoert paa liste I og II i bilaget , bortset fra :
- udtoemning af opmudringsmateriale fra uddybning ;
- driftsmaessige udtoemninger fra skibe i territorialfarvande ;
- dumpning af affald fra skibe i territorialfarvande ;
e ) " forurening " : af mennesker direkte eller indirekte foretaget udledning af stoffer eller energi i vandmiljoeet , med saa skadelige virkninger til foelge , at den menneskelige sundhed bringes i fare , levende ressourcer og aquatiske oekosystemer skades , rekreative vaerdier forringes eller , at der laegges hindringer i vejen for anden retmaessig anvendelse af vandet .
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer egnede foranstaltninger for at eliminere forurening af de i artikel 1 omhandlede vandomraader med de farlige stoffer , som hoerer til de familier og grupper at stoffer , som er opfoert paa liste I i bilaget , og for at formindske forurening af de paagaeldende vandomraader med de farlige stoffer , som hoerer til de familier og grupper af stoffer , som er opfoert paa liste II i bilaget , i overensstemmelse med dette direktiv , hvis bestemmelser blot udgoer et foerste skridt mod dette maal .
Artikel 3
Med hensyn til stoffer , der tilhoerer de paa liste I opfoerte stoffer , familier og grupper af stoffer - herefter betegnet " stoffer , der er opfoert paa liste I " - :
1 . Enhver udledning i de i artikel 1 omhandlede vandomraader , som kan indeholde et af disse stoffer , forudsaetter meddelelse af forudgaaende tilladelse fra den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat ;
2 . tilladelsen skal fastsaette emissionsnormer for udledning af disse stoffer i de i artikel 1 omhandlede vandomraader og , naar det er noedvendigt med henblik paa gennemfoerelsen af naervaerende direktiv , for udledning af disse stoffer i kloakker ;
3 . for saa vidt angaar udledninger af disse stoffer , som for tiden finder sted i de foernaevnte vandomraader , skal de for udledningen ansvarlige inden for den i tilladelsen fastsatte tidsfrist efterkomme de deri fastsatte betingelser . Denne frist kan ikke overskride de i henhold til artikel 6 , stk . 4 , fastsatte begraensninger ;
4 . tilladelsen kan kun gives for et begraenset tidsrum . Den kan fornys under hensyn til eventuelle aendringer af de i artikel 6 omhandlede graensevaerdier .
Artikel 4
1 . Medlemsstaterne anvender en ordning med nulemission i grundvand for saa vidt angaar udledninger af de paa liste I opfoerte stoffer .
2 . For saa vidt angaar grundvand anvender medlemsstaterne dette direktivs bestemmelser vedroerende stoffer , der tilhoerer de familier og grupper af stoffer , der er opfoert paa liste II , herefter betegnet " stoffer , der er opfoert paa liste II " .
3 . Stk . 1 og stk . 2 anvendes ikke paa afloeb fra boliger eller paa direkte udledninger i dybe , saltholdige lag , som ikke kan udnyttes .
4 . Dette direktivs forskrifter vedroerende grundvand ophaeves ved gennemfoerelsen af et saerligt direktiv om grundvand .
Artikel 5
1 . De emissionsnormer , der angives i de tilladelser , som meddeles i henhold til artikel 3 , skal fastsaette :
a ) den stoerst tilladte koncentration af et stof i udledninger . Ved fortynding skal den i artikel 6 , stk . 1 , litra a ) , fastsatte graensevaerdi divideres med fortyndingsfaktoren ;
b ) den stoerst tilladte maengde af et stof i udledninger i en eller flere naermere angivne perioder . Om noedvendigt kan denne stoerst tilladte maengde af et stof i udledninger endvidere udtrykkes i vaegtenhed af det forurenende stof pr . enhed , som er karakteristisk for forureningsprocessen ( f . eks . raavare , produktenhed ) .
2 . Hvis det er noedvendigt den kompetente myndighed i en medlemsstat for den enkelte tilladelse fastsaette strengere emissionsnormer end dem , der foelger af anvendelsen af de graensevaerdier , som Raadet har fastsat i medfoer af artikel 6 , idet den navnlig tager hensyn til det paagaeldende stofs toksicitet , persistens bioakkumulation i det miljoe , hvori udledningen finder sted .
3 . Hvis den for udledningen ansvarlige erklaerer , at han ikke er i stand til at overholde de foreskrevne emissionsnormer , eller hvis den paagaeldende medlemsstats kompetente myndighed finder , at dette er tilfaeldet , kan tilladelsen ikke meddeles .
4 . Hvis emissionsnormerne ikke overholdes , traeffer den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat alle hensigtsmaessige foranstaltninger for at sikre , at tilladelsens betingelser opfyldes , og om noedvendigt for at udledningen forbydes .
Artikel 6
1 . Raadet vedtager paa forslag af Kommissionen de graensevaerdier , som emissionsnormerne for de forskellige farlige stoffer , som indgaar i de paa liste I i bilaget opfoerte familier og grupper af stoffer , ikke maa overskride . Disse graensevaerdier defineres ved :
a ) den stoerst tilladte koncentration af et stof i udledninger , og
b ) hvis det er hensigtsmaessigt , den stoerst tilladte maengde af et saadant stof i udledninger , udtrykt i vaegtenhed af det forurenede stof pr . enhed , der er karakteristisk for forureningsprocessen ( f . eks . raavare , produktenhed ) .
Hvis det er hensigtsmaessigt , boer graensevaerdierne for industrielt spildevand fastsaettes under hensyn til hver produktionssektor og hver produkttype .
Graensevaerdierne for de paa liste I opfoerte stoffer fastsaettes hovedsagelig paa grundlag af :
- toksicitet ,
- persistens ,
- bioakkumulation ,
under hensyn til de bedste tilgaengelige tekniske midler .
2 . Raadet fastsaetter paa forslag af Kommissionen kvalitetsmaalsaetninger for de paa liste I opfoerte stoffer .
Disse maalsaetninger fastsaettes isaer paa grundlag af de paagaeldende stoffers toksicitet , persistens og bioakkumulation i levende organismer og i aflejringer , saaledes som disse fremgaar af de seneste , efterproevede videnskabelige oplysninger under hensyn til forskellene i havvands - og ferskvands karakteristisk .
3 . De i overensstemmelse med stk . 1 fastsatte graensevaerdier anvendes , undtagen i tilfaelde hvor en medlemsstat paa grundlag af en overvaagningsmetode , der er fastsat af Raadet paa forslag af Kommissionen , over for Kommissionen kan paavise , at de i overensstemmelse med stk . 2 fastsatte kvalitetsmaalsaetninger eller endnu strengere af Faellesskabet fastsatte kvalitetsmaalsaetninger opfyldes og vedvarende overholdes i hele det geografiske omraade , som eventuelt vil kunne paavirkes af udledningen som foelge af skridt , der tages blandt andet af den paagaeldende medlemsstat .
Kommissionen aflaegger rapport til Raadet om de tilfaelde , i hvilke den godkender anvendelsen af metoden med kvalitetsmaalsaetninger . Raadet tager hvert 5 , aar efter forslag fra Kommissionen og i overensstemmelse med artikel 148 i traktaten de tilfaelde , i hvilke den paagaeldende metode anvendes , op til fornyet behandling .
4 . For de stoffer , som indgaar i de i stk . 1 omhandlede familier og grupper af stoffer , fastsaetter Raadet i overensstemmelse med artikel 12 begraensningerne for de i artikel 3 , stk . 3 , omhandlede frister under hensyn til de paagaeldende industrisektorers saerlige forhold og i givet fald til produkttyperne .
Artikel 7
1 . Med henblik paa at formindske forureningen af de i artikel 1 naevnte vandomraader med stoffer , som er opfoert paa liste II , fastlaegger medlemsstaterne programmer , til gennemfoerelse af hvilke de navnlig anvender de i stk . 2 og 3 omhandlede metoder .
2 . Enhver udledning i de i artikel 1 omhandlede vandomraader , som kan indeholde et af de stoffer , der er opfoert paa liste II , kraever en forudgaaende tilladelse , der meddeles af den kompetente myndighed i den paagaeldende , medlemsstat , og som fastsaetter emissionsnormerne for udledningen . Emissionsnormerne skal beregnes paa grundlag af kvalitetsmaalsaetninger for vand , der opstilles i henhold til stk . 3 .
3 . De i stk . 1 omhandlede programmer skal indeholde kvalitetsmaalsaetninger for vand , der opstilles i overensstemmelse med de af Raadet vedtagne direktiver , naar saadanne foreligger .
4 . Programmerne kan ligeledes omfatte saerlige bestemmelser vedroerende sammensaetning og anvendelse af stoffer eller grupper af stoffer samt produkter under hensyn til de seneste tekniske fremskridt , der er oekonomisk gennemfoerlige .
5 . I programmerne fastsaettes frister for deres ivaerksaettelse .
6 . Programmerne og resultaterne af disses gennemfoerelse meddeles Kommissionen i sammenfattet form .
7 . Kommissionen foretager regelmaessigt sammen med medlemsstaterne en sammenligning af programmerne for at sikre en tilstraekkelig harmonisering af deres ivaerksaettelse . Hvis Kommissionen skoenner det fornoedent , forelaegger den med henblik herpaa forslag for Raadet inden for dette omraade .
Artikel 8
Medlemsstaterne traeffer alle egnede forholdsregler til ivaerksaettelse af de foranstaltninger , som de vedtager i medfoer af dette direktiv paa en saadan maade , at forureningen af de vandomraader , der ikke omfattes af artikel 1 , ikke foroeges . Endvidere forbyder de enhver handling , der tilsigter eller medfoerer omgaaelse af bestemmelserne i dette direktiv .
Artikel 9
Anvendelsen af foranstaltninger , der er vedtaget i medfoer af dette direktiv , maa i intet tilfaelde goere det muligt direkte eller indirekte at foroege forureningen af de i artikel 1 omhandlede vandomraader .
Artikel 10
En eller flere medlemsstater kan i givet fald hver for sig eller i faellesskab fastsaette bestemmelser , der er strengere end bestemmelserne i dette direktiv .
Artikel 11
Den kompetente myndighed udarbejder en fortegnelse over de udledninger , der finder sted i de i artikel 1 omhandlede vandomraader , og som kan indeholde stoffer , der er opfoert paa liste I , og for hvilke emissionsnormerne skal bringes i anvendelse .
Artikel 12
1 . Raadet traeffer inden 9 maaneder afgoerelse med enstemmighed om ethvert forslag fra Kommissionen i henhold til artikel 6 samt om forslag vedroerende maalemetoder .
Senest 2 aar efter meddelelsen af dette direktiv forelaegger Kommissionen Raadet forslag vedroerende en foerste raekke stoffer samt de dertil hoerende maalemetoder og frister omhandlet i artikel 6 , stk . 4 .
2 . Kommissionen forelaegger , saa vidt muligt inden 27 maaneder efter meddelelsen af dette direktiv , de foerste forslag i henhold til artikel 7 , stk . 7 . Raadet traeffer enstemmigt afgoerelse inden 9 maaneder .
Artikel 13
1 . Med henblik paa gennemfoerelsen af dette direktiv giver medlemsstaterne , i hvert enkelt tilfaelde efter anmodning fra Kommissionen , denne alle noedvendige oplysninger og saerlig :
- enkeltheder i de tilladelser , der er meddelt i medfoer af artikel 3 og artikel 7 , stk . 2 ,
- resultaterne af den i artikel 11 omhandlede fortegnelse ,
- resultaterne af den overvaagning , der finder sted paa nationalt plan ,
- yderligere oplysninger , der vedroerer de i artikel 7 omhandlede programmer .
2 . De oplysninger , som modtages i medfoer af denne artikel , maa kun anvendes til det tilsigtede formaal .
3 . Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt deres embedsmaend og oevrige ansatte er forpligtede til ikke at videregive oplysninger , som de modtager i mefoer af dette direktiv , og for hvilke der efter deres natur maa gaelde tavshedspligt .
4 . Stk . 2 og 3 er ikke til hinder for offentliggoerelse af generelle redegoerelser eller undersoegelser , som ikke indeholder oplysning om enkelte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder .
Artikel 14
Raadet reviderer og , om noedvendigt , supplerer liste I og II under hensyn til den indvundne erfaring , i givet fald ved at overfoere visse stoffer fra liste II til liste I , efter forslag fra Kommissionen fremsat paa dennes eget eller en medlemsstats initiativ .
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles den 4 . maj 1976 .
A Tanács irányelve
(1976. május 4.)
a Közösség vízi környezetébe bocsátott egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezésről
(76/464/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel sürgős igény van a tagállamok átfogó és egyidejű akciójára ahhoz, hogy megvédjék a Közösség vízi környezetét a szennyezéstől, különösen attól, amit egyes biológiailag nem bontható, mérgező és élő szervezetekben felhalmozódó anyagok okoznak;
mivel számos egyezmény vagy egyezménytervezet, köztük a tenger szennyezésének földi forrásokból való megakadályozására vonatkozó egyezmény, a Rajna vegyi anyagokkal szembeni védelmére vonatkozó egyezménytervezet és a nemzetközi vízfolyások szennyezés elleni védelmére vonatkozó Európai Egyezménytervezet készül arra, hogy megvédje a nemzetközi vízfolyásokat és a tengeri környezetet a szennyezéstől; mivel fontos biztosítani ezeknek az egyezményeknek a koordinált végrehajtását;
mivel az egyes veszélyes anyagoknak a vízi környezetbe történő kibocsátására vonatkozó, a különböző tagállamokban már hatályos vagy előkészület alatt álló rendelkezések bármely eltérése egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthet, és így közvetlenül befolyásolja a közös piac működését; mivel ezért ezen a területen szükség van a jogszabályok közelítésére, amint arról a Szerződés 100. cikke rendelkezik;
mivel szükségesnek tűnik, hogy ez a jogközelítés közösségi fellépéssel járjon együtt abból a célból, hogy a környezetvédelem és az életminőség javítása körében a Közösség céljainak egyike több átfogó jogszabály által is elérhető legyen; mivel ehhez bizonyos speciális rendelkezéseket kell megállapítani; mivel az ehhez szükséges felhatalmazásokról a Szerződés nem rendelkezik, a Szerződés 235. cikkét kell alkalmazni;
mivel az Európai Közösségek környezetvédelemről szóló cselekvési programja [3] számos intézkedést biztosít az édesvíz és a tengervíz szennyező anyagoktól való védelmére;
mivel ahhoz, hogy hatékony védelmet biztosítsunk a Közösség vízi környezete számára, szükség van bizonyos anyagok egy első, I. listának nevezett listájának létrehozására, amely listára az anyagokat főleg toxicitásuk, biológiai bonthatóságuk hiánya és élő szervezetekben való felhalmozódási képességük alapján választották ki azok kivételével, amelyek biológiailag ártalmatlanok, vagy amelyek gyorsan átalakulnak olyan anyagokká, amelyek biológiailag ártalmatlanok, továbbá egy második, II. listának nevezett listára, amely olyan anyagokat tartalmaz, amelyek káros hatást gyakorolnak ugyan a vízi környezetre, de hatásuk bizonyos területekre korlátozódik, és függ annak a víznek a jellemzőitől és helyétől, amelybe bocsátják őket; mivel ezeknek az anyagoknak bármiféle kibocsátását előzetes engedélyezéshez kell kötni, ami meghatározza a kibocsátási követelményeket;
mivel az I. listán szereplő különféle veszélyes anyagok kibocsátása általi szennyezést meg kell szüntetni; mivel a Tanácsnak meghatározott határidőn belül és a Bizottság javaslata alapján el kellene fogadnia azokat a határértékeket, amelyeket a kibocsátási követelmények nem haladhatnak meg, valamint mérési módszereket és időhatárokat, amelyeknek a jelenlegi kibocsátások meg kell hogy feleljenek;
mivel a tagállamok alkalmazzák ezeket a határértékeket, kivéve ott, ahol a tagállam a Tanács által előírt folyamatos ellenőrző eljárás segítségével bizonyítani tudja a Bizottságnak, hogy a Bizottság javaslatára a Tanács által kialakított minőségi célkitűzéseket - többek között az adott tagállam által végrehajtott - intézkedések révén kielégítik, és folyamatosan betartják a kibocsátások által érintett területen;
mivel csökkenteni kell a II. listán szereplő anyagok által okozott vízszennyezést; mivel ennek eredményeként a tagállamoknak a vizekre vonatkozó minőségi célkitűzéseket magukban foglaló programokat kell megalkotni, amelyeket - amennyiben ilyenek léteznek - a tanácsi irányelveknek megfelelően állapítanak meg; mivel az ilyen anyagokra alkalmazandó kibocsátási követelményeket ezeknek a minőségi célkitűzéseknek megfelelően kell kiszámítani;
mivel egyes kivételek és módosítások figyelembevételével ezt az irányelvet kell alkalmazni a felszín alatti vízbe történő bevezetésekre is az erre a témakörre vonatkozó közösségi jogszabályok elfogadásáig;
mivel egy vagy több tagállam képes lehet egyedül vagy közösen arra, hogy szigorúbb intézkedéseket tegyen annál, mint amelyek ebben az irányelvben vannak biztosítva;
mivel létre kell hozni a Közösség vízi környezetébe bocsátott egyes különösen veszélyes anyagok nyilvántartását ahhoz, hogy tudjuk, honnan származnak;
mivel a tapasztalatok alapján szükség lehet az I. és II. lista felülvizsgálatára és ahol szükséges kiegészítésére, adott estben úgy, hogy egyes anyagokat áttesznek a II. listáról az I. listára,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A 8. cikkre is figyelemmel ezen irányelv az alábbiakra alkalmazandó:
- szárazföldi felszíni vizek,
- területi (tenger) vizek,
- belső parti vizek,
- felszín alatti vizek.
(2) Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
a) "szárazföldi felszíni víz": minden felszíni álló vagy folyó édesvíz, ami egy vagy több tagállam területén található;
b) "belső parti vizek": annak az alapvonalnak a szárazföld felőli oldalán található vizek, amitől a területi vizek szélességét mérik, vízfolyások esetén egészen az édesvíz határig;
c) "édesvíz határ": a vízfolyásban az a hely, ahol apály esetén és alacsony vízállásnál értékelhető növekedés van a víz sótartalmában a tengervíz jelenléte miatt;
d) "kibocsátás": a melléklet I. és II. listáján lévő bármely anyag bevezetése az (1) bekezdésben meghatározott vizekbe, az alábbiak kivételével:
- kotrási termék kibocsátása,
- hajók működéséből eredő kibocsátások a területi vizeken,
- hajókról tengerbe öntés a területi vizeken;
e) "szennyezés": anyagok vagy energia ember általi kibocsátása közvetlenül vagy közvetve a vízi környezetbe, amelynek eredménye olyan, hogy veszélyt jelent az emberi egészségre, károsítja az élő erőforrásokat és a vízi ökológiai rendszereket, rontja a kellemes környezetet vagy zavarja a vizek másfajta jogos használatát.
2. cikk
A tagállamok ezen irányelvvel összhangban megfelelő intézkedéseket hoznak az 1. cikkben meghatározott vizek olyan veszélyes anyagok által okozott szennyezésének kiküszöbölése érdekében, amelyek az I. listán lévő anyagcsaládokba és anyagcsoportokba tartoznak, valamint arra, hogy csökkentsék a szóban forgó vizek olyan veszélyes anyagok általi szennyezését, amelyek a melléklet II. listáján lévő anyagcsaládokba és anyagcsoportokba tartoznak, ezen irányelv csak az első lépést jelenti e cél elérésének irányába.
3. cikk
Az olyan anyagokra, amelyek az I. listán lévő anyagcsaládokhoz és anyagcsoportokhoz tartoznak és amelyeket a továbbiakban az "I. lista anyagai"-nak nevezünk, az alábbiak vonatkoznak:
1. Az 1. cikkben meghatározott vizekbe való minden kibocsátás, amely bármely ilyen anyagot tartalmazhat, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága általi előzetes engedélyezési kötelezettség alá esik.
2. Az engedély kibocsátási követelményeket határoz meg az 1. cikkben meghatározott vizekbe bocsátott bármely ilyen anyagra, és ahol ezen irányelv végrehajtása érdekében szükséges, a települési szennyvízelvezető rendszerekbe bocsátott bármely ilyen anyagra vonatkozóan.
3. Bármely ilyen anyagnak az 1. cikkben meghatározott vizekbe történő meglévő kibocsátása esetén a kibocsátásnak az engedélyben kikötött időszakon belül meg kell felelnie azoknak a feltételeknek, amelyeket az engedélyben meghatároztak. Ez az időszak nem haladhatja meg azokat a határidőket, amelyeket a 6. cikk (4) bekezdésével összhangban állapítottak meg.
4. Engedélyek csak korlátozott időszakra adhatók. Meg lehet őket újítani a 6. cikkben meghatározott határértékek bármely változásának figyelembe vételével.
4. cikk
(1) A tagállamok az I. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő kibocsátására "nulla-emissziós" rendszert alkalmaznak.
(2) A tagállamok a felszín alatti vízre ezen irányelvnek azokat a rendelkezéseit alkalmazzák, amelyek a II. listán szereplő anyagok családjába vagy csoportjába tartozó anyagokra (a továbbiakban: a II. lista anyagai) vonatkoznak.
(3) Az (1) és (2) bekezdést nem alkalmazzák sem a háztartási szennyvizekre, sem a mély, sótartalmú, használaton kívüli rétegekbe történő injektálásokra.
(4) Ezen irányelv felszín alatti vízre vonatkozó rendelkezései hatályukat vesztik a felszín alatti vízről szóló különös irányelv alkalmazásakor.
5. cikk
(1) A 3. cikk értelmében kiadott engedélyekben előírt kibocsátási követelmények a következőket határozzák meg:
a) egy anyag megengedett maximális koncentrációja egy kibocsátásban. Hígítás esetén a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott határértéket elosztják a hígítási tényezővel;
b) egy kibocsátásban a megengedett maximális anyagmennyiség egy vagy több időszakban. Ezt a mennyiséget - ha szükséges ezen túlmenően - ki lehet fejezni olyan formában is, hogy a szennyező tevékenység jellemző elemének egységére megadjuk a szennyező anyag tömegegységét (pl. az egységnyi nyersanyagra, vagy termékre jutó szennyezőanyag-tömeg).
(2) Különös tekintettel az érintett anyag toxicitására, biológiai bonthatóságának hiányára, vagy élő szervezetekben való felhalmozódási képességére abban a természeti közegben, amibe bocsátották, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága, a Tanács által a 6. cikk értelmében megállapított határértékek alkalmazásából adódónál szigorúbb kibocsátási követelményeket írhat elő az engedélyben, amennyiben erre szükség van.
(3) Ha a kibocsátó azt állítja, hogy képtelen kielégíteni a megkövetelt kibocsátási követelményeket, vagy ha ez a helyzet nyilvánvaló az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága számára, akkor az engedély kiadását megtagadja.
(4) Ha a kibocsátási követelményeknek nem tesznek eleget, akkor az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága megfelelő intézkedéseket tesz annak biztosítására, hogy az engedély feltételeit teljesítsék, és ha szükséges, a kibocsátást megtiltja.
6. cikk
(1) A Bizottság javaslata alapján a Tanács előírja azokat a határértékeket, amelyeket az I. listán szereplő anyagcsaládokban és anyagcsoportokban lévő különféle veszélyes anyagok esetében a kibocsátási követelményeknél nem szabad túllépni. Ezeket a határértékeket az alábbiak szerint határozza meg:
a) egy anyag maximálisan megengedett koncentrációja egy kibocsátásban, és
b) amennyiben célszerű, az ilyen anyag maximális megengedhető mennyisége kifejezhető mint a szennyező anyag tömegegysége és a szennyező tevékenység jellemző elemének egysége (pl. nyersanyagra vagy termékegységre vetített tömegegység) aránya.
Amennyiben célszerű, az ipari szennyvizekre vonatkozó határértékeket az ipari szektorokra és terméktípusokra vonatkozóan állapítják meg.
Az I. lista anyagaira vonatkozó határértékeket főképp az alábbiak alapján határozzák meg, az elérhető legjobb műszaki megoldás figyelembevételével:
- toxikusság,
- biológiai bonthatóság hiánya,
- élő szervezetekben való felhalmozódás képessége.
(2) A Bizottság javaslata alapján a Tanács minőségi célkitűzéseket határoz meg az I. lista anyagaira.
Ezeket a célkitűzéseket elsősorban a szóban forgó anyagok toxicitása, biológiai bonthatóságuk hiánya és az élő szervezetekben, valamint üledékekben való biológiai felhalmozódása alapján határozzák meg, a legfrissebb, legfontosabb tudományos adatokra alapozva, figyelembe véve a sós vizek és az édesvizek jellemzői közötti különbségeket.
(3) Az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott határértékek alkalmazandóak, kivéve, ha egy tagállam a Bizottság javaslata alapján a Tanács által előírt folyamatos ellenőrző eljárás segítségével bizonyítani tudja a Bizottságnak, hogy a (2) bekezdés alapján előírt minőségi célkitűzéseket vagy az ennél szigorúbb közösségi minőségi célkitűzéseket az adott tagállam által többek között hozott intézkedések révén jelenleg és a jövőben is betartja minden olyan területen, amely a kibocsátások által érintve lehet.
A Bizottság jelentést nyújt be a Tanácshoz azokról az esetekről, amikor a minőségi célkitűzések módszeréhez folyamodást elfogadták. A Bizottság javaslata alapján és a Szerződés 148. cikkével összhangban a Tanács ötévenként felülvizsgálja azokat az eseteket, ahol a fent említett módszert alkalmazták.
(4) Azokra az anyagokra, amelyek az 1. bekezdésben meghatározott anyagcsaládokban és anyagcsoportokban találhatók, a Tanács a 12. cikkel összhangban meghatározza a 3. cikk 3. pontjában meghatározott határidőhatárokat, figyelembe véve az érintett ipari szektorok és adott esetben a terméktípusok jellegzetességeit.
7. cikk
(1) Az 1. cikkben meghatározott vizeknek a II. lista anyagai általi szennyezésének csökkentése érdekében a tagállamok programokat alkotnak, amelyek végrehajtásánál különösen a (2) és (3) bekezdésben meghatározott módszereket alkalmazzák.
(2) Az 1. cikkben meghatározott vizekbe történő minden olyan kibocsátás, amely tartalmazhat bármely, a II. listán lévő anyagot, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága általi előzetes engedélyezési kötelezettség alá esik, és az engedélyben kibocsátási követelményeket írnak elő. Ezeket a követelményeket a (3) bekezdésben előírtak szerinti minőségi követelmények alapján rögzítik.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott programok tartalmaznak vízre vonatkozó minőségi célkitűzéseket; ezeket, ha ilyenek vannak, a tanácsi irányelvekkel összhangban írják elő.
(4) A programok tartalmazhatnak külön rendelkezéseket is az anyagok, anyagok csoportjai és termékek összetételének és használatának szabályozására, továbbá figyelembe véve a legújabb, gazdaságosan megvalósítható műszaki fejlesztéseket.
(5) A programok határidőket határoznak meg végrehajtásukra vonatkozóan.
(6) A programokat és végrehajtásuk eredményeinek összefoglalását közlik a Bizottsággal.
(7) A Bizottság a tagállamokkal együtt rendszeresen összeveti a programokat annak érdekében, hogy megfelelő koordinációt biztosítson azok végrehajtásához. Ha úgy ítéli, ebből a célból a megfelelő javaslatokat benyújtja a Tanácsnak.
8. cikk
A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést azért, hogy úgy hajtsák végre az ezen irányelv értelmében elfogadott intézkedéseket, hogy ne növeljék azoknak a vizeknek a szennyezését, amelyekre az 1. cikk nem vonatkozik. Ezenkívül minden olyan tevékenységet megtiltanak, amelyek szándékosan vagy nem szándékosan megkerülik ezen irányelv rendelkezéseit.
9. cikk
Az ezen irányelv értelmében tett intézkedések végrehajtása semmi esetre sem vezethet - akár közvetlenül, akár közvetve - az 1. cikkben meghatározott vizek szennyezettségének növekedéséhez.
10. cikk
Adott esetben, egy vagy több tagállam egyedileg vagy közösen szigorúbb intézkedéseket is hozhat, mint amilyenekről ez az irányelv rendelkezik.
11. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóság létrehozza azoknak a kibocsátásoknak a nyilvántartását, amelyeket az 1. cikk szerinti vizekbe bocsátanak, és amelyek tartalmazhatnak olyan I. listás anyagokat, amelyekre kibocsátási követelmények alkalmazandók.
12. cikk
(1) A Tanács - egyhangú határozattal - bármely, a 6. cikk értelmében tett bizottsági javaslatról, valamint az alkalmazandó mérési módszerekkel kapcsolatos javaslatokról kilenc hónapon belül döntést hoz.
Az anyagok és az alkalmazandó mérési módszerek első sorozatára vonatkozó, valamint a 6. cikk (4) bekezdésében említett határidőkre vonatkozó javaslatokat a Bizottság az ezen irányelvről szóló értesítést követő maximálisan két éves időszakon belül nyújtja be.
(2) A Bizottság - amennyiben lehetséges - az irányelvről szóló értesítéstől számított 27 hónapon belül továbbítja az első, a 7. cikk (7) bekezdése értelmében tett javaslatokat. A Tanács e javaslatról - egyhangú határozattal - kilenc hónapon belül határoz.
13. cikk
(1) Ezen irányelv végrehajtása céljából a tagállamok kérésre ellátják a Bizottságot minden egyes esetben minden szükséges információval, különösen:
- a 3. cikk és a 7. cikk (2) bekezdése értelmében kiadott engedélyek részleteiről,
- 11. cikk szerinti nyilvántartásba vétel eredményeiről,
- az országos megfigyelő hálózat által végzett folyamatos ellenőrzések eredményeiről,
- a 7. cikk szerinti programokról szóló kiegészítő információkkal.
(2) Az e cikk alkalmazásaként összegyűjtött információk csak arra a célra használhatók fel, amelyre azokat kérték.
(3) A Bizottság és a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, ezek tisztviselői és egyéb alkalmazottai nem fedhetik fel az irányelv végrehajtása céljából megszerzett és a szakmai titoktartási kötelezettségbe tartozó információkat.
(4) A (2) és (3) bekezdések rendelkezései nem akadályozzák meg az általános információk vagy az olyan felmérések közzétételét, amelyek nem tartalmaznak egyes vállalkozásokra vagy vállalkozási csoportokra vonatkozó információkat.
14. cikk
A Tanács a Bizottság javaslata alapján - amely saját kezdeményezésére vagy egy tagállam kérésére jár el - a tapasztalatok alapján felülvizsgálja és ahol szükséges kiegészíti az I. és II. listát és adott esetben egyes anyagokat áttesz a II. listáról az I. listára.
15. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1976. május 4-én.