KOMMISSIONENS DIREKTIV 2007/56/EF
af 17. september 2007
om ændring af visse bilag til Rådets direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF for så vidt angår maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af azoxystrobin, chlorothalonil, deltamethrin, hexachlorbenzen, ioxynil, oxamyl og quinoxyfen
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets direktiv 86/362/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på korn (1), særlig artikel 10,
under henvisning til Rådets direktiv 86/363/EØF af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester i og på levnedsmidler af animalsk oprindelse (2), særlig artikel 10,
under henvisning til Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager (3), særlig artikel 7,
under henvisning til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (4), særlig artikel 4, stk. 1, litra f), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til direktiv 91/414/EØF hører det under medlemsstaternes ansvarsområde at godkende plantebeskyttelsesmidler til anvendelse på specifikke afgrøder. Sådanne godkendelser skal bygge på en vurdering af virkningerne på menneskers og dyrs sundhed og miljøpåvirkningen. Ved vurderingerne skal der tages hensyn til elementer som sprøjteførerens og andre tilstedeværendes eksponering og virkninger på jord-, vand- og luftmiljøet samt virkningerne på dyr og mennesker via indtag af restkoncentrationer på behandlede afgrøder.
(2)
Maksimalgrænseværdierne afspejler anvendelsen af de minimumsmængder af pesticider, der skal til for at opnå effektiv plantebeskyttelse, anvendt på en sådan måde, at der opnås den lavest mulige, toksikologisk acceptable restkoncentration, især med hensyn til den skønnede indtagelse gennem føden.
(3)
Maksimalgrænseværdier for pesticider, der er omfattet af direktiv 90/642/EØF, skal løbende vurderes og kan ændres under hensyntagen til nye eller ændrede anvendelser. Kommissionen har modtaget oplysninger om nye eller ændrede anvendelser, som kan formodes at ville betyde ændrede restkoncentrationer af azoxystrobin, chlorothalonil, ioxynil og quinoxyfen.
(4)
Hvad angår hexachlorbenzen har Kommissionen modtaget oplysninger om, at dette pesticid som følge af miljøforurening kan forekomme i græskarkerner - et produkt, der indtages som føde i flere medlemsstater - i koncentrationer, der ligger over bestemmelsesgrænseværdien. Det er derfor nødvendigt at indsætte »græskarkerner« i bilag I til direktiv 90/642/EØF og at fastsætte maksimalgrænseværdier for græskarkerner for at beskytte forbrugerne mod for store restkoncentrationer af hexachlorbenzen.
(5)
I afventning af forsøgsdata for oxamyl blev der ved Kommissionens direktiv 2006/59/EF (5) indsat midlertidige maksimalgrænseværdier for dette stof i direktiv 90/642/EØF. Der er efterfølgende forelagt og evalueret sådanne forsøgsdata for oxamyl. På grundlag heraf kan de midlertidige maksimalgrænseværdier for oxamyl bekræftes.
(6)
Ved direktiv 2006/59/EF blev der også indarbejdet midlertidige maksimalgrænseværdier for deltamethrin i direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF, som gælder, indtil det dossier, der er omhandlet i bilag III til direktiv 91/414/EØF, er blevet revurderet, og de pågældende deltamethrin-formuleringer er blevet registreret på ny i medlemsstaterne. Nærmere undersøgelser viste, at der var behov for at bruge mere tid på en grundig gennemgang af de anvendelser af deltamethrin, der er tilladt i medlemsstaterne. Gyldigheden af de midlertidige maksimalgrænseværdier for deltamethrin bør derfor forlænges.
(7)
Forbrugernes livslange eksponering for nævnte pesticider via fødevarer, der kan indeholde restkoncentrationer heraf, er blevet vurderet efter de procedurer og den praksis, der følges i Fællesskabet, under hensyntagen til de retningslinjer, der er offentliggjort af Verdenssundhedsorganisationen (6). Maksimalgrænseværdierne for de pågældende pesticider bør fastsættes på grundlag af denne vurdering/evaluering, så det sikres, at det acceptable daglige indtag ikke overskrides.
(8)
Med hensyn til chlorothalonil og ioxynil, som der er fastsat en akut referencedosis (ARfD) for, er den akutte eksponering af forbrugerne via hver af de fødevarer, der kan indeholde restkoncentrationer af disse pesticider, blevet vurderet efter de procedurer og den praksis, der for øjeblikket følges i Fællesskabet, under hensyntagen til de retningslinjer, der er offentliggjort af Verdenssundhedsorganisationen. Der er taget hensyn til udtalelser fra Den Videnskabelige Komité for Planter, især råd og henstillinger om beskyttelse af forbrugere af fødevarer, der er behandlet med pesticider (7). På grundlag af vurderingen af indtaget gennem føden bør maksimalgrænseværdierne for disse pesticider fastsættes, så det sikres, at ARfD ikke overskrides. Med hensyn til de øvrige stoffer har en vurdering af de disponible oplysninger vist, at der ikke er behov for en ARfD, og at det derfor ikke er nødvendigt med en vurdering af virkningerne på kort sigt.
(9)
Maksimalgrænseværdierne bør sættes til bestemmelsesgrænseværdien, hvis anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler til godkendte anvendelsesformål ikke medfører påviselige pesticidrester i eller på fødevaren, eller hvis der ikke er nogen godkendte anvendelsesformål, eller hvis de anvendelsesformål, der er godkendt af medlemsstaterne, ikke er blevet underbygget med de nødvendige data, eller hvis anvendelsesformål i tredjelande, der medfører restkoncentrationer i eller på fødevarer, som kan blive bragt i omsætning på Fællesskabets marked, ikke er blevet underbygget med de nødvendige data.
(10)
Fastsættelse eller ændring af midlertidige EF-maksimalgrænseværdier er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan fastsætte midlertidige maksimalgrænseværdier for ioxynil og quinoxyfen i henhold til artikel 4, stk. 1, litra f), i direktiv 91/414/EØF og i henhold til samme direktivs bilag VI. Fire år anses for at være en tilstrækkelig lang periode til at tillade yderligere anvendelsesformål for disse stoffer. Derefter bør de midlertidige EF-maksimalgrænseværdier gå over til at være definitive.
(11)
Det er derfor nødvendigt at ændre de maksimalgrænseværdier, der er indeholdt i direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF, for at sikre passende overvågning af og kontrol med de pågældende plantebeskyttelsesmidlers anvendelse og for at beskytte forbrugerne. Maksimalgrænseværdier, der allerede er fastsat i bilagene til disse direktiver, bør ændres. Hvor der endnu ikke er fastsat maksimalgrænseværdier, bør sådanne nu fastsættes for første gang.
(12)
Direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(13)
Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Direktiv 86/362/EØF ændres som angivet i bilag I til nærværende direktiv.
Artikel 2
Direktiv 86/363/EØF ændres som angivet i bilag II til nærværende direktiv.
Artikel 3
I direktiv 90/642/EØF foretages følgende ændringer:
1)
I bilag I indsættes »Græskarkerner« under »4. Oliefrø«.
2)
Bilag II ændres som angivet i bilag III til nærværende direktiv.
Artikel 4
Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 18. december 2007 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
De anvender disse bestemmelser fra den 19. december 2007.
Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 5
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. september 2007.
A BIZOTTSÁG 2007/56/EK IRÁNYELVE
(2007. szeptember 17.)
a 86/362/EGK, 86/363/EGK és 90/642/EGK tanácsi irányelv egyes mellékleteinek az azoxistrobin, a klórtalonil, a deltametrin, a hexaklór-benzol, az ioxinil, az oxamil és a quinoxifen maximális szermaradék-határértékei tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10. cikkére,
tekintettel az állati eredetű élelmiszerekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/363/EGK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 10. cikkére,
tekintettel az egyes növényi eredetű termékekben - többek között a gyümölcsökben és zöldségekben -, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelvre (3) és különösen annak 7. cikkére,
tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre (4) és különösen annak 4. cikke (1) bekezdésének f) albekezdésére,
mivel:
(1)
A 91/414/EGK irányelvvel összhangban az egyes növényi kultúrák esetében használandó növényvédő szerek engedélyezése a tagállamok felelőssége. Az engedélyezéseknek az emberi és állati egészségre és a környezetre gyakorolt hatások értékelésén kell alapulniuk. Az ilyen értékelések során figyelembe veendő elemek között szerepel a szerrel foglalkozók és a közelben tartózkodók expozíciója, a talajra, a vízi és légi környezetre gyakorolt hatás, valamint a kezelt növényi kultúrákon lévő szermaradványok elfogyasztása révén az emberekre és az állatokra gyakorolt hatás.
(2)
A legmagasabb megengedett szermaradvány-határértékek (MRL-ek) a növények hatékony védelméhez szükséges minimális peszticidmennyiségeket tükrözik, amelyeket olyan módon alkalmaznak, hogy a szermaradvány mennyisége a lehető legkisebb és toxikológiailag elfogadható legyen, különösen a becsült étrendi bevitel szempontjából.
(3)
A 90/642/EGK irányelv hatálya alá tartozó peszticidekre vonatkozó MRL-eket folyamatosan felül kell vizsgálni, és azok módosíthatók az új vagy megváltozott felhasználások figyelembevétele érdekében. A Bizottság új vagy megváltozott felhasználásokról kapott tájékoztatást, melyek az azoxistrobin, a klórtalonil, az ioxinil és a quinoxifen szermaradvány-határértékeinek változásához vezethetnek.
(4)
A Bizottság azt a tájékoztatást kapta, hogy a hexaklór-benzol peszticid környezetszennyezés miatt az analitikai kimutathatóság határértékét meghaladó mennyiségben fordulhat elő tökmagban, mely árut több tagállamban fogyasztanak élelmiszerként. Emiatt be kell illeszteni a „tökmag” szót a 90/642/EGK irányelv I. mellékletébe és meg kell határozni a tökmagra vonatkozó MRL-eket a fogyasztók túlzott mennyiségű hexaklórbenzol-maradványokkal szembeni védelme érdekében.
(5)
A 2006/59/EK bizottsági irányelvvel (5) ideiglenes MRL-eket vettek fel a 90/642/EGK irányelvbe az oxamilre vonatkozóan, a kísérleti adatok benyújtásáig. Ezt követően benyújtották és értékelték az oxamilre vonatkozó vizsgálati adatokat. Ennek eredményeképpen megerősíthetők az oxamilre vonatkozó MRL-ek.
(6)
A 2006/59/EK irányelvvel ideiglenes MRL-eket vettek fel a 86/362/EGK, a 86/363/EGK és a 90/642/EGK irányelvbe a deltametrinre vonatkozóan is, a 91/414/EGK irányelv III. mellékletében említett dosszié felülvizsgálatáig és a deltametrin-készítmények tagállami szinten történő, ismételt nyilvántartásba vételéig. További vizsgálatok rámutattak, hogy több időt kell biztosítani a tagállami szinten engedélyezett deltametrin felhasználásának megfelelő vizsgálatára. Emiatt szükségszerű a deltametrinre vonatkozó, ideiglenes MRL-ek érvényességének meghosszabbítása.
(7)
A fogyasztók e peszticidek szermaradványainak élelmiszer-ipari termékekben való előfordulásából eredő, élethosszig tartó expozícióját megvizsgálták és értékelték a közösségi eljárásokkal és gyakorlatokkal összhangban, figyelembe véve az Egészségügyi Világszervezet által közzétett iránymutatásokat (6). E vizsgálatok és értékelések alapján a szóban forgó peszticidekre úgy kell megállapítani az MRL-eket, hogy az elfogadható napi bevitelt ne lépjék túl.
(8)
A klórtalonil és az ioxinil esetében, amelyekre vonatkozóan létezik egy akut referenciadózis (ARfD), a jelenlegi közösségi eljárásokkal és gyakorlattal összhangban megvizsgálták és értékelték a fogyasztóknak az e peszticidek szermaradványait esetlegesen tartalmazó élelmiszer-ipari termékek révén történő akut expozícióját, figyelembe véve az Egészségügyi Világszervezet által közzétett iránymutatásokat. Figyelembe vették a Növényügyi Tudományos Bizottság (SCP) szakvéleményeit, különösen a peszticidekkel kezelt élelmiszer-ipari termékek fogyasztóinak védelmére vonatkozó tanácsokat és ajánlásokat (7). Az étrendibevitel-vizsgálat alapján az említett peszticidek MRL-jeit úgy kell meghatározni, hogy az akut referenciadózist (ARfD) biztosan ne lépjék túl. A többi szer esetében a rendelkezésre álló információk értékelése azt mutatta, hogy nincs szükség ARfD-re, és emiatt rövid távú értékelésre sem.
(9)
Az MRL-ek az analitikailag kimutatható legalacsonyabb értéken kerülnek rögzítésre abban az esetben, ha a növényvédő szerek engedélyezett felhasználása nem eredményezi a peszticid-szermaradvány kimutatható mértékét az élelmiszer-ipari termékben vagy annak felületén, illetve ha azok felhasználása nem engedélyezett, vagy ha a tagállamok által engedélyezett felhasználást nem támasztják alá a szükséges adatok, vagy ha a harmadik országokban történő felhasználás a Közösség piacán forgalomba hozható élelmiszer-ipari termékekben vagy azok felületén szermaradványokat eredményez és ezekről nem állnak rendelkezésre szükséges adatok.
(10)
Az ideiglenes MRL-ek közösségi szintű meghatározása vagy módosítása nem mentesíti a tagállamokat az alól, hogy a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontja és VI. melléklete szerint ideiglenes MRL-eket határozzanak meg az ioxinil és a quinoxifen esetében. Egy négyéves időszak elegendőnek tűnik ezen anyagok további felhasználásainak engedélyezésére. Ezt követően az ideiglenes közösségi MRL-ek véglegessé válnak.
(11)
A 86/362/EGK, a 86/363/EGK és a 90/642/EGK irányelvben meghatározott MRL-eket ezért módosítani kell az érintett növényvédő szerek felhasználásának megfelelő felügyelete és ellenőrzése, illetve a fogyasztók védelme érdekében. Amennyiben az MRL-eket már korábban megállapították az említett irányelvek mellékleteiben, helyénvaló azok módosítása. Amennyiben még nem állapítottak meg MRL-eket, helyénvaló azok első ízben történő megállapítása.
(12)
A 86/362/EGK, a 86/363/EGK és a 90/642/EGK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(13)
Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 86/362/EGK irányelv ezen irányelv I. mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
A 86/363/EGK irányelv ezen irányelv II. mellékletének megfelelően módosul.
3. cikk
A 90/642/EGK irányelv a következőképpen módosul:
1.
Az I. melléklet „4. Olajos magvak” termékcsoportja kiegészül a „Tökmag” tétellel.
2.
A II. melléklet ezen irányelv III. mellékletének megfelelően módosul.
4. cikk
A tagállamok legkésőbb 2007. december 18-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükségesek. Haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz e rendelkezések szövegét, valamint az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelési táblázatot.
Ezeket a rendelkezéseket 2007. december 19-től alkalmazzák.
Amikor a tagállamok elfogadják e rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
5. cikk
Az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
6. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2007. szeptember 17-én.