KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 2182/2005
af 22. december 2005
om ændring af forordning (EF) nr. 1973/2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 for så vidt angår støtteordningerne i henhold til afsnit IV og IVa i nævnte forordning og anvendelse af udtagne arealer til produktion af råvarer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (1), særlig artikel 145 og 155, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 99, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003 må den støtte til frø, som der ansøges om, ikke overstige et loft, som fastsættes af Kommissionen. Hvis den samlede støtte, som der ansøges om, overstiger det fastsatte loft, reduceres støtten pr. landbruger forholdsmæssigt.
(2)
I kapitel 10 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1973/2004 (2) fastsættes betingelserne for at modtage støtte til frø. I henhold til artikel 49 i nævnte forordning ydes der kun støtte til frø på betingelse af, at frøene er blevet afsat af støttemodtageren til såning senest den 15. juni i året efter høsten.
(3)
Det forhold, at det er nødvendigt at anvende en eventuel nedsættelseskoefficient i samme år, skaber alvorlige problemer for gennemførelsen af den nye ordning. For at undgå anvendelsen af en sådan nedsættelseskoefficient synes det eneste alternativ at være fortrinsvis at foretage alle betalinger, når alle frøene er afsat, dvs. når den samlede mængde frø er kendt. Dette ville imidlertid forsinke datoen for betalingen til landbrugerne væsentligt og med tiden skabe økonomiske problemer for dem. For at undgå denne situation bør der indføres en forskudsordning for støtte til frø.
(4)
I forordning (EF) nr. 1782/2003 som ændret ved forordning (EF) nr. 864/2004 (3) fastsættes regler for koblet støtte til bomuld, olivenolie og råtobak.
(5)
Navnlig er det ved afsnit IV, kapitel 10a, i forordning (EF) nr. 1782/2003 gjort muligt at yde direkte støtte til produktion af bomuld. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af nævnte støtte.
(6)
I henhold til artikel 110b, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003 er berettigelsen til støtte pr. hektar bomuldsareal betinget af, at landbrugeren anvender godkendte sorter og dyrker bomulden på arealer, der er godkendt af medlemsstaterne. Godkendelseskriterierne bør derfor præciseres, både hvad angår sorter og landbrugsarealer, der er egnede til bomuldsproduktion.
(7)
For at kunne opnå hektarstøtte til bomuld skal landbrugerne tilså godkendte arealer. Der bør fastlægges et kriterium, hvorved tilsåningen defineres. Medlemsstaternes fastsættelse af den minimale såningstæthed på disse arealer på grundlag af de pedoklimatiske forhold og de særlige regionale betingelser bør udgøre et objektivt kriterium for fastlæggelsen af, om tilsåningen er foretaget korrekt.
(8)
Hvis det nationale basisareal, der er fastsat for bomuld i artikel 110c, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, overskrides, nedsættes det støttebeløb, der skal udbetales pr. støtteberettiget hektar. For Grækenlands vedkommende bør det dog præciseres, hvorledes det nedsatte beløb skal beregnes under hensyn til opdelingen af det nationale areal på underarealer, som der gælder forskellige støttebeløb for.
(9)
Medlemsstaterne bør godkende brancheorganisationerne for bomuldsproduktion på grundlag af objektive kriterier, hvad angår størrelse, arbejdsopgaver og intern organisation. En brancheorganisations størrelse bør fastsættes under hensyn til det nødvendige i, at den egreneringsvirksomhed, der er medlem, kan modtage tilstrækkeligt store mængder ikke-egreneret bomuld. Da brancheorganisationens hovedformål er at forbedre kvaliteten af den bomuld, der skal leveres, skal den træffe foranstaltninger i overensstemmelse hermed til gavn for sine medlemmer.
(10)
For at undgå komplikationer i forbindelse med forvaltningen af støtteordningen må en og samme producent kun være tilsluttet én brancheorganisation. Af samme årsag må landbrugermedlemmet af en brancheorganisation, når han afgiver tilsagn om at levere sin producerede bomuld, kun levere den til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
(11)
I henhold til artikel 110e i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan brancheorganisationerne beslutte at graduere den støtte, som deres landbrugermedlemmer er berettigede til. Gradueringsskalaen skal være i overensstemmelse med kriterier for navnlig kvaliteten af den bomuld, der skal leveres, idet kriterier med tilknytning til produktionsforøgelse udelukkes. Med henblik herpå bør brancheorganisationerne fastlægge parcelkategorierne på grundlag af bl.a. kriterier vedrørende kvaliteten af den bomuld, der produceres på disse parceller.
(12)
Med henblik på at fastlægge det støttebeløb, der skal udbetales til landbrugermedlemmerne af brancheorganisationerne for bomuldsproduktion, bør skalaen baseres på en metode til fordeling af det samlede graduerede støttebeløb mellem de forskellige parcelkategorier, procedurer for vurdering og klassifikation af hver enkelt parcel i en af disse kategorier, en beregning af støttebeløbet pr. støtteberettiget hektar på grundlag af det budget, der står til rådighed for hver kategori, og det samlede antal hektar i hver kategori.
(13)
Med henblik på at klassificere parcellerne i en af de kategorier, som skalaen omfatter, kan den leverede bomuld analyseres i alle berørte parters nærvær.
(14)
Da landbrugermedlemmet ikke er forpligtet til at levere sin bomuld, bør han have ret til mindst den ikke-graduerede del af støtten, hvis der ikke finder nogen levering sted. Gradueringsskalaen bør tage højde for denne situation ved at fastsætte det minimumsbeløb for støtte pr. hektar, som kan godtages, hvis der ikke finder nogen levering sted.
(15)
Ved anvendelsen af skalaen og for at sikre forenkling bør alle parceller, der tilhører en og samme producent, anses for at tilhøre en og samme kategori parceller, der giver samme kvalitet bomuld.
(16)
Efter at betalingsorganet har modtaget meddelelsen fra brancheorganisationen om de støttebeløb, der skal udbetales til landbrugermedlemmerne, bør det træffe de nødvendige kontrolforanstaltninger og udbetale støtten.
(17)
Skalaen bør være godkendt af medlemsstaten. For at underrette landbrugermedlemmerne til rette tid bør der fastsættes en frist, før hvis udløb medlemsstaten bør beslutte, om den vil godkende brancheorganisationens skala og de ændringer, der eventuelt efterfølgende er foretaget deraf. Da brancheorganisationen ikke er forpligtet til at fastsætte en gradueringsskala, bør den selv kunne beslutte at afbryde anvendelsen af skalaen, idet medlemsstaten underrettes herom.
(18)
Støtteordningen for bomuld forudsætter, at medlemsstaterne giver deres producenter visse oplysninger om bomuldsdyrkning, bl.a. om godkendte sorter, objektive kriterier for godkendelse af arealer og minimal såningstæthed. For at underrette landbrugerne til rette tid bør medlemsstaten give dem disse oplysninger inden en bestemt dato.
(19)
Da det påhviler Kommissionen at kontrollere den korrekte anvendelse af bestemmelserne om anvendelsen af den afgrødespecifikke betaling for bomuld, bør medlemsstaterne til rette tid give den de samme oplysninger samt oplysninger om brancheorganisationerne.
(20)
Anvendelsen af den støtteordning for bomuld, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1782/2003, gør bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 1591/2001 af 2. august 2001 om gennemførelsesbestemmelser til støtteordningen for bomuld (4) overflødige. Nævnte forordning bør derfor ophæves.
(21)
Det er ved afsnit IV, kapitel 10b, i forordning (EF) nr. 1782/2003 gjort muligt at yde direkte støtte til olivenplantager. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af støtten.
(22)
Det er i artikel 110i i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsat, at medlemsstaterne fastlægger højst fem kategorier olivenplantager og fastsætter en støtte pr. GIS-ha oliven for hver af disse kategorier. Med henblik herpå bør Kommissionen fastlægge en fælles rammeordning for miljømæssige og samfundsmæssige kriterier, der knytter sig til olivenlandskabernes kendetegn og de samfundsmæssige traditioner.
(23)
For at forbedre kontrollen er det nødvendigt, at oplysningerne om den enkelte landbrugers tilhørsforhold til de forskellige kategorier olivenplantager registreres i det geografiske informationssystem for oliven. Det bør gøres muligt at tilpasse kategorierne en gang om året, hvis der sker ændringer i de miljømæssige og samfundsmæssige betingelser.
(24)
Støtten til olivenplantager ydes pr. GIS-ha oliven. Det er derfor nødvendigt at beregne hver landbrugers støtteberettigede areal efter en fælles metode, hvor arealenheden udtrykkes i GIS-ha oliven. For at lette de administrative procedurer bør der fastsættes undtagelsesforanstaltninger både for parceller med en mindstestørrelse, som skal fastsættes af medlemsstaten, og for olivenparceller, der er beliggende i en administrativ enhed, for hvilken medlemsstaten har etableret et alternativt system til GIS for oliven.
(25)
Ved udbetalingen af støtten pr. GIS-ha oliven er det hensigtsmæssigt, at medlemsstaten i første omgang og for at underrette landbrugerne til rette tid ved hvert års begyndelse fastlægger et vejledende støttebeløb pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager. Dette vejledende beløb bør beregnes på grundlag af de disponible data vedrørende antallet af landbrugere og de arealer, hvortil der skal ydes olivenplantagestøtte; medlemsstaten fastsætter senere det endelige støttebeløb på grundlag af mere præcise data.
(26)
Ifølge en af de betingelser, der er fastsat for støtten til olivenplantager, må antallet af oliventræer på plantagen ikke afvige med mere end 10 % fra det antal, der blev registreret den 1. januar 2005. For at kontrollere opfyldelsen af denne betingelse bør medlemsstaterne før denne dato fastlægge, hvilke oplysninger der er nødvendige for at identificere den pågældende parcel. For Frankrig og Portugal er det nødvendigt at bestemme, at fastlæggelsen af oplysningerne om de berørte parceller udsættes til et senere tidspunkt for at tage hensyn til de arealer, som tilplantes med oliventræer i medfør af de programmer, der er godkendt i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 af 20. juli 1998 om ændring af forordning nr. 136/66/EØF om oprettelse af en fælles markedsordning for fedtstoffer (5).
(27)
For at gøre det muligt for Kommissionen at kontrollere, at de bestemmelser, der tager sigte på betalingen af støtten til olivenplantager, anvendes korrekt, bør medlemsstaterne med jævne mellemrum give oplysning om de støttede olivenarealer og om størrelsen af den støtte, der skal ydes til hver kategori olivenplantager.
(28)
I henhold til afsnit IV, kapitel 10c, i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan der ydes direkte støtte til produktion af tobak. Der bør derfor fastsættes detaljerede regler for ydelsen af støtten.
(29)
Af hensyn til klarheden bør der fastlægges visse definitioner.
(30)
Tobakssorterne bør klassificeres i grupper efter modningsmetode og produktionsomkostninger under hensyn til de beskrivelser, der benyttes i international handel.
(31)
De virksomheder, der foretager den første forarbejdning og har tilladelse til at indgå dyrkningskontrakter, bør godkendes som følge af deres rolle som kontrahent. En sådan godkendelse bør trækkes tilbage, hvis reglerne ikke overholdes, og medlemsstaterne bør fastsætte særlige betingelser for forarbejdning af tobak.
(32)
I medfør af artikel 110k i forordning (EF) nr. 1782/2003 bør der fastsættes anerkendte produktionsområder for hver gruppe tobakssorter på grundlag af de traditionelle produktionsområder med henblik på ydelsen af støtten. Det bør tillades medlemsstaterne at begrænse produktionsområderne, navnlig for at forbedre kvaliteten.
(33)
For at muliggøre kontrol og forvalte udbetalingen af støtten effektivt bør tobakken produceres i henhold til dyrkningskontrakter mellem landbrugerne og de virksomheder, der foretager den første forarbejdning. De vigtigste elementer, der skal fremgå af dyrkningskontrakten vedrørende den enkelte høst, bør specificeres. De endelige datoer for indgåelse og registrering af kontrakter bør fastsættes så betids, at der lige fra produktionsårets start kan sikres landbrugerne stabile afsætningsmuligheder for den kommende høst og forarbejdningsvirksomhederne regelmæssige leveringer.
(34)
Når der indgås en dyrkningskontrakt med en producentsammenslutning, bør de vigtigste detaljer vedrørende hver enkelt landbruger anmeldes for at muliggøre effektiv kontrol. For at forhindre konkurrencefordrejning og vanskeligheder ved overvågningen bør det ikke tillades producentsammenslutninger at foretage første forarbejdning. For at respektere markedsstrukturerne bør det slås fast, at en landbruger kun må være medlem af én producentsammenslutning.
(35)
Støtteberettiget råtobak bør være af sund og sædvanlig markedskvalitet samt fri for visse kendetegn, der hindrer normal afsætning.
(36)
Som følge af særtrækkene ved støtteordningen bør der fastlægges bestemmelser om tvistbilæggelse ved blandede udvalgs mellemkomst.
(37)
For at kunne forvalte rammebeløbet til råtobak hensigtsmæssigt bør medlemsstaterne tidligt på produktionsåret fastsætte et vejledende støttebeløb pr. sort eller sortsgruppe og fastsætte et endeligt støttebeløb, efter at alle leveringer har fundet sted. Det endelige støttebeløb bør ikke overstige præmieniveauet for 2005.
(38)
For at anspore til forbedring af tobaksproduktionens kvalitet og værdi bør det tillades medlemsstaterne at graduere det støttebeløb, der fastsættes til hver sort eller sortsgruppe, efter den leverede tobaks kvalitet.
(39)
Der bør udbetales støtte for den mængde tobak i blade, som landbrugerne leverer til de virksomheder, der foretager den første forarbejdning, forudsat at mindstekravene til kvaliteten er opfyldt. Støtten bør tilpasses, når den leverede tobaks vandindhold afviger fra det vandindhold, der er fastsat for hver sortsgruppe på grundlag af rimelige kvalitetskrav. For at lette kontrollen ved leveringen bør omfanget og hyppigheden af prøveudtagningen og metoden til beregning af den justerede vægt med henblik på at bestemme vandindholdet fastlægges.
(40)
Den periode, i hvilken tobakken leveres til forarbejdningsvirksomhederne, bør begrænses for at forhindre svigagtig overførsel fra en høst til den følgende. I adskillige medlemsstater foretages der kontrol det sted, hvortil tobakken leveres, frem for det sted, hvor den forarbejdes. De steder, hvortil tobakken skal leveres, og den kontrol, der skal foretages, bør specificeres. Medlemsstaterne bør godkende sådanne opkøbscentre.
(41)
Betingelserne for støttens udbetaling bør fastsættes for at forhindre svig. Det henhører dog under medlemsstaternes ansvar at fastlægge yderligere forvaltnings- og kontrolordninger.
(42)
Støtten bør først udbetales, efter at leveringerne af al tobak produceret i en medlemsstat er kontrolleret, med henblik på at sikre, at de pågældende transaktioner rent faktisk er gennemført. Dog bør der betales forskud til producenterne på 50 % af det skyldige vejledende beløb på betingelse af, at der stilles tilstrækkelig sikkerhed.
(43)
Af administrative årsager bør støtten i hver medlemsstat kun ydes for produkter, der produceres på den pågældende medlemsstats område. Der bør fastsættes særlige bestemmelser for at tage hensyn til tilfælde, hvor tobakken forarbejdes i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvor den er produceret. I så fald bør den pågældende mængde råtobak henregnes til den medlemsstat, hvor den er produceret, til fordel for producenterne i denne medlemsstat.
(44)
Som følge af reformen af tobakspolitikken vil opkøbsprogrammet for tobakskvoter ophøre med at finde anvendelse. De producenter, der deltog i programmet i 2002 og 2003, vil dog vedblive med at modtage betaling af opkøbsprisen indtil henholdsvis 2007 og 2008. I øjeblikket fastsættes opkøbsprisen til en procentdel af tobakspræmien i et givet produktionsår. Den nuværende tobakspræmieordning vil ikke længere være gældende fra 1. januar 2006, og det er derfor nødvendigt som en overgangsforanstaltning at fastlægge et nyt grundlag for beregningen af den fremtidige kvoteopkøbspris. Præmieniveauerne for råtobak er ikke blevet ændret i produktionsårene 2002-2005. Præmieniveauet for 2005 bør derfor af hensyn til kontinuiteten anvendes som grundlag for beregningen af opkøbsprisen.
(45)
Kommissionens forordning (EF) nr. 2848/98 af 22. december 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 for så vidt angår præmieordningen, produktionskvoterne og den særstøtte, der ydes til producentsammenslutningerne, i tobakssektoren (6) kan ophæves, efter at den garantitærskel og det præmiesystem, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 (7) er ophævet. Bestemmelserne i Kommissionens forordning (EØF) nr. 85/93 af 19. januar 1993 om kontrolagenturer i tobakssektoren (8) er blevet forældet og kan derfor ophæves.
(46)
Forordning (EF) nr. 1973/2004 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(47)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Direkte Betalinger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1973/2004 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1, stk. 1, tilføjes følgende litraer:
»q)
afgrødespecifik betaling for bomuld, jf. afsnit IV, kapitel 10a, i nævnte forordning
r)
støtte til olivenplantager, jf. afsnit IV, kapitel 10b, i nævnte forordning
s)
tobaksstøtte, jf. afsnit IV, kapitel 10c, i nævnte forordning.«
2)
Artikel 3, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
senest den 15. september det pågældende år: de arealer eller, når det gælder mælkepræmien, tillægspræmien, frø og tobak i henhold til artikel 95, 96, 99 og 110k i forordning (EF) nr. 1782/2003, de mængder, for hvilke der er ansøgt om støtte for det pågældende kalenderår, i givet fald underinddelt efter delbasisareal«
3)
Artikel 21, stk. 1, affattes således:
»1. Medmindre andet følger af artikel 28 i forordning (EF) nr. 1782/2003, udbetales støtten til kartoffelstivelse til landbrugerne af den medlemsstat, på hvis område den bedrift, der afleverer kartoflerne med henblik på produktion af kartoffelstivelse, er beliggende, for alle de mængder, der i produktionsåret er leveret til stivelsesfabrikanten, senest fire måneder efter den dato, på hvilken dokumentationen i henhold til artikel 20 i nærværende forordning blev fremlagt, såfremt betingelserne i henhold til artikel 19 i nærværende forordning er opfyldt.«
4)
Som artikel 49a indsættes:
»Artikel 49a
Forskudsbetalinger
Medlemsstaterne kan fra 1. december i produktionsåret yde forskudsbetalinger til frøproducenter. Denne betaling skal være proportional med den mængde frø, der allerede er afsat til såning i henhold til artikel 49, forudsat at samtlige betingelser i kapitel 10 er opfyldt.«
5)
Som kapitel 17a indsættes:
»KAPITEL 17a
AFGRØDESPECIFIK BETALING FOR BOMULD
Artikel 171a
Godkendelse af landbrugsarealer til produktion af bomuld
Medlemsstaterne fastlægger de objektive kriterier, på grundlag af hvilke arealerne godkendes til den afgrødespecifikke betaling for bomuld, der er fastsat i artikel 110a i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Disse kriterier baseres på et eller flere af følgende elementer:
a)
de økonomiske forhold i landbruget i regionerne med betydelig bomuldsproduktion
b)
de pedoklimatiske forhold på de pågældende arealer
c)
forvaltningen af vand til kunstvanding
d)
omdrift og dyrkningsteknikker, som kan respektere miljøet.
Artikel 171aa
Godkendelse af sorter til såning
Medlemsstaterne godkender de sorter, der er registreret i Fællesskabets sortsliste, og som er tilpasset markedets behov.
Artikel 171ab
Betingelser for støtteberettigelse
Tilsåningen af de arealer, der er omhandlet i artikel 110b, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, finder sted ved anvendelse af en minimal såningstæthed, som fastsættes af medlemsstaten på grundlag af de pedoklimatiske forhold og eventuelt de særlige regionale forhold.
Artikel 171ac
Dyrkningspraksis
Medlemsstaterne bemyndiges til at fastsætte særlige regler for den dyrkningspraksis, der er nødvendig til afgrødepleje under normale vækstbetingelser, med undtagelse af høst.
Artikel 171ad
Beregning af støttebeløbet pr. støtteberettiget hektar
1. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal i Spanien og Portugal overstiger det nationale basisareal, der er fastsat i artikel 110c, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1782/2003, multipliceres det støttebeløb, der er fastsat i stk. 2 i nævnte artikel, med en nedsættelseskoefficient, der opnås ved at dividere basisarealet med det støtteberettigede areal, jf. dog artikel 171ag.
2. Hvis det støtteberettigede bomuldsareal i Grækenland overstiger 300 000 hektar, opnås det støttebeløb, der skal udbetales pr. hektar, ved at sammenlægge beløbet 594 EUR multipliceret med 300 000 hektar og et supplerende beløb multipliceret med det areal, der overstiger 300 000 hektar, og dividere det derved opnåede beløb med det samlede støtteberettigede areal, jf. dog artikel 171ag.
Det i første afsnit omhandlede supplerende beløb er lig med:
-
342,85 EUR, hvis det støtteberettigede areal er på mere end 300 000 hektar og mindre end eller lig med 370 000 hektar
-
342,85 EUR multipliceret med en nedsættelseskoefficient på 70 000 og divideret med antallet af støtteberettigede hektar, der overstiger 300 000, hvis det støtteberettigede areal er på mere end 370 000 hektar.
Artikel 171ae
Godkendelse af brancheorganisationer
Hvert år godkender medlemsstaterne inden den 31. december med henblik på det følgende års såning enhver brancheorganisation for bomuldsproduktion, der ansøger herom, og som:
a)
dækker et samlet areal, der er større end en af medlemsstaten fastsat grænse på mindst 10 000 ha, og opfylder de godkendelseskriterier, der er fastsat i artikel 171a, samt mindst én egreneringsvirksomhed
b)
træffer klart fastlagte foranstaltninger, som bl.a. tager sigte på:
-
bedre udnyttelse af den producerede ikke-egrenerede bomuld
-
forbedring af den ikke-egrenerede bomulds kvalitet i overensstemmelse med egreneringsvirksomhedens behov
-
anvendelse af miljøvenlige produktionsmetoder
c)
har fastlagt interne driftsmæssige regler for bl.a.:
-
betingelser for medlemskab og medlemsbidrag i overensstemmelse med medlemsstaternes og Fællesskabets forskrifter
-
i påkommende tilfælde en skala for graduering af støtten efter parcelkategori fastlagt på grundlag af bl.a. kvaliteten af den ikke-egrenerede bomuld, der skal leveres.
For 2006 godkender medlemsstaterne dog brancheorganisationerne for bomuldsproduktion inden den 28. februar 2006.
Artikel 171af
Producenternes forpligtelser
1. En producent må ikke være medlem af flere brancheorganisationer.
2. En producent, der er medlem af en brancheorganisation, har pligt til at levere den producerede bomuld til en egreneringsvirksomhed, der er medlem af samme organisation.
3. Producenternes deltagelse i en godkendt brancheorganisation skal sikres ved frivilligt medlemskab.
Artikel 171ag
Graduering af støtten
1. Inklusive den forhøjelse, der er fastsat i artikel 110f, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, fastlægger den skala, der er omhandlet i artikel 110e i nævnte forordning (i det følgende benævnt »skalaen«):
a)
de støttebeløb pr. støtteberettiget hektar, som et landbrugermedlem skal oppebære i henhold til sine parcellers klassificering i de fastlagte kategorier, der er omhandlet i stk. 2
b)
metoden til opdeling af det samlede beløb, der er afsat til graduering af støtten, på parcelkategorier i henhold til stk. 2.
Ved anvendelsen af litra a) er basisbeløbet mindst lig med den ikke-graduerede del af den støtte pr. støtteberettiget hektar, der er fastsat i artikel 110c, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde tilpasset i henhold til stk. 3 i nævnte artikel.
Den beregning, der er omhandlet i litra a), gælder også for den situation, hvor der ikke leveres bomuld til egreneringsvirksomheden. I dette tilfælde er det minimumsbeløb for støtte pr. støtteberettiget hektar, som det pågældende landbrugermedlem skal oppebære, mindst lig med den ikke-graduerede del af den støtte pr. støtteberettiget hektar, der er fastsat i artikel 110c, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde tilpasset i henhold til stk. 3 i nævnte artikel.
2. Parcellerne klassificeres i en række kategorier, som fastlægges af brancheorganisationerne for bomuldsproduktion under hensyn til mindst ét af følgende kvalitative kriterier:
a)
den producerede bomulds fiberlængde
b)
den producerede bomulds vandindhold
c)
den producerede bomulds gennemsnitlige indhold af urenheder.
Skalaen fastlægger de procedurer, som gør det muligt at vurdere hver parcel ud fra disse kriterier og at klassificere den i en af de fastlagte kategorier.
Skalaen må under ingen omstændigheder omfatte kriterier med tilknytning til produktionsforøgelse og afsætning på bomuldsmarkedet.
Ved anvendelsen af skalaen kan samtlige en og samme producents parceller anses for at høre til en og samme gennemsnitskategori af parceller og give en og samme kvalitet bomuld.
3. Om fornødent analyseres den ikke-egrenerede bomuld ved leveringen til egreneringsvirksomheden i alle berørte parters nærvær på grundlag af repræsentative stikprøver med henblik på klassifikationen på skalaen for de enkelte kategorier parceller.
4. Brancheorganisationen meddeler betalingsorganet det beløb, der som følge af anvendelsen af skalaen skal udbetales til hver af dens producenter. Betalingsorganet foretager udbetalingen efter at have kontrolleret de pågældende støttebeløbs overensstemmelse og berettigelse.
Artikel 171ah
Godkendelse og ændringer af skalaen
1. Skalaen meddeles første gang den berørte medlemsstat med henblik på dennes godkendelse inden den 28. februar 2006 for såningen i 2006.
Medlemsstaten beslutter inden for en måned efter nævnte meddelelse, om den vil godkende skalaen.
2. De godkendte brancheorganisationer meddeler inden den 31. januar den berørte medlemsstat, hvilke ændringer der foretages af skalaen for såningen i det igangværende år.
De ændringer, der foretages af skalaen, betragtes som godkendt, medmindre den berørte medlemsstat gør indsigelser inden for en måned efter den i første afsnit omhandlede dato.
Godkendes ændringerne af skalaen ikke, beregnes den støtte, der skal udbetales, på grundlag af den godkendte skala uden hensyntagen til de ikke-godkendte ændringer.
3. Beslutter brancheorganisationen at afbryde anvendelsen af skalaen, underretter den medlemsstaten herom. Afbrydelsen får virkning for det følgende års såning.
Artikel 171ai
Meddelelser til producenterne og til Kommissionen
1. Medlemsstaterne giver inden den 31. januar det pågældende år de bomuldsproducerende landbrugere og Kommissionen meddelelse om:
a)
godkendte sorter; dog skal sorter, der efter denne dato godkendes i henhold til artikel 171aa, meddeles landbrugerne inden den 15. marts samme år
b)
kriterierne for godkendelse af arealer
c)
den minimale såningstæthed for bomuld, der er omhandlet i artikel 171ab
d)
den krævede dyrkningspraksis.
2. Trækkes godkendelsen af en sort tilbage, underretter medlemsstaterne senest den 31. januar landbrugerne herom med henblik på det følgende års såning.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 30. april det pågældende år navnene på de godkendte brancheorganisationer og deres vigtigste kendetegn med hensyn til areal, produktionspotentiale, antal producenter, antal egreneringsvirksomheder og egreneringskapacitet
b)
senest den 15. september det pågældende år de tilsåede arealer, for hvilke der er indgivet ansøgning om specifik betaling for bomuld
c)
senest den 31. juli det følgende år de endelige oplysninger om de tilsåede arealer, for hvilke den specifikke betaling for bomuld konkret er foretaget for det pågældende år, i påkommende tilfælde efter fradrag af de arealnedsættelser, der er fastsat i del II, afsnit IV, kapitel I, i forordning (EF) nr. 796/2004.«
6)
Som kapitel 17b indsættes:
»KAPITEL 17b
STØTTE TIL OLIVENPLANTAGER
Artikel 171b
Kategorier olivenplantager
1. Medlemsstaterne fastlægger de olivenplantager, der er berettiget til den i artikel 110g i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsatte støtte, og klassificerer dem i højst fem kategorier på grundlag af kriterier, der udvælges blandt følgende:
a)
miljøkriterier:
i)
vanskelig adgang til parcellerne
ii)
risiko for fysisk forringelse af arealerne
iii)
særtræk ved olivenplantagerne: gamle oliventræer, af kultur- og landskabsværdi, på skråning, traditionelle sorter, sjældne eller beliggende i fredede områder
b)
sociale kriterier:
i)
områder, der er stærkt afhængige af olivendyrkning
ii)
områder med tradition for olivendyrkning
iii)
områder med ugunstige økonomiske indikatorer
iv)
bedrifter med risiko for, at olivenplantagerne nedlægges
v)
olivenplantagernes størrelse inden for bedriften
vi)
områder med karakteristiske elementer såsom BOB-, BGB-, økologisk og integreret produktion.
2. Medlemsstaterne fastlægger for hver berørt landbruger, i hvilke af de i stk. 1 omhandlede kategorier den enkelte støtteberettigede olivenparcel hører hjemme. Disse oplysninger registreres i det geografiske informationssystem for oliven (»GIS for oliven«).
3. Medlemsstaterne kan én gang om året tilpasse de forskellige kategorier olivenplantager, der er fastlagt i henhold til stk. 1.
Bevirker tilpasningen af kategorierne, at olivenplantagerne skal omklassificeres, gælder den nye klassificering fra året efter tilpasningen.
Artikel 171ba
Beregning af arealer
1. Medlemsstaterne beregner for hver producent det støtteberettigede areal efter den fælles metode, der er fastlagt i bilag XXIV.
Arealerne udtrykkes i GIS-ha oliven med to decimaler.
2. Uanset stk. 1 finder den fælles metode, der er fastlagt i bilag XXIV, ikke anvendelse, når:
a)
olivenparcellen har en mindstestørrelse, som fastlægges af medlemsstaten, og som ikke overstiger 0,1 hektar
b)
olivenparcellen er beliggende i en administrativ enhed, som ikke indgår i den grafiske referencebase for det geografiske informationssystem for oliven.
I disse tilfælde fastlægger medlemsstaterne olivenarealet efter objektive kriterier og på en ikke-diskriminerende måde.
Artikel 171bb
Støttens størrelse
1. Medlemsstaterne fastlægger inden den 31. januar hvert år det vejledende støttebeløb pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager.
2. Medlemsstaterne fastsætter inden den 31. oktober det pågældende år støttebeløbet pr. GIS-ha oliven for hver kategori olivenplantager.
Dette beløb beregnes ved at multiplicere det i stk. 1 nævnte vejledende beløb med en koefficient, som svarer til det maksimumsbeløb for støtte, der er fastsat i artikel 110i, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1782/2003, i påkommende tilfælde under hensyn til den nedsættelse, der er fastsat i stk. 4 i nævnte artikel, divideret med summen af de beløb, der opnås ved at multiplicere det vejledende støttebeløb, der er omhandlet i stk. 1, fastlagt for hver kategori, med det tilsvarende areal.
3. Medlemsstaterne kan anvende stk. 1 og 2 på regionalt plan.
Artikel 171bc
Fastlæggelse af basisdata
1. På grundlag af oplysningerne i GIS for oliven og landbrugernes erklæringer fastlægger medlemsstaterne den 1. januar 2005 for hver olivenparcel med henblik på anvendelsen af artikel 110h, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003 antallet af støtteberettigede oliventræer og disses beliggenhed, antallet af ikke-støtteberettigede oliventræer og disses beliggenhed, olivenarealet og olivenparcellens støtteberettigede areal og kategori i henhold til artikel 171b.
2. For arealer, hvor der er plantet oliventræer som led i de programmer for nye olivenlunde i Frankrig og Portugal, der er godkendt af Kommissionen i henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EF) nr. 1638/98 (9) og registreret i GIS for oliven inden den 1. januar 2007, fastlægger medlemsstaterne den 1. januar 2006 for parceller tilplantet i 2005 og den 1. januar 2007 for parceller tilplantet i 2006 de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1. Disse oplysninger meddeles senest landbrugerne i den fælles støtteansøgning for 2007.
Artikel 171bd
Meddelelser
Medlemsstaterne giver hvert år Kommissionen følgende oplysninger:
a)
senest den 15. september: oplysninger opdelt på kategorier om de olivenarealer, for hvilke der ansøges om støtte for det igangværende år
b)
senest den 31. oktober:
i)
oplysninger om de i litra a) omhandlede arealer, der anses for støtteberettigede, under hensyn til de nedsættelser eller korrektioner, der er fastsat i artikel 51 i forordning (EF) nr. 796/2004
ii)
størrelsen af den støtte, der skal ydes for hver kategori olivenplantager
c)
senest den 31. juli: endelige oplysninger opdelt på kategorier om de olivenarealer, for hvilke der konkret er udbetalt støtte for det foregående år.
7)
Som kapitel 17c indsættes:
»KAPITEL 17c
TOBAKSSTØTTE
Artikel 171c
Definitioner
I dette kapitel forstås ved:
a)
»levering«: enhver transaktion, der finder sted en og samme dag, og som består i, at en landbruger eller en producentsammenslutning i henhold til en dyrkningskontrakt leverer råtobak til en forarbejdningsvirksomhed
b)
»kontrolattest«: et dokument, der udstedes af det ansvarlige kontrolorgan, og som bekræfter, at den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, har overtaget den pågældende mængde tobak, at leveringen af denne mængde er i overensstemmelse med en registreret kontrakt, og at leveringen har fundet sted i overensstemmelse med artikel 171cd og 171ck i denne forordning
c)
»virksomhed, der foretager den første forarbejdning«: enhver godkendt fysisk eller juridisk person, der foretager den første forarbejdning af råtobak ved drift i eget navn og for egen regning af et eller flere anlæg for første forarbejdning af tobak, der er udstyret med dette for øje
d)
»første forarbejdning«: forarbejdning af råtobak leveret af en landbruger som et stabilt produkt, der kan oplagres, er pakket i ensartede baller eller pakker og har en kvalitet, der opfylder den endelige brugers (forarbejdningsvirksomheds) krav
e)
»producentsammenslutning«: en sammenslutning, der repræsenterer landbrugere, som producerer tobak.
Artikel 171ca
Grupper råtobakssorter
Råtobakssorterne klassificeres i følgende grupper:
a)
flue-cured: tobak, der er tørret i ovne, hvor luftcirkulation, temperatur og fugtighedsgrad kontrolleres
b)
light air-cured: tobak, der er tørret i fri luft under tag
c)
dark air-cured: tobak, der er tørret i fri luft under tag, og som er fermenteret, inden tobakken afsættes
d)
fire-cured: tobak, der er tørret ved ild
e)
sun-cured: tobak, der er tørret i solen
f)
Basmas (sun-cured)
g)
Katerini (sun-cured)
h)
klassisk Kaba-Koulak og lignende sorter (sun-cured).
I bilag XXV er det anført, hvilke sorter der hører til de enkelte grupper.
Artikel 171cb
Virksomheder, der foretager den første forarbejdning
1. Medlemsstaterne godkender de virksomheder, der foretager den første forarbejdning, og som er etableret på deres område, og fastlægger passende betingelser for en sådan godkendelse.
En godkendt virksomhed, der foretager den første forarbejdning, bemyndiges til at indgå dyrkningskontrakter, forudsat at den sælger mindst 60 % af sin afsatte tobak med fællesskabsoprindelse til tobaksforarbejdende virksomheder enten direkte eller indirekte uden yderligere forarbejdning.
2. Medlemsstaten trækker godkendelsen tilbage, hvis forarbejdningsvirksomheden forsætligt eller ved grov uagtsomhed undlader at efterleve bestemmelserne om råtobak på fællesskabsplan eller nationalt plan.
Artikel 171cc
Produktionsområder
For hver sortsgruppe er de i artikel 110k, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede produktionsområder dem, der er fastsat i bilag XXVI til denne forordning.
Medlemsstaterne kan fastsætte mere begrænsede produktionsområder, navnlig af hensyn til kvaliteten. Begrænsede produktionsområder må ikke være større end den administrative enheds eller i Frankrig kantonens areal.
Artikel 171cd
Dyrkningskontrakter
1. De dyrkningskontrakter, der er omhandlet i artikel 110k, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003, indgås mellem en virksomhed, der foretager den første forarbejdning, og en landbruger eller en producentsammenslutning, der repræsenterer denne, forudsat at producentsammenslutningen er anerkendt af den pågældende medlemsstat.
2. Dyrkningskontrakterne indgås for hver sort eller sortsgruppe. I henhold til dem forpligtes den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, til at aftage den i kontrakten fastsatte mængde tobak i blade, og landbrugeren eller den producentsammenslutning, der repræsenterer denne, til at levere den pågældende mængde til den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, forudsat at deres faktiske produktion gør det muligt.
3. For hver høst indeholder dyrkningskontrakterne mindst følgende oplysninger:
a)
navn og adresse på kontraktens parter
b)
den af kontrakten omfattede tobakssort og -sortsgruppe
c)
den mængde, der højst skal leveres
d)
det nøjagtige sted, hvor tobakken produceres: det i artikel 171cc omhandlede produktionsområde, provinsen, kommunen, fastlæggelse af parcellen på grundlag af det integrerede kontrolsystem
e)
den pågældende parcels areal med undtagelse af arbejdsveje og hegn
f)
opkøbsprisen for de forskellige kvaliteter ekskl. støtte, eventuelle tjenesteydelser og afgifter
g)
de aftalte mindstekrav for de enkelte kvalitetsgrader, som der mindst skal være tre af pr. position på stængelen, og et tilsagn fra landbrugeren om, at han vil levere forarbejdningsvirksomheden råtobak, der mindst er af en sådan kvalitet
h)
et tilsagn fra den virksomhed, der foretager den første forarbejdning, om at betale landbrugeren den opkøbspris, der svarer til den konstaterede kvalitet
i)
fristen for betaling af opkøbsprisen, der ikke må overstige 30 dage regnet fra leveringsdagen
j)
et tilsagn fra landbrugeren om at udplante tobak på den pågældende parcel senest den 20. juni i produktionsåret.
4. Hvis udplantningen forsinkes til et senere tidspunkt end den 20. juni, underretter landbrugeren inden denne dato ved anbefalet brev forarbejdningsvirksomheden og medlemsstatens ansvarlige myndighed herom med en begrundelse for forsinkelsen og detaljerede oplysninger om eventuelle ændringer af parcellen.
5. Parterne i en dyrkningskontrakt kan ved en skriftlig ændring forhøje de mængder, der oprindeligt er fastsat i kontrakten. Ændringen forelægges senest 40 dage efter udløbet af fristen for indgåelse af dyrkningskontrakter, der er omhandlet i artikel 171ce, stk. 1, den ansvarlige myndighed til registrering.
Artikel 171ce
Indgåelse og registrering af kontrakter
1. Dyrkningskontrakterne skal, medmindre der foreligger force majeure, være indgået senest den 30. april i produktionsåret. Medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere dato.
2. Medmindre der er tale om force majeure, skal dyrkningskontrakterne, når de er indgået, senest 15 dage efter udløbet af den i stk. 1 angivne frist for indgåelse heraf indgives til registrering ved det ansvarlige organ.
Det ansvarlige organ er organet i den medlemsstat, hvor forarbejdningen skal finde sted.
Finder forarbejdningen sted i en anden medlemsstat end den, hvor tobakken er dyrket, sender det ansvarlige organ i forarbejdningsmedlemsstaten straks en kopi af den registrerede kontrakt til det ansvarlige organ i produktionsmedlemsstaten. Hvis dette organ ikke selv foretager kontrollen af støtteordningen, sender det en kopi af den registrerede kontrakt til det ansvarlige kontrolorgan.
3. Hvis den i stk. 1 fastsatte frist for indgåelse af kontrakter eller den i stk. 2 fastsatte frist for indgivelse af dyrkningskontrakter overskrides med højst 15 dage, nedsættes den støtte, der skal udbetales, med 20 %.
Artikel 171cf
Kontrakter med en producentsammenslutning
1. Hvis dyrkningskontrakten er indgået mellem en virksomhed, der foretager den første forarbejdning, og en producentsammenslutning, skal kontrakten ledsages af en liste med navnene på de berørte landbrugere og deres respektive maksimumsmængder, der skal leveres, parcellens nøjagtige beliggenhed og de berørte parcellers område, jf. artikel 171cd, stk. 3, litra c), d) og e).
Denne liste indgives senest den 15. maj i produktionsåret til registrering ved det ansvarlige organ.
2. De i stk. 1 omhandlede producentsammenslutninger må ikke foretage den første forarbejdning af tobak.
3. Landbrugere, der producerer tobak, må ikke være tilsluttet mere end én producentsammenslutning.
Artikel 171cg
Mindstekrav til kvalitet
Den tobak, der leveres til forarbejdningsvirksomhederne, skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet og fri for de i bilag XXVII opregnede kendetegn. Strengere kvalitetskrav kan fastlægges af medlemsstaten eller aftales mellem de kontraherende parter.
Artikel 171ch
Tvister
Medlemsstaterne kan fastsætte, at tvister om kvaliteten af den tobak, der leveres til den virksomhed, som foretager den første forarbejdning, skal forelægges et voldgiftsorgan. Medlemsstaterne fastsætter reglerne for sådanne organers sammensætning og sagsbehandling. Der skal i voldgiftsorganerne være en eller flere repræsentanter for producenter og samme antal repræsentanter for forarbejdningsvirksomheder.
Artikel 171ci
Støttens størrelse
I henhold til artikel 110k, litra d), i forordning (EF) nr. 1782/2003 fastsætter medlemsstaterne inden den 15. marts i produktionsåret det vejledende støttebeløb pr. kilo af hver tobakssort eller sortsgruppe. Medlemsstaterne kan graduere støtteniveauet på grundlag af kvaliteten af den leverede tobak. For den enkelte sort eller sortsgruppe må støtteniveauet ikke overstige det præmiebeløb for sortsgruppen, der ved Rådets forordning (EF) nr. 546/2002 (10) er fastsat for høsten i 2005.
Medlemsstaterne fastsætter inden for 15 arbejdsdage efter den dag, på hvilken al tobak i forbindelse med den pågældende høst er leveret, det endelige støttebeløb pr. kilo af hver tobakssort eller sortsgruppe. Hvis det samlede støttebeløb, hvorom der ansøges i en medlemsstat, er større end det nationale loft i henhold til artikel 110l i forordning (EF) nr. 1782/2003 som tilpasset i henhold til artikel 110m i samme forordning, foretager medlemsstaten en lineær nedsættelse af de beløb, der udbetales til den enkelte landbruger.
Artikel 171cj
Beregning af støttebetalingen
1. Den støtte, der skal udbetales til landbrugerne, beregnes på grundlag af vægten af den tobak i blade af den pågældende sort eller sortsgruppe, som opfylder mindstekravet til kvalitet, og som overtages af den virksomhed, der foretager den første forarbejdning.
2. Hvis vandindholdet er større eller mindre end det indhold, der i bilag XXVIII er fastsat for den pågældende sort, justeres vægten tilsvarende for hvert point afvigelse, men kun inden for de tolerancegrænser, der er fastsat i samme bilag.
3. Metoderne til bestemmelse af vandindhold, omfanget og hyppigheden af prøveudtagninger og metoden til beregning af den justerede vægt er fastsat i bilag XXIX.
Artikel 171ck
Levering
1. Medmindre der er tale om force majeure, skal landbrugerne levere deres samlede produktion til virksomheden, der foretager den første forarbejdning, senest den 30. april i året efter produktionsåret, idet retten til støtte ellers fortabes. Medlemsstaterne kan fastsætte en tidligere dato.
2. Levering skal ske enten direkte på selve det sted, hvor tobakken vil blive forarbejdet, eller, hvis medlemsstaten tillader det, til et godkendt opkøbscenter. Det ansvarlige kontrolorgan godkender sådanne opkøbscentre, der skal råde over egnede anlæg, vægte og lokaler.
3. Hvis den uforarbejdede tobak ikke er leveret de steder, der er omhandlet i stk. 2, eller den transportvirksomhed, som transporterer bestemte mængder tobak fra opkøbscentret til forarbejdningsanlægget, ikke har tilladelse til at foretage transport, betaler den første forarbejdningsvirksomhed, der har modtaget den pågældende tobak, et beløb svarende til støtten til den pågældende mængde tobak til medlemsstaten. Dette beløb konteres Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).
Artikel 171cl
Betaling
Medlemsstatens ansvarlige organ udbetaler støtten til landbrugeren på grundlag af en kontrolattest, der udstedes af det ansvarlige kontrolorgan, og som attesterer leveringen af tobakken.
Artikel 171cm
Forskud
1. Uanset artikel 10, stk. 1, i forordning (EF) nr. 796/2004 kan medlemsstaterne anvende en ordning med forskud på tobaksstøtten til landbrugerne.
2. Landbrugerne kan indgive deres forskudsansøgninger efter den 16. september i produktionsåret. Nedennævnte dokumenter skal vedlægges disse, medmindre medlemsstaten fastsætter andet, fordi den allerede ligger inde med oplysningerne:
a)
en kopi af dyrkningskontrakten eller dens registreringsnummer
b)
en skriftlig erklæring fra den pågældende landbruger om, hvilke tobaksmængder han kan levere i forbindelse med den igangværende høst.
3. Forskuddet, der højst må svare til 50 % af det støttebeløb, som skal betales på grundlag af det vejledende støtteniveau, der fastsættes i henhold til artikel 171ci, udbetales på betingelse af, at der stilles en sikkerhed svarende til forskudsbeløbet forhøjet med 15 % af forskudsbeløbet.
Sikkerheden frigives, når det samlede støttebeløb er udbetalt i henhold til artikel 19 i forordning (EØF) nr. 2220/85.
4. Forskuddet udbetales fra den 16. oktober i produktionsåret og skal udbetales senest 30 dage efter, at den i stk. 2 omhandlede ansøgning er indgivet, og der er forelagt bevis for, at den i stk. 3 omhandlede sikkerhed er stillet.
Det udbetalte forskud fratrækkes det tobaksstøttebeløb, der skal betales i henhold til artikel 171cl.
5. Medlemsstaterne fastlægger yderligere betingelser for ydelse af forskud, herunder fristen for indgivelse af ansøgninger. En landbruger kan ikke indgive forskudsansøgninger, efter at han har påbegyndt sine leveringer.
Artikel 171cn
Grænseoverskridende forarbejdning
1. Støtten eller forskuddet herpå udbetales af den medlemsstat, hvor tobakken er produceret.
2. Hvis tobakken forarbejdes i en anden medlemsstat end den, hvor den er produceret, fremsender forarbejdningsmedlemsstaten efter kontrol alle de oplysninger, der er nødvendige for, at produktionsmedlemsstaten kan foretage støttebetalingen eller frigive sikkerheden.
Artikel171co
Meddelelser til Kommissionen
1. Hver medlemsstat giver senest den 31. januar hvert produktionsår Kommissionen meddelelse om:
a)
navn og adresse på de organer, der er ansvarlige for registrering af dyrkningskontrakter
b)
navn og adresse på de godkendte virksomheder, der foretager den første forarbejdning.
Kommissionen offentliggør listen over de organer, der er ansvarlige for registrering af dyrkningskontrakter, og de godkendte virksomheder, der foretager den første forarbejdning, i Den Europæiske Unions Tidende, C-udgaven.
2. Hver berørt medlemsstat giver straks Kommissionen meddelelse om de nationale foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af dette kapitel.
Artikel 171cp
Overgangsforanstaltning
Med forbehold af fremtidige ændringer skal producenter, hvis produktionskvoter for tobak blev opkøbt i løbet af 2002- og 2003-høsten i henhold til artikel 14 i forordning (EØF) nr. 2075/92, fra 1. januar 2006 og i resten af de fem produktionsår efter det år, i hvilket deres kvoter er opkøbt, være berettiget til at modtage et beløb svarende til en procentdel af den præmie, der blev ydet for 2005-høsten, således som det vises i tabellerne i bilag XXX. Disse beløb udbetales før den 31. maj hvert år.
8)
I artikel 172 foretages følgende ændringer:
a)
Som stk. 3a og 3b indsættes:
»3a. Forordning (EF) nr. 1591/2001 ophæves. Den anvendes dog fortsat på produktionsåret 2005/06.
3b. Forordning (EØF) nr. 85/93 og (EF) nr. 2848/98 ophæves med virkning fra 1. januar 2006. De anvendes dog fortsat på 2005-høsten.«
b)
Stk. 4 affattes således:
»4. Henvisninger til de ophævede retsakter skal forstås som henvisninger til denne forordning, undtagen hvad angår forordning (EØF) nr. 85/93.«
9)
Teksten i bilaget til denne forordning tilføjes som bilag XXIV-XXX.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2006 med undtagelse af artikel 1, nr. 4), der anvendes fra den 1. januar 2005.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2005.
A BIZOTTSÁG 2182/2005/EK RENDELETE
(2005. december 22.)
az 1782/2003/EK tanácsi rendelet IV. és IVa. címében meghatározott támogatási rendszereket, továbbá a pihentetett terület alapanyag-termelésre való használatát illetően ugyanezen rendelet alkalmazásának részletes szabályozásáról szóló 1973/2004/EK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és 2529/2001/EK rendelet módosításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 145. és 155. cikkére,
mivel:
(1)
Az 1782/2003/EK rendelet 99. cikkének (3) bekezdése szerint a vetőmagra igényelt támogatás összege nem haladhatja meg a Bizottság által meghatározott felső határt. Ha az igényelt támogatások összege meghaladja a meghatározott felső határt, a termelőnkénti támogatás összegét arányosan csökkenteni kell.
(2)
Az 1973/2004/EK bizottsági rendelet (2) 10. fejezete rendelkezik a vetőmagra vonatkozó támogatás megszerzésének feltételeiről. Az említett rendelet 49. cikke előírja, hogy csak azzal a feltétellel adható támogatás, ha a vetőmagot az átvevő legkésőbb a betakarítást követő év június 15-ig vetés céljából forgalomba hozza.
(3)
Komoly nehézségeket okozhat az új rendszer bevezetésében, ha esetleg csökkentési együttható alkalmazására volna szükség. Csökkentési együttható alkalmazását csak úgy lehetne elkerülni, ha akkor fizetnék ki a támogatás teljes összegét, mikor az összes vetőmagot már értékesítették, azaz ha ismertté vált a vetőmag összmennyisége. A támogatást azonban így sokkal később fizetnék ki a termelőknek, esetleg pénzügyi gondokat okozva nekik. E helyzet elkerülése végett indokolt a vetőmagra vonatkozó támogatásnál előlegrendszert bevezetni.
(4)
A 864/2004/EK (3) rendelettel módosított 1782/2003/EK rendelet meghatározza a termeléstől függő támogatásnál a gyapotra, az olívaolajra és a nyersdohányra alkalmazandó szabályokat.
(5)
Az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10a. fejezete alapján így közvetlen támogatásban részesíthető a gyapottermelés. Ezért részletes szabályokat szükséges meghatározni e támogatás odaítélésére.
(6)
Az 1782/2003/EK rendelet 110b. cikkének (1) bekezdése szerint a gyapotra nyújtott hektáronkénti támogatásra való jogosultság feltétele, hogy engedélyezett fajtákat használjon a termelő, és a gyapotot a tagállam által engedélyezett földterületen termessze. Ezért az engedélyezés feltételeit indokolt tisztázni a fajtákat és a gyapottermelésre alkalmas mezőgazdasági földterületeket illetően.
(7)
A hektáronkénti gyapotra vonatkozó támogatás megszerzéséhez a termelőknek engedélyezett földterületeket kell bevetniük. Indokolt megállapítani a bevetés tényét meghatározó kritériumot. Ha a tagállamok a talaj- és éghajlati viszonyoktól és a helyi sajátosságoktól függően meghatároznák a földterületek minimális ültetési sűrűségét, ez objektív kritériumul szolgálhatna annak megállapításához, hogy a bevetés megfelelően történt-e.
(8)
Az 1782/2003/EK rendelet 110c. cikkének (1) bekezdésében megállapított nemzeti bázisterületek túllépése a támogatható földterületre adott támogatás hektáronkénti összegének csökkentésével jár. Görögország esetében azonban indokolt pontosítani a csökkentett összeg kiszámításának módját, mivel az ország területe alterületekre oszlik, amelyeknél más-más támogatási összeg alkalmazandó.
(9)
A gyapottermelő ágazati szervezetek elismerését a tagállamoknak objektív kritériumok szerint kell végezniük, amelyek az ágazati szervezetek méretével, feladataival és belső szervezeti felépítésével kapcsolatosak. Az ágazati szervezet méretének megállapításánál szem előtt kell tartani annak szükségét, hogy a gyapottisztító tag elegendő tisztítatlan gyapotot vehessen át. Mivel az ágazati szervezet fő célkitűzése, hogy jobb minőségű gyapotot szállítsanak le, ennek keretében kell fellépnie a tagjai érdekében.
(10)
Egy termelő mindig csak egy ágazati szervezetnek lehet tagja, nehogy bonyodalmak támadjanak a támogatási rendszer működésében. Ugyanezen okból, ha egy termelő, aki ágazati szervezeti tag, vállalja, hogy az általa megtermelt gyapotot leszállítja, ezt csak olyan gyapottisztítónál teheti meg, aki tagja az ő ágazati szervezetének.
(11)
Az 1782/2003/EK rendelet 110e. cikkével összhangban az ágazati szervezetek dönthetnek úgy, hogy differenciálják a támogatást, amelyre a tagsággal rendelkező termelők jogosultak. A differenciáláshoz használt osztályozási rendszernek olyan kritériumoknak kell megfelelnie, amelyek többek között a leszállítandó gyapot minőségére utalnak, a termelés növekedésével viszont nincsenek összefüggésben. Az ágazati szervezeteknek e célból meg kell határozniuk a parcellák kategóriáit, egyebek mellett annak függvényében, hogy milyen minőségű gyapot terem az adott parcellán.
(12)
Az ágazati szervezeti tagsággal rendelkező termelőknek járó támogatás összegének megállapítása érdekében az osztályozási rendszernek rendelkeznie kell arról, hogy milyen módszerrel osszák szét a differenciált támogatás teljes összegét a parcellák különböző kategóriái között, hogyan mérjék fel, majd sorolják kategóriákba a parcellákat, és hogyan számítsák ki az egy hektárnyi támogatható földterületre jutó támogatás összegét, aszerint hogy az egyes kategóriák milyen költségvetésből gazdálkodhatnak és összesen hány hektár földterületet tartalmaznak.
(13)
A parcelláknak az osztályozási rendszer szerinti kategóriákba való besorolása érdekében a leszállított gyapot elemzés alá vehető az összes érintett fél jelenlétében.
(14)
Mivel a tagsággal rendelkező termelő nem köteles leszállítani az általa megtermelt gyapotot, leszállítás hiányában is jogosultnak kell lennie legalább a támogatás nem differenciált részére. Erre az esetre a differenciáláshoz használt osztályozási rendszerben meg kell határozni, hogy leszállítás hiányában mi az egy hektárnyi támogatható földterületre jutó támogatás minimális összege.
(15)
Az osztályozási rendszer alkalmazásában az egyszerűség végett úgy kell tekinteni, hogy egy adott termelőnek az összes parcellája ugyanazon kategóriába tartozik és azon egyforma minőségű gyapot terem.
(16)
A kifizető ügynökségek, miután az ágazati szervezettől megkapták az értesítést a tagsággal rendelkező termelőknek kifizetendő támogatás összegéről, elvégzik a szükséges ellenőrzéseket és kifizetik a támogatást.
(17)
Az osztályozási rendszert a tagállamnak jóvá kell hagynia. A tagsággal rendelkező termelők kellő időben való tájékoztatása érdekében indokolt meghatározott határidőt előírni, ameddig a tagállamnak el kell döntenie, hogy jóváhagyja-e az ágazati szervezet osztályozási rendszerét és annak esetleges későbbi módosításait. Mivel az ágazati szervezet nem köteles osztályozó rendszert bevezetni és a támogatást eszerint differenciálni, módjában kell állnia, hogy saját döntése alapján - a tagállam értesítése mellett - ne alkalmazza tovább az osztályozó rendszert.
(18)
A gyapotra vonatkozó támogatási rendszerből következik, hogy a tagállamok a gyapottermelésről bizonyos tájékoztatást adnak a termelőiknek, például arról, hogy melyek az engedélyezett fajták, milyen objektív kritériumok szerint engedélyezik a földterületeket, és mi a minimális ültetési sűrűség. A mezőgazdasági termelők kellő időben való tájékoztatása érdekében a tagállamnak meghatározott határidőn belül kell közölnie az említett adatokat.
(19)
Mivel a Bizottság feladata ellenőrizni, hogy megfelelően alkalmazzák a gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatással kapcsolatos előírásokat, indokolt, hogy a tagállamok vele is kellő időben közöljék ugyanezen adatokat, kiegészítve az ágazati szervezetekre vonatkozó néhány adattal.
(20)
A gyapotra vonatkozó, 1782/2003/EK rendelet szerinti támogatási rendszer alkalmazásával tárgytalanná válnak a gyapottámogatási rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2001. augusztus 2-i 1591/2001/EK bizottsági rendeletben (4) foglalt előírások. Ezért az említett rendeletet hatályon kívül kell helyezni.
(21)
Az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10b. fejezete rendelkezik az olajfaligetekre nyújtható közvetlen támogatásról. Ezért részletes szabályokat szükséges meghatározni e támogatás odaítélésére.
(22)
Az 1782/2003/EK rendelet 110i. cikke előírja, hogy a tagállamok az olajfaligeteket legfeljebb öt kategóriába sorolják és mindegyik kategória tekintetében megállapítsák az egy olajbogyó-FIR-hektárra nyújtott támogatást. Ezért a Bizottság feladata, hogy e célból olyan közös keretet hozzon létre, amely az olajfatermő tájegységekkel és a társadalmi hagyományokkal összefüggő környezeti és társadalmi kritériumokból áll.
(23)
Az ellenőrzések javításához szükséges, hogy az olajbogyó-termesztési földrajzi információs rendszerben nyilvántartsák a mezőgazdasági termelők besorolását az olajfaligetek kategóriái szerint. Arra az esetre, ha megváltoznának a természeti és társadalmi adottságok, a kategóriák kiigazítására célszerű lehetőséget biztosítani évente egyszer.
(24)
Az olajfaligetekre olajbogyó-FIR-hektáronként nyújtják a támogatást. Következésképpen szükséges kiszámítani egységes módszerrel, hogy olajbogyó-FIR-hektárban kifejezve mekkora földterületre igényelhetnek támogatást az egyes termelők. A közigazgatási eljárások megkönnyítése végett indokolt ettől eltérni olyan parcellák esetében, amelyek nem érnek el bizonyos, a tagállam által megállapítandó méretet, vagy amelyek olyan közigazgatási területhez tartoznak, ahol a tagállam az olajbogyó-FIR helyett más rendszert vezetett be.
(25)
Az olajbogyó-FIR-hektár szerinti támogatások kifizetését illetően célszerű, hogy kezdetben - a termelők kellő időben való tájékoztatása végett is - a tagállam minden év elején tájékoztató jellegű támogatási összegeket állapítson meg olajfaliget-kategóriánként. A tájékoztató jellegű összeg kiszámításánál azon elérhető adatokra kell támaszkodni, amelyek arra vonatkoznak, hogy a támogatást hány termelőnek és mekkora területű olajfaligetekre nyújtják; a támogatás végleges összegét a tagállam később határozza meg, pontosabb adatok alapján.
(26)
Az olajfaligetek támogathatóságának feltételei közé tartozik, hogy az adott olajfaligetben lévő olajfák száma ne térjen el több mint 10 %-kal a 2005. január 1-jén feljegyzett számuktól. Ahhoz, hogy az említett előírás betartását ellenőrizhessék, a tagállamoknak még az említett időpont előtt meg kell határozniuk az érintett parcella azonosításához szükséges adatokat. Franciaország és Portugália esetében szükséges, hogy az érintett parcellák azonosításához szükséges adatok meghatározására későbbi időpontokat írjanak elő, az olaj- és zsírpiac közös szervezésének létrehozásáról szóló 136/66/EGK rendelet módosításáról szóló, 1998. július 20-i 1638/98/EK rendelet (5) 4. cikkével összhangban elfogadott programok keretében olajfákkal beültetett földterületek figyelembevétele érdekében.
(27)
Azért, hogy az olajfaligetekre vonatkozó támogatás kifizetésére vonatkozó végleges rendelkezések helyes alkalmazását a Bizottság ellenőrizhesse, a tagállamoknak indokolt rendszeresen közölniük az arra vonatkozó adatokat, hogy mely olajfatermő területek részesülnek támogatásban és milyen szintű támogatás jár a különféle kategóriájú olajfaligetekre.
(28)
Az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10c. fejezete alapján közvetlen támogatásban részesíthető a nyersdohánytermelés. Ezért részletes szabályokat szükséges meghatározni e támogatás odaítélésére.
(29)
Az áttekinthetőség érdekében helyénvaló néhány fogalmat meghatározni.
(30)
A dohányfajtákat indokolt csoportokba sorolni szárítási eljárás és előállítási költség szerint, figyelembe véve a nemzetközi kereskedelemben használatos megnevezéseket.
(31)
Szerződéses partnerként betöltött szerepük miatt a termeltetési szerződések megkötésére jogosult elsődleges feldolgozókat indokolt engedélyezésnek alávetni. Indokolt, hogy az engedélyt a szabályok be nem tartása esetén visszavonják, és hogy a tagállamok megállapítsák a dohányfeldolgozás különleges feltételeit.
(32)
Az 1782/2003/EK rendelet 110k. cikkével összhangban a hagyományos termőterületek alapján helyénvaló dohányfajta-csoportonként meghatározni, hogy a támogatás odaítélése céljából melyek legyenek az elismert termőterületek. Indokolt, hogy a tagállamok szűkíthessék a termőterületeket, különösen a minőség javítása érdekében.
(33)
Annak érdekében, hogy lehetőség nyíljék ellenőrzésekre, a támogatás kifizetését pedig hatékonyan lehessen kezelni, indokolt, hogy a mezőgazdasági termelők és az elsődleges feldolgozók között létrejövő szerződések szabályozzák a dohánytermelést. Indokolt betakarításonként meghatározni, hogy a termeltetési szerződésnek melyek a főbb kötelező elemei. A szerződések megkötésének és bejegyzésének határidejéül indokolt elég korai időpontot megállapítani, hogy a termelők a legközelebbi betakarításhoz biztos piacra, a feldolgozók pedig rendszeres ellátásra számíthassanak már a betakarítási év kezdetétől.
(34)
A termelői csoportokkal megkötött termeltetési szerződésekben indokolt megjelölni az egyes termelők főbb adatait, hogy hatékony ellenőrzéseket lehessen tartani. Azért, hogy a verseny ne torzuljon és a nyomon követés ne váljon nehézkessé, a termelői csoportokat indokolt kizárni az elsődleges feldolgozásból. A piaci szerkezetek tiszteletben tartása érdekében indokolt előírni, hogy egy termelő csak egy termelői szervezetnek lehet tagja.
(35)
Indokolt, hogy a támogatható nyersdohány megbízható, kielégítő és eladható minőségű, az értékesítést kizáró tulajdonságoktól mentes legyen.
(36)
A támogatási rendszer sajátosságai miatt indokolt előírni, hogy a vitákat vegyes bizottságok révén rendezzék.
(37)
A nyersdohányra szánt pénzügyi keret megfelelő kezelése érdekében indokolt, hogy a tagállamok a betakarítási év elején tájékoztató jellegű támogatási összegeket állapítsanak meg fajtánként vagy fajtacsoportonként, a végleges támogatási összeget pedig azután állapítsák meg, hogy minden áruátvétel megtörtént. A támogatás végleges összege nem haladhatja meg a 2005. évi támogatás szintjét.
(38)
Indokolt, hogy a tagállamok - a megtermelt dohány minőségének és értékének növelésére való ösztönzésképpen - a leszállított dohány minőségétől is függővé tehessék a fajtánként vagy fajtacsoportonként megállapított támogatási összeget.
(39)
Helyénvaló, hogy a termelő az elsődleges feldolgozónak átadott dohánylevél mennyisége szerint kapja a támogatást, feltéve hogy teljesülnek a minimális minőségi követelmények. A támogatás összegét indokolt felülviszgálni, ha a leszállított dohány nedvességtartalma eltér az ésszerű minőségi követelmények alapján fajtacsoportonként megállapított nedvességtartalomtól. Az áruátvételkor történő ellenőrzések egyszerűsítése végett indokolt megállapítani a mintavétel szintjét és gyakoriságát, valamint a nedvességtartalom meghatározásánál alkalmazott korrigált súly kiszámításának módszerét.
(40)
Az egyik betakarításról a másikra való csalárd átvitel elkerülése végett indokolt korlátozni azt az időszakot, amelyben a feldolgozók átveszik a dohányt. Több tagállamban az ellenőrzéseket a dohány átvételének helyén tartják, nem pedig a feldolgozás helyén. Indokolt meghatározni, hogy mely helyeken kell a dohányt leadni és az ellenőrzéseket végrehajtani. Indokolt tagállami engedélyezés alá vonni ezeket a felvásárlóközpontokat.
(41)
A csalás elkerülése végett indokolt meghatározni a támogatás kifizetésének feltételeit. A kezelés és az ellenőrzés érdekében teendő további intézkedések meghozataláért azonban a tagállamok felelnek.
(42)
Az érintett műveletek tényleges megvalósulásának biztosítása végett a támogatást csak azután lehet kifizetni, hogy a tagállamban megtermelt összes dohány átvételénél megtartották az ellenőrzést. A tájékoztató jellegű támogatási összeg 50 %-ának megfelelő előleg kifizetését azonban indokolt előírni minden termelőnél, aki elegendő biztosítékot nyújtott.
(43)
Adminisztratív okok miatt indokolt, hogy a tagállamokban a támogatást mindig csak az adott tagállam területén előállított termékekre nyújtsák. Szükséges, hogy az előírások az olyan esetekre is tekintettel legyenek, amikor a dohányt más tagállamban dolgozzák fel, mint amelyikben megtermelték. Indokolt, hogy ilyenkor a szóban forgó nyersdohánymennyiséget a termelés helye szerinti tagállamban, annak termelőinek tulajdonítva vegyék figyelembe.
(44)
A dohánypolitika reformjának eredményeképpen megszűnik a dohánykvóta-visszavásárlási program alkalmazása. A 2002. és 2003. évi programban részt vevő termelőknél azonban még 2007-ig, illetőleg 2008-ig folytatják a visszavásárlási összegek kifizetését. A visszavásárlási összeget jelenleg az adott betakarítási év dohánytámogatásának százalékában határozzák meg. 2006. január 1-jétől a jelenlegi dohánytámogatási rendszer megszűnik, ezért átmeneti rendelkezésre van szükség, amely meghatározza, hogy a jövőben minek alapján számítsák ki a kvóta-visszavásárlási összeget. A nyersdohány támogatási szintje a 2002-2005. betakarítási évek alatt nem változott. A folyamatosság érdekében ezért célszerű a visszavásárlási összeg kiszámításánál a 2005. évi támogatási szintet alapul venni.
(45)
A 2075/92/EGK tanácsi rendeletben (6), előírt garanciaküszöb és támogatási rendszer eltörlése miatt indokolt hatályon kívül helyezni a nyersdohányágazatban a jövedelemtámogatási rendszer, a termelési kvóták és a termelői csoportoknak nyújtandó külön támogatás tekintetében a 2075/92/EGK tanácsi rendelet alkalmazása részletes szabályainak meghatározásáról szóló, 1998. december 22-i 2848/98/EK bizottsági rendeletet (7). A dohányágazatban működő ellenőrzési ügynökségekről szóló, 1993. január 19-i 85/93/EGK bizottsági rendelet (8) előírásai elavultak, ezért azokat indokolt hatályon kívül helyezni.
(46)
Az 1973/2004/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(47)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Közvetlen Kifizetések Irányítóbizottságának véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1973/2004/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk (1) bekezdése a következő q), r) és s) ponttal egészül ki:
„q)
a rendelet IV. címének 10a. fejezetében előírt, gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatás;
r)
a rendelet IV. címének 10b. fejezetében előírt, olajfaligetekre vonatkozó támogatás;
s)
a rendelet IV. címének 10c. fejezetében előírt, dohányra vonatkozó támogatás.”
2.
A 3. cikk első bekezdése a) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„a)
legkésőbb a tárgyév szeptember 15-ig: az elérhető területi vagy mennyiségi adatok - adott esetben albázis-területenkénti felosztásban -, az 1782/2003/EK rendelet 95., 96., 99. és 110k. cikke szerinti, tejre vonatkozó, kiegészítő, vetőmagra vonatkozó, illetve dohányra vonatkozó támogatásoknál, amelyeket az adott naptári évre igényeltek;”
3.
A 21. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az 1782/2003/EK rendelet 28. cikkének sérelme nélkül a keményítőgyártásra szánt burgonyára vonatkozó támogatás kifizetését a keményítőgyártáshoz használt burgonyát szállító gazdaság szerinti tagállam teljesíti gazdálkodónként, azután hogy a piaci évre vonatkozó teljes mennyiséget átvette a keményítőgyártó vállalkozó, és azon időponttól számított négy hónapon belül, amelyen az ezen rendelet 20. cikkében említett bizonyítékot bemutatták, és amelyen az ugyanezen rendelet 19. cikkében említett feltételek is teljesültek.”
4.
A szöveg a következő, 49a. cikkel egészül ki:
„49a. cikk
Előlegkifizetések
A tagállamok a vetőmagtermelőket előlegkifizetésekben részesíthetik az adott piaci év december 1-jétől. A 49. cikk értelmében vetés céljából forgalomba hozott vetőmag mennyiségével arányosan kell az ilyen kifizetéseket teljesíteni, feltéve hogy a 10. fejezet összes feltétele teljesül.”
5.
A rendelet a következő, 17a. fejezettel egészül ki:
„17a. FEJEZET
GYAPOTRA VONATKOZÓ TERMÉNYSPECIFIKUS TÁMOGATÁS
171a. cikk
Mezőgazdasági földterületek engedélyezése gyapottermelés céljából
A tagállamok magállapítják az objektív kritériumokat, amelyek az 1782/2003/EK rendelet 110a. cikkében előírt terményspecifikus gyapottámogatás céljából történő földterület-engedélyezés alapjául szolgálnak.
Az említett kritériumok egy vagy több elemen alapulnak az alábbiak közül:
a)
a jelentős mennyiségű gyapotot termelő régiók mezőgazdasága;
b)
a szóban forgó területek talaj- és éghajlati viszonyai;
c)
az öntözővíz-kezelés;
d)
a várhatóan környezetkímélő vetésforgók és termesztéstechnológiák.
171aa. cikk
A vetésre szánt fajták engedélyezése
A tagállamok a közösségi fajtajegyzékben felsoroltak közül a piac szükségleteihez igazodó fajtákat engedélyezik.
171ab. cikk
A támogathatóság feltételei
A területeknek az 1782/2003/EK rendelet 110b. cikkének (1) bekezdésében előírt bevetésénél teljesíteni kell a minimális ültetési sűrűséget, amelyet a tagállamok határoznak meg a talaj- és éghajlati viszonyok és - adott esetben - a helyi sajátosságok függvényében.
171ac. cikk
Mezőgazdasági gyakorlatok
A tagállamok külön szabályokat írhatnak elő a megfelelő növekedési körülményeket biztosító ültetvénygondozáshoz szükséges mezőgazdasági gyakorlatokra vonatkozóan, de nem a betakarítási műveletekre vonatkozóan.
171ad. cikk
A támogatható hektáronként járó támogatási összeg kiszámítása
(1) E rendelet 171ag. cikkének sérelme nélkül, Spanyolország és Portugália esetében, ha az 1782/2003/EK rendelet 110c. cikkének (1) bekezdésében meghatározott nemzeti bázisterületnél nagyobb a gyapottal beültetett támogatható fölterület, az említett cikk (2) bekezdésében megállapított támogatási összeget meg kell szorozni a bázisterület és a támogatható terület hányadosával egyenlő csökkentési együtthatóval.
(2) E rendelet 171ag. cikkének sérelme nélkül, Görögország esetében, ha a gyapottal beültetett támogatható terület nagyobb, mint 300 000 hektár, a támogatás hektáronkénti összegét úgy kell kiszámítani, hogy megszorozzuk a 300 000 hektárt 594 euróval, a 300 000 hektáron felüli területet pedig egy hektáronkénti kiegészítő összeggel, és a két szorzat összegét a teljes támogatható területtel elosztjuk.
Az első albekezdésben említett kiegészítő összeg:
-
342,85 euro, ha legalább 300 000, de nem több mint 370 000 hektárnyi földterület támogatható,
-
342,85 euro megszorozva egy csökkentési együtthatóval, amely 70 000-nek és a 300 000-ren felüli támogatható hektárok számának a hányadosa, ha több mint 370 000 hektárnyi földterület támogatható.
171ae. cikk
Ágazati szervezetek elismerése
Évente legkésőbb december 31-ig a tagállamok a következő évi bevetésre nézve elismernek minden olyan gyapottermelési ágazati szervezetet, amely azt kérelmezi, és amely:
a)
a tagállam által legalább 10 000 hektárban meghatározott alsó határt összességében meghaladó, a 172. cikkben említett engedélyezési kritériumoknak megfelelő földterületet foglal magában, valamint legalább egy gyapottisztító üzemet;
b)
jól körülhatárolható intézkedéseket tesz azzal a céllal, hogy:
-
a megtermelt tisztítatlan gyapot értékesítését fejlesszék,
-
a tisztítatlan gyapot minőségét a gyapottisztító igényei szerint javítsák,
-
természetkímélő eljárásokat használjanak a termelésben;
c)
belső működési szabályokat fogad el, többek között:
-
a belépési és tagdíjfizetési feltételekről, a nemzeti és közösségi jogszabályokkal összhangban,
-
adott esetben az osztályozási rendszerről, amellyel a támogatást a parcellák kategóriái szerint differenciálják, egyebek mellett annak függvényében, hogy milyen minőségű tisztítatlan gyapotot kell leszállítani.
A 2006. évre azonban a tagállamoknak 2006. február 28-ig kell az ágazati szervezeteket elismerniük.
171af. cikk
A termelők kötelezettségei
(1) Egyazon termelő nem lehet tagja több ágazati szervezetnek.
(2) Az ágazati szervezeti tagsággal rendelkező termelő köteles az általa megtermelt gyapotot olyan gyapottisztítónál leadni, aki ugyanazon ágazati szervezet tagja.
(3) Ágazati szervezetben termelőnek részt vennie csak önkéntes belépéssel lehet.
171ag. cikk
A támogatás differenciálása
(1) Az 1782/2003/EK rendelet 110e. cikkében említett osztályozási rendszer meghatározza, az ugyanezen rendelet 110f. cikkének (2) bekezdése alapján már megnövelt támogatással számolva:
a)
a tagsággal rendelkező termelőnek támogatható hektáronként járó támogatás összegét, aszerint hogy a (2) bekezdésben meghatározott kategóriák közül melyikbe tartoznak a termelő parcellái;
b)
a támogatás differenciálására elkülönített összegnek a parcellák kategóriái szerinti, a (2) bekezdéssel összhangban történő felosztására használt módszert.
Az a) pont alkalmazása céljából a bázisösszeg nem lehet kevesebb az 1782/2003/EK rendelet 110c. cikkének (2) bekezdése szerinti, támogatható hektáronkénti támogatási összeg nem differenciált részénél, adott esetben kiigazítva az említett cikk (3) bekezdésével összhangban.
Az a) pontban előírt számítási módnak ki kell térnie arra az esetre is, ha a termelő nem ad le gyapotot tisztításra. Ez esetben az illető termelőnek támogatható hektáronként járó támogatás minimális összege nem lehet kevesebb az 1782/2003/EK rendelet 110c. cikkének (2) bekezdése szerinti, támogatható hektáronkénti támogatási összeg nem differenciált részénél, adott esetben kiigazítva az említett cikk (3) bekezdésével összhangban.
(2) A parcellákat kategóriákba sorolják, amelyeket az elismert ágazati szervezetek határoznak meg, legalább egy minőségi kritérium alapján az alábbiak közül:
a)
az előállított gyapot szálhosszúsága;
b)
az előállított gyapot nedvességtartalma;
c)
az előállított gyapot átlagos idegenanyag-tartalma.
Az osztályozási rendszer megállapítja, hogy milyen eljárással kell az egyes parcellákat e kritériumok szerint értékelni és a meghatározott kategóriákba sorolni.
Az osztályozási rendszer semmiképpen nem tartalmazhat a gyapottermelés növelésével és a gyapot értékesítésével összefüggő kritériumokat.
Az osztályozási rendszer alkalmazása céljából egy termelő összes parcelláját átlag alapján egy kategóriába tartozónak lehet tekinteni, egyforma gyapottermelést feltételezve.
(3) Ha az osztályozási rendszer keretében a parcellák kategóriákba sorolása szükségessé teszi, a gyapottisztító vállalkozónál való leadáskor az összes érintett fél jelenlétében vett reprezentatív minta alapján a tisztítatlan gyapotot elemzés alá veszik.
(4) Az ágazati szervezet a kifizető ügynökség tudtára adja, hogy az osztályozási rendszer alkalmazásából adódóan milyen összegű támogatást kapnak az egyes termelők. A kifizető ügynökség, miután az érintett támogatási összegek tekintetében ellenőrizte a szabályok betartását és a jogosultság meglétét, teljesíti a kifizetést.
171ah. cikk
Az osztályozási rendszer jóváhagyása és módosításai
(1) A 2006. évi bevetés céljából történő, 2006. február 28. előtti jóváhagyása céljából az osztályozási rendszert először a tagállam elé tárják.
Az értesítéstől számított egy hónapon belül kell a tagállamnak eldöntenie, hogy az osztályozási rendszert jóváhagyja-e.
(2) Az elismert ágazati szervezetek legkésőbb január 31-ig értesítik a tagállamot a tárgyévi bevetésre vonatkozó osztályozási rendszeren végrehajtott módosításokról.
Az osztályozási rendszer módosításait úgy kell tekinteni, mint amelyeket jóváhagytak, kivéve ha a tagállam az első bekezdésben említett időponttól számított egy hónapon belül kifogást emel.
Ha az osztályozási rendszer módosításait nem hagyják jóvá, a kifizetendő támogatást a jóváhagyott osztályozási rendszer alapján számítják ki, a nem jóváhagyott módosításokra tekintet nélkül.
(3) Ha az ágazati szervezet úgy dönt, hogy felfüggeszti az osztályozási rendszer alkalmazását, erről értesíti a tagállamot. A felfüggesztés a következő évi bevetéstől kezdve hatályos.
171ai. cikk
Közlések a termelők és a Bizottság felé
(1) A tagállamok a tárgyév január 31-ig értesítik a gyapottermelőket és a Bizottságot:
a)
az engedélyezett fajtákról; a 171aa. cikkel összhangban az említett időpont után engedélyezett fajtákról azonban ugyanezen év március 15-ig kell a termelőket értesíteni;
b)
a földterületek engedélyezésének kritériumairól;
c)
a 171ab. cikk szerinti minimális ültetési sűrűségről;
d)
a kötelezően követendő mezőgazdasági gyakorlatokról.
(2) Fajta engedélyezésének visszavonása esetén a tagállamok legkésőbb január 31-ig értesítik a termelőket a következő évi bevetést illetően.
(3) A tagállamok a következő adatokat közlik a Bizottsággal:
a)
legkésőbb a tárgyév április 30-ig az elismert ágazati szervezetek nevét és az ezek területére, termelési potenciáljára, termelőinek számára, gyapottisztítóinak számára és gyapottisztítási kapacitására vonatkozó főbb jellemzőket;
b)
legkésőbb a tárgyév szeptember 15-ig azon bevetett földterületek nagyságát, amelyekre gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatást igényeltek;
c)
legkésőbb a következő év július 31-ig a végleges adatokat azon bevetett földterületeket illetően, amelyekre a tárgyévre vonatkozóan ténylegesen kifizettek gyapotra vonatkozó terményspecifikus támogatást, csökkentve adott esetben a 796/2004/EK rendelet II. része IV. címének I. fejezete alapján leszámítandó területekkel.”
6.
A rendelet a következő, 17b. fejezettel egészül ki:
„17b. FEJEZET
OLAJFALIGETEKRE VONATKOZÓ TÁMOGATÁS
171b. cikk
Olajfaliget-kategóriák
(1) A tagállamok kijelölik az 1782/2003/EK rendelet 110g. cikkében előírt támogatásban részesíthető olajfaligeteket és legfeljebb öt kategóriába sorolják őket az alábbiak közül választható kritériumokra támaszkodva:
a)
környezeti kritériumok:
i.
a parcellák nehezen közelíthetők meg;
ii.
a földterületeket fizikai romlás fenyegeti;
iii.
különleges jellegű olajfaligetek: idős, kulturális vagy tájvédelmi jelentőségű, meredek talajon álló olajfák, hagyományos, ritka vagy természetvédelmi területen termő fajták;
b)
társadalmi kritériumok:
i.
az olajfatermesztéstől erősen függő térségek;
ii.
térségek, ahol hagyománya van az olajfatermesztésnek;
iii.
kedvezőtlen gazdasági mutatókkal rendelkező térségek;
iv.
az olajfaligetek feladásával fenyegető gazdaságok;
v.
az olajfaligetek aránya a gazdaságon belül;
vi.
jellegzetes, például OEM-, OFJ-, organikus vagy integrált termelésnek otthont adó térségek.
(2) A tagállamok az összes érintett mezőgazdasági termelőnél megállapítják minden támogatható parcelláról, hogy az (1) bekezdésben említett kategóriák közül melyikbe tartozik. Ezt az információt beviszik az olajbogyó-termesztési földrajzi információs rendszerbe (a továbbiakban: olajbogyó-FIR).
(3) A tagállamok évente egyszer kiigazíthatják az (1) bekezdés értelmében meghatározott olajfaliget-kategóriákat.
Ha a kiigazítás eredményeképpen az olajfaligetek besorolása megváltozik, az új besorolás a kiigazítás évét követő évtől alkalmazandó.
171ba. cikk
Területszámítás
(1) A tagállamok a XXIV. mellékletben előírt egységes módszerrel minden termelőnél kiszámítják a támogatható földterület nagyságát.
A területeket olajbogyó-FIR-hektárban, két tizedesjegy pontossággal kell megadni.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, a XXIV. mellékletben meghatározott egységes módszer nem alkalmazandó, ha:
a)
az olajfatermő parcella területe nem haladja meg a tagállam által legfeljebb 0,1 hektárban meghatározott alsó határt;
b)
az olajfatermő parcella olyan közigazgatási területen található, amely nem szerepel az olajbogyó-termelési földrajzi információs rendszer grafikai hivatkozásai között.
Ilyen esetekben a tagállam objektív kritériumok alapján, a mezőgazdasági termelőknek egyenlő elbánást biztosítva határozza meg a támogatható területet.
171bb. cikk
A támogatás összege
(1) A tagállamok minden év január 31-ig megállapítják a különböző kategóriájú olajfaligetekre járó támogatás tájékoztató jellegű, olajbogyó-FIR-hektáronkénti összegét.
(2) A tagállamok minden év október 31-ig megállapítják a különböző kategóriájú olajfaligetekre járó támogatás olajbogyó-FIR-hektáronkénti összegét.
Ezt az összeget úgy kell kiszámítani, hogy az (1) bekezdés szerinti, tájékoztató jellegű összeget megszorozzuk egy együtthatóval, amely egyenlő az 1782/2003/EK rendelet 110i. cikkének (3) bekezdésében meghatározott maximális támogatási összeggel, adott esetben az ugyanezen cikk (4) bekezdésében előírt csökkentést is figyelembe véve, elosztva az e cikk (1) bekezdése szerinti, kategóriánkénti tájékoztató jellegű támogatási összegek és a megfelelő területek szorzatainak összegével.
(3) A tagállamok regionális szinten is alkalmazhatják az (1) és a (2) bekezdést.
171bc. cikk
Alapadatok meghatározása
(1) Az olajbogyó-FIR adataira és a termelők nyilatkozataira támaszkodva a tagállamok 2005. január 1-jéig az 1782/2003/EK rendelet 110h. cikke c) pontjának alkalmazása céljából megállapítják minden olajfatermő parcellánál a támogatható olajfák számát és helyét, a nem támogatható olajfák számát és helyét, az olajfatermő terület nagyságát, valamint az olajfatermő parcella támogatható részének nagyságát és a 171b. cikk szerinti kategóriáját.
(2) A Bizottság által az 1638/98/EK tanácsi rendelet (9) 4. cikke alapján jóváhagyott program részeként Franciaországban és Portugáliában újonnan telepített, az olajbogyó-FIR-be 2007. január 1. előtt felvett ültetvények esetében az (1) bekezdésben említett adatokat a 2005. évben bevetett parcelláknál 2006. január 1-jéig, a 2006. évben bevetett parcelláknál pedig 2007. január 1-jéig kell a tagállamoknak megállapítaniuk. Ezeket az adatokat legkésőbb a 2007. évre benyújtott összevont kérelem alkalmával közlik a termelőkkel.
171bd. cikk
Közlések
A tagállamok minden évben közlik a Bizottsággal:
a)
legkésőbb szeptember 15-ig: az adott évre nyújtandó támogatás iránti kérelmekben szereplő olajfaligetek területére vonatkozó adatokat, kategóriák szerint lebontva;
b)
legkésőbb október 31-ig:
i.
az a) pontban említett, támogathatónak tartott területekre vonatkozó adatokat, figyelembe véve a 796/2004/EK rendelet 51. cikkében előírt csökkentéseket és kiigazításokat is;
ii.
a különböző kategóriájú olajfaligetekre nyújtandó támogatás szintjét;
c)
legkésőbb július 31-ig: az előző évre vonatkozóan ténylegesen támogatásban részesített olajfaligetek területére vonatkozó végleges adatokat, kategóriák szerint lebontva.
7.
A rendelet a következő, 17c. fejezettel egészül ki:
„17c. FEJEZET
DOHÁNYRA VONATKOZÓ TÁMOGATÁS
171c. cikk
Fogalommeghatározások
E fejezet alkalmazásában:
a)
₻leszállítás₫: egy adott napon belül megvalósuló művelet, amelynek során valamely termelő vagy termelői szervezet termeltetési szerződés alapján nyersdohányt ad át egy feldolgozó vállalkozónak;
b)
₻ellenőrzési igazolás₫: az illetékes ellenőrző szerv által kiállított okirat, amely igazolja, hogy az érintett dohánymennyiséget az elsődleges feldolgozó átvette, hogy ezt a mennyiséget bejegyzett szerződés alapján szállították le, és hogy a műveleteket e rendelet 171cj. és 171ck. cikkével összhangban hajtották végre;
c)
₻elsődleges feldolgozó₫: engedéllyel rendelkező természetes vagy jogi személy, aki - saját nevében és saját számlájára - egy vagy több, erre a célra kellően felszerelt elsődleges dohányfeldolgozó üzemben nyersdohány elsődleges feldolgozását végzi;
d)
₻elsődleges feldolgozás₫: a termelő által leszállított nyersdohány feldolgozása tartós, eltartható, a végfelhasználó (gyártó) igényeinek megfelelő minőségű egységes bálákba kötözött vagy csomagokba töltött termékké;
e)
₻termelői szervezet₫: dohánytermelőket képviselő szervezet.
171ca. cikk
Nyersdohányfajta-csoportok
A nyersdohányfajtákat a következő csoportokba sorolják:
a)
mesterséges hővel szárított: szárítókamrában, szabályozott levegőkeringetésnek, hőmérsékletnek és páratartalomnak kitéve szárított dohány;
b)
természetes úton szárított világos: levegőn, fedett helyen szárított dohány;
c)
természetes úton szárított sötét: levegőn, fedett helyen szárított, értékesítés előtt fermentált dohány;
d)
füstöléssel szárított: tűzzel szárított dohány;
e)
napon szárított: napon szárított dohány;
f)
Basmas (napon szárított);
g)
Katerini (napon szárított);
h)
Kaba-Koulak (klasszikus) és hasonló (napon szárított).
Az egyes csoportokba tartozó fajtákat a XXV. melléklet sorolja fel.
171cb. cikk
Elsődleges feldolgozók
(1) A tagállamok engedélyezik a területükön működő elsődleges feldolgozókat és gondoskodnak az engedélyezéshez szükséges feltételek meglétéről.
Egy engedélyezett elsődleges feldolgozó akkor jogosult termeltetési szerződések aláírására, ha az általa értékesített közösségi eredetű dohánynak legalább a 60 %-át további feldolgozás nélkül adja el dohánygyártó vállalkozóknak, akár közvetlenül, akár közvetetten.
(2) A tagállam visszavonja az engedélyt, ha a feldolgozó szándékosan vagy súlyos gondatlanságból nem tartja be a nyersdohányra vonatkozó, közösségi vagy nemzeti szintű előírásokat.
171cc. cikk
Termőterületek
Az 1782/2003/EK rendelet 110k. cikkének a) pontjában említett, az egyes fajtacsoportoknak kijelölt termőterületeket e rendelet XXVI. melléklete tartalmazza.
A tagállamok meghatározhatnak ennél szűkebb termőterületeket, különösen a minőség érdekében. E szűkebb termőterületek nem léphetik túl a közigazgatási egység, illetőleg Franciaország esetében a kanton határait.
171cd. cikk
Termeltetési szerződések
(1) Az 1782/2003/EK rendelet 110k. cikkének c) pontja szerinti termeltetési szerződés egyik részről egy elsődleges feldolgozó, másik részről pedig egy termelő vagy az őt képviselő termelői szervezet között jöhet létre, feltéve hogy a termelői szervezetet az érintett tagállam elismeri.
(2) A termeltetési szerződéseket fajtánként vagy fajtacsoportonként kell megkötni. A termeltetési szerződésben az elsődleges feldolgozó vállalja, hogy átvesz a szerződésben meghatározott mennyiségű dohánylevelet, a termelő vagy az őt képviselő termelői szervezet pedig azt, hogy - tényleges termelésének erejéig - leszállítja az elsődleges feldolgozónak az említett mennyiséget.
(3) Az egyes betakarításokra megkötött termeltetési szerződések kötelezően tartalmazzák legalább az alábbiakat:
a)
a szerződő felek neve és címe;
b)
a fajta vagy fajtacsoport, amelyre a szerződés kiterjed;
c)
a leszállítandó maximális mennyiség;
d)
a dohány pontos termelési helye: a 171cc. cikk szerinti termőterület, a tartomány, a település, valamint a parcellának az integrált ellenőrző rendszer szerinti azonosítója;
e)
az érintett parcella területe, nem számítva a szervizutakat és a termelésből kivont területeket;
f)
a felvásárlási ár minőségi osztály szerint, támogatás nélkül, szolgáltatási díj és adó nélkül;
g)
a minőségi osztály szerinti egyezményes minimális minőségi követelmények, a levél száron való elhelyezkedése szerint legalább három osztályt megkülönböztetve, továbbá a termelő kötelezettségvállalása, hogy a feldolgozónak minőségi osztály szerint leszállított nyersdohány legalább az említett minőségi követelményeket teljesíti;
h)
az elsődleges feldolgozó kötelezettségvállalása, hogy a termelőnek megfizeti a minőségi osztálynak megfelelő felvásárlási árat;
i)
a felvásárlási ár kifizetésének határideje, amely nem lehet több a leszállítás időpontjától számított 30 napnál;
j)
a termelő kötelezettségvállalása, hogy az érintett parcellát legkésőbb a betakarítási év június 20-ig újra beülteti dohánnyal.
(4) Ha az újraültetés a június 20-i határidőnél későbbre halasztódik, erről a termelő még a határidő előtt ajánlott levélben értesíti a feldolgozót és a tagállam illetékes hatóságát, megjelölve a késedelem okát és részletezve a parcellában bekövetkezett bármiféle változást.
(5) A termeltetési szerződés felei írásbeli szerződésmódosítással az eredetileg kikötött mennyiséget megnövelhetik. A szerződésmódosítást legkésőbb a termeltetési szerződések megkötésére a 171ce. cikk (1) bekezdésében előírt határidő utáni negyvenedik napon az illetékes szervhez be kell nyújtani bejegyzésre.
171ce. cikk
A szerződések megkötése és bejegyzése
(1) A termeltetési szerződéseket - a vis maior esetét kivéve - a betakarítási év április 30-ig kell megkötni. A tagállamok korábbi időpontot is előírhatnak.
(2) A megkötött termeltetési szerződéseket - a vis maior esetét kivéve - legkésőbb a megkötésükre az (1) bekezdésben előírt határidőtől számított 15 napon belül az illetékes szervhez be kell nyújtani bejegyzésre.
Az illetékes szerv a feldolgozás helye szerinti tagállam illetékes hatósága.
Ha a feldolgozás más tagállamban történik, mint ahol a dohányt megtermelték, a majdani feldolgozás szerinti tagállam illetékes hatósága a bejegyzett szerződésről haladéktalanul másolatot küld a termelés helye szerinti tagállam illetékes hatóságának. Ha a támogatási rendszert nem ez utóbbi hatóság ellenőrzi, a bejegyzett szerződésről másolatot küld az illetékes ellenőrző szervnek.
(3) Ha a szerződéskötés (1) bekezdés szerinti határidejét, vagy a termeltetési szerződések benyújtására a (2) bekezdésben előírt határidőt több mint 15 nappal túllépik, a kifizetendő támogatás 20 %-kal csökken.
171cf. cikk
Szerződéskötés termelői szervezettel
(1) Ha a termelői szerződés egy elsődleges feldolgozó és egy termelői szervezet között jön létre, jegyzéket kell csatolni hozzá, amelyben meg kell adni az érintett termelők nevét, és minden termelőnél külön meg kell jelölni a maximálisan leszállítandó mennyiséget, az érintett parcellák pontos helyét és azok pontos területét, a 171cd. cikk (3) bekezdésének c), d) és e) pontjának megfelelően.
A jegyzéket legkésőbb a betakarítási év május 15-én az illetékes hatósághoz be kell nyújtani bejegyzésre.
(2) Az (1) bekezdésben említett termelői szervezetek nem végezhetnek elsődleges dohányfeldolgozást.
(3) Egy dohánytermelő nem tartozhat egynél több szervezethez.
171cg. cikk
Minimális minőségi követelmények
Megbízható, kielégítő és eladható minőségű, a XXVII. mellékletben felsorolt tulajdonságoktól mentes dohányt kell a feldolgozóknak leszállítani. Tagállami rendelkezésekben vagy a szerződő felek közötti megállapodásokban ennél szigorúbb minőségi követelmények is megállapíthatók.
171ch. cikk
Viták
A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az elsődleges feldolgozónak leszállított dohány minőségével kapcsolatos vitákat választottbíróság elé kell vinni. A tagállamok határozzák meg a választottbíróságok összetételével és határozathozatali eljárásával kapcsolatos szabályokat. A választottbíróságok tagjai között jelen van - azonos létszámban - a termelők és a feldolgozók egy vagy több képviselője.
171ci. cikk
Támogatási szint
Az 1782/2003/EK rendelet 110k. cikkének d) pontjával összhangban a tagállamok a betakarítási év március 15-ig meghatározzák minden dohányfajtánál vagy fajtacsoportnál a támogatás kilogrammonkénti tájékoztató jellegű összegét. A tagállamok a leszállított dohány minőségétől függően differenciálhatják a támogatás szintjét. Az egyes fajtákra vagy fajtacsoportokra megállapított támogatási szint nem haladhatja meg az 546/2002/EK (10) tanácsi rendeletben a 2005. évi betakarításra fajtacsoportonként előírt támogatási összeget.
A tagállamok az érintett betakarításból származó dohány leszállításának időpontjától számítva 15 munkanapon belül megállapítják minden dohányfajtánál vagy fajtacsoportnál a támogatás kilogrammonkénti végleges összegét. Ha az 1782/2003/EK rendelet 110l. cikkében meghatározott, ugyanezen rendelet 110m. cikkével összhangban kiigazított nemzeti felső határnál nagyobb összegű támogatást igényeltek összesen egy tagállamban, a tagállam a támogatás kifizetendő összegét minden termelőnél lineárisan csökkenti.
171cj. cikk
A támogatás kiszámítása
(1) A támogatás összegét annak alapján számítják ki, hogy az érintett fajtába vagy fajtacsoportba tartozó és a minimális minőségi követelményeket teljesítő dohánylevélből súly szerint mennyit vett át az elsődleges feldolgozó.
(2) Ha a dohány nedvességtartalma eltér a XXVIII. mellékletben előírt, fajtája szerinti értéktől, a súlyt az eltérés minden százalékpontja után ki kell igazítani, az említett mellékletben megállapított tűréshatáron belül.
(3) A nedvességtartalom meghatározásának módszerét, a mintavétel szintjét és gyakoriságát, valamint a korrigált súly kiszámításának módszerét a XXIX. melléklet tartalmazza.
171ck. cikk
Leszállítás
(1) A termelők - a vis maior esetét kivéve - a betakarítási évet követő év április 30-ig termelésük egészét leszállítják az elsődleges feldolgozónak, ellenkező esetben elvesztik a támogatásra való jogosultságukat. A tagállamok korábbi időpontot is előírhatnak.
(2) A dohányt vagy egyenesen a feldolgozás helyére, vagy - ha a tagállam engedélyezi - engedélyezett felvásárlóközpontba kell leszállítani. A felvásárlóközpontokat az illetékes ellenőrző szerv engedélyezi; azoknak megfelelő berendezésekkel, mérőeszközökkel és helyiségekkel kell rendelkezniük.
(3) Ha nem szállították le a feldolgozatlan dohányt a (2) bekezdés szerinti helyekre, vagy ha meghatározott dohánymennyiségek úgy kerültek át a felvásárlóközpontból a feldolgozóüzembe, hogy a szállítónak nem volt engedélye a fuvarra, az érintett dohányt átvevő elsődleges feldolgozó megtéríti a tagállamnak a szóban forgó dohányra nyújtott támogatás összegét. Ezt az összeget az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garancia Alapnak (EMOGA) kell jóváírni.
171cl. cikk
Kifizetés
Az illetékes ellenőrző szerv által a dohány leszállításának igazolásául kiállított ellenőrzési igazolás alapján fizeti ki a tagállam illetékes szerve a termelőnek a támogatást.
171cm. cikk
Előleg
(1) A 796/2004/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a tagállamok előlegrendszert alkalmazhatnak a termelőknek nyújtott, dohányra vonatkozó támogatásnál.
(2) Előlegre irányuló kérelmeiket a termelők a betakarítási év szeptember 16. után nyújthatják be. A kérelemhez az alábbiakat is csatolni kell, kivéve ha a tagállam - ezeknek már birtokában lévén - másképp rendelkezik:
a)
a termeltetési szerződés másolata vagy bejegyzési száma;
b)
az érintett termelő arról szóló írásbeli nyilatkozata, hogy az adott betakarításkor milyen mennyiségű dohányt tud leszállítani.
(3) Az előleg összege a kifizetendő támogatás összegének legfeljebb 50 %-át teheti ki - a 171ci. cikkel összhangban megállapított, tájékoztató jellegű támogatási szintet alapul véve -, kifizetése pedig az előleg 15 %-kal megnövelt összegének megfelelő biztosíték letétbe helyezéséhez van kötve.
A 2220/85/EGK rendelet 19. cikkével összhangban a biztosítékot a támogatás teljes összegének kifizetése után oldják fel.
(4) Az előleget a betakarítási év október 16-tól kezdve fizetik ki, a (2) bekezdésben említett kérelemnek és a (3) bekezdésben említett biztosíték letétbe helyezését tanúsító okiratnak a benyújtásától számítva 30 napon belül.
A kifizetett előleget le kell vonni a 171cl. cikk alapján kifizetendő, dohányra vonatkozó támogatás összegéből.
(5) A tagállamok határozzák meg az előlegek nyújtására vonatkozó további feltételeket, különösen a kérelmek benyújtásának határidejét. A termelők nem nyújthatnak be előlegkérelmet, ha már megkezdték a dohány leszállítását.
171cn. cikk
Országhatáron átnyúló feldolgozás
(1) A támogatást a dohány termelési helye szerinti tagállam fizeti ki, illetőleg előlegezi meg.
(2) Ha a feldolgozás más tagállamban történik, mint ahol a dohányt megtermelték, a feldolgozás szerinti tagállam - miután elvégezte a szükséges ellenőrzéseket - a termelés helye szerinti tagállam rendelkezésére bocsátja a támogatás kifizetéséhez, illetőleg a biztosíték feloldásához szükséges összes információt.
171co. cikk
A Bizottság értesítése
(1) Minden érintett tagállam legkésőbb a betakarítási év január 31-ig közli a Bizottsággal:
a)
a termeltetési szerződések bejegyzéséért felelős szervek nevét és címét;
b)
az engedélyezett elsődleges feldolgozó vállalkozások nevét és címét.
A termeltetési szerződések bejegyzéséért felelős szervek és az engedélyezett elsődleges feldolgozó vállalkozások jegyzékét a Bizottság kihirdeti az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában.
(2) Minden érintett tagállam haladéktalanul értesíti a Bizottságot az e fejezet alkalmazása érdekében hozott nemzeti intézkedésekről.
171cp. cikk
Átmeneti intézkedések
A jövőbeli módosítások sérelme nélkül, azok a termelők, akiktől a 2002. és 2003. évi betakarításkor a 2075/92/EGK rendelet 14. cikke alapján visszavásárolták dohánykvótáikat, 2006. január 1-jétől kezdve a kvóta-visszavásárlás betakarítási évétől számított ötödik betakarítási év leteltéig hátralevő időre jogosultak a 2005. évi betakarításra nyújtott támogatásnak a XXX. mellékletben százalékban meghatározott hányadának megfelelő összegre. Ezen összegeket minden évben május 31-ig kell kifizetni.
8.
A 172. cikk a következőképpen módosul:
a)
A szöveg a következő, (3a) és (3b) bekezdéssel egészül ki:
„(3a) Az 1591/2001/EK rendelet hatályát veszti. A 2005/2006-os gazdasági évre vonatkozóan azonban továbbra is alkalmazni kell.
(3b) A 85/93/EGK és a 2848/98/EK rendelet 2006. január 1-jétől hatályát veszti. A 2005-ös betakarítási évre vonatkozóan azonban továbbra is alkalmazni kell őket.”
b)
A (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A hatályon kívül helyezett jogalkotási aktusokra való hivatkozásokat e rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, kivéve a 85/93/EGK rendelet esetében.”
9.
A szöveg az e rendelethez csatolt XXIV-XXX. melléklettel egészül ki.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2006. január 1-jétől kell alkalmazni, kivéve az 1. cikk 4. pontját, amely 2005. január 1-jétől alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező, és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2005. december 22-én.