KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 2. juni 2004
om Italiens, Regionen Siciliens, statsstøtte til salgsfremme af og reklame for landbrugsprodukter
(meddelt under nummer K(2004) 1923)
(Kun den italienske tekst er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/54/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med denne artikel (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 2. september 1997, registeret den 5. september 1997, informerede Italiens faste repræsentation ved Den Europæiske Union i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 88, stk. 3, Kommissionen om artikel 6 i Siciliens regionallov nr. 27 af 1997.
(2)
Ved telex VI/41836 af 28. oktober 1997 opfordrede Kommissionen de ansvarlige myndigheder til at give yderligere oplysninger om støtten omhandlet i artikel 6 og om regionallov nr. 27 af 1997.
(3)
Ved brev af 19. januar 1998 sendte de ansvarlige myndigheder supplerende oplysninger og meddelte, at loven allerede var trådt i kraft. Meddelelsen blev imidlertid optaget i registret over uanmeldt støtte med nummer NN 36/98, som det blev meddelt Italien ved brev SG(98)D/32328 af 3. april 1998. De ansvarlige myndigheder anførte desuden tydeligt, at den i loven omhandlede støtte ikke ville blive tildelt før en positiv afslutning på proceduren i henhold til traktatens artikel 88.
(4)
Ved telex VI/13937 af 31. maj 2000 (forud anmeldt på engelsk med telex VI/10442 af 14. april 2000) opfordrede Kommissionen de ansvarlige myndigheder til nærmere at forklare bestemmelserne i regionallov nr. 27/1997 og fremsende en kopi af lovteksten.
(5)
Ved brev af 31. juli 2002, registreret den 5. august 2002, meddelte de ansvarlige myndigheder supplerende oplysninger om lovens artikel 5.
(6)
Ved telex AGR 024925 af 22. oktober 2002 bad Kommissionens tjenestegrene de ansvarlige myndigheder om at komme med forklaringer og tydeliggørelser til de nyligt fremsendte oplysninger og til foranstaltningerne i regionallov nr. 27/1997. I samme brev foreslog Kommissionens tjenestegrene de ansvarlige myndigheder at overveje at tilbagetrække anmeldelsen, hvis disse myndigheder kunne give sikkerhed for, at støtteforanstaltningerne i artikel 6 i regionallov nr. 27 af 1997 og eventuelle andre bestemmelser i samme lov endnu ikke var blevet og heller ikke ville blive anvendt.
(7)
Da Kommissionens tjenestegrene ikke havde modtaget noget svar på ovennævnte telex, sendte de ved telex AGR 30657 af 20. december 2002 de italienske myndigheder en rykkerskrivelse, hvori de opfordrede dem til at forelægge de ønskede oplysninger inden en frist på en måned og med angivelse af, at hvis de på det pågældende tidspunkt ikke havde modtaget tilfredsstillende svar på alle punkter, ville Kommissionens tjenestegrene forbeholde sig ret til at foreslå Kommissionen at udstede et påbud om de pågældende oplysninger i medfør af artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (2).
(8)
Ved brev af 10. juli 2003 SG(2003)D/230470 meddelte Kommissionen Italien sin beslutning om påbud om oplysninger med hensyn til artikel 6 og artikel 4 i regionallov nr. 27/1997, der blev vedtaget den 9. juli 2003 (K(2003) 2054 endelig) i medfør af artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999.
(9)
Med påbuddet om oplysninger havde Kommissionen bedt Italien om inden en frist på 20 arbejdsdage fra meddelelsen om sin beslutning at forelægge alle dokumenter, oplysninger og data, der måtte være nødvendige for at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om den ifølge loven ydede støtte var forenelig med fællesmarkedet. Ud over at opfordre Italien til også at give andre oplysninger, der måtte være nyttige for vurderingen af de ovennævnte bestemmelser, præciserede påbuddet en række informationer, som blev Italien bedt om at meddele.
(10)
Kommissionen har hverken modtaget svar på denne henvendelse eller anmodning om en forlængelse af fristen for afgivelse af svar.
(11)
Ved brev af 17. december 2003 (SG(2003)D/233550) meddelte Kommissionen de italienske myndigheder sin beslutning K(2003) 4473 endelig af 16. december 2003, hvormed den indledte proceduren i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, hvad angår støtteforanstaltninger vedrørende artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) og artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997.
(12)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen har opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger hertil.
(13)
Ved brev af 10. februar 2004, registreret den 13. februar 2004, bad Italiens Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union på vegne af regionen Sicilien Kommissionen om en forlængelse på 20 arbejdsdage til at skaffe de oplysninger, Kommissionen udbeder sig i beslutning K(2003) 4473 endelig af 16. december 2003 med henvisning til artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997. Ved samme lejlighed meddelte de italienske myndigheder, at de havde til hensigt at tilbagetrække anmeldelsen af støtteforanstaltningen i artikel 6 (Cooperative, cantine sociali), der som anført i brevet ikke var blevet anvendt.
(14)
Ved telex AGR 05312 af 23. februar 2004 bekræftede Kommissionens tjenestegrene, at forlængelsen, som Italien havde bedt om, var blevet tildelt med virkning fra den 13. februar 2004.
(15)
Ved brev af 18. februar 2004, registreret den 26. februar 2004, videresendte Italiens Faste Repræsentation en anmodning om en forlængelse på 20 arbejdsdage med henvisning til samme støtteforanstaltning.
(16)
Ved brev af 24. februar 2004, registreret den 1. marts 2004, efterfølgende bekræftet ved brev af 12. marts 2003, registreret den 17. marts 2003, gav de italienske myndigheder Kommissionen meddelelse om tilbagetrækningen af anmeldelsen om støtteforanstaltningen i artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997, der som anført i brevene ikke var blevet og ikke ville blive anvendt.
(17)
Ved telex AGR 07074 af 11. marts 2004 blev de italienske myndigheder informeret om, at der ikke ville blive givet nogen forlængelse af fristen for indgivelse af oplysninger og/eller bemærkninger efter den 24. marts 2004, eftersom beslutningen om indledning af proceduren var blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende af 24. februar 2004 og fristen for indsendelse af bemærkninger fra tredjeparter hertil var fastsat til samme dato. I samme telex tog Kommissionens tjenestegrene anmeldelsen til efterretning om tilbagetrækning af artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) fra regionallov nr. 27/1997.
(18)
Kommissionen modtog bemærkninger fra de italienske myndigheder med henvisning til artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997 ved brev af 15. marts 2004 (registreret den 18. marts 2004).
(19)
I overensstemmelse med beslutningen om at indlede proceduren (4) vedrører denne beslutning udelukkende den statsstøtte, der er omhandlet i artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i regionallov nr. 27/1997 til fordel for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, der kan have eksisteret og være givet efter ikrafttrædelse af EF-rammebestemmelser for statsstøtte til reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og visse produkter uden for bilag I (5), (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne for reklame«), dvs. fra den 1. januar 2002.
(20)
I betragtning af at anmeldelsen om artikel 6 (Cooperative, cantine sociali) i regionallov nr. 27/1997 blev trukket tilbage af Italien ved brev af 24. februar 2004, registreret den 1. marts 2004, er der ingen grund til at beskrive og vurdere støtteforanstaltninger vedrørende nævnte artikel 6.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(21)
Artikel 4 (Propaganda di prodotti siciliani) er en ændring af artikel 17 i regionallov nr. 14/1966, og det hedder heri, at »1) reklamekampagner iværksættes direkte af regionalministeriet eller instituttet for udenrigshandel eller af specialorganer eller konsortier, der oprettes af Ente Fiera del Mediterraneo og Ente Fiera di Messina, eller af et af disse foretagender og et eller flere af regionens handelskamre på grundlag af programmerne i artikel 15. Disse programmer kan være treårige. 2) Når der ses bort fra de konsortier, der nævnes i det foregående, gælder reglerne for overdragelse af den offentlige administrations opgaver, hvis programmernes udførelse overlades til organer uden for den nationale eller regionale administration«.
(22)
På trods af de gentagne anmodninger fra Kommissionens tjenestegrene og påbudet om oplysninger udstedt af Kommissionen ved beslutning af 9. juli 2003 har de italienske myndigheder ikke indgivet de oplysninger, som ville have gjort det muligt for Kommissionen at fjerne enhver tvivl om, at artikel 4 måtte indeholde statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og i givet fald vurdere, om sådan støtte kunne anses for forenelig med fællesmarkedet. Det var desuden ikke klart, om den pågældende støtte allerede var blevet givet.
(23)
Kommissionen bemærkede i sin beslutning om at indlede proceduren i traktatens artikel 88, stk. 2, om den pågældende støtteforanstaltning, at den på det tidspunkt i proceduren, af mangel på oplysninger fra de italienske myndigheder, ikke vidste, om artikel 4 i regionallov nr. 27/1997 betød indførelse af eller en ændring i statsstøtte til salgsfremme af og/eller reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I.
(24)
Kommissionen har desuden udtrykt tvivl med hensyn til støtteforanstaltningernes forenelighed med fællesmarkedet, eftersom den ikke havde modtaget svar fra de italienske myndigheder, var det overhovedet ikke klart for Kommissionen, om de i lovens artikel 4 omhandlede finansieringsforanstaltninger var forenelige med de i øjeblikket gældende regler for denne type støtteforanstaltning, dvs. reglerne i rammebestemmelserne for reklame.
(25)
I betragtning af de nærmere regler for gennemførelse af reklame- og salgsfremmeprogrammer og -kampagner omhandlet i artikel 4, beskrevet ovenfor under betragtning 21, tvivlede Kommissionen på, om de deri fastsatte statsstøtteforanstaltninger var blevet gennemført i overensstemmelse med fællesskabsreglerne for offentligt udbud. For så vidt angår især den direkte udvælgelse af virksomheder og organer, der udfører reklamekampagnerne, tvivlede Kommissionen på, om der skriftligt var blevet indgået en gensidigt bebyrdende aftale mellem den kontraherende myndighed og forud valgte tjenesteydere, og i så fald om de strenge betingelser fastsat i Teckal (6) -dommen var blevet opfyldt. Hvis de pågældende betingelser ikke var blevet opfyldt, tvivlede Kommissionen på, om udvælgelsen af mellemmænd var foregået efter reglerne i Rådets direktiv 92/50/EØF (7), hvor disse gælder, og under alle omstændigheder efter traktatens principper, navnlig om ligebehandling og gennemsigtighed, der skal sikre »en passende grad af offentlighed«, som Domstolen kræver (8).
III. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(26)
Kommissionen har ikke modtaget bemærkninger fra interesserede parter.
IV. KOMMENTARER FRA ITALIEN
(27)
Kommissionen har modtaget kommentarer fra Italien, på vegne af Regionen Sicilien, ved brev af 15. marts 2004, registreret den 18. marts 2004.
(28)
I dette brev bekræftede de italienske myndigheder tilbagetrækningen af anmeldelsen af artikel 6 i regionallov nr. 27/1997 og meddelte deres bemærkninger vedrørende artikel 4.
(29)
De italienske myndigheder anførte især, at den ændring, der blev indført med artikel 4 (Reklame for sicilianske produkter) i artikel 17 i regionallov nr. 14/1966 om reklamekampagner der iværksættes af konsortier, der oprettes af Ente Fiera del Mediterraneo og Ente Fiera di Messina eller mellem disse og et eller flere af Regionens handelskamre, ikke er blevet anvendt, fordi de nævnte konsortier aldrig er blevet oprettet.
(30)
Ifølge de givne oplysninger gennemføres reklamekampagnerne direkte af regionalministeriet eller instituttet for udenrigshandel (standardkontrakter i årene 1993-1998 og 1999-2001-2003 i forbindelse med aftaler mellem industriministeriet og regionerne). De ansvarlige myndigheder udvælger hvert år de forslag, der fremsættes med henblik på finansiering, og sørger for de nødvendige tjenester til gennemførelsen heraf i medfør af gældende regler og i overensstemmelse med markedsregler, undtagen hvis der findes eneretskontrakter med organisatorerne.
(31)
Regionalministeriets ansvarsområde dækker ikke kun fødevaresektoren, men også andre sektorer (håndværk, forlag, tekstilsektoren osv.). Med hensyn til den i denne sag relevante sektor finansieres 100 % af omkostningerne i forbindelse med følgende aktiviteter med offentlige midler:
a)
deltagelse i udstillinger og messer i Italien og i udlandet: omkostninger direkte forbundet med leje af udstillingsstand, indretning af standen, vand- og eltilslutning, registrering i begivenhedens officielle katalog, reklame i forbindelse hermed, betaling af tolke, transport og forsikringer
b)
tilrettelæggelse af internationale workshopper i Italien og i udlandet: omkostninger i forbindelse med organisation og tilrettelæggelse af møder (leje af lokaler, indretning, udvælgelse af møder, betaling af tolke og reklame i forbindelse med begivenheden)
c)
reklamer i massemedierne (aviser, flyveblade og plakater, radio, tv).
(32)
Modtagerne af støtte til finansiering af udgifter under litra a) og b) er konsortier af virksomheder og virksomheder, der er behørigt registreret hos handelskamrene i Sicilien. Udvælgelsen af støttemodtagere sker ved et årligt offentligt udbud om indkaldelse af forslag på basis af udvælgelseskriterier, der i forvejen er fastsatte og offentliggjorte i Gazzetta ufficiale della Regione Siciliana (regionens officielle tidende). På basis af betragtning 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (9) udgør støtte under litra a) og b) ikke eksportstøtte, og fra 2002 anvendes de minimis-reglerne på den pågældende støtte. Hvad angår fødevaresektoren, kan den pågældende støtte - i lyset af rammebestemmelserne for reklame - henhøre under den såkaldte »bløde« støtte, der er anført under punkt 14.1 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (10) og benævnt »tilrettelæggelse af konkurrencer, udstillinger og messer«. Selv om regionalloven ikke udtrykkeligt nævner loftet på 100 000 EUR pr. støttemodtager over en treårsperiode, ville støtten til en enkelt virksomhed med henblik på deltagelse i en messe eller workshopper ligge langt under et sådant loft.
(33)
For så vidt angår reklamer i massemedierne, har de italienske myndigheder anført, at reklamekampagnerne både nationalt og i Fællesskabet ikke specifikt vedrørte produkter fra en enkelt virksomhed eller gruppe af virksomheder, men reklamerede for produkterne generelt, uden at fremhæve deres oprindelse, også selv når det drejede sig om regionens typiske produkter. I reklamekampagnerne i fødevaresektoren vedrørte budskabet til forbrugerne et produkt eller en gruppe af produkter uden henvisning til regionens producentvirksomheder. Generisk reklame uden opfordring til køb for produkter af den eneste grund, at produkterne er regionale, kan ikke anses for at være negativ reklame i forhold til produkter fra andre medlemsstater. Reklamen skulle således ikke udgøre en overtrædelse af traktatens artikel 28.
(34)
Bemærkningerne fra de italienske myndigheder vedrører reklame og fremstød i både Det Europæiske Fællesskab og i tredjelande, men der er blevet anvendt de samme kriterier.
V. VURDERING AF STØTTEN
(35)
I henhold til traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(36)
Den pågældende foranstaltning yder støtte via offentlige regionale midler til specifikke landbrugsvirksomheder i Sicilien, der unægteligt begunstiges af en urimelig økonomisk og finansiel fordel til skade for andre virksomheder, der ikke modtager et lignende bidrag. Ifølge EF-Domstolens retspraksis indebærer en virksomheds forbedrede konkurrenceposition takket være statsstøtte generelt en konkurrenceforvridning i forhold til de konkurrerende virksomheder, der ikke modtager sådan støtte (11).
(37)
Foranstaltningen indvirker på samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom samhandlen med landbrugsprodukter i Fællesskabet er betydelig, hvilket fremgår af følgende tabel (12) med angivelse af den samlede værdi af indførsel og udførsel af landbrugsprodukter mellem Italien og Fællesskabet i perioden 1997-2001 (13). Det bør ikke glemmes, at Sicilien blandt de italienske regioner er storproducent af landbrugsprodukter.
Hele landbrugssektoren
Mio. ECU-EUR
Mio. ECU-EUR
Udførsel
Indførsel
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
Med henvisning til ovenstående bør der mindes om, at Domstolen har erklæret, at støtte til en virksomhed kan påvirke samhandlen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencen, når virksomheden konkurrerer med produkter fra andre medlemsstater uden selv at være eksportør. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan den indenlandske produktion forblive den samme eller øges med det resultat, at mulighederne for virksomheder i andre medlemsstater for at afsætte deres produkter på den pågældende medlemsstats marked mindskes. Sådan støtte indvirker derfor på samhandlen mellem medlemsstater og fordrejer konkurrencen (14).
(39)
Kommissionen konkluderer derfor, at denne foranstaltning omfattes af forbuddet i traktatens artikel 87, stk. 1. De italienske myndigheder har aldrig protesteret herimod.
(40)
Forbuddet i artikel 87, stk. 1, er begrænset af undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3.
(41)
Undtagelserne i artikel 87, stk. 2, litra a), b) og c), kan tydeligvis ikke anvendes i dette tilfælde på grund af den pågældende støttes art og formål. De italienske myndigheder har faktisk ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 2, litra a), b) eller c).
(42)
Heller ikke artikel 87, stk. 3, litra a), kan finde anvendelse i den givne sag, fordi støtten ikke er bestemt til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. Desuden har Italien heller ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 3, litra a).
(43)
Artikel 87, stk. 3, litra b), kan heller ikke anvendes på den pågældende støtte, da det ikke drejer sig om støtte, der kan fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Italiens økonomi. Desuden har Italien heller ikke påberåbt sig anvendelse af artikel 87, stk. 3, litra b).
(44)
Den pågældende støttes formål er heller ikke fremme af kulturen eller bevarelse af kulturarven, som omhandlet i artikel 87, stk. 3, litra d), hvilket Italien heller ikke har påberåbt sig.
(45)
I betragtning af støttens karakter og dens formål er den eneste anvendelige undtagelse den, der er anført i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c).
(46)
Anvendelse af den under betragtning 45 anførte undtagelse skal vurderes i lyset af bestemmelserne for ydelse af statsstøtte til fremme af reklame i landbrugssektoren, med andre ord rammebestemmelserne for reklame (15).
(47)
I henhold til punkt 7.1 vil Kommissionen tage de nye rammebestemmelser i anvendelse i forbindelse med ny statsstøtte, herunder også endnu ikke behandlede meddelelser fra medlemsstaterne, med virkning fra den 1. januar 2002. Støtte, der er ulovlig i henhold til artikel 1, litra f), i forordning (EF) nr. 659/1999 vil blive vurderet efter de regler og rammebestemmelser, der gjaldt på det tidspunkt, støtten blev givet.
(48)
I overensstemmelse med beslutningen om at indlede proceduren, hvori Kommissionen udtrykker tvivl om den pågældende foranstaltnings forenelighed med de gældende regler for denne type støtteforanstaltning (16), drejer denne beslutning sig kun om den allerede udbetalte støtte eller den, som er udbetalt efter den 1. januar 2002 til salgsfremme af og reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I.
(49)
Hvad angår støtten til salgsfremstød, er det i punkt 8 i rammebestemmelserne for reklame fastsat, at salgsfremmende foranstaltninger i form af formidling af videnskabelig viden til den brede offentlighed, afholdelse af handelsmesser og -udstillinger, deltagelse i sådanne arrangementer og lignende PR-foranstaltninger, herunder analyser og markedsundersøgelser, derimod ikke betragtes som reklame. Statsstøtte til salgsfremmende foranstaltninger i bred forstand er behandlet i punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (17). Eftersom meddelelsen ikke specificerer, om støtten kun gælder små og mellemstore virksomheder, gælder Kommissionens forordning (EF) nr. 1/2004 af 23. december 2003 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (18) ikke i dette tilfælde.
(50)
Hvad angår støtte til reklame, fastsætter punkt 7 i rammebestemmelserne for reklame, at »reklame« - selve genstanden for de gældende rammebestemmelserne - ikke kun er enhver foranstaltning i massemedierne (presse, radio, tv eller plakater), der skal få forbrugerne til at købe et bestemt produkt, men omfatter alle aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, men også alle former for materiale, som uddeles direkte til forbrugerne med samme formål, herunder salgsfremmende foranstaltninger rettet mod forbrugerne på salgsstedet.
(51)
Af de foreliggende oplysninger fremgår det, at støtte til deltagelse i messer og workshopper i Fællesskabet og uden for Fællesskabet, som beskrevet under betragtning 31, litra a) og b), og under betragtning 32 i denne beslutning, kan støtte til salgsfremmende foranstaltninger kun anses for støtte, for så vidt som de beskrevne aktiviteter hverken omfatter aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, eller materiale uddelt direkte til forbrugerne med dette formål. På basis af punkt 7 i rammebestemmelserne for reklame anses støtte til aktiviteter, der har til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt, samt materiale uddelt direkte til forbrugerne med samme formål, for støtte til reklame.
(52)
I det omfang, foranstaltninger med henblik på deltagelse i messer og workshopper i Fællesskabet og uden for Fællesskabet rent faktisk kan anses for støtte til salgsfremmende foranstaltninger i henhold til punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, kan der ydes støtte op til 100 %, men ikke over 100 000 EUR pr. modtager over en treårig periode. Dette maksimumsbeløb kan overskrides, men ikke overskride 50 % af de støtteberettigede udgifter, hvis støtten ydes virksomheder, der omfattes af definitionen på små og mellemstore virksomheder i Kommissionens forordning (EF) nr. 79/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (19). Til beregning af støttebeløbet anses den, der modtager tjenesterne for at være støttemodtageren. Som det fremgår af de italienske myndigheders kommentarer, finansieres de pågældende salgsfremstød inden for det nævnte maksimum for støtte og er derfor forenelig med de for området gældende regler (20).
(53)
For at undgå fordrejning af konkurrencevilkårene bør denne type støtteforanstaltning principielt kunne udnyttes af de støtteberettigede i det pågældende område baseret på objektivt fastsatte betingelser, som anført i punkt 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren. På basis af de af Italien meddelte oplysninger anført under betragtning 32 ovenfor forekommer disse betingelser at være opfyldt (21). Støtteforanstaltninger, der er begrænset til bestemte sammenslutninger og bestemt til kun at begunstige disses medlemmer, indvirker ikke på sektorens udvikling i sin helhed og betragtes som driftsstøtte. Hvis de pågældende tjenester er blevet ydet af sammenslutninger af producenter eller af andre landbrugsorganisationer til gensidig støtte, skal tjenesterne således være tilgængelige for alle landbrugere. I sådanne tilfælde skal eventuelle bidrag til den pågældende sammenslutnings eller organisations administrationsomkostninger være begrænset til omkostningerne ved leveringen af tjenesteydelsen.
(54)
I det omfang de omfatter aktiviteter med til formål at få de økonomiske aktører eller forbrugerne til at købe det pågældende produkt eller materiale uddelt direkte til forbrugerne med samme formål (f.eks. reklame på salgsstedet eller reklame til de økonomiske aktører, såsom fødevarevirksomheder, engros- eller detailforhandlere, restauranter, hoteller og andre aktører i restaurantsektoren), skal ovennævnte støtteforanstaltninger til fordel for deltagelse i messer og workshopper vurderes i lyset af de gældende regler for støtte til reklame, såsom reklamefremstød i massemedierne (pressen, plakater, radio, fjernsyn), der er beskrevet under betragtning 31, litra c), og betragtning 33 i denne beslutning.
(55)
Ifølge rammebestemmelserne for reklame skal omkostninger til reklame afholdes af producenterne og forhandlerne selv som en del af deres normale økonomiske aktivitet.
(56)
For ikke at blive betragtet som driftsstøtte, men som støtte der er forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), må det kræves, at støtte til reklame ikke ændrer handelsvilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse (negative kriterier), og fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner (positive kriterier). Hvis der ydes statsstøtte, skal det ske under overholdelse af Fællesskabets internationale forpligtelser, som for landbrugsområdets vedkommende er fastsat i WTO-aftalen om landbrug af 1994.
(57)
For at opfylde de negative kriterier i punkt 3.1 i rammebestemmelserne for reklame må støtte ikke gives til reklamekampagner, der strider mod EF-traktatens artikel 28 (punkt 3.1.1), til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret (punkt 3.1.2) eller til støtte til reklame for bestemte virksomheder (punkt 3.1.3). Når offentligt finansierede reklameforanstaltninger desuden betros private virksomheder, for at udelukke en eventuel tildeling af støtte til sådanne virksomheder, skal valget af den pågældende private virksomhed ske under overholdelse af markedsreglerne, evt. ved anvendelse af offentligt udbud i overensstemmelse med fællesskabsreglerne og Fællesskabets retspraksis (22) og navnlig ved at gøre passende reklame for sådanne tiltag, således at markedet for tjenesteydelser forbliver åben for konkurrence, og det er muligt at sikre upartiskhed i udbudsprocedurerne.
(58)
På baggrund af de givne oplysninger ser det ud til, at kriterierne i punkt 3.1.1 (reklamekampagner, der strider mod EF-traktatens artikel 28) og 3.1.3 (støtte til reklame for bestemte virksomheder) er opfyldt for de reklamekampagner, der er beskrevet under betragtning 30 og 31, litra c), og i betragtning 33 i denne beslutning. De italienske myndigheder har imidlertid ikke givet nogen angivelse af, om kriterierne i punkt 3.1.2 (kampagner, der strider mod den afledte EF-ret) ligeledes blev opfyldt.
(59)
Ud over at opfylde de negative kriterier ifølge punkt 3.2 i rammebestemmelserne for reklame skal den subventionerede reklame opfylde mindst en af de positive kriterier, der skal vise, at støtten rent faktisk fremmer udvikling af en bestemt økonomisk aktivitet eller bestemte økonomiske regioner. Dette positive kriterium anses for opfyldt, hvis den subventionerede reklame vedrører et af følgende: landbrugsprodukter og andre produkter, der er overskud af, eller underudnyttede arter; nye produkter eller erstatningsprodukter, der endnu ikke er overskud af; højkvalitetsprodukter, herunder produkter, der er produceret eller fremkommet ved hjælp af miljøvenlige produktions- eller afvandingsmetoder, som f. eks. økologiske landbrugsprodukter; udvikling af visse regioner; udvikling af små og mellemstore virksomheder (SMV), jf. forordning (EF) nr. 70/2001; projekter, der gennemføres af officielt anerkendte organisationer som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (23); projekter, der gennemføres i fællesskab af producentorganisationer eller fiskeriorganisationer, der er anerkendt af de nationale myndigheder.
(60)
Med henvisning til støtte til reklame peger de italienske myndigheders bemærkninger ikke på, at de pågældende reklameforanstaltninger opfylder de ovenfor anførte positive kriterier.
(61)
For så vidt angår loftet over statsstøtte til reklame for landbrugsprodukter, er det i punkt 5 i rammebestemmelserne for reklame bestemt, at direkte støtte fra et offentligt budget principielt ikke må overstige det beløb, som erhvervet selv anvender til en given reklamekampagne. Således bør andelen af direkte støtte i forbindelse med reklame ikke overstige 50 %, og branchens virksomheder skal bidrage med mindst 50 % af udgifterne, enten ved frivillige bidrag eller ved opkrævning af skattelignende afgifter eller obligatoriske bidrag. For at tage hensyn til, hvor vægtige nogle af de positive kriterier i punkt 3.2 er, kan Kommissionen give tilladelse til, at ovennævnte direkte maksimumsstøtte forhøjes til 75 % af udgifterne til reklame for produkter, der er produceret af SMV i områder, som er berettiget til støtte i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra a).
(62)
Af indgivne oplysninger anført under betragtning 31 i denne beslutning fremgår, at alle støtteforanstaltninger og reklame i den pågældende støtteordning finansieres 100 % med offentlige midler. Således er betingelsen om, at 50 % (eller i givet fald 25 %) af finansieringen skal komme fra branchen, ikke opfyldt.
(63)
Af ovenfor anførte vurdering kan Kommissionen konkludere, at den pågældende støtte til reklame ikke opfylder kriterierne i punkt 3.1.2 (støtte til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret), og 3.2 (positive kriterier) og 5 (loft over statsstøtte) i rammebestemmelserne for reklame.
(64)
Denne konklusion gælder for foranstaltninger udført såvel i som uden for Fællesskabet. Eftersom støtte til reklamekampagner uden for Fællesskabet ikke udtrykkeligt er omfattet af rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, anvender Kommissionen en skønsmæssig vurdering heraf. Ifølge Kommissionens sædvanlige praksis kan støtte efter gældende regler for statsstøtte på Fællesskabets område analogt anses for at være forenelig med fællesmarkedet, og det er tilladt med finansiering op til 80 % (24). I det foreliggende tilfælde blev foranstaltningerne, som det fremgår af de givne oplysninger og som belyst under betragtning 31 og 33 ovenfor, gennemført både i og uden for Fællesskabet, og støtten udgjorde i alle tilfælde 100 %. Således blev hverken kriterierne i punkt 3.1.2 (støtte til kampagner, der strider mod den afledte EF-ret), 3.2 (positive kriterier) i rammebestemmelserne for reklame, eller loftet for statsstøtte tilladt af Kommissionen overholdt i dette tilfælde (25). Den pågældende støtte er derfor ikke forenelig med fællesmarkedet.
(65)
Denne beslutning vedrører udelukkende støtteforanstaltninger i landbrugssektoren til salgsfremmende aktiviteter og reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I. Den udgør ikke Kommissionens officielle stilling til spørgsmålet om overensstemmelsen af tjenesteydernes udvælgelse med fællesskabsreglerne for offentligt udbud og retspraksis desangående. Kommissionen forbeholder sig ret til at uddybe undersøgelsen af spørgsmålet i lyset af reglerne for offentligt udbud.
VI. KONKLUSION
(66)
Af ovenfor anførte betragtninger fremgår, at støtte til salgsfremmende aktiviteter, i det omfang den er i overensstemmelse med punkt 13 og 14 i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren, kan anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), hvis det drejer sig om støtte til fremme af udviklingen af bestemte økonomiske aktiviteter.
(67)
Støtteforanstaltninger til reklame, der ikke er i overensstemmelse med rammebestemmelserne for reklame for produkter opført i EF-traktatens bilag I og bestemte produkter, der ikke er opført i dette bilag, er ikke forenelige med fællesmarkedet og kan kun gennemføres, hvis de ændres således, at de bringes i overensstemmelse med nævnte bestemmelser.
(68)
De støtteforanstaltninger, der er ydet til reklame, og som ikke er forenelige med fællesmarkedet, skal, hvis de er blevet ydet, restitueres fra støttemodtagerne.
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Italien har besluttet at yde til markedsføring af landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, i medfør af artikel 4 i Regionen Siciliens regionallov nr. 27/1997, er forenelig med fællesmarkedet.
Denne støtte godkendes derfor.
Artikel 2
Den støtte, som Italien har besluttet at yde til reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I i medfør af artikel 4 i Regionen Siciliens regionallov nr. 27/1997, er uforenelig med fællesmarkedet.
Denne støtte må således ikke ydes.
Artikel 3
Italien træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den i artikel 2 omhandlede støtte, der allerede ulovligt er stillet til rådighed.
Tilbagesøgningen skal ske straks og i overensstemmelse med den nationale lovgivning på betingelse af, at denne muliggør øjeblikkelig og effektiv gennemførelse af denne beslutning. Den støtte, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor den blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil den er blevet tilbagebetalt. Renterne beregnes på basis af den referencesats, der anvendes til at beregne subventionsækvivalenten for regionalstøtte.
Artikel 4
Italien ændrer bestemmelserne i den nationale lovgivning om støtte til reklame for landbrugsprodukter opført i traktatens bilag I, således at de bringes i overensstemmelse med EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til reklame for produkter opført i traktatens bilag I, såvel som for bestemte produkter, der ikke er opført i dette bilag.
Artikel 5
Italien skal senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 6
Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. juni 2004.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
2004. június 2.
az Olaszország Szicília tartománya által a mezőgazdasági termékek promóciójához és reklámozásához előirányzott állami támogatásokról
(az értesítés a C(2004) 1923. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles.)
(EGT vonatkozású szöveg)
(2007/54/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután az érintetteket felkérték, hogy az említett cikk (1) szerint véleményüket közöljék, és a megküldött véleményekre tekintettel,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
1997. szeptember 2-i, 1997. szeptember 5-én iktatott levelével Olaszország Európai Unió melletti Állandó Képviselete, az EK-Szerződés 88. cikke (3) bekezdésének megfelelően bejelentette a Bizottságnak Szicília tartomány 1997. évi 27. sz. tartományi törvényének 6. cikkét.
(2)
A Bizottság ügyosztályai az 1997. október 28-i VI/41836 sz. telexszel felkérték az illetékes hatóságokat, hogy szolgáltassanak magyarázatokat a 6. cikk által előirányzott támogatással és az 1997. évi 27. sz. tartományi törvénnyel kapcsolatban.
(3)
Az illetékes hatóságok 1998. január 19-i levelükkel kiegészítő információkat küldtek, és közölték, hogy a törvény már hatályba lépett. A bejelentést ezért, ahogy az 1998. április 3-i SG(98)D/32328 sz. levélben Olaszországgal közölték, NN 36/98 számon áthelyezték a nem bejelentett támogatások nyilvántartásába. Mindazonáltal az illetékes hatóságok azt is világosan jelezték, hogy a törvény által előirányzott támogatásokat nem fogják addig folyósítani, amíg a Szerződés korábbi 88. cikkének (3) bekezdése szerinti eljárás pozitív eredménnyel le nem zárul.
(4)
2000. május 31-i VI/13937 sz. telexükkel (amelyet megelőzött az április 14-i 2000/VI/10442 sz. angol változatú telex) a Bizottság ügyosztályai felkérték az illetékes hatóságokat, hogy szolgáltassanak magyarázatot a 27/1997 sz. tartományi törvényben álló rendelkezésekről, és küldjék meg a törvény szövegének másolatát.
(5)
Az illetékes hatóságok 2002. július 31-i, 2002. augusztus 5-én iktatott levelükkel kiegészítő információkat küldtek a törvény 5. cikkével kapcsolatban.
(6)
A Bizottság ügyosztályai 2002. október 22-i AGR 024925 sz. telexükkel felkérték az illetékes hatóságokat, hogy szolgáltassanak magyarázatot az utoljára megküldött kiegészítő információkkal és a 27/1997 sz. tartományi törvényben foglalt intézkedésekkel kapcsolatban. Ugyanebben a levélben a Bizottság ügyosztályai az illetékes hatóságok számára kilátásba helyezték a vizsgálat tárgyát képező bejelentés visszavonásának lehetőségét, amennyiben az 1997. évi 27. sz. tartományi törvény 6. cikke és esetleg ugyanezen törvény egyéb rendelkezései által előirányzott támogatási intézkedéseket még nem foganatosították, és amennyiben az illetékes hatóságok biztosítani tudják, hogy a fenti törvény keretében nem folyósítottak és nem fognak folyósítani támogatásokat.
(7)
Mivel a fenti telexre nem kaptak választ, 2002. december 20-i AGR 30657 sz. telexükkel a Bizottság ügyosztályai sürgető levelet küldtek az olasz hatóságok számára, amelyben felkérték őket, hogy egy hónapon belül terjesszék be a kért információkat, pontosítva, hogy amennyiben e határidőn belül nem érkezik mindezen témákra kielégítő válasz, a Bizottság ügyosztályai élnek jogukkal, hogy a Bizottságnak javaslatot tegyenek, hogy az EK-Szerződés 93. cikkének (2) alkalmazási módozatairól szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet 10. cikkének (3) bekezdése szerint információszolgáltatási kötelezettségre való felszólítást bocsásson ki.
(8)
2003. július 10-i SG(2003)D/230470 sz. levelével a Bizottság bejelentette Olaszországnak a 659/1999/EK rendelet 10. cikkének (3) bekezdése szerinti, a 27/1997 sz. regionális törvény 6. és 4. cikkével kapcsolatosan információszolgáltatási kötelezettségre való felszólítást tartalmazó, általa 2003. július 9-én elfogadott határozatot (C(2003) 2054 végleges).
(9)
Ugyanezzel az információszolgáltatási kötelezettségre való felszólítással a Bizottság kérte Olaszországot, hogy a határozatának bejelentésétől számított húsz munkanapon belül szolgáltassa be az összes dokumentumot, információt és adatot, amely annak megállapításához szükséges, hogy a törvény által előirányzott támogatások nyújtására sor került-e, és azok a közös piaccal összeegyeztethetőnek bizonyulnak-e. Olaszország azon felkérésén túl, hogy adjon meg a fenti intézkedések értékeléséhez hasznosnak tartott esetleges egyéb információkat, az információszolgáltatási kötelezettségre való felszólítás számos információt felsorolt, amelynek megküldésére Olaszországot felkérte.
(10)
A Bizottság ügyosztályai sem választ nem kaptak a fenti felszólításra, sem pedig a határidő hosszabbítására vonatkozó kérelmet, amelyen belül a választ meg kellett adni.
(11)
2003. december 17-i (SG(2003)D/233550) levelével a Bizottság értesítette az olasz hatóságokat 2003. december 16-i C(2003) 4473 végleges határozatáról, amellyel a 27/1997 sz. tartományi törvény 4. cikkére (Szicíliai termékek propagandája) és 6. cikkére (Szövetkezetek, szövetkezeti bormérés) vonatkozó támogatási intézkedésekkel kapcsolatban megindította az EK-Szerződés 88. cikke (2) bekezdése szerinti eljárást.
(12)
A Bizottság eljárás megindításáról szóló határozatát (3) az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában tették közzé. A Bizottság felkérte az érintett feleket, hogy e kérdésben terjesszék be véleményüket.
(13)
2004. február 10-i, 2004. február 13-án iktatott levelével Olaszország Európai Unió melletti Állandó Képviselete a Bizottságtól, Szicília tartomány számára, húsz munkanapos hosszabbítást kért a Bizottság által 2003. december 16-i C(2003) 4473 végleges határozatában kért információk megadásához, a 27/1997 sz. tartományi törvény 4. cikkére (Szicíliai termékek propagandája) vonatkozóan. Ugyanezen alkalomból az olasz hatóságok közölték, hogy vissza kívánják vonni a 6. cikk (Szövetkezetek, szövetkezeti bormérés) szerint előirányzott támogatási intézkedés bejelentését, amelynek megvalósítására - ahogy a levélben közölték - nem került sor.
(14)
2004. február 23-i AGR 05312 sz. telexükkel a Bizottság ügyosztályai megerősítették, hogy az Olaszország által kért hosszabbítást 2004. február 23-i hatállyal elfogadták.
(15)
2004. február 18-i, 2004. február 26-án iktatott levelével Olaszország Európai Unió melletti Állandó Képviselete ugyanezen támogatási intézkedésre vonatkozólag húsz munkanapos hosszabbítási kérelmet terjesztett be.
(16)
2004. február 24-i, 2004. március 1-jén iktatott levelükkel, amelyet később a 2003. március 12-i, 2003. március 17-én iktatott levéllel erősítettek meg, az olasz hatóságok értesítették a Bizottságot a 27/1997 sz. tartományi törvény 6. cikke (Szövetkezetek, szövetkezeti bormérés) szerinti támogatási intézkedésre vonatkozó bejelentés visszavonásáról, amely - ahogy levelükben írják - nem került megvalósításra, és nem fog megvalósításra kerülni.
(17)
A 2004. március 11-i AGR 07074 telexszel az olasz hatóságokat értesítették arról a tényről, hogy az információk és/vagy vélemények megküldéséhez a 2004. március 24-i időponton túl nem fognak engedélyezni semmilyen hosszabbítást, mivel az eljárás megindításáról szóló határozatot az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának2004. február 24-i számában közzétették, és harmadik felek részéről az ezzel kapcsolatos vélemények megküldéséhez megszabott határnap ugyanerre az időpontra esik. Ugyanebben a telexben a Bizottság ügyosztályai tudomásul vették a 27/1997 sz. tartományi törvény 6. cikkére (Szövetkezetek, szövetkezeti bormérés) vonatkozó bejelentés visszavonását.
(18)
A Bizottság az olasz hatóságoknak a 27/1997 sz. tartományi törvény 4. cikkére (Szicíliai termékek propagandája) vonatkozó megjegyzéseit a 2004. március 15-i, 2004. március 18-án iktatott levéllel kapta meg.
(19)
Az eljárás megindításáról szóló határozatnak (4) megfelelően a jelen határozat kizárólag a 27/1997 sz. tartományi törvény 4. cikke (Szicíliai termékek propagandája) által a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek javára előirányzott állami támogatásokra vonatkozik, amelyek a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékek, valamint az említett mellékletben nem szereplő bizonyos termékek reklámozását szolgáló állami támogatásokról szóló közösségi irányelvek (5) (a továbbiakban: „reklámozásról szóló irányelvek”) hatálybalépése után, vagyis 2002. január 1-jétől voltak nyújthatók és nyújthatók.
(20)
Mivel a 27/1997 sz. tartományi törvény 6. cikkére (Szövetkezetek, szövetkezeti bormérés) vonatkozó bejelentést Olaszország 2004. február 24-i, 2004. március 1-jén iktatott levelével visszavonta, nincs ok a 6. cikk alkalmazásában előirányzott támogatási intézkedések meghatározására és értékelésére.
II. A TÁMOGATÁSI INTÉZKEDÉSEK RÉSZLETES LEÍRÁSA
(21)
A 4. cikk (Szicíliai termékek propagandája) módosítja a 14/1966 sz. tartományi törvény 17. cikkét, és az alábbiakról intézkedik: „1. A reklámkampányok közvetlenül a Tanácsnokság által vagy a Külkereskedelmi Intézeten keresztül, vagy specializált szervezeteken keresztül, vagy a Földközi-tengeri Vásárhivatal vagy a Messinai Vásárhivatal által alapított társulások révén, vagy ezek és a tartomány egy vagy több kereskedelmi kamarája között az előző 15. cikkben megadott programok alapján kerülnek megvalósításra. Ezek a programok hároméves időtartamúak lehetnek. 2. Az előző pontban említett társulások kivételével, amennyiben a programok végrehajtásával államigazgatáson és tartományi igazgatáson kívüli szerveket bíznak meg, a közigazgatási szolgáltatásokkal való megbízáshoz előirányzott szabályzat szerint kell eljárni.”
(22)
A Bizottság ügyosztályainak ismételt kérései és a Bizottság 2003. július 9-i határozatával kibocsátott, információszolgáltatási kötelezettségre vonatkozó felszólítás ellenére az olasz hatóságok nem juttatták el azokat az információkat, amelyek lehetővé tehették volna a Bizottság számára azon kétség eloszlatását, hogy a 4. cikk az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatásokat valósíthat meg, és adott esetben értékelhesse, hogy ezek a támogatások a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők-e. Nem volt továbbá világos, hogy a kérdéses támogatások nyújtására már sor került-e.
(23)
A vizsgálat tárgyát képező intézkedésről a Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság megjegyezte, hogy az eljárásnak ebben a fázisában az olasz hatóságok részéről szolgáltatandó információk hiányában nem tudta, hogy a 27/1997 sz. tartományi törvény 4. cikke a Szerződés I. mellékletében foglalt mezőgazdasági termékek promóciójával és/vagy reklámozásával kapcsolatban előirányozza-e állami támogatások bevezetését vagy módosítását.
(24)
Továbbá a Bizottság kétségeit fejezte ki a támogatási intézkedések közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban, mivel az olasz hatóságok részéről adandó válaszok hiányában a Bizottság számára egyáltalán nem volt világos, hogy a törvény 4. cikke alapján finanszírozandó intézkedések az ilyen típusú támogatási intézkedésekre jelenleg alkalmazható szabályozásokkal, vagyis a reklámozást szolgáló támogatásokról szóló közösségi irányelvekben rögzített szabályozásokkal összeegyeztethetők-e.
(25)
Továbbá, figyelembe véve a fenti (21) preambulumbekezdésben leírt, a 4. cikk szerinti reklám- és promóciós kampányok és programok megvalósítási módjait, a Bizottság kétségbe vonta, hogy az ott leírt esetleges állami támogatási intézkedések a nyilvános versenytárgyalások tárgyában meghatározott közösségi szabályozásoknak megfelelően fognak-e megvalósításra kerülni. A Bizottság, különösen a reklámkampányokkal megbízott szervek és szervezetek közvetlen kiválasztására tekintettel, kételkedett abban, hogy a szerződő hatóság és a kiválasztott szolgáltatásnyújtók közt létre fog jönni írásbeli visszterhes szerződés, és hogy ebben az esetben teljesülni fognak a Teckal-ítélet (6) által rögzített szigorú feltételek. Feltételezve, hogy ezek a feltételek nem teljesülnének, a Bizottság kételkedett abban, hogy a közvetítők kiválasztása a 92/50/EGK tanácsi irányelv (7) által rögzített szabályozásoknak megfelelően fog történni - amennyiben azok alkalmazhatók -, de mindenképpen a Szerződés által rögzített elvek szerint, különösen az egyenlő elbánás és átláthatóság elve szerint, ahogy a Bíróság előírja (8), „elegendő nyilvánossági fokot” biztosítva.
III. AZ ÉRINTETT FELEK VÉLEMÉNYE
(26)
A Bizottság nem kapott véleményt az érintett felek részéről.
IV. OLASZORSZÁG VÉLEMÉNYE
(27)
Olaszország Szicília tartomány megbízásából közölt véleményét a Bizottság a 2004. március 15-i, 2004. március 18-án iktatott levéllel kapta meg.
(28)
A levélben az olasz hatóságok megerősítették a 27/1997 sz. tartományi törvény 6. cikke bejelentésének visszavonását, és közölték véleményüket a 4. cikkel kapcsolatban.
(29)
Pontosabban az olasz hatóságok jelezték, hogy a 14/1966 sz. tartományi törvény 17. cikkében a 4. cikk (Szicíliai termékek propagandája) által bevezetett módosítás a Földközi-tengeri Vásárhivatal vagy a Messinai Vásárhivatal által alapított társulások részéről, vagy ezek és a tartomány egy vagy több kereskedelmi kamarája között történő reklámkampányok lebonyolítására vonatkozóan nem került alkalmazásra, mivel az említett társulások megalapítására soha nem került sor.
(30)
A szolgáltatott információk szerint a promóciós programok elvégzésére közvetlenül a tanácsnokság által vagy a Külkereskedelmi Intézeten keresztül (a Termelő Tevékenységek Minisztériuma és a tartományok közt létrejött egyezményekkel összefüggésben az 1993-1998. és az 1999-2001-2003. évben megfogalmazott megállapodások) kerül sor. A felelős szervek kiválasztják a finanszírozás céljából évente benyújtott terveket, és a hatályos tárgyi szabályozás értelmében gondoskodnak a végrehajtásukhoz szükséges szolgáltatások biztosításáról, figyelembe véve a piaci szabályozásokat, kivéve azt, amikor a szervezőkkel kizárólagossági szerződések vannak érvényben.
(31)
A tanácsnokság határköre nemcsak az agrár-élelmiszeripari ágazatra terjed ki, hanem más ágazatokra is (kézművesipar, könyvkiadás, textilipar stb.). A vizsgált ágazatra vonatkozólag a viselt költségek 100 %-ában közforrásokkal finanszírozott tevékenységek az alábbiak:
a)
kiállításokon és vásárokon való részvétel Olaszországban és külföldön: a kiállítási terület bérletéhez, a stand berendezéséhez, a víz és villanycsatlakozásokhoz, a rendezvény hivatalos katalógusába való felvételhez, a kapcsolódó reklámozáshoz, tolmácsszolgáltatásokhoz, szállításokhoz és biztosításokhoz közvetlenül szükséges költségek;
b)
nemzetközi workshopok szervezése Olaszországban és külföldön: a találkozók megszervezéséhez és lebonyolításához szükséges költségek (terembérlet, felszerelés, a találkozók kiválasztása, tolmácsszolgáltatások és kapcsolódó reklám);
c)
a tömegkommunikációs eszközökön keresztül történő reklámozás (sajtó, plakátok, rádió, televízió).
(32)
Az a) és b) pontban felsorolt költségekhez a finanszírozások kedvezményezettjei a Szicíliai Kereskedelmi Kamaránál szabályosan bejegyzett vállalatok és vállalati konzorciumok. A kedvezményezettek kiválasztása a részvételi kérelmek benyújtására irányuló, évente közzétett, nyilvános felhívással és előzőleg meghatározott és Szicília Tartomány Hivatalos Lapjában megjelentetett kiválasztási paraméterek alapján történik. Az EK-Szerződés 87. és 88. cikkeinek a kisebb jelentőségű („de minimis”) támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 69/2001 bizottsági rendelet (9) figyelembevétele alapján, az a) és b) pontok szerinti támogatások nem tartoznak az exporttámogatások közé és, 2002-től kezdődően, a szóban forgó támogatásokra a „de minimis” szabályokat alkalmazzák. Az agrár-élelmiszeripari ágazatra vonatkozóan, a reklámozásról szóló iránymutatások alapján, a szóban forgó támogatások az „enyhe” támogatások közé tartozhatnak, amelyeket a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokhoz létrejött és a „versenyek, kiállítások és vásárok szervezésére” vonatkozó közösségi iránymutatások (10) 14.1. pontja szabályoz. Továbbá, azon tény ellenére, hogy a tartományi törvény kifejezetten nem említi a hároméves időszakban a kedvezményezettenkénti 100 000 euro összegű maximumot, a vásárokon és workshopon való részvételhez kedvezményben részesülő egyes cégeknek nyújtott támogatások jóval e maximum alatt maradnának.
(33)
A tömegkommunikációs eszközökön keresztül történő reklámozásra vonatkozóan az olasz hatóságok pontosították, hogy sem a nemzeti, sem a közösségi területen folytatott reklámkampányok nem vonatkoznak jellemzően egy bizonyos vállalat vagy egy vállalatcsoport termékeire, hanem a termékeket általános módon reklámozzák, anélkül, hogy kihangsúlyoznák azok eredetét, még akkor is, amikor a tartomány jellemző termékeiről van szó. Az agrár-élelmiszeripari ágazatra vonatkozó reklámkampányokhoz a fogyasztóknak küldött üzenet egy termékre vagy egy termékcsoportra vonatkozik, a tartomány termelővállalataira történő hivatkozás nélkül. A reklám általános, nem szólít fel a termékek vásárlására, csak azért, mert azok tartományi eredetűek, és más tagállamok termékeivel szemben nem tekinthető negatív reklámnak. A reklám ezért nem sértené a Szerződés 28. cikkét.
(34)
Az olasz hatóságok által előterjesztett vélemény vonatkozik mind az Európai Közösségen, mind harmadik országokon belül folytatott promóciós és reklámkezdeményezésekre, mivel ugyanis ugyanazokat a kritériumokat veszik figyelembe.
V. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
(35)
A Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése alapján az államok által, vagyis állami forrásokból bármilyen formában nyújtott támogatások, amelyek néhány vállalatnak vagy néhány termelési ágazatnak kedvezve torzítják a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyegetnek, a közös piaccal összeegyeztethetetlenek, mégpedig annyiban, amennyiben a tagállamok közti kereskedelmet korlátozzák
(36)
A vizsgálat tárgyát képező intézkedés tartományi közforrások révén olyan speciális szicíliai mezőgazdasági vállalatok számára irányozza elő támogatások nyújtását, amelyek tagadhatatlanul nekik nem járó gazdasági és pénzügyi előnyben részesülnek más vállalatok kárára, amelyek nem részesülnek hasonló hozzájárulásban. Az Európai Közösségek Bíróságának joggyakorlata szerint, egy vállalat versenyhelyzetének állami támogatásnak köszönhető javulása általában a verseny torzulásával jár, az ilyen támogatásban nem részesülő konkurens vállalatokhoz képest (11).
(37)
Az intézkedés annyiban befolyásolja a tagállamok közti kereskedelmet, amennyire jelentős a mezőgazdasági termékek közösségen belüli kereskedelme, ahogy az alábbi táblázatból (12) következik, amelyben az Olaszország és Közösség között 1997-2001 közti időszakban bonyolított importok és exportok összértéke található (13). Számításba kell venni, hogy az olasz tartományok között Szicília nagy mezőgazdasági termelő.
Egész mezőgazdaság
Millió ECU/EUR
Millió ECU/EUR
Export
Import
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
A fentiekben kifejtettekre tekintettel meg kell említeni, hogy a Bíróság kijelentette, hogy egy vállalatnak nyújtott támogatás akkor érintheti hátrányosan a tagállamok közti kereskedelmet és akkor változtathat a konkurencia helyzetén, ha a vállalat anélkül, hogy ő maga exportáló lenne, versenyt jelent más tagállamokból származó termékek számára. Amikor egy tagállam egy vállalatnak támogatást nyújt, a belső termelés ebből következően változatlan maradhat vagy megnövekedhet, azzal a következménnyel, hogy a más tagállamokból származó vállalatok lehetőségei, hogy e tagállam piacára saját termékeket exportálhassák, csökkennek. Az ilyen támogatás ezért hátrányosan érinti a tagállamok közti kereskedelmet és rontja a konkurencia helyzetét (14).
(39)
A Bizottság ezért azt a következtetést vonja le, hogy a vizsgálat tárgyát képező intézkedés a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerinti tilalom alá esik. Az olasz hatóságok soha nem vitatták ezt a pontot.
(40)
A 87. cikk (1) bekezdésének tilalmát a 87. cikk (2) és (3) bekezdésében foglalt kivételszabályok enyhítik.
(41)
A 87. cikk (2) bekezdésének a), b) és c) pontjában felsorolt kivételszabályok a szóban forgó támogatási intézkedések természetét és céljait tekintve egyértelműen alkalmazhatatlanak. Az olasz hatóságok csakugyan nem is hivatkoztak a 87. cikk (2) bekezdése a), b) és c) pontjának alkalmazására.
(42)
A 87. cikk (3) bekezdésének a) pontja sem alkalmazható a jelen ügyben, mivel a támogatások nem szolgálják olyan régiók gazdasági fejlődésének előmozdítását, amelyekben az életszínvonal rendkívül alacsony vagy amelyekben az alulfoglalkoztatottság súlyos formában van jelen. Olaszország továbbá nem is hivatkozott a 87. cikk (3) bekezdése a) pontjának alkalmazására.
(43)
A Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja szintén alkalmazhatatlan a szóban forgó támogatásokra, mivel ezek nem szolgálják egy közös európai érdekű fontos terv megvalósításának előmozdítását, sem pedig az olasz gazdaságban bekövetkező súlyos zavar orvoslását. Olaszország nem is hivatkozott a 87. cikk (3) bekezdése b) pontjának alkalmazására.
(44)
A vizsgálat tárgyát képező támogatások nem szolgálnak és nem is alkalmasak a 87. cikk (3) bekezdésének d) pontja szerinti, a kultúra segítésére és a kulturális örökség megőrzésére irányuló célokra, és Olaszország nem is hivatkozott e rendelkezés alkalmazására.
(45)
A vizsgálat tárgyát képező támogatások természetét tekintve, az egyetlen alkalmazható kivételszabály az, amely az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjában áll.
(46)
A (45) preambulumbekezdés szerinti kivételszabály alkalmazhatóságát a mezőgazdasági ágazatban a promócióra és reklámozásra irányuló állami támogatások nyújtásáról szóló rendelkezések, vagyis a reklámozásról szóló iránymutatásokban (15) rögzített szabályok alapján kell értékelni.
(47)
A reklámozásról szóló iránymutatások 7.1. pontja alapján a Bizottság az új állami támogatásokra magukat az iránymutatásokat fogja alkalmazni, beleértve a tagállamok még függőben lévő bejelentéseit, 2002. január 1-jétől kezdődően. A 659/1999/EK rendelet 1. cikkének f) pontja értelmében a jogtalan támogatások a nyújtásuk időpontjában érvényben lévő szabályozásoknak és iránymutatásoknak megfelelően kerülnek értékelésre.
(48)
Az eljárás megindításáról szól határozatnak megfelelően, amelyben a Bizottság kétségeit fejezte ki a szóban forgó intézkedéseknek az ilyen típusú támogatási intézkedésekre alkalmazható aktuális szabályozásokkal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban (16), a jelen határozat csak a Szerződés I. mellékletében álló mezőgazdasági termékek promóciójára és reklámozására nyújtott és 2002. január 1-jétől kezdve nyújtandó támogatásokra irányul.
(49)
A promócióra irányuló támogatásokat illetően a reklámozásról szóló iránymutatások 8. pontja rögzíti, hogy a reklámozás fogalmába nem tartoznak bele olyan promóciós tevékenységek, mint a tudományos ismeretek terjesztése, vásárok és kiállítások szervezése vagy hasonló rendezvényeken vagy a PR-területen hasonló kezdeményezésekben való részvétel, beleértve a közvélemény-kutatást és piackutatást. A promóciós tevékenységekre irányuló állami támogatásokat tág értelemben a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi irányelvek (17) 13. és 14. pontja szabályozza. Mivel a bejelentés nem pontosítja, hogy a vizsgált támogatásokat csak kis- és középvállalkozásokra alkalmazzák-e, a jelen ügyben az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával és forgalmazásával foglalkozó kis- és középvállalkozások javára nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazására vonatkozó 2003. december 23-i 1/2004/EK bizottsági rendelet (18) nem alkalmazható.
(50)
A reklámozásra irányuló támogatásokat illetően a reklámozásról szóló iránymutatások 7. pontja rögzíti, hogy a „reklám” fogalma - amely ugyanezen alkalmazható iránymutatások tárgyát képezi - nemcsak a tömegkommunikációs eszközökön (mint a sajtó, rádió, televízió vagy plakátok) keresztül folytatott valamely tevékenységre alkalmazandó, amelynek célja a fogyasztók egy bizonyos termék megvásárlására való rábírása, hanem egyébiránt magában foglal bármely tevékenységet, amelynek célja a gazdaság résztvevőit vagy a fogyasztókat egy bizonyos termék megvételére rávenni, valamint az összes, ugyanilyen célból a fogyasztókhoz közvetlenül eljuttatott szóróanyagot, beleértve az értékesítési pontokon a fogyasztókra irányuló reklámtevékenységeket.
(51)
A rendelkezésre álló információkból következik, hogy a Közösségen belüli és a Közösségen kívüli vásárokon és workshopokon való részvételre szánt, a jelen határozat (31) preambulumbekezdésének a) és b) alpontjában és (32) preambulumbekezdésében leírt támogatások teljes egészében csak abban a mértékben tekinthetők promócióra irányuló támogatásoknak, amennyiben a leírt tevékenységek nem tartalmaznak olyan cselekvéseket, amelyek célja a gazdaság résztvevőinek vagy a fogyasztóknak egy bizonyos termék megvásárlására való rábírása, valamint ugyanilyen célból a fogyasztókhoz közvetlenül eljuttatott szóróanyagot sem. A reklámozásról szóló iránymutatások 7. pontja alapján a gazdaság résztvevőinek vagy a fogyasztóknak egy bizonyos termék megvásárlására való rábírását célzó tevékenységekhez és ugyanilyen célból a fogyasztókhoz közvetlenül eljuttatott szóróanyaghoz nyújtott támogatások reklámozásra irányuló támogatásoknak tekintendők.
(52)
Annyiban, amennyiben az intézkedések a Közösségen belüli és a Közösségen kívüli vásárokon és workshopokon való részvételt célozzák, a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások 13. és 14. pontja értelmében valójában promócióra irányuló támogatásoknak tekintendők, a támogatásokat 100 %-ig lehet nyújtani, de azok kedvezményezettenként és háromévenként nem haladhatják meg a 100 000 eurót. Ezt a maximumot túl lehet lépni, feltéve ha nem haladja meg az elszámolható költségek 50 %-át, olyan vállalatoknak nyújtott támogatások esetén, amelyek beletartoznak a kis- és középvállalkozások azon definíciójába, amely az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott állami támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 70/2001/EK bizottsági rendeletben (19) áll. A támogatás összegének számításához kedvezményezettnek a szolgáltatások címzettje tekintendő. Ahogy az olasz hatóságok által küldött véleményből kitűnik, a vizsgált promóciós intézkedéseket az említett támogatási maximum viszonylatában finanszírozzák, és ezért az alkalmazható tárgyi szabályozásokkal (20) összeegyeztethetők.
(53)
A mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló iránymutatások 14. pontja alapján, hogy a verseny ne torzuljon, az érintett terület feltételezhető összes alanyának részesülnie kell tudnia az ilyen jellegű támogatásokban, objektíven meghatározott kritériumok alapján. Az Olaszország által közölt és a jelen határozat (32) preambulumbekezdésében fent leírt információk alapján ez a feltétel teljesítettnek bizonyul (21). A bizonyos szövetségekre korlátozott vagy csak azok tagjainak kedvezni szándékozó támogatások az ágazat fejlődését, azt egészében nézve, nem segítik, és működési támogatásoknak tekintendők. Ezért, amennyiben azokat termelői szövetségek vagy más egymást kölcsönösen segítő mezőgazdasági szervezetek nyújtják, a szóban forgó szolgáltatásoknak az összes gazdálkodó számára hozzáférhetőnek kell lenniük. Ilyen esetekben, a szóban forgó szövetség vagy szervezet adminisztrációs költségeihez való esetleges hozzájárulásoknak a szolgáltatásnyújtás költségeire kell korlátozódniuk.
(54)
Abban a mértékben, amennyire a gazdaság szereplőit és a fogyasztókat egy bizonyos termék megvásárlására való rábírását célzó tevékenységeket, vagy a fogyasztóknak ugyanilyen célból közvetlenül eljuttatott szóróanyagot tartalmaznak (például, reklám az értékesítési pontokon, vagy a gazdasági élet szereplőinek, mint agrár-élelmiszeripari vállalkozóknak, nagy- és kiskereskedőknek, éttermeknek, szállodáknak és a vendéglátás egyéb vállalkozóinak szánt reklám), a vásárokon és workshopokon való részvételt támogató fent említett intézkedéseket a reklámozásra irányuló támogatásokra alkalmazható szabályozások alapján kell értékelni, úgy, mint a tömegkommunikációs eszközökön (sajtó, plakátok, rádió, televízió) keresztül végzett reklámintézkedéseket, amelyek a jelen határozat (31) preambulumbekezdésének c) alpontjában és (33) preambulumbekezdésében kerültek leírásra.
(55)
A reklámozásról szóló iránymutatások alapján a reklámköltségek általában ugyanazon termelőket vagy vállalkozókat kell, hogy terheljék, mint normál gazdasági tevékenységük szerves részét.
(56)
Ezért, hogy ne működési támogatásoknak minősüljenek, hanem a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében a közös piaccal összeegyeztethetőnek legyenek tekinthetők, arra van szükség, hogy a reklámozásra irányuló támogatások ne rontsanak a kereskedelem feltételein a közös érdekkel ellenkező mértékben (negatív kritériumok) és elősegítsék az egyes tevékenységek vagy egyes gazdasági területek fejlődését (pozitív kritériumok). Továbbá az állami támogatásoknak figyelembe kell venniük a Közösség nemzetközi kötelezettségeit, amelyeket a mezőgazdasági ágazatra vonatkozóan a mezőgazdaságról szóló 1994. évi WTO-GATT megállapodás fogalmaz meg.
(57)
A negatív kritériumok kielégítéséhez, a reklámozásról szóló iránymutatások 3.1. pontja alapján a támogatásokat nem lehet olyan reklámkampányokhoz nyújtani, amelyek sértik az EK-Szerződés 28. cikkét (3.1.1. pont) vagy olyan kampányokhoz, amelyek ellentétben állnak a származatott közösségi joggal (3.1.2. pont) vagy olyan reklámokhoz, amelyek bizonyos vállalatokra vonatkoznak (3.1.3. pont). Továbbá amennyiben a közforrásokból finanszírozott reklámtevékenységek elvégzésével magánvállalatokat bíznak meg, ahhoz, hogy az ilyen cégek számára az esetleges támogatásnyújtások kizártak legyenek, a szóban forgó magáncég kiválasztását a piaci szabályozások figyelembevételével kell elvégezni, nem diszkriminatív módon, ha szükséges, a közösségi szabályozásnak és a közösségi joggyakorlatnak (22) megfelelő versenytárgyalásokhoz folyamodva, különösen az ilyen kezdeményezéseknek megfelelő reklámot biztosítva, úgy, hogy a szolgáltatások piaca nyitott maradjon a konkurencia számára és biztosítani lehessen a versenytárgyalási eljárások pártatlanságát.
(58)
A megküldött információk alapján úgy tűnik, hogy a 3.1.1. pont (a Szerződés 28. cikkét sértő kampányok) és a 3.1.3. pont (bizonyos vállalatokra vonatkozó reklámok) által előírt kritériumokat a jelen határozat (30) preambulumbekezdése, (31) preambulumbekezdésének c) alpontja, valamint (33) preambulumbekezdése által leírt reklámintézkedések teljesítik. Az olasz hatóságok azonban nem szolgáltak semmilyen tájékoztatással arra vonatkozóan, hogy a 3.1.2. pontban foglalt kritérium (a származtatott közösségi joggal ellentétben álló kampányok) is teljesül-e.
(59)
A támogatott reklámnak azon túl, hogy kielégíti a reklámozásról szóló iránymutatások 3.2. pontja szerinti negatív kritériumokat, ki kell elégítenie legalább egy pozitív kritériumot, amely annak bizonyítására irányul, hogy a támogatás valóban elősegíti egyes gazdasági tevékenységek vagy egyes gazdasági területek fejlődését. Ez a pozitív feltétel akkor tekintendő kielégítettnek, ha a támogatott reklám az alábbi tevékenységek valamelyikére vonatkozik: mezőgazdasági többlettermelés vagy kihasználatlan fajták; új vagy helyettesítő, de még nem többlettermelések; kiváló minőségű termékek, beleértve a környezetbarát termesztési vagy begyűjtési módszerekkel termesztett termékeket, mint a biotermékeket; bizonyos régiók fejlesztése; a 70/2001/EK rendeletben meghatározott kis- és középvállalkozások (KKV) fejlesztése; a halászati és az akvakultúratermék-ágazatban a piacok közös szervezéséről szóló, 2000. december 17-i 104/2000/EK tanácsi rendelet (23) értelmében hivatalosan elismert szervezetek által megvalósított projektek; termelői szervezetek és a halászati ágazat nemzeti hatóságok által elismert egyéb szervezetei által együttesen megvalósított projektek.
(60)
A reklámozásra irányuló támogatásokat illetően az olasz hatóságok által megküldött vélemények nem jelzik, hogy a szóban forgó reklámintézkedések kielégítik-e a fent említett pozitív kritériumok valamelyikét.
(61)
A mezőgazdasági termékek reklámozásra irányuló állami támogatásainak maximális összegére vonatkozóan a reklámozásról szóló iránymutatások 5. pontja főszabályként úgy rendelkezik, hogy egy, az állami költségvetés terhére nyújtott közvetlen támogatás nem haladhatja meg az ágazat által egy bizonyos reklámkampányhoz előirányzott összeget. Ezért reklámcélú támogatások esetén a közvetlen támogatás hányada nem haladhatja meg az 50 %-ot, és az ágazat vállalatainak legalább 50 %-os mértékben kell hozzájárulniuk a költségekhez, önkéntes hozzájárulások vagy parafiskális kötelezettségek, vagy kötelező hozzájárulások formájában. A reklámozásról szóló iránymutatások 3.2. pontjában foglalt pozitív kritériumok némelyikének jelentőségét számításba véve a Bizottság engedélyezheti a közvetlen támogatás maximális hányadrészének a költségek 75 %-áig történő emelését a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján a támogatásra engedélyezhető területeken lévő KKV-k termékeinek reklámozása esetén.
(62)
A megküldött és a jelen határozat (31) preambulumbekezdésében foglalt információkból kitűnik, hogy a vizsgált támogatási rendszerben előirányzott összes promóciós és reklámintézkedést 100 %-ban közforrásokból finanszírozták. A feltétel, amely szerint a finanszírozás 50 %-ának (vagy adott esetben 25 %-ának) az ágazatból kell származnia, ezért nem teljesül.
(63)
A fent kifejtett értékelésből ezért a Bizottság azt a következtetést vonhatja le, hogy a vizsgált reklámozásra irányuló támogatások nem elégítik ki a reklámozásról szóló iránymutatások 3.1.2. (a származtatott közösségi joggal ellentétben álló kampányok), 3.2. (pozitív kritériumok) és 5. pontja (az állami támogatások maximumai) által előirányzott kritériumokat.
(64)
Ugyanez a következtetés érvényes mind a Közösségen belül, mind a Közösségen kívül megvalósított intézkedésekre. Mivel a Közösségen kívül megvalósított reklámozásra irányuló támogatásokra a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokra alkalmazható iránymutatások nem kifejezetten terjednek ki, a Bizottság értékelésükkor saját belátása szerint jár el. A Bizottság állandó gyakorlata szerint, ha a vizsgált intézkedések megfelelnek a közösségi területen belül alkalmazható állami támogatásokról szóló vonatkozó szabályozásoknak, akkor a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők, és finanszírozásuk 80 %-ig engedélyezhető (24). A jelen esetben, ahogy a szolgáltatott információkból és a jelen határozat (31) és (33) preambulumbekezdésében fent bemutatott információkból kitűnik, a Közösségen belül és kívül foganatosított intézkedések megegyeznek, és a nyújtott támogatás 100 %-nak felel meg. Ezért ebben az esetben sem tartják be sem a reklámozásról szóló iránymutatások 3.1.2. (a származtatott közösségi joggal ellentétben álló kampányok) és 3.2. (pozitív kritériumok) pontját, sem pedig a Bizottság által állami támogatásokhoz engedélyezett maximumot (25). Tehát a szóban forgó támogatások is összeegyeztethetetlenek a közös piaccal.
(65)
A jelen határozat kizárólag a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek promóciójához és reklámozásához a mezőgazdasági ágazatban nyújtott támogatási intézkedésekre vonatkozik. Ez nem képezi a Bizottság hivatalos állásfoglalását a szolgáltatásnyújtók kiválasztásának a nyilvános versenytárgyalások tárgyában megfogalmazott közösségi szabályozásokkal és az ezekkel kapcsolatos joggyakorlattal való összeegyeztethetősége tekintetében. A Bizottság fenntartja a jogot, hogy a kérdést a nyilvános versenytárgyalások tárgyában megfogalmazott szabályozás alapján alapos vizsgálat tárgyává tegye.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(66)
A fent kifejtett észrevételekből arra lehet következtetni, hogy a promócióra irányuló támogatási intézkedések annyiban, amennyiben megfelelnek a mezőgazdasági ágazaton belüli állami támogatásokhoz készült közösségi iránymutatások 13. és 14. pontjának, a 87. cikk (3) bekezdése c) pontja értelmében a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthetők, ha néhány gazdasági tevékenység fejlődésének elősegítését célzó támogatásokról van szó.
(67)
Azok a reklámozásra irányuló támogatási intézkedések, amelyek nem felelnek az EK-Szerződés I. mellékletében felsorolt, valamint e mellékletben nem szereplő bizonyos termékek reklámozásáról szóló iránymutatásokban rögzített rendelkezéseknek, a közös piaccal nem összeegyeztethetőek, és csak akkor valósíthatók meg, ha az említett rendelkezéseknek való megfeleltetésük céljából módosításra kerültek.
(68)
A közös piaccal összeegyeztethetetlen reklámozásra irányuló támogatási intézkedéseket, amelyeket folyósítottak, a kedvezményezetteknek vissza kell fizetniük,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Szicília tartomány 27/97 sz. tartományi törvényének 4. cikkének alkalmazásában Olaszország által a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek promóciójához előirányzott támogatások a közös piaccal összeegyeztethetőek.
E támogatások nyújtása ezért jóváhagyásban részesül.
2. cikk
A Szicília tartomány 27/97 sz. tartományi törvényének 4. cikkének alkalmazásában Olaszország által a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek reklámozásához előirányzott támogatások a közös piaccal összeegyeztethetetlenek.
E támogatások nyújtására ezért nem kerülhet sor.
3. cikk
Olaszország minden szükséges intézkedést megtesz, hogy a kedvezményezettektől visszaszerezze a 2. cikkben jelzett támogatásokat, amennyiben azokat jogtalanul bocsátotta rendelkezésükre.
A visszaszerzésre haladéktalanul és a belső jog eljárásai szerint kell, hogy sor kerüljön, azzal a feltétellel, hogy ezek lehetővé teszik a jelen határozat azonnali és tényleges megvalósítását. A visszafizetendő támogatás magában foglalja a kamatokat is, amelyek a támogatás a kedvezményezett(ek) számára való rendelkezésre állásának napjától, a visszafizetés napjáig számítandók. A kamatokat a regionális célú támogatások területén az egyenértékű támogatás számításához alkalmazott referenciakamat alapján számolják.
4. cikk
Olaszország a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek reklámozásához nyújtott támogatásokra vonatkozó belső jogi rendelkezéseket úgy módosítja, hogy azok megfeleljenek a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékek, valamint e mellékletben nem szereplő bizonyos termékek reklámozásához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi irányelveknek.
5. cikk
Olaszország a jelen határozat kézbesítésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot az alkalmazott harmonizációs intézkedésekről.
6. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje az Olasz Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2004. június 2-án.