RÅDETS AFGØRELSE af 26. maj 1997 om udveksling af oplysninger vedrørende bistand til tredjelandsstatsborgeres frivillige hjemrejse (97/340/RIA)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, navnlig artikel K.3, stk. 2, litra a), og
ud fra følgende betragtninger:
Ifølge traktatens artikel K.1, stk. 3, betragter medlemsstaterne indvandringspolitikken og politikken over for tredjelandsstatsborgere som spørgsmål af fælles interesse;
i punkt 111 i Kommissionens meddelelse af 23. februar 1994 om indvandrer- og asylpolitikken foreslås det, at medlemsstaterne tilnærmer deres respektive politik med hensyn til frivillig hjemrejse for tredjelandsstatsborgere;
en række medlemsstater har indført programmer for bistand til frivillig hjemrejse for såvel tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold som tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold;
for så vidt angår tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold, bør medlemsstaternes politik sigte mod at integrere disse i samfundet, og bistand til frivillig hjemrejse bør ikke fortolkes som udtryk for en politik, der aktivt tilskynder til hjemrejse, men har udelukkende til formål at lette hjemrejsen for dem, der af egen fri vilje har truffet en sådan beslutning;
bistand til frivillig hjemrejse for så vidt angår tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold er i overensstemmelse med Europas humanitære traditioner og kan bidrage til en værdig løsning på problemet med at begrænse antallet af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold i medlemsstaterne; det bør undgås, at en sådan bistand får uønskede tilskyndende virkninger;
denne afgørelse berører hverken bestemmelserne i konventionen af 4. november 1950 om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder eller Genève-konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967 -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1 Udveksling af oplysninger
1. De medlemsstater, der har taget skridt til at indføre programmer for ydelse af bistand til tredjelandsstatsborgeres frivillige tilbagerejse til hjemlandet, aflægger én gang om året rapport herom til generalsekretariatet for Rådet. Generalsekretariatet giver alle medlemsstater og Kommissionen meddelelse herom.
2. Der gives især følgende oplysninger om disse nationale hjemrejseprogrammer:
- hvilke myndigheder der er ansvarlige for programmets gennemførelse, om det er ikke-statslige og/eller internationale organisationer
- programmets anvendelsesområde med hensyn til de omfattede personer
- hvilke betingelser den enkelte tredjelandsstatsborger, der vender hjem, eventuelt yderligere skal opfylde for at kunne komme i betragtning til bistand efter programmet
- hvilke betingelser hjemlandet eventuelt skal opfylde som led i programmet
- bistandens art og omfang (f.eks. rejseudgifter for den hjemrejsende og dennes familie, flytteudgifter, repatrieringstilskud)
- en vurdering af programmets virkninger, herunder bistandsmodtagernes antal, og eventuelle eksempler på, at bistanden har tilskyndende virkninger.
Artikel 2 Analyse
1. Generalsekretariatet for Rådet stiller hvert år et udkast til rapport til rådighed for medlemsstaterne og Kommissionen om de oplysninger, der er modtaget på grundlag af artikel 1. Rapporten skal være udtømmende og omfatte specifikke oplysninger om hvert af de i artikel 1, stk. 2, nævnte elementer.
2. De berørte medlemsstater og Kommissionen gennemgår det i stk. 1 omhandlede udkast til rapport og korrigerer det om nødvendigt.
Artikel 3 Koordinering
1. På grundlag af den i artikel 2, stk. 1, nævnte rapport udveksler de berørte medlemsstater og Kommissionen i Rådet deres synspunkter vedrørende de programmer, der er omhandlet i artikel 1. I den forbindelse sammenligner de navnlig hjemrejseprogrammernes rækkevidde, krav og virkninger med henblik på eventuelt at tilnærme dem til hinanden.
2. De berørte medlemsstater, der ikke har indført disse programmer, vurderer resultaterne og nytten heraf.
Artikel 4
1. Denne beslutning offentliggøres i Tidende.
2. De berørte medlemsstater forelægger første gang den i artikel 1 nævnte rapport senest seks måneder efter offentliggørelsen af denne beslutning i Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. maj 1997.
A Tanács határozata
(1997. május 26.)
a harmadik országok állampolgárainak önkéntes hazatelepülésével kapcsolatos támogatásra vonatkozó információcseréről
(97/340/IB)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak K.3. cikke (2) bekezdésének a) pontjára,
mivel az Európai Unióról szóló szerződés K.1. cikkének 3. pontja kimondja, hogy a tagállamok a bevándorláspolitikát és a harmadik országok állampolgáraira vonatkozó politikát közös érdekű ügynek tekintik;
mivel a bevándorlás- és menekültpolitikáról szóló, 1994. február 23-i bizottsági közlemény 111. pontja javasolja a tagállamok harmadik országok állampolgárainak önkéntes hazatelepülésével kapcsolatos politikáinak közelítését;
mivel számos tagállam programokat hozott létre a harmadik országok jogszerűen, valamint jogellenesen a tagállamban tartózkodó állampolgárai önkéntes hazatelepülésének támogatására;
mivel a harmadik országok jogszerűen a tagállamban tartózkodó állampolgárainak esetében a tagállamoknak ezen személyek társadalomba való beilleszkedésére kell összpontosítaniuk, és mivel az önkéntes hazatelepülés támogatását nem lehet úgy értelmezni, mint amely a hazatelepülést aktívan ösztönző politikát tükrözi, hiszen pusztán azoknak a hazatelepülését célozza, akik saját szabad akaratukból hoznak ilyen döntést;
mivel a harmadik országok jogellenesen a tagállamok területén tartózkodó állampolgárai önkéntes hazatelepülésének támogatása összhangban van az európai humanitárius hagyománnyal és hozzájárulhat a harmadik országok jogellenesen a tagállamok területén tartózkodó állampolgárai számának csökkentését szolgáló emberhez méltó megoldás megtalálásához; mivel el kell kerülni, hogy ez a támogatás nemkívánatos, bevándorlást ösztönző hatást váltson ki;
mivel ez a határozat nem sérti az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, 1950. november 4-i európai egyezményt és az 1967. január 31-i, New York-i jegyzőkönyvvel módosított, a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-i genfi egyezményt,
A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
1. cikk
Információcsere
(1) Azok a tagállamok, amelyek intézkedéseket tettek a harmadik országok állampolgárainak a származási országukba való önkéntes hazatelepülését támogató programok létrehozására, évente jelentést küldenek a programról a Tanács Főtitkárságának. A Főtitkárság továbbítja ezeket az információkat a tagállamoknak és a Bizottságnak.
(2) Az ezekre a nemzeti hazatelepülési programokra vonatkozó információk különösen a következő információkat tartalmazzák:
- a program végrehajtásáért felelős hatóságok, azaz nem kormányzati és/vagy nemzetközi szervezetek,
- a program hatálya alá tartozó személyek,
- bármilyen további követelmény, amelyet az egyes hazatelepülőknek teljesíteniük kell, hogy jogosulttá váljanak a program keretében nyújtandó támogatásra,
- bármilyen követelmény, amelyet a származási országnak a program alapján teljesítenie kell,
- a nyújtott támogatás módja és mértéke (például a hazatelepülő és családja utazási költségei, költözési költségek, hazatelepülési támogatás),
- a program hatékonyságának értékelése, beleértve a kedvezményezettek számát és bármilyen, a hazatelepülést ösztönző hatást.
2. cikk
Elemzés
(1) A Tanács Főtitkársága minden évben jelentéstervezetet készít a tagállamok és a Bizottság számára az 1. cikk alapján kapott információkról. Ez a jelentés kimerítő jellegű és az 1. cikk (2) bekezdése minden pontjára vonatkozóan részletes információt tartalmaz.
(2) Az (1) bekezdés szerinti jelentéstervezetet az érintett tagállamok és a Bizottság megvizsgálja és szükség esetén kiigazítja.
3. cikk
Koordináció
(1) Az érintett tagállamok és a Bizottság a 2. cikk (1) bekezdésében említett jelentéstervezet alapján a Tanács keretein belül véleményt cserélnek az 1. cikkben említett programokkal kapcsolatban. Ennek során különösen a programok hatályát, feltételeit és hatékonyságát hasonlítják össze, tekintettel azok lehetséges közelítésére.
(2) Azok az érintett tagállamok, amelyek nem vezettek be ilyen programokat, megvizsgálják azok eredményeit és hasznosságát.
4. cikk
(1) Ezt a határozatot a Hivatalos Lapban kell kihirdetni.
(2) Az érintett tagállamok az 1. cikkben említett jelentést első alkalommal az e határozatnak a Hivatalos Lapban való kihirdetését követő hat hónapon belül állítják össze.
Kelt Brüsszelben, 1997. május 26-án.