RÅDETS DIREKTIV 95/70/EF af 22. december 1995 om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse sygdomme hos toskallede bløddyr
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
Bløddyr er opført i traktatens bilag II; afsætningen af bløddyr er en vigtig indtægtskilde for akvakultursektoren;
de bløddyrsygdomme, der henvises til i liste II i bilag A til Rådets direktiv 91/67/EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter (3), har meget alvorlige følger for skaldyropdrættet; der forekommer andre sygdomme med lignende følger i tredjelande, der bør udarbejdes en liste over disse, og Kommissionen bør have mulighed for at tilpasse listen til udviklingen i den dyresundhedsmæssige situation;
et udbrud af disse sygdomme kan hurtigt antage epizootisk karakter med en sådan dødelighed og sådanne forstyrrelser til følge, at det kan gøre skaldyropdrættet væsentlig mindre rentabelt;
det er derfor nødvendigt, at det på fællesskabsplan fastsættes, hvilke foranstaltninger der skal træffes i tilfælde af sygdomsudbrud for at sikre en rationel udvikling af skaldyropdrættet og øge beskyttelsen af dyresundheden i Fællesskabet;
medlemsstaterne bør indberette alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr til Kommissionen og de øvrige medlemsstater;
der må i så fald træffes foranstaltninger med sigte på at forhindre spredning af sygdommen, især i forbindelse med flytning af levende, toskallede bløddyr fra de pågældende brug og zoner;
en grundig epizootisk undersøgelse er påkrævet for at fastslå sygdommens oprindelse og hindre, at den spredes videre;
for at sikre et effektivt bekæmpelsessystem må diagnosticeringen af disse sygdomme harmoniseres og foretages under kompetente laboratoriers ansvar; disses samarbejde kan koordineres af et referencelaboratorium udpeget af Fællesskabet;
for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv bør der fastlægges en kontrolprocedure på fællesskabsplan;
fælles foranstaltninger til bekæmpelse af sygdomme er et minimumskrav for opretholdelse af en ensartet dyresundhedsstatus;
det bør overlades til Kommissionen at vedtage de nødvendige gennemførelsesbestemmelser -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv fastsættes der minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af de sygdomme hos toskallede bløddyr, der omhandles i dette direktiv.
Artikel 2
1. Ved anvendelsen af dette direktiv finder definitionerne i artikel 2 i direktiv 91/67/EØF og i artikel 2 i direktiv 91/492/EØF (4) anvendelse i det omfang, det er relevant.
2. Desuden forstås ved »konstateret abnorm dødelighed«: pludseligt indtrædende dødelighed, som rammer ca. 15 % af bestandene inden for et kortvarigt tidsrum mellem to observationer (med bekræftelse i løbet af 15 dage). I klækningsanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der ikke kan udklækkes larver i en periode, der omfatter flere efterfølgende gydninger fra forskellige gydebestande. I yngelanlæg anses dødeligheden for abnorm, hvis der inden for kort tid forekommer en pludselig, omfattende dødelighed i flere cylindre.
Artikel 3
Medlemsstaterne skal påse, at alle brug, som opdrætter toskallede bløddyr:
1) registreres af den officielle tjeneste; denne registrering skal løbende ajourføres
2) fører et register:
a) over levende toskallede bløddyr, der tilgår bruget, med detaljerede oplysninger om levering, antal eller vægt, størrelse og oprindelse
b) over toskallede bløddyr, der forlader bruget til genudlægning andetsteds, med detaljerede oplysninger om afsendelse, antal eller vægt, størrelse og bestemmelsessted
c) over konstateret abnorm dødelighed.
Den officielle tjeneste skal, såfremt den anmoder herom, til enhver tid have adgang til at gennemgå dette register, som skal ajourføres regelmæssigt og opbevares i fire år.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne skal påse, at der gennemføres et løbende overvågnings- og prøveudtagningsprogram i brug og zoner med opdræt af toskallede bløddyr samt på naturlige banker, der benyttes til opdræt, med henblik på at konstatere abnorm dødelighed, således at det sikres, at bestandenes sundhedstilstand overvåges.
Endvidere kan den officielle tjeneste anvende ovennævnte program i renseanlæg og lagerbassiner, som udleder vand i havet.
Hvis der under anvendelsen af programmet konstateres abnorm dødelighed, eller hvis den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme, skal man:
- opstille en liste over lokaliteter, hvor sygdommene i direktiv 91/67/EØF, bilag A, liste II, findes, medmindre disse sygdomme er omfattet af et program, der er godkendt i henhold til nævnte direktiv
- opstille en liste over lokaliteter, hvor der er konstateret en abnorm dødelighed i forbindelse med sygdommene i bilag D, eller hvorom den officielle tjeneste har oplysninger, der giver anledning til mistanke om sygdomme
- overvåge udviklingen og den geografiske udbredelse af de i første og andet led omhandlede sygdomme.
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder navnlig retningslinjerne for det i stk. 1 omhandlede program, særlig kontrolfrekvens og -tidsplan, prøveudtagningsregler (statistisk repræsentativ mængde) og diagnosemetoder, fastsættes efter proceduren i artikel 10.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne skal påse, at enhver mistanke om tilstedeværelse af de i artikel 4 omhandlede sygdomspatogener og alle tilfælde af konstateret abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr i brug, opdrætszoner eller på naturlige banker, der benyttes til opdræt, samt i renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, hurtigst muligt indberettes til den officielle tjeneste af skaldyrsopdrætterne eller enhver anden, der måtte have konstateret det.
2. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde skal den officielle tjeneste påse:
a) at der udtages prøver til undersøgelse på et godkendt laboratorium
b) indtil resultatet af den i litra a) omhandlede undersøgelse foreligger, at ingen bløddyr forlader det angrebne brug, den angrebne opdrætszone eller de angrebne naturlige banker, der benyttes til opdræt, eller de angrebne renseanlæg eller lagerbassiner, som udleder deres vand i havet, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller til vandmiljøet uden den officielle tjenestes tilladelse.
3. Hvis den i stk. 2, litra a), omhandlede undersøgelse ikke viser tilstedeværelse af et patogen, ophæves de i stk. 2, litra b), omhandlede restriktioner.
4. Hvis den i stk. 2 omhandlede undersøgelse viser tilstedeværelse af et patogen, som er årsag til den konstaterede abnorme dødelighed eller kan være årsag til denne dødelighed, eller af et patogen for en af de sygdomme, der er omhandlet i artikel 4, skal den officielle tjeneste foretage en epizootisk undersøgelse for at fastslå eventuelle infektionsveje og for at kontrollere, om bløddyr har forladt bruget, opdrætszonen eller de naturlige banker, der benyttes til opdræt, for at blive genudlagt eller flyttet til et andet brug eller andet sted i perioden forud for konstateringen af den abnorme dødelighed.
Hvis den epizootiske undersøgelse viser, at sygdommen er indført på et eller flere brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, og at dette bl.a. skyldes flytning af bløddyr, finder bestemmelserne i stk. 2 anvendelse.
Dog kan den officielle tjeneste uanset artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 91/67/EØF inden for sit område tillade flytning af levende toskallede bløddyr til andre brug, opdrætszoner eller naturlige banker, der benyttes til opdræt, som er inficeret med samme sygdom.
Om fornødent kan der fastlægges passende supplerende foranstaltninger i overensstemmelse med proceduren i artikel 10.
5. Den officielle tjeneste påser, at Kommissionen og de andre medlemsstater i overensstemmelse med gældende fællesskabsprocedurer straks får meddelelse om tilfælde af konstateret abnorm dødelighed i forbindelse med et patogen, om de foranstaltninger, der er truffet for at analysere og kontrollere situationen, samt om årsagen til dødeligheden.
Artikel 6
1. Prøveudtagning og laboratorieundersøgelser til bestemmelse af årsagen til abnorm dødelighed hos toskallede bløddyr foretages ved brug af metoder, der fastsættes efter proceduren i artikel 10.
2. Medlemsstaterne påser, at der i alle medlemsstaterne udpeges et nationalt referencelaboratorium, der har faciliteter og specialuddannet personale til at foretage de i stk. 1 omhandlede undersøgelser.
3. Medlemsstater, der ikke har et nationalt laboratorium med kompetence på området, kan som en undtagelse fra stk. 2 anvende et kompetent laboratorium i en anden medlemsstat.
4. Listen over de nationale referencelaboratorier for sygdomme hos toskallede bløddyr findes i bilag C.
5. De nationale referencelaboratorier samarbejder med det i artikel 7 nævnte EF-referencelaboratorium.
Artikel 7
1. EF-referencelaboratoriet for sygdomme hos toskallede bløddyr er angivet i bilag A.
2. Det i stk. 1 omhandlede laboratoriums beføjelser og opgaver er angivet i bilag B, jf. dog Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (5), især artikel 28.
Artikel 8
1. Sagkyndige fra Kommissionen kan, i det omfang det er nødvendigt for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv, foretage kontrol på stedet. De kan med henblik herpå via stikprøvekontrol og uden forskelsbehandling sikre sig, at den kompetente myndighed kontrollerer, at kravene i dette direktiv er overholdt.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om resultatet af den foretagne kontrol.
2. Den i stk. 1 nævnte kontrol udføres i samarbejde med den kompetente myndighed.
3. Den medlemsstat, på hvis område der foretages kontrol, yder de sagkyndige al den hjælp, der er nødvendig for gennemførelsen af deres opgave.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 10.
Artikel 9
Bilag A ændres om fornødent af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal på forslag af Kommissionen.
Bilag B, C og D kan om fornødent ændres efter proceduren i artikel 10.
Artikel 10
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden straks sagen for Den Stående Veterinærkomité, der er nedsat ved afgørelse 68/361/EØF (6), i det følgende benævnt »komitéen«, enten på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver en udtalelse om det udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyntagen til, hvor meget spørgsmålet haster. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, som er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med komitéens udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med komitéens udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
Har Rådet ved udløbet af en frist på tre måneder regnet fra forslagets forelæggelse for det ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen, medmindre Rådet med simpelt flertal har udtalt sig mod de nævnte foranstaltninger.
Artikel 11
Senest den 31. december 1999 forelægger Kommissionen Rådet en rapport, som, om fornødent efter høring af Den Videnskabelige Veterinærkomité, er udarbejdet på grundlag af erfaringerne med anvendelsen af dette direktiv samt af den tekniske og videnskabelige udvikling, i givet fald ledsaget af ændringsforslag.
Rådet udtaler sig med kvalificeret flertal om sådanne forslag.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. juni 1997. De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Dog kan medlemsstaterne fra den i stk. 1 nævnte dato og under overholdelse af traktatens almindelige bestemmelser opretholde eller indføre strengere bestemmelser end dette direktivs bestemmelser for deres produktion. De underretter Kommissionen om enhver sådan foranstaltning.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 1995.
A Tanács 95/70/EK irányelve
(1995. december 22.)
a kéthéjú kagylókat érintő egyes betegségek elleni védekezés céljából közösségi minimumintézkedések bevezetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
mivel a puhatestűek szerepelnek a Szerződés II. mellékletében; mivel a puhatestűek forgalmazása fontos bevételi forrást jelent az akvakultúra-ágazat számára;
mivel a tenyésztett víziállatok és az akvakultúra-termékek forgalomba hozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 1991. január 28-i 91/67/EGK tanácsi irányelv [3] A. mellékletének II. listájában szereplő puhatestű-betegségeknek nagyon komoly hatása van a kagylóiparra; mivel más, hasonló hatásokkal rendelkező betegségek vannak jelen harmadik országokban; mivel e betegségekről jegyzéket kell készíteni, és a Bizottság számára lehetőséget kell teremteni, hogy e jegyzéket kiigazítsa az állat-egészségügyi téren bekövetkező fejlődés fényében;
mivel az ilyen betegségek kitörése gyorsan járványos méreteket ölthet, olyan mértékű pusztulást és zavarokat okozva, amely csökkentheti a kagylótenyésztés jövedelmezőségét;
mivel ezért szükséges közösségi szinten meghatározni a betegségek kitörése esetén megteendő intézkedéseket a kagylótenyésztés ésszerű fejlődésének biztosítása, és az állatok egészségének közösségbeli védelméhez való hozzájárulás érdekében;
mivel a tagállamoknak jelenteniük kell a Bizottságnak és a többi tagállamnak a kéthéjú kagylóknál megfigyelt rendkívüli pusztulás eseteit;
mivel ilyen esetben a betegség terjedésének megakadályozását célzó intézkedéseket kell hozni, különös tekintettel az élő kéthéjú kagylóknak az érintett gazdaságokból vagy övezetekből való eltávolítására;
mivel alapos járványügyi vizsgálat szükséges a betegség eredetének meghatározásához és továbbterjedésének megakadályozásához;
mivel a betegségek elleni hatékony védekezés érdekében a betegségek diagnosztizálását össze kell hangolni és felelős laboratóriumok égisze alatt kell végezni, amelyek koordinálását egy a Közösség által kijelölt referencia-laboratórium végezheti;
mivel ezen irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében egy közösségi vizsgálati eljárást kell létrehozni;
mivel a betegségek elleni védekezésre irányuló közös intézkedések minimális alapot képeznek az állategészségügy egységes színvonalának fenntartásához;
mivel a Bizottságot meg kell bízni a szükséges végrehajtási intézkedések elfogadásának feladatával,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelv közösségi minimumintézkedéseket állapít meg az ezen irányelvben említett, kéthéjú kagylókat érintő betegségek elleni védekezés céljából.
2. cikk
(1) Ezen irányelv alkalmazásában a 91/67/EGK irányelv 2. cikkében és a 91/492/EGK irányelv [4] 2. cikkében megállapított meghatározásokat kell szükség szerint alkalmazni.
(2) Továbbá "megfigyelt rendkívüli pusztulás": az állomány megközelítően 15 %-át érintő és két ellenőrzés közötti rövid időszakban fellépő hirtelen pusztulás (melyet 15 napon belül megerősítenek). A keltetőkben a pusztulást akkor kell rendkívülinek tekintetni, ha a mezőgazdasági termelő nem kap lárvákat egy olyan időszakban, amely különböző tenyészállományok egymást követő ívását foglalta magában. Az ivadéknevelőkben a pusztulást akkor kell rendkívülinek tekinteni, ha rövid idő alatt több csőben hirtelen jelentős mértékű pusztulás jelentkezik.
3. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi kéthéjú kagylót tenyésztő gazdaság(ot):
1. a hatósági szolgálat nyilvántartásba vegyen; e nyilvántartásnak mindig naprakésznek kell lennie;
2. nyilvántartást vezessen:
a) a gazdaságba bekerülő élő kéthéjú kagylókról, beleértve a szállításukra, számukra vagy súlyukra, méretükre és származásukra vonatkozó valamennyi információt;
b) a gazdaságot vízbe való visszahelyezés céljából elhagyó kéthéjú kagylókról, beleértve a feladásukra, számukra vagy súlyukra, méretükre és rendeltetési helyükre vonatkozó valamennyi információt;
c) a megfigyelt rendkívüli pusztulásról.
E nyilvántartást, amely a hatósági szolgálat által - annak kérésére - bármikor megtekinthető, rendszeresen frissíteni kell és négy évig meg kell őrizni.
4. cikk
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a kéthéjú kagylót tenyésztő gazdaságokban, tenyésztési területeken és a művelés alatt álló természetes kagylópadokon ellenőrzési és mintavételi programot alkalmazzanak az esetleges rendkívüli pusztulás megfigyelése, valamint az állományok egészségi állapotának nyomon követése érdekében.
Továbbá a hatósági szolgálat alkalmazhatja az említett programot azon tisztító központokban és tároló tartályokban, amelyek vizet ürítenek a tengerbe.
Amennyiben a program alkalmazása során rendkívüli pusztulást figyelnek meg, vagy a hatósági szolgálat számára olyan információ áll rendelkezésre, amely alapján okkal feltételezi betegségek jelenlétét, a következő intézkedéseket kell megtenni:
- listát kell készíteni azon helyszínekről, ahol a 91/67/EGK irányelv A. mellékletének II. jegyzékében említett betegségek jelen vannak, feltéve hogy az ilyen betegségek nem tartoznak egy az említett irányelv értelmében jóváhagyott program hatálya alá,
- listát kell készíteni azon helyszínekről, ahol a D. mellékletben említett betegségek jelenlétének következményeként rendkívüli pusztulást figyeltek meg, vagy amelyekre vonatkozóan a hatósági szolgálat számára olyan információ áll rendelkezésre, amely alapján okkal feltételezi betegségek jelenlétét,
- figyelemmel kell kísérni az első és a második francia bekezdésben említett betegségek fejlődését és földrajzi terjedését.
(2) Az e cikk végrehajtására vonatkozó, valamint többek között az (1) bekezdésben említett program létrehozására alkalmazandó szabályokat, különösen az ellenőrzés gyakoriságát és időbeosztását, a mintavételi eljárást (statisztikailag reprezentatív mennyiség) és a diagnosztikai módszereket illetően, a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
5. cikk
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a 4. cikkben említett betegségek feltételezett jelenlétéről, és a kéthéjú kagylókon a gazdaságokban, tenyésztési területeken, illetve a művelés alatt álló természetes kagylópadokon, vagy a tengerbe vizet ürítő tisztító központokban illetve tároló tartályokban megfigyelt rendkívüli pusztulási arányról a kagylótenyésztő vagy bármely más személy, aki ilyen megfigyelést tett, a lehető leghamarabb értesítse a hatósági szolgálatot.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetben a tagállamok hatósági szolgálata biztosítja, hogy:
a) mintákat vegyenek egy jóváhagyott laboratórium által végzendő vizsgálat céljából;
b) az a) pontban említett vizsgálat befejezéséig ne hagyja el kagyló az érintett gazdaságot, tenyésztési területet, illetve művelés alatt álló természetes kagylópadot, vagy a tengerbe vizet ürítő tisztító központot illetve tároló tartályt egy másik gazdaságban vagy a vízi környezetben történő átmosás vagy vízbe való visszahelyezés céljából, hacsak a hatósági szolgálat ezt nem engedélyezi.
(3) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjában említett vizsgálat nem mutatja ki kórokozó jelenlétét, a (2) bekezdés b) pontjában említett korlátozásokat megszüntetik.
(4) Amennyiben a (2) bekezdésben említett vizsgálat a megfigyelt rendkívüli pusztulást okozó vagy annak okozására alkalmas kórokozó, vagy a 4. cikkben említett valamely betegség kórokozójának jelenlétét mutatja ki, a hatósági szolgálatnak járványügyi vizsgálatot kell végeznie a fertőzés lehetséges módjának meghatározása és annak megállapítása érdekében, hogy elhagyták-e kagylók a gazdaságot, tenyésztési területet, vagy a művelés alatt álló természetes kagylópadot átmosás vagy vízbe való visszahelyezés céljából, a rendkívüli pusztulás megfigyelésének időszaka előtt.
Amennyiben a járványügyi vizsgálat azt mutatja ki, hogy a betegség többek között a kagylók szállítása révén került be egy vagy több gazdaságba, tenyésztési területre vagy művelés alatt álló természetes kagylópadra, a (2) bekezdés rendelkezéseit kell alkalmazni.
Azonban a 91/67/EGK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjától eltérve, a hatósági szolgálat engedélyezheti a területén az élő kéthéjú kagylók más olyan gazdaságba, tenyésztési területre vagy művelés alatt álló természetes kagylópadra történő szállítását, amely ugyanazzal a betegséggel fertőzött.
Szükség esetén további megfelelő intézkedések hozhatók a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően.
(5) A hatósági szolgálat biztosítja, hogy a Bizottságot és a tagállamokat a hatályos közösségi eljárásoknak megfelelően azonnal tájékoztassák minden valamely kórokozóra visszavezethető megfigyelt rendkívüli pusztulásról, a helyzet elemzése és leküzdése érdekében tett valamennyi intézkedésről és a pusztulás okáról.
6. cikk
(1) A kéthéjú kagylók rendkívüli pusztulása okának meghatározására irányuló mintavételt és laboratóriumi vizsgálatot a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően meghatározott módszerek alkalmazásával kell végrehajtani.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi tagállam kijelöljön egy nemzeti referencia-laboratóriumot, olyan berendezésekkel és szakértő személyzettel, amely képessé teszi az (1) bekezdésben említett vizsgálat lefolytatására.
(3) A (2) bekezdéstől eltérve azon tagállamok, amelyeknek nincs e téren illetékes nemzeti laboratóriumuk, igénybe vehetik egy másik tagállam e téren illetékes nemzeti laboratóriumának szolgáltatásait.
(4) A kéthéjú kagylók betegségeit vizsgáló nemzeti referencia-laboratóriumok listáját a C. melléklet tartalmazza.
(5) A nemzeti referencia-laboratóriumok együttműködnek a 7. cikkben említett közösségi referencia-laboratóriummal.
7. cikk
(1) A kéthéjú kagylók betegségeinek közösségi referencia-laboratóriumát az A. melléklet jelöli meg.
(2) Az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 1990. június 26-i 90/424/EGK határozat [5] és különösen annak 28. cikke sérelme nélkül az (1) bekezdésben említett laboratórium funkcióit és feladatait a B. melléklet határozza meg.
8. cikk
(1) A Bizottság szakértői ezen irányelv egységes alkalmazásnak biztosításához szükséges mértékben helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek. Ennek keretében véletlenszerű, nem diszkriminatív ellenőrzéseket végezhetnek annak biztosítására, hogy az illetékes hatóság ellenőrizze ezen irányelv követelményeinek betartását.
A Bizottság tájékoztatja a tagállamokat ezen ellenőrzések eredményeiről.
(2) Az (1) bekezdésben említett ellenőrzéseket az illetékes hatósággal együttműködve kell végrehajtani.
(3) Az a tagállam, amelynek területén ellenőrzéseket végeznek, a szakértőknek feladatuk teljesítéséhez minden szükséges segítséget megad.
(4) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
9. cikk
Szükség esetén az A. mellékletet a Tanács a Bizottság javaslata alapján minősített többséggel eljárva módosítja.
Szükség esetén a B., C. és D. melléklet a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően módosítható.
10. cikk
(1) Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell követni, az ügyet az elnök - saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam kérelmére - késedelem nélkül a 68/361/EGK határozattal [6] létrehozott Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: bizottság) elé terjeszti.
(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel meghatározott határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről késedelem nélkül javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.
Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapos határidőn belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el, kivéve ha a Tanács az említett intézkedéseket egyszerű többséggel elutasította.
11. cikk
A Bizottság legkésőbb 1999. december 31-ig jelentést nyújt be a Tanácsnak, szükség esetén az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottsággal folytatott konzultációt követően, az ezen irányelv alkalmazása során szerzett tapasztalatok valamint a műszaki és tudományos fejlődés figyelembevételével, adott esetben a módosításra irányuló javaslatokkal együtt.
A Tanács az ilyen javaslatokról minősített többséggel határoz.
12. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1997. június 1. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) Azonban az (1) bekezdésben meghatározott időponttól kezdve a tagállamok - a Szerződés általános szabályaira is figyelemmel - a termelésükre az ezen irányelvben meghatározottaknál szigorúbb rendelkezéseket is fenntarthatnak vagy alkalmazhatnak. Az ilyen intézkedésekről tájékoztatják a Bizottságot.
(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
13. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.
14. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1995. december 22-én.