KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1854/2005
af 14. november 2005
om supplering af bilaget til forordning (EF) nr. 2400/96 for så vidt angår registrering af en betegnelse i »registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser« (Miel de Provence (BGB))
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (1), særlig artikel 7, stk. 5, litra b), og artikel 6, stk. 3 og 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Frankrigs ansøgning om registrering af betegnelsen »Miel de Provence« er i henhold til artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92 blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Tyskland har i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2081/92 gjort indsigelse mod registreringen. Indsigelsen vedrører den manglende overholdelse af betingelserne i artikel 2 og den eventuelle skade, der påføres af et produkt, der legalt har befundet sig på markedet i mindst fem år forud for datoen for den i artikel 6, stk. 2, omhandlede offentliggørelse.
(3)
Kommissionen opfordrede ved brev af 11. januar 2005 de pågældende medlemsstater til opnå enighed ved anvendelse af deres interne procedurer.
(4)
Da der ikke er opnået enighed mellem Frankrig og Tyskland inden for en frist på tre måneder, skal Kommissionen træffe en beslutning efter proceduren i artikel 15 i forordning (EØF) nr. 2081/92.
(5)
I Tysklands indsigelse fremsættes der tre argumenter mod registreringen. I første række anfører Tyskland, at registreringen ville være i modstrid med artikel 4, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92. Efter den indsigende parts mening kan de organoleptiske egenskaber, egenskaberne ved produktionsmetode eller kvalitetskriterierne for det produkt, der ønskes registreret, ikke anses for at være specifikke for Provence.
(6)
Kommissionen mener derimod, at ansøgningen om registrering lige så meget er baseret på den provencalske honnings ry som på en særlig kvalitet, der bygger på de honningblomster, der er specifikke for det provencalske botaniske miljø.
(7)
Dernæst anfører Tyskland den eventuelle skade ved en eksisterende helt eller delvis enslydende betegnelse eller et varemærke eller produkter, som lovligt har været på markedet i mindst fem år inden den i artikel 6, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2081/92 omhandlede offentliggørelse. Landet anfører især det forhold, at producenter, der for tiden markedsfører honning under betegnelsen »Miel de Provence«, ikke længere ville kunne benytte denne betegnelse efter registreringen, hvis deres produkter ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen enten på grund af honningblomsterne eller produktionsområdet.
(8)
Kommissionen mener, at dette argument er baseret på ikke påviste antagelser. Efter artikel 7, stk. 4, andet led, i forordning (EØF) nr. 2081/92 skal den indsigende part »påvise« skaden. Tyskland har blot omtalt muligheden for en skade uden at påvise, at der rent faktisk findes producenter, der ville blive skadet ved registreringen.
(9)
Endelig anfører Tyskland, at anvendelsen af betegnelsen »Miel de Provence« er tilladt efter Rådets direktiv 2001/110/EF af 20. december 2001 om honning (3) for honning, der stammer fra den franske region Provences Alpes Côte d’Azur. Denne region skulle være forskellig fra det geografiske område, der er omfattet af den varespecifikation, der er udarbejdet i forbindelse med forordning (EØF) nr. 2081/92. Varespecifikationen i ansøgningen om registrering udelukker desuden honning fra solsikke, raps og lucerne, der dyrkes i det geografiske område. For at overholde varespecifikationen skal de erhvervsdrivende, der for tiden markedsfører dette produkt under betegnelsen »Miel de Provence«, derfor udelukke honning af blomster, der ikke er fastsat i varespecifikationen. Ifølge Tyskland ville det være i modstrid med direktiv 2001/110/EF om honning, hvis »Miel de Provence« blev registreret efter forordning (EØF) nr. 2081/92.
(10)
Som angivet i betragtning 8 er der ikke påvist en skade. I øvrigt indgår den påståede overtrædelse af direktiv 2001/110/EF om honning ikke blandt de årsager, der kan påberåbes ved en indsigelse efter artikel 7, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 2081/92. Desuden tillades der i direktiv 2001/110/EF visse betegnelser, uden at de gøres obligatoriske. Derimod tager forordning (EØF) nr. 2081/92 sigte på at regulere brugen af registrerede betegnelser, selv hvis de kunne benyttes friere førhen. At brugen af en betegnelse ikke var begrænset på et givet tidspunkt, er derfor i princippet ikke en grund til at nægte registrering.
(11)
På denne baggrund bør betegnelsen optages i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Beskyttelse af Oprindelsesbetegnelser og Geografiske Betegnelser -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den betegnelse, der er anført i bilaget til nærværende forordning, tilføjes i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2400/96 (4).
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. november 2005.
A BIZOTTSÁG 1854/2005/EK RENDELETE
(2005. november 14.)
egyes elnevezéseknek az „Oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartása” elnevezésű nyilvántartásba való bejegyzéséről szóló 2400/96/EK rendelet mellékletének kiegészítéséről (Miel de Provence)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 1992. július 14-i 2081/92/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikke (5) bekezdésének b) pontjára, valamint 6. cikke (3) és (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
Franciaország azon kérelmét, amely a „Miel de Provence” elnevezés nyilvántartásba való bejegyzésére irányult, a 2081/92/EGK rendelet 6. cikkének (2) bekezdésével összhangban kihirdették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).
(2)
Németország a 2081/92/EGK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének megfelelően kifogással élt a bejegyzés ellen. A kifogási nyilatkozat a 2. cikkben megállapított feltételek teljesítésének hiányára vonatkozik, és arra az esetleges sérelemre, melyet egy, a 6. cikk (2) bekezdésében előírt kihirdetési időpontnál 5 évvel korábban jogszerűen forgalomban lévő termék okozna.
(3)
A Bizottság 2005. január 11-én kelt levelében felkérte az érintett tagállamokat, hogy belső eljárásaikkal összhangban törekedjenek egymás között a megegyezésre.
(4)
Mivel Franciaország és Németország között nem jött létre megállapodás három hónapon belül, a Bizottságnak határozatot kell hoznia a 2081/92/EGK rendelet 15. cikkében megállapított eljárással összhangban.
(5)
A Németország által kibocsátott kifogási nyilatkozat három okra támaszkodik. Elsősorban Németország szerint a bejegyzés a 2081/92/EGK rendelet 4. cikkének (2) bekezdésével ellentétes lenne. A felszólaló szerint a kérelem tárgyát képező terméknek sem az organoleptikus jellemzői, sem pedig az előállítási módszere vagy a termék minőségi tényezői nem tarthatóak kizárólag Provence régióbeli különlegességeknek.
(6)
A Bizottság azonban úgy véli, hogy a bejegyzési kérelem éppúgy a provence-i méz hírnevére, mint a különleges minőségre támaszkodik, mely Provence egyedi növénytani sajátosságának köszönhető.
(7)
Továbbá Németország arra az esetleges sérelemre hivatkozik, melyet egy, a 2081/92/EGK rendelet 6. cikke (2) bekezdésében szereplő kihirdetési időpontnál 5 évvel korábban már forgalomban lévő termék vagy márka teljes, illetve részben átfedő termékmegnevezése okozna. Különösen arra hivatkozik Németország, hogy a bejegyzést követően a „Miel de Provence” termékelnevezést használó termelők elveszítik ezen elnevezés használatának lehetőségét, amennyiben a virágpor eredete, illetve a méz termelési övezete miatt termékük nem felel meg a termékleírásban rögzített feltételeknek.
(8)
A Bizottság véleménye szerint ezen érvelés nem támaszkodik bizonyított feltevésekre. A 2081/92/EGK 7. cikke (4) bekezdésének második francia bekezdésének megfelelően az esetleges sérelmet a felszólalónak „bizonyítania” kell. Németország csupán esetleges sérelmet említett, nem bizonyította azonban, hogy egyes termelőket a bejegyzés valóban sért.
(9)
Végül Németország arra hivatkozik, hogy a mézről szóló, 2001. december 20-i 2001/110/EK tanácsi irányelv (3) értelmében a „Miel de Provence” elnevezés a franciaországi Provence-Alpes-Côte-d’Azur régióban termelt méznél megengedett. Ez a régió eltér a 2081/92/EGK rendelet értelmében készült termékleírás által meghatározott régiótól. Továbbá a termékleírás, amelyre a bejegyzési kérelem irányul, nem taralmazza a napraforgó, repce, illetve lucerna virágporaiból származó mézet; e növények és virágok a földrajzi övezetben teremnek. Következésképpen a nyilvántartásban szereplő termékleírás betartásának érdekében a „Miel de Provence” elnevezés alatt jelenleg értékesítő személyeknek a termékleírásban nem szereplő virágeredetű mézet forgalmazniuk tilos. Németország szerint a „Miel de Provence” elnevezésű méz bejegyzése a 2081/92/EGK rendelet értelmében a 2001/110/EK mézről szóló irányelvvel ellentétes lenne.
(10)
A (8) bekezdésben leírtak alapján az említett sérelem bizonyítéka nem került kimutatásra. Minden egyéb tekintetben a mézről szóló 2001/110/EK irányelv állítólagos megsértése nem tartozik a 2081/92/EGK rendelet 7. cikkének (4) bekezdése értelmében meghatározott felszólalás keretében említhető okok közé. Emellett a 2001/110/EK irányelv értelmében egyes elnevezések megengedettek, azonban nem kötelezőek. Mindazonáltal a 2081/92/EGK rendelet a bejegyzett elnevezések szabályozását célozza, habár azok korábbi használata szabadabb volt. Következésképpen a korlátozás hiánya egy adott időpontban nem ad okot egy bejegyzés visszautasítására.
(11)
Ezen elemek ismeretében az eredetmegjelölést fel kell venni az „Oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába”.
(12)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak az oltalom alatt álló földrajzi jelzések és oltalom alatt álló eredetmegjelölések szabályozási bizottságának véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2400/96/EK bizottsági rendelet (4) mellékletét ki kell egészíteni az e rendelet mellékletében szereplő elnevezéssel.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező, és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2005. november 14-én.