RAADETS DIREKTIV af 20. december 1985 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter) (85/611/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR - under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 57, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg(3), og ud fra foelgende betragtninger:
Medlemsstaternes lovgivning paa omraadet for institutter for kollektiv investering afviger vaesentligt fra hinanden, navnlig med hensyn til de kontrolforpligtelser, saadanne institutter er underlagt; disse afvigelser skaber forstyrrelser i konkurrencevilkaarene for disse institutter og sikrer ikke en ligelig beskyttelse af deltagerne;
en samordning af de nationale lovgivninger, der gaelder for institutterne for kollektiv investering, forekommer derfor hensigtmaessig med henblik paa indbyrdes at tilnaerme konkurrencevilkaarene for disse institutter paa faellesskabsplan og derved gennemfoere en mere effektiv og ensartet beskyttelse af deltagerne; en saadan samordning forekommer hensigtsmaessig med henblik paa at goere det lettere for et institut for kollektiv investering hjemmehoerende i én medlemsstat at markedsfoere sine andele paa de oevrige medlemsstaters omraade;
med gennemfoerelsen af disse maalsaetninger bliver det lettere at ophaeve begraensningerne i den frie bevaegelighed paa faellesskabsplan for andele fra institutter for kollektiv inve- stering; en saadan samordning fremmer oprettelsen af et europaeisk kapitalmarked;
under hensyn til disse maalsaetninger boer der indfoeres faelles minimumsbestemmelser for institutter for kollektiv investering hjemmehoerende i Faellesskabet for saa vidt angaar deres godkendelse, tilsyn, struktur, aktiviteter samt de oplysninger, de skal offentliggoere;
med forbehold af bestemmelserne for kapitalbevaegelser vil anvendelsen af saadanne faelles bestemmelser vaere en tilstraekkelig garanti for, at institutter for kollektiv investering hjemmehoerende i en medlemsstat kan markedsfoere deres andele i andre medlemsstater, uden at disse kan underlaegge disse institutter eller deres andele nogen som helst bestemmelser, bortset fra bestemmelser som i de paagaeldende stater ikke henhoerer under de omraader, der omfattes af dette direktiv; det boer dog fastsaettes, at hvis et institut for kollektiv investering markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat end den, hvori det er hjemmehoerende, skal det i denne anden medlemsstat traeffe alle noedvendige foranstaltninger, for at deltagerne i denne anden medlemsstat frit kan udoeve deres oekonomiske rettigheder og raade over de relevante oplysninger;
samordningen boer i foerste omgang begraenses til medlemsstaternes lovgivning vedroerende institutter for kollektiv investering (bortset fra den lukkede type), som udbyder deres andele til offentligheden i Faellesskabet, og hvis eneste maal er at foretage investering i vaerdipapirer (i det vaesentlige vaerdipapirer, der er noteret paa officielle fondsboerser eller lignende regulerede markeder); ordningen for de institutter for kollektiv investering, som direktivet ikke finder anvendelse paa, rejser forskellige problemer, som boer loeses gennem andre bestemmelser, og saadanne institutter vil foelgelig blive gjort til genstand for en senere samordning; indtil en saadan samordning har fundet sted, kan medlemsstaterne navnlig fastlaegge, hvilke kategorier af investeringsinstitutter der skal holdes uden for direktivets anvendelsesomraade paa grund af deres investerings- og laaneoptagelsespolitik, og fastsaette de saerlige regler, der skal gaeldefor disse investeringsinstitutter, naar de udoever deres virk- somhed paa den paagaeldende medlemsstats omraade;
den frie markedsfoering af andele fra investeringsinstitutter, der har tilladelse til at placere op til 100 % af deres aktiver i vaerdipapirer, som er udstedt af en og samme emittent (stat, lokal offentlig myndighed osv.), maa hverken direkte eller indirekte bevirke, at kapitalmarkedet forstyrres, at en medlemsstats finansiering vanskeliggoeres, eller at der skabes oekonomiske situationer svarende til dem, som artikel 68, stk. 3, i traktaten sigter mod at undgaa,
der boer tages hensyn til den saerlige situation paa finansmarkederne i Den hellenske Republik og republikken Portugal, idet der indroemmes disse stater en laengere frist for gennemfoerelsen af dette direktiv -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
AFDELING I Almindelige bestemmelser og anvendelsesomraade
Artikel 1
1. Medlemsstaterne lader bestemmelserne i dette direktiv gaelde for saadanne institutter for kollektiv investering i vaerdipapirer (investeringsinstitutter), som er beliggende paa deres omraade.
2. Ved anvendelsen af dette direktiv og med forbehold af artikel 2 forstaas ved investeringsinstitutter saadanne foretagender,
-der har som eneste formaal at foretage kollektiv investering i vaerdipapirer af kapital tilvejebragt ved henvendelse til offentligheden, og hvis virksomhed bygger paa princippet om risikospredning, og -hvis andele paa forlangende af ihaendehaverne, skal tilbagekoebes eller indloeses direkte eller indirekte for midler af disse institutters formue. Det forhold, at et investeringsinstitut traeffer foranstaltninger med henblik paa, at kursvaerdien for dets andele ikke afviger vaesentligt fra nettovaerdien, ligestilles med saadanne tilbagekoeb eller indloesninger.
3. Disse institutter kan i henhold til loven oprettes ifoelge aftale (investeringsfonde administreret af administrationsselskaber) eller som »trusts« (»unit trusts«) eller i henhold til vedtaegter (investeringsselskab).
I henhold til dette direktiv omfatter udtrykket »investeringsfond« ligeledes begrebet »unit trust«.
4. Dette direktiv omfatter imidlertid ikke investeringsselskaber, hvis formue gennem datterselskaber hovedsagelig investeres i andre vaerdier end vaerdipapirer.
5. Medlemsstaterne forbyder investeringsinstitutter, der er omfattet af dette direktiv, at aendre status til investeringsinstitutter, som ikke er underlagt dette direktiv.
6. Med forbehold af bestemmelserne om kapitalbevaegelser og i artikel 44 og 45 og artikel 52, stk. 2, maa en medlemsstat ikke fastsaette andre bestemmelser paa det omraade, der omfattes af direktivet, for investeringsinstitutter i en anden medlemsstat, eller for saadanne institutters andele, saafremt disse markedsfoeres paa den paagaeldende medlemsstats omraade.
7. Med forbehold af stk. 6 kan medlemsstaterne for inve- steringsinstitutter paa deres eget omraade fastsaette strengere bestemmelser end dem, der er fastsat i artikel 4 ff., samt supplerende bestemmelser, saafremt saadanne bestemmelser finder almindelig anvendelse og ikke strider mod bestemmelserne i dette direktiv.
Artikel 2
1. Foelgende investeringsinstitutter anses ikke for inve- steringsinstitutter omfattet af dette direktiv:
-lukkede investeringsinstitutter,
-investeringsinstitutter, der tilvejebringer kapital uden at soege at tilbyde deres andele til offentligheden i Faellesskabet eller en del af dette,
-investeringsinstitutter, hvis andele i henhold til fondsbestemmelserne eller investeringsselskabers vedtaegter kun maa saelges til offentligheden i tredjelande,
-de kategorier af investeringsinstitutter, der er fastlagt i bestemmelserne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, og for hvilke reglerne i afdeling V og artikel 36 paa grund af investeringsinstitutternes investerings- og laaneoptagelsespolitik er uhensigtsmaessige.
2. Ved udloebet af en frist paa fem aar fra direktivets ivaerksaettelse forelaegger Kommissionen en rapport for Raadet om anvendelsen af stk. 1, navnlig fjerde led. Den foreslaar om fornoedent passende foranstaltninger med henblik paa at udvide anvendelsesomraadet.
Artikel 3
Ved anvendelsen af dette direktiv betragtes et investeringsinstitut som beliggende i den medlemsstat, hvor investeringsfondens administrationsselskab eller investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted. Medlemsstaterne skal kraeve, at hovedadministrationen er beliggende i samme medlemsstat som det vedtaegtsmaessige hjemsted.
AFDELING II Godkendelse af et investeringsinstitut
Artikel 4
1. Et investeringsinstitut skal for at kunne udoeve sin virksomhed vaere godkendt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det paagaeldende investeringsinstitut er beliggende, i det foelgende benaevnt »kompetente myndigheder«.
En saadan godkendelse har gyldighed i samtlige medlemsstater.
2. En investeringsfonds godkendelse er betinget af, at de kompetente myndigheder har godkendt administrationsselskabet, fondsbestemmelserne samt valget af depositar. Et investeringsselskabs godkendelse er betinget af, at de kompetente myndigheder har godkendt dets vedtaegter og valget af depositar.
3. De kompetente myndigheder maa ikke godkende et investeringsinstitut, hvis medlemmerne af ledelsen af administrationsselskabet, investeringsselskabet eller depositaren ikke er i besiddelse af den fornoedne haederlighed eller erfaring til udoevelsen af deres virksomhed. Med henblik herpaa skal navn mv. paa medlemmerne af administrationsselskabets, investeringsselskabets og depositarens ledelse saavel som enhver udskiftning inden for ledelsen straks anmeldes til de kompetente myndigheder.
Ved ledelse forstaas de personer, som i medfoer af lov eller vedtaegter repraesenterer administrationsselskabet, investeringsselskabet eller depositaren, eller som rent faktisk fastlaegger retningslinjerne for administrationsselskabets, inve- steringsselskabets eller depositarens virksomhed.
4. Enhver udskiftning af administrationsselskab eller af depositar saavel som enhver aendring af fondsbestemmelserne eller af vedtaegterne for et investeringsselskab skal godkendes af de kompetene myndigheder.
AFDELING III Forpligtelser med hensyn til investeringsfondes struktur
Artikel 5
Administrationsselskabet skal raade over tilstraekkelige midler til rent faktisk at kunne udoeve sin virksomhed og opfylde sine forpligtelser.
Artikel 6
Administrationsselskabets virksomhed skal indskraenke sig til administration af investeringsfonde og investeringsselskaber.
Artikel 7
1. Investeringsfondens formue skal opbevares hos en depositar.
2. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 9 beroeres ikke af, at depositaren overlader opbevaringen af formuen eller en del af denne til tredjemand.
3. Depositaren skal endvidere a)sikre sig, at salg, udstedelse, tilbagekoeb, indloesning og mortifikation af andele, for fondens regning eller foretaget af administrationsselskabet, foregaar i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne;
b)sikre sig, at vaerdiansaettelsen af andelene foregaar i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne;
c)udfoere administrationsselskabets instrukser, medmin- dre disse strider mod loven og fondsbestemmelserne;
d)sikre sig, at modydelsen i forbindelse med transaktioner, der beroerer fondens formue modtages inden for den saedvanlige frist;
e)sikre sig, at fondens udbytte anvendes i henhold til loven og fondsbestemmelserne.
Artikel 8
1. Depositaren skal enten have vedtaegtsmaessigt hjemsted i den medlemsstat, hvor administrationsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, eller vaere etableret dér, saafremt det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende i en anden medlemsstat.
2. Depositaren skal vaere et foretagende under offentligt tilsyn. Depositaren skal yde tilstraekkelig finansiel og faglig sikkerhed for reelt at kunne udoeve hvervet som depositar og til at kunne opfylde de forpligtelser, der foelger af bestridelsen af dette hverv.
3. Medlemsstaten fastlaegger, hvilke kategorier af de i stk. 2 omhandlede foretagender der kan vaelges som depositar.
Artikel 9
Depositaren er i henhold til gaeldende lov i den stat, hvori administrationsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, ansvarlig over for administrationsselskabet og deltagerne for enhver skade, disse maatte lide som foelge af retsstridig, manglende eller mangelfuld opfyldelse af depositarens forpligtelser. For deltagernes vedkommende kan ansvaret goeres gaeldende direkte eller indirekte gennem administrationsselskabet, alt efter arten af det juridiske forhold mellem depositaren, administrationsselskabet og deltagerne.
Artikel 10
1. Virksomhed som administrationsselskab og som depositar maa ikke udoeves af samme selskab.
2. Administrationsselskabet og depositaren skal under udoevelsen af deres respektive virksomhed handle uafhaengigt og udelukkende i deltagernes interesse.
Artikel 11
Det skal ved lov eller i fondsbestemmelserne fastsaettes, paa hvilke betingelser udskiftning af administrationsselskabet og depositaren kan finde sted, og hvorledes deltagerne skal beskyttes ved en saadan udskiftning.
AFDELING IV Forpligtelser med hensyn til investeringsselskabernes struktur og deres depositar
Artikel 12
Medlemsstaterne fastsaetter investeringsselskabets juridiske form. Selskabet skal raade over en tilstraekkelig stor indbetalt kapital til rent faktisk at kunne udoeve sin virksomhed og opfylde sine forpligtelser.
Artikel 13
Et investeringsselskab maa ikke udoeve anden virksomhed end den i artikel 1, stk. 2, omhandlede.
Artikel 14
1. Investeringsselskabets formue skal opbevares hos en depositar.
2. Depositarens ansvar som omhandlet i artikel 16 beroeres ikke af, at depositaren overlader opbevaringen af formuen eller en del af denne til tredjemand.
3. Depositaren skal endvidere sikre sig,
a)at salg, udstedelse, tilbagekoeb, indloesning og mortifikation af andele foretaget af investeringsselskabet eller for dettes regning, foregaar i overensstemmelse med loven og selskabets vedtaegter;
b)at modydelsen i forbindelse med transaktioner, der beroerer selskabets formue, modtages inden for den saedvanlige frist;
c)at selskabets udbytte anvendes i overensstemmelse med loven og vedtaegterne.
4. En medlemsstat kan beslutte, at investeringsselskaber, der er beliggende paa dens omraade, og som udelukkende omsaetter deres andele paa en eller flere fondsboerser, som optager selskabernes andele til offentlig notering, ikke er forpligtet til at have en depositar, som omhandlet i dette direktiv.
Artikel 34, 37 og 38 gaelder ikke for saadanne selskaber. De regler, der anvendes for at fastsaette vaerdien af disse selskabers formue, skal dog fremgaa af loven og/eller selskabernes vedtaegter.
5. En medlemsstat kan beslutte, at investeringsselskaber, der er beliggende paa dens omraade, og som omsaetter mindst 80 % af deres andele paa en eller flere boerser, som er anfoert i vedtaegterne, ikke er forpligtet til at have en depositar som omhandlet i dette direktiv paa den betingelse at de naevnte andele noteres officielt paa fondsboerserne i de medlemsstater, paa hvis omraade andelene markedsfoeres samt paa betingelse af, at de transaktioner, der foretages af selskabet uden for boersen, kun finder sted til boerskursen. I investeringsselskabets vedtaegter skal vaere angivet den boers i omsaetningslandet, hvis notering er bestemmende for prisen for de transaktioner, der uden for boersen foretages af dette selskab i det paagaeldende land.
En medlemsstat benytter sig kun af den i foregaaende afsnit omhandlede mulighed, hvis den finder, at deltagerne nyder en beskyttelse, der svarer til den, deltagerne i investeringsinstitutter, der har en depositar som omhandelt i dette direktiv, nyder.
Disse selskaber samt de i stk. 4 naevnte selskaber skal specielt a)i deres vedtaegter anfoere beregningsmaaden for nettoopgoerelsesvaerdien af andelene, medmindre dette er anfoert i loven;
b)intervenere paa markedet for at undgaa, at boersvaerdien af deres andele afviger mere en 5 % fra nettoopgoerelsesvaerdien af disse andele;
c)fastsaette nettoopgoerelsesvaerdien af andelene, meddele de kompetente myndigheder den mindst to gange om ugen og offentliggoere den to gange om maaneden.
En uafhaengig revisor skal mindst to gange om maaneden sikre sig, at beregningen af andelenes vaerdi sker i overensstemmelse med loven og selskabets vedtaegter. Ved samme lejlighed skal revisoren efterproeve, at selskabets formue investeres i henhold til forskrifterne i loven og vedtaeg- terne.
6. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om, hvilke selskaber der omfattes af de i stk. 4 og 5 omhandlede undtagelser.
Senest fem aar efter dette direktivs ivaerksaettelse aflaegger Kommissionen rapport til kontaktudvalget om gennemfoerelsen af stk. 4 og 5. Om noedvendigt foreslaar den egnede foranstaltninger efter udtalelse fra kontaktudvalget.
Artikel 15
1. Depositaren skal enten have vedtaegtsmaessigt hjemsted i den medlemsstat, hvor investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, eller vaeret etableret dér, saafremt det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende i en anden medlemsstat.
2. Depositaren skal vaere et foretagende under offentligt tilsyn. Depositaren skal yde tilstraekkelig finansiel og faglig sikkerhed for reelt at kunne udoeve hvervet som depositar og til at kunne opfylde de forpligtelser, der foelger af bestridelsen af dette hverv.
3. Medlemsstaterne fastlaegger, hvilke kategorier af de i stk. 2 omhandlede foretagender der kan vaelges som depositar.
Artikel 16
Depositaren er i henhold til gaeldende lov i den stat, hvori investeringsselskabet har sit vedtaegtsmaessige hjemsted, ansvarlig over for investeringsselskabet og deltagerne for enhver skade, disse maatte lide som foelge af retsstridig, manglende eller mangelfuld opfyldelse af depositarens forpligtelser.
Artikel 17
1. Virksomheden som investeringsselskab og som depositar maa ikke udoeves af samme selskab.
2. Depositaren skal under varetagelsen af sit hverv udelukkende handle i deltagernes interesse.
Artikel 18
Det skal ved lov eller i investeringsselskabets vedtaegter fastsaettes, paa hvilke betingelser udskiftning af depositaren kan finde sted, og hvorledes deltagerne skal beskyttes ved en saadan udskiftning.
AFDELING V Forpligtelser med hensyn til investeringsinstitutters investeringspolitik
Artikel 19
1. En investeringsfonds eller et investeringsselskabs portefoelje maa udelukkende bestaa af a)vaerdipapirer, der er optaget til officiel notering paa en medlemsstats fondsboers;
b)vaerdipapirer, der handles paa et andet marked i en medlemsstat, saafremt dette er reguleret, regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt;
c)vaerdipapirer, der er optaget til officiel notering paa en fondsboers i et tredjeland, eller som handles paa et andet reguleret marked i et tredjeland, som er regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt, saafremt valget af en saadan boers eller et saadant marked er godkendt af de kompetente myndigheder eller fastsat i loven og/eller fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter;
d)nyemitterede vaerdipapirer,
-saafremt der i emissionsbetingelserne gives tilsagn om, at der vil blive fremsat begaering om optagelse til officiel notering paa en fondsboers eller paa et andet reguleret marked, som er regelmaessigt arbejdende, anerkendt og offentligt, og saafremt valget af en saadan boers eller et saadant marked er tiltraadt af de kompetente myndigheder, eller fastsat i loven og/eller fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter;
-og saafremt der opnaas tilladelse til optagelse til notering inden udloebet af ét aar efter emissionen.
2. Dog a)kan et inveseringstinstitut investere hoejst 10 % af sin formue i andre vaerdipapirer end de i stk. 1 naevnte;
b)kan medlemsstaterne fastsaette, at investeringsinstitutter kan investere hoejst 10 % af deres formue i fordringer, som, ved anvendelsen af dette direktiv, paa grundlag af deres karakteristika kan sidestilles med vaerdipapirer, og som navnlig kan overdrages, omsaettes og til enhver tid eller i det mindste lige saa hyppigt som anfoert i artikel 34, vaerdiansaettes;
c)kan et investeringsselskab erhverve loesoere og fast ejendom, som er absolut paakraevet for den direkte udoevelse af dets virksomhed;
d)maa et investeringsinstitut hverken erhverve aedle metaller eller certifikater for disse.
3. De i stk. 2, litra a) og b), omhandlede investeringer maa under ingen omstaendigheder tilsammen overstige 10 % af investeringsinstituttets formue.
4. En investeringsfond og et investeringsselskab kan accessorisk besidde likvide midler.
Artikel 20
1. Medlemsstaterne tilstiller Kommissionen a)senest paa tidspunktet for dette direktivs gennemfoerelse, en fortegnelse over de fordringer, som de i henhold til artikel 19, stk. 2, litra b), har til hensigt at sidestille med vaerdipapirer, med angivelse af de sidestillede fordringers karakteristika samt begrundelsen for denne sidestilling;
b)de aendringer, som de agter at foretage i den i litra a) naevnte fortegnelse, samt de nye former for sidestilling, som de har til hensigt at foretage, samt begrundelsen for saadanne aendringer eller nye former for sidestilling.
2. Kommissionen meddeler straks de oevrige medlemsstater disse oplysninger samt de bemaerkninger, som den finder hensigtsmaessige. Saadanne meddelelser kan droeftes i konktaktudvalget efter fremgangsmaaden i artikel 53, stk. 4.
Artikel 21
1. Medlemsstaterne kan, paa de vilkaar og med de begraensninger, som de fastsaetter, tillade investeringsinstitutterne at goere brug af saadan teknik og saadanne hjaelpemidler, som angaar vaerdipapirtransaktioner, saafremt denne teknik og disse hjaelpemidler benyttes med henblik paa en effektiv forvaltning af portefoeljen.
2. Medlemsstaterne kan desuden bemyndige investeringsinstitutterne til at goere brug af teknik og hjaelpemidler, der er beregnet til at daekke kursrisici i forbindelse med forvaltningen af institutternes formue.
Artikel 22
1. Et investeringsinstitut maa ikke for mere end 5 % af sin formue investere i vaerdipapirer, der er udstedt af samme emittent.
2. Medlemsstaterne kan forhoeje den i stk. 1 naevnte graense til hoejst 10 %. I tilfaelde, hvor et investeringsinstitut fra samme emittent investerer i vaerdipapirer for mere end 5 % af sin formue, maa den samlede vaerdi af saadanne erhvervede vaerdipapirer, som instituttet ligger inde med, imidlertid ikke overstige 40 % af instituttets formue.
3. Medlemsstaterne kan forhoeje den i stk. 1 naevnte graense til hoejst 35 %, naar vaerdipapirerne er udstedt eller garanteret af en medlemsstat, af dennes lokale offentlige myndigheder, af et tredjeland eller af internationale institutioner af offentlig karakter, som en eller flere medlemsstater deltager i.
Artikel 23
1. Uanset artikel 22 og med forbehold af traktatens artikel 68, stk. 3, kan medlemsstaterne tillade, at investeringsinstitutter i henhold til princippet om risikospredning investerer op til 100 % af deres formue i forskellige emissioner af vaerdipapirer, der er udstedt eller garanteret af en medlemsstat, af dennes lokale myndigheder, af et tredjeland eller af internationale institutioner af offentlig karakter, in hvilke en eller flere medlemsstater deltager.
De kompetente myndigheder indroemmer kun denne undtagelse, saafremt de finder, at deltagerne i investeringsinstituttet opnaar den samme beskyttelse som deltagerne i et investeringsinstitut, der overholder graenserne i artikel 22.
Disse investeringsinstitutter skal ligge inde med vaerdipapirer fra mindst seks forskellige emissioner, uden at vaerdipapirerne fra en og samme emission dog maa overstige 30 % af investeringsinstituttets samlede aktiver.
2. De i stk. 1 omhandlede investeringsinstitutter skal udtrykkeligt i fondsbestemmelserne eller for investeringsselskabers vedkommende i vedtaegterne anfoere de stater, lokale offentlige myndigheder eller internationale institutioner af offentlig karakter, som udsteder eller garanterer de vaerdipapirer, hvori de agter at investere mere end 35 % af deres formue; disse fondsbestemmelser eller vedtaegter skal godkendes af de kompetente myndigheder.
3. Endvidere skal de i stk. 1 omhandlede investeringsinstitutter i deres prospekter og i alle reklameskrifter i en ioejnefaldende erklaering goere opmaerksom paa, at en saadan godkendelse er givet med angivelse af de stater, lokale offentlige myndigheder samt internationale institutter af offentlig karakter, i hvis vaerdipapirer de har investeret eller har til hensigt at investere mere end 35 % af deres formue.
Artikel 24
1. Et investeringsinstitut maa kun erhverve andele i andre aabne institutter for kollektiv investering, saafremt de anses for investeringsinstitutter i henhold til artikel 1, stk. 2, foerste og andet led.
2. Et investeringsinstitut maa ikke investere i andele i saadanne investeringsinstitutter for mere end 5 % af sin formue.
3. Erhvervelse af andele i en investeringsfond, der administreres af samme administrationsselskab eller af ethvert andet selskab, som er knyttet til administrationssel- skabet inden for et administrations- eller tilsynsfaellesskab eller ved en vaesentlig direkte eller indirekte deltagelse, er kun tilladt, naar det drejer sig om en investeringsfond, som i overensstemmelse med sine bestemmelser har specialiseret sig i at investere sin formue i vaerdier, der hidroerer fra en saerlig geografisk eller oekonomisk sektor, og saafremt de kompetente myndigheder har givet tilladelse til erhvervelsen. Denne tilladelse gives kun, hvis investeringsfonden har givet meddelelse om, at den har til hensigt at goere brug af denne mulighed, og saafremt denne mulighed udtrykkeligt er naevnt i dens bestemmelser.
Administrationsselskabet kan ikke for transaktioner vedroerende andele i investeringsfonden paa regnskabet optage afgifter eller udgifter, naar dele af en investeringsfonds formue er anbragt i andele i en anden investeringsfond, som ligeledes administreres af samme administrationsselskab, eller af ethvert andet selskab, der er knyttet til administrationsselskabet inden for et administrations- eller tilsynsfaellesskab eller ved en vaesentlig direkte eller indirekte deltagelse.
4. Stk. 3 finder ligeledes anvendelse, saafremt et investeringsselskab erhverver andele i et andet investeringsselskab, hvortil det er knyttet, jf. stk. 3.
Stk. 3 finder endvidere anvendelse, saafremt et investeringsselskab erhverver andele i en investeringsfond, som det er knyttet til, eller saafremt en investeringsfond erhverver andele i et investeringsselskab, som den er knyttet til.
Artikel 25
1. Et investeringsselskab eller et administrationsselskab maa for saa vidt angaar samtlige de investeringsfonde, de administrerer, og som henhoerer under dette direktivs anvendelsesomraade, ikke erhverve aktier med stemmeret, som giver det mulighed for at udoeve en betydelig indflydelse paa administrationen af en emittent.
Med henblik paa anvendelse af det i foerste afsnit omhandlede princip skal medlemsstaterne indtil naermere samordning tage hensyn til de eksisterende regler i de oevrige medlemsstaters lovgivning, hvori dette princip er defineret.
2. Desuden kan et investeringsselskab eller en investeringsfond ikke erhverve mere end -10 % af aktierne uden stemmeret fra en og samme emittent;
-10 % af obligationerne fra en og samme emittent;
-10 % af andelene fra et og samme institut for kollektiv investering, som omhandlet i artikel 1, stk. 2, foerste og andet led.
De graenser, der er fastsat i andet og tredje led, skal ikke overholdes ved erhvervelsen, hvis det paa dette tidspunkt ikke er muligt at beregne bruttobeloebet for obligationerne eller nettobeloebet for de udstedte vaerdipapirer.
3. Medlemsstaterne kan afstaa fra at anvende stk. 1 og 2 for saa vidt angaar a)vaerdipapirer, som er udstedt eller garanteret af en medlemsstat eller dennes lokale offentlige myndigheder;
b)vaerdipapirer, som er udstedt eller garanteret af et tredjeland;
c)vaerdipapirer, som er udstedt af internationale institutioner af offentlig karakter, i hvilken en eller flere medlemsstater deltager;
d)et investeringsinstituts besiddelse af aktier i et selskab, der er beliggende i et tredjeland, og som hovedsagelig investerer sin formue i vaerdipapirer fra emittenter, der er hjemmehoerende i det omhandlede land, saafremt saadan besiddelse i henhold til det omhandlede lands lovgivning udgoer investeringsinstituttets eneste mulighed for at investere i vaerdipapirer fra emittenter i det omhandlede land. Denne undtagelsesbestemmelse maa dog kun anvendes, saafremt selskabet i det paagaeldende tredjeland i sin investeringspolitik overholder de i artikel 22 og 24 samt de i stk. 1 og 2, i naervaerende artikel fastsatte graenser. I tilfaelde af overskridelser af de ved artikel 22 og 24 fastsatte graenser finder artikel 26 tilsvarende anvendelse;
e)et investeringsselskabs besiddelse af aktier i datterselskaber, som udelukkende og i investeringsselskabets interesse udoever en vis administrations-, raadgivnings- eller markedsfoeringsvirksomhed.
Artikel 26
1. De i denne afdeling fastsatte graenser skal ikke overholdes af investeringsinstitutterne ved udoevelsen af de tegningsrettigheder, som er knyttet til vaerdipapirer, der indgaar i formuen.
Medlemsstaterne kan under overholdelse af princippet om risikospredning tillade nyligt oprettede investeringsinstitutter at afvige fra artikel 22 og 23 i seks maaneder fra godkendelsesdatoen.
2. Saafremt de i stk. 1 omhandlede graenser overskrides af grunde, som investeringsinstituttet ikke har indflydelse paa, eller som foelge af udoevelse af tegningsrettigheder, skal instituttet i sin salgsvirksomhed prioritere normaliseringen af forholdene under hensyn til deltagernes interesser.
AFDELING VI Forpligtelser med hensyn til oplysninger til deltagerne A.Offentliggoerelse af prospekt og periodiske beretninger
Artikel 27
1. Investeringsselskabet og administrationsselskabet, for hver af de investeringsfonde, det administrerer, skal offentligoere -et prospekt,
-en aarsberetning for hvert regnskabsaar, samt -en halvaarsberetning, der daekker de foerste seks maaneder af regnskabsaaret.
2. AArsberetningen og halvaarsberetningerne skal offentliggoeres inden for foelgende frister at regne fra slutningen af den periode, som beretningen omhandler:
-4 maaneder for aarsberetningen,
-2 maaneder for halvaarsberetningen.
Artikel 28
Prospektet skal indeholde de oplysninger, der er noedvendige for, at investorerne kan danne sig et paalideligt skoen over den investering, der foreslaas dem. Af prospektet skal mindst fremgaa de oplysninger, der kraeves i det skema A, der er knyttet som bilag til dette direktiv, for saa vidt disse oplysninger ikke er indeholdt i de dokumenter, der i henhold til artikel 29, stk. 1, skal vaere vedlagt prospektet.
2. AArsberetningen skal indeholde en balance eller en formueopgoerelse, en grupperet opgoerelse over indtaegter og udgifter i det paagaeldende regnskabsaar, en beretning over aktiviteterne i det forloebne regnskabsaar og de oevrige oplysninger, der kraeves i det skema B, der er knyttet som bilag til dette direktiv, samt alle oplysninger af betydning, der goer det muligt for investorerne med fuldt kendskab til forholdene at bedoemme udviklingen i investeringsinstituttets virksomhed og dets resultater.
3. Halvaarsberetningen skal mindst indeholde de oplysninger, der fremgaar af afsnit I-IV i det skema B, der er knyttet som bilag til dette direktiv; naar investeringsinstituttet har udbetalt eller agter at udbetale a contoudbytte, skal taloplysningerne vise resultatet efter fradrag af skat for det paagaeldende halvaar og det a contoudbytte, der er udbetalt eller skal udbetales.
Artikel 29
1. Fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter er en integrerende del af prospektet og skal vaere knyttet som bilag til dette.
2. De i stk. 1 omhandlede dokumenter behoever dog ikke at vaere knyttet som bilag til prospektet, saafremt ihaendehaveren af andele underrettes om, at disse dokumenter paa anmodning enten kan blive tilsendt eller kan gennemses paa et naermere angivet sted i hver enkelt medlemsstat, hvor andelene udbydes til salg.
Artikel 30
De vaesentligste dele af prospektet skal holdes á jour.
Artikel 31
De regnskabsmaessige oplysninger i aarsberetningerne skal revideres af en eller flere personer, der i medfoer af loven er autoriseret til at revidere regnskaber i overensstemmelse med Raadets direktiv 84/253/EOEF af 10. april 1984 paa grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om autorisation af personer, der skal foretage lovpligtig revision af regnskaber(1). Disse revisorers godkendelse, og i givet fald deres forbehold gengives ubeskaaret i hver aarsberetning.
Artikel 32
Et investeringsinstitut skal forelaegge sit prospekt og aendringer heri saavel som aarsberetningen og halvaarsberetningen for de kompetente myndigheder.
Artikel 33
1. Prospektet, sidste aarsberetning og den foelgende halvaarsberetning, hvis denne er offentliggjort, skal tilbydes gratis til investoren, inden kontrakten indgaas.
2. Desuden skal aars- og halvaarsberetningerne stilles til raadighed for offentligheden paa de steder, der er anfoert i prospektet.
3. AArs- og halvaarsberetningerne udleveres gratis til de deltagere, som anmoder derom.
B.Offentliggoerelse af andre oplysninger
Artikel 34
Et investeringsinstitut skal paa passende maade offentliggoere emissionsprisen eller salgsprisen, prisen ved tilbagekoeb eller ved indloesning, hver gang det emitterer, saelger, tilbagekoeber eller indloeser sine andele og mindst to gange om maaneden. De kompetente myndigheder kan dog give til- ladelse til, at saadanne meddelelser fra et investeringsinstitut kun offentliggoeres en gang om maaneden, saafremt dette ikke skader deltagernes interesser.
Artikel 35
Ved enhver annoncering, der indebaerer en opfordring til koeb af andele i et investeringsinstitut, skal opmaerksomheden henledes paa, at der findes et prospekt, og paa, hvor offentligheden kan faa det udleveret.
AFDELING VII Investeringsinstituttets almindelige forpligtelser
Artikel 36
1. Hverken -investeringsselskabet, eller -administrationsselskabet eller depositaren, som handler paa investeringsfondes vegne,
kan optage laan.
Et investeringsinstitut kan dog skaffe sig fremmed valuta ved »back-to-back«-laan.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne tillade investeringsinstitutter at optage laan a)paa hoejst 10 % -af formuen for saa vidt angaar investeringsselskaber,
-af fondsvaerdierne for saa vidt angaar en investeringsfond,
saafremt der er tale om midlertidige laan;
b)paa hoejst 10 % af formuen, for saa vidt angaar investeringsselskaber, saafremt laanet optages for at muliggoere erhvervelse af fast ejendom, der er absolut noedvendig for den direkte fortsaettelse af deres virksomhed. I saa fald maa dette laan og de i litra a), omhandlede laan under ingen omstaendigheder tilsammen overstige 15 % af deres formue.
Artikel 37
1. Et investeringsinstitut skal paa en deltagers forlangende tilbagekoebe eller indloese sine andele.
2. Uanset stk. 1 a)kan et investeringsinstitut midlertidigt udsaette tilbagekoeb eller indloesning af sine andele i de tilfaelde og efter de naermere bestemmelser, der er fastsat ved lov, i fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter. Der maa kun finde udsaettelse sted i undtagelsestilfaelde, naar omstaendighederne kraever det, og naar der ved udsaettelsen tages hensyn til deltagerne interesser;
b)kan medlemsstaterne tillade, at de kompetente myndigheder i deltagernes eller offentlighedens interesse stiller krav om udsaettelse af tilbagekoeb eller indloesning af andele.
3. I de i stk. 2, litra a), omhandlede tilfaelde skal investeringsinstituttet omgaaende underrette de kompetente myndigheder om sin beslutning samt eventuelt myndighederne i andre medlemsstater, hvis investeringsinstituttet markedsfoerer sine andele her.
Artikel 38
Reglerne for vaerdiansaettelse af aktiverne saavel som beregningsmaaden for emissionsprisen eller salgsprisen samt prisen ved tilbagekoeb eller indloesning af andele i et investeringsinstitut skal vaere angivet i loven, fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter.
Artikel 39
Udlodning eller geninvestering af udbytte fra en investeringsfond eller et investeringsselskab skal foregaa i overensstemmelse med loven og fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtaegter.
Artikel 40
Andele i et investeringsinstitut maa kun emitteres, hvis der inden for den saedvanlige frist foretages en indbetaling til investeringsinstituttets formue svarende til nettoemissionsprisen. Denne bestemmelse er ikke til hinder for udlodning af fondsandele.
Artikel 41
1. Med forbehold af artikel 19 og 21 maa hverken -et investeringsselskab, eller -et administrationsselskab eller en depositar, der handler paa investeringsfondes vegne,
yde kredit eller optraede som garant paa tredjemands vegne.
2. Stk. 1 er ikke til hinder for, at saadanne foretagender erhverver vaerdipapirer, som ikke er fuldt indbetalt.
Artikel 42
Hverken -et investeringsselskab, eller -et administrationsselskab eller en depositar, der handler paa investeringsfondes vegne,
maa foretage handel med vaerdipapirer uden daekning.
Artikel 43
Det skal i fondsbestemmelserne angives, hvilke vederlag og udgifter administrationsselskabet kan afholde over fondens midler, samt den maade, hvorpaa disse vederlag beregnes.
Det skal i loven eller i vedtaegterne for et investeringsselskab angives, hvilken form for omkostninger der paahviler selskabet.
AFDELING VIII Saerlige bestemmelser for investeringsinstitutter, som markedsfoerer deres andele i andre medlemsstater end dem, hvor de er hjemmehoerende
Artikel 44
1. Et investeringsinstitut, som markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat, skal overholde de love eller administrative bestemmelser, som gaelder i denne stat, og som ikke henhoerer under de omraader, der omfattes af dette direktiv.
2. Ethvert investeringsinstitut kan annoncere i den medlemsstat, hvor markedsfoeringen finder sted. Det skal overholde de bestemmelser, som gaelder for annoncering i denne stat.
3. Stk. 1 og 2 skal anvendes uden forskelsbehandling.
Artikel 45
I det i artikel 44 naevnte tilfaelde skal investeringsinstituttet under overholdelse af de love eller administrative bestemmelser, der gaelder i den medlemsstat, hvor markedsfoeringen finder sted, bl.a. traeffe de noedvendige foranstaltninger til, at de udbetalinger til deltagerne, det tilbagekoeb eller den indloesning af andele samt den formidling af oplysninger, der paahviler investeringsinstituttet, sikres deltagerne i denne stat.
Artikel 46
Saafremt et investeringsinstitut agter at markedsfoere sine andele i en anden medlemsstat end den, hvor det er beliggende, skal det paa forhaand underrette saavel de kompetente myndigheder som myndighederne i denne anden medlemsstat herom. Det skal samtidig sende sidstnaevnte myndigheder -en erklaering fra de kompetente myndigheder om, at investeringsinstituttet opfylder kravene i dette direktiv,
-sine fondsbestemmelser eller vedtaegter,
-sit prospekt,
-eventuelt den seneste aarsberetning og efterfoelgende halvaarsberetning, samt -oplysninger om de naermere retningslinjer for markedsfoering af dets andele i denne anden medlemsstat.
Investeringsinstituttet kan begynde at markedsfoere sine andele i denne anden medlemsstat to maaneder efter fremsendelsen af disse dokumenter, medmindre myndighederne i den paagaeldende medlemsstat ved en begrundet beslutning, der traeffes inden udloebet af fristen paa to maaneder, fastslaar, at de planlagte retningslinjer for markedsfoering af andele ikke er i overensstemmelse med de i artikel 44,
stk. 1, og artikel 45 omhandlede bestemmelser.
Artikel 47
Saafremt et investeringsinstitut markedsfoerer sine andele i en anden medlemsstat end den, hvor det er beliggende, skal det udsende de dokumenter og oplysninger, som skal offentliggoeres i den medlemsstat, hvor det er beliggende, i denne anden medlemsstat paa mindst et af sidstnaevnte stats nationale sprog og under samme betingelser som dem, der gaelder i hjemstaten.
Artikel 48
Investeringsinstitutterne kan for udoevelsen af deres virksomhed inden for Faellesskabet benytte samme faellesbetegnelse, saasom »investeringsselskab« eller »investeringsfond«, som de bruger i den medlemsstat, hvor de har hjemsted. Saafremt der er risiko for forveksling, kan vaertsmedlemsstaten med henblik paa tydeliggoerelse kraeve, at der til betegnelsen foejes en forklarende bemaerkning.
ADFELING IX Bestemmelser vedroerende de myndigheder, som skal udstede tilladelser og foere tilsyn
Artikel 49
1. Medlemsstaterne udpeger de myndigheder, som skal udoeve de i dette direktiv omhandlede befoejelser. De underretter Kommissionen herom og angiver samtidig den eventuelle fordeling af befoejelserne.
2. De i stk. 1 omhandlede myndigheder skal vaere offentlige myndigheder eller et organ, der er udpeget af det offentlige.
3. Myndighederne i den stat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, har kompetence til at foere tilsyn med investeringsinstituttet. Dog har myndighederne i det land, hvor et investeringsinstitut markedsfoerer sine andele som anfoert i artikel 44, kompetence til at foere tilsyn med, at afdeling VIII overholdes.
4. For at kunne bestride deres hverv skal myndighederne vaere i besiddelse af alle fornoedne befoejelser og kontrolmidler.
Artikel 50
1. De i artikel 49 omhandlede myndigheder arbejder snaevert sammen med henblik paa udfoerelsen af deres hverv og skal til dette formaal udveksle alle fornoedne oplysninger.
2. Medlemsstaterne foreskriver, at alle personer, der er eller har vaeret beskaeftiget hos de i artikel 49 omhandlede myndigheder, undergives tjenstlig tavshedspligt. Denne tavshedspligt indebaerer, at de fortrolige oplysninger, disse personer modtager i forbindelse med deres hverv, kun maa videregives til andre personer eller myndigheder i henhold til gaeldende lovbestemmelser.
3. Stk. 2 er dog ikke til hinder for, at de i artikel 49 omhandlede myndigheder i de forskellige medlemsstater kan udveksle de meddelelser, som omhandles i dette direktiv. De saaledes udvekslede oplysninger omfattes af den tavshedspligt, som paahviler personer, der er eller har vaeret tjenestegoerende hos den modtagende myndighed.
4. Med forbehold af tilfaelde, der omfattes af strafferetlige bestemmelser, maa den i artikel 49 omhandlede myndighed, der modtager oplysninger, kun anvende disse i udoevelse af sit hverv, samt i tilfaelde, hvor denne udoevelse paaklages til hoejere myndighed elelr indbringes for domstolene.
Artikel 51
1. De i artikel 49 omhandlede myndigheder skal begrunde ethvert afslag paa en ansoegning om godkendelse samt enhver negativ afgoerelse, der traeffes i henhold til de generelle bestemmelser, der er fastsat i medfoer af dette direktiv, og underrette ansoegeren herom.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, at afgoerelser vedroerende et investeringsinstitut, truffet i medfoer af de love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, kan indbringes for domstolene; dette gaelder ogsaa, hvis der ikke senest seks maaneder efter investeringsinstituttets indgivelse af en ansoegning, der indeholder alle de i henhold til gaeldende bestemmelser kraevede oplysninger, er truffet nogen afgoerelse.
Artikel 52
1. Kun myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, kan traeffe foranstaltninger over for dette investeringsinstitut i tilfaelde af tilsidesaettelse af love eller administrative bestemmelser eller af de regler, der er fastsat i fondsbestemmelserne eller i investeringsselskabets vedtaegter.
2. Imidlertid kan myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttets andele markedsfoeres, traeffe foranstaltninger over for dette investeringsinstitut i tilfaelde af tilsidesaettelse af de i afdeling VIII omhandlede bestemmelser.
3. Enhver beslutning om inddragelse af godkendelse samt enhver anden alvorlig foranstaltning, der traeffes over for et investeringsinstitut, eller enhver udsaettelse af tilbagekoeb eller indloesning, der maatte paalaegges det, skal af myndighederne i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet er beliggende, straks meddeles myndighederne i de andre medlemsstater, hvor dette instituts andele markedsfoeres.
AFDELING X Kontaktudvalg
Artikel 53
1. Der oprettes under Kommissionen et kontaktudvalg, i det foelgende benaevnt »udvalget«, der har til opgave:
a)med forbehold af traktatens artikel 169 og 170 at lette en samordnet gennemfoerelse af dette direktiv, ved regelmaessigt samraad om de praktiske problemer, som maatte opstaa i forbindelse med dets gennemfoerelse, og hvor udveksling af synspunkter maatte anses for hensigtsmaessig;
b)at lette samraad mellem medlemsstaterne dels om de strengere bestemmelser eller tillaegsbestemmelser de kan fastsaette i henhold til artikel 1, stk. 7, dels om de bestemmelser, som de kan anvende i overensstemmelse med artikel 44 og 45.
c)om noedvendigt at raadgive Kommissionen med hensyn til aendringer eller tilfoejelser, som boer foretages i dette direktiv.
2. Det er ikke udvalgets opgave at vurdere berettigelsen af de afgoerelser, der traeffes af de i artikel 49 omhandlede myndigheder i individuelle sager.
3. Udvalget bestaar af personer, der er udpeget af medlemsstaterne, samt af repraesentanter for Kommissionen. Det har en repraesentant for Kommissionen som formand. Sekretariatsforretningerne varetages af Kommissionens tjenestegrene.
4. Udvalget indkaldes af formanden enten paa dennes eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats delegation. Det fastsaetter selv sin forretningsorden.
AFDELING XI Overgangsbestemmelser, undtagelsesbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 54
Udelukkende til brug for danske investeringsinstitutter sidestilles de i Danmark emitterede pantebreve med de i artikel 19, stk. 1, litra b), omhandlede vaerdipapirer.
Artikel 55
Uanset artikel 7, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, kan de kompetente myndigheder give de investeringsinstitutter, som paa datoen for vedtagelsen af dette direktiv, i overensstemmelse med deres nationale lovgivning havde flere depositarer, tilladelse til fortsat at have flere depositarer, saafremt myndighederne har garanti for, at de funktioner, der skal udoeves i henhold til artikel 7, stk. 3, og arti- kel 14, stk. 3, virkelig bliver udoevet.
Artikel 56
1. Uanset artikel 6 kan medlemsstaterne tillade admini- strationsselskaber at udstede ihaendehavercertifikater, der repraesenterer vaerdipapirer noteret paa navn fra andre selskaber.
2. Medlemsstaterne kan give administrationsselskaber, som paa datoen for vedtagelsen af dette direktiv, ogsaa udoever anden virksomhed end den i artikel 6 naevnte, tilladelse til at fortsaette hermed i en periode paa fem aar efter denne dato.
Artikel 57
1. Medlemsstaterne saetter senest den 1. oktober 1989 de noedvendige foranstaltninger i kraft for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne kan give de investeringsinstitutter, der allerede bestaar ved dette direktivs gennemfoerelse, en periode paa hoejst tolv maaneder fra datoen for denne gennemfoerelse til at efterkomme de nye nationale bestemmelser.
3. Den hellenske Republik og republikken Portugal er bemyndiget til at udsaette gennemfoerelsen af dette direktiv til senest den 1. april 1992.
Kommissionen aflaegger et aar inden sidstnaevnte dato beretning til Raadet om, hvorledes dette direktiv er gennemfoert, og om Den hellenske Republiks og republikken Portugals eventuelle vanskeligheder med at overholde den i foerste afsnit afoerte dato.
Kommissionen foreslaar om noedvendigt Raadet at forlaenge denne frist med hoejst fire aar.
Artikel 58
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de vigtigste love eller administrative bestemmelser, som de udsteder paa det af dette direktiv omfattede omraade.
Artikel 59
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 20. december 1985.
A Tanács irányelve
(1985. december 20.)
az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról
(85/611/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel az egyes tagállamok kollektív befektetési vállalkozásaira vonatkozó jogszabályai számottevő eltérést mutatnak, különös tekintettel a fenti társaságok kötelezettségeire és ellenőrzésére; figyelemmel továbbá arra, hogy ezek a különbségek az ilyen társaságok közötti verseny feltételeinek torzulását eredményezik, és nem biztosítanak azonos védelmet a befektetők számára;
mivel a kollektív befektetési vállalkozásokat szabályozó nemzeti jogszabályokat az ilyen társaságok közösségi szintű versenyfeltételeinek közelítése céljából oly módon kell összehangolni, hogy egyúttal biztosítható legyen a befektetők hatékonyabb és egységesebb védelme; figyelemmel továbbá arra, hogy a koordináció megkönnyíti majd az egyes tagállamok kollektív befektetési vállalkozásainak, hogy befektetési jegyeiket a többi tagállamban forgalomba hozzák;
mivel ezeknek a céloknak az elérése lehetővé teszi a kollektív befektetési vállalkozások befektetési jegyeinek a Közösség területén történő szabad forgalmazására vonatkozó korlátozások megszüntetését, továbbá a koordináció elősegíti egy európai tőkepiac létrehozását;
mivel ezekre a célokra tekintettel kívánatos közös alapvető szabályok kialakítása a tagállamokban működő kollektív befektetési vállalkozások engedélyezése, felügyelete, szervezeti felépítése, tevékenysége, valamint az általuk kötelezően nyilvánosságra hozandó információk tekintetében;
mivel ezeknek a közös szabályoknak az alkalmazása elégséges biztosítékot nyújt a tagállamokban honos kollektív befektetési vállalkozásoknak ahhoz, hogy engedélyhez jussanak a tőkemozgásokra vonatkozó rendelkezések figyelembevételével befektetési jegyeik más tagállamokban történő forgalmazására, és hogy se a társaságokat, se ezek befektetési jegyeit az adott tagállamok ne vonhassák semmilyen egyéb rendelkezés hatálya alá, kivéve azokat, amelyek az adott országban az irányelv által szabályozott területen kívül esnek; figyelemmel azonban arra is, hogy amennyiben egy adott tagállamban lévő kollektív befektetési vállalkozás egy másik tagállam piacain forgalmazza befektetési jegyeit, minden szükséges lépést meg kell tennie annak biztosítása érdekében, hogy a szóban forgó tagállamban a befektetési jegyek tulajdonosai minden nehézség nélkül gyakorolhassák pénzügyi jogaikat és biztosítsák számukra a szükséges tájékoztatást;
mivel a tagállamok jogszabályainak összehangolása során kezdetben arra kell törekedni, hogy az - a zártvégű kollektív befektetési vállalkozások kivételével - terjedjen ki a kollektív befektetési vállalkozásokra, amelyek befektetési jegyeik nyilvános értékesítését végzik a Közösségen belül, és kizárólag az átruházható (és elsősorban a tőzsdéken vagy hasonló szabályozott piacokon hivatalosan jegyzett) értékpapírokba történő befektetéssel foglalkoznak; mivel azonban az irányelv által nem érintett kollektív befektetési vállalkozások szabályozása számos olyan gondot vet fel, amelyeket más rendelkezések útján kell szabályozni, az ilyen társaságok a későbbiekben egyéb koordinációs szabályozás tárgyát képezhetik majd; mivel a fenti koordináció bekövetkeztéig bármely tagállam jogosult előírni többek között az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV) azon körét, amelyekre a társaságok befektetési és hitelfelvételi politikája következtében az irányelv hatálya nem terjed ki, és meghatározni azokat a különleges szabályokat, amelyek alapján ezek az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások az adott állam területén kifejthetik üzleti tevékenységüket;
mivel az olyan ÁÉKBV által kibocsátott befektetési jegyek szabad forgalmazása, amely engedély alapján akár eszközeinek 100 %-át is ugyanannak a testületnek (állam, önkormányzat stb.) az átruházható értékpapírjaiba fektetheti be, sem közvetve, sem közvetlenül nem zavarhatja meg a tagállamok tőkepiacának működését, illetve a tagállamok pénzügyeit, és nem teremthet olyan gazdasági körülményeket, amelyek elkerülésére a Szerződés 68. cikkének (3) bekezdése törekszik;
mivel tekintetbe kell venni a Görög Köztársaság és a Portugál Köztársaság pénzügyi piacainak sajátosságait, haladékot adva ezeknek az országoknak ezen irányelv végrehajtására,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. SZAKASZ
Általános rendelkezések és hatály
1. cikk
(1) A tagállamok ezen irányelvet a területükön levő átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (a továbbiakban: ÁÉKBV) kötelesek alkalmazni.
(2) Ezen irányelv alkalmazásában és figyelemmel a 2. cikkre, az alábbiak minősülnek ÁÉKBV-nek:
- amelyek kizárólagos célja a befektetőktől nyilvánosan bevont tőke átruházható értékpapírokba történő befektetése, és amelyek a kockázatmegosztás elvén működnek,
és
- amelyek befektetési jegyeiket a tulajdonosok kérésére közvetlenül vagy közvetve eszközeik terhére vásárolják vagy váltják vissza. Amennyiben az ÁÉKBV intézkedést tesz annak biztosítása érdekében, hogy befektetési jegyeinek tőzsdei értéke és nettó eszközértéke ne térjen el jelentősen, ezt a fent említett visszavásárlással vagy visszaváltással egyenértékűnek kell tekinteni.
(3) A fenti társaságok működhetnek mind a kötelmi jog alapján (vagyonkezelő társaság által kezelt közös alapokként), mind a befektetési alapokra vonatkozó jogszabályok alapján (befektetési alapként), mind pedig a társasági jog alapján (befektetési társaságokként).
Az irányelv alkalmazásában a "közös alapok" kifejezés a befektetési alapokat is magában foglalja.
(4) Azok a befektetési vállalkozások, amelyek eszközeiket leányvállalataik közvetítésével fektetik be, és befektetéseik nagy részét nem átruházható értékpapírok képezik, nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá.
(5) A tagállamok megtiltják, hogy bármely, ezen irányelv hatálya alá tartozó ÁÉKBV olyan kollektív befektetési társasággá alakuljon át, amelyre ez az irányelv nem vonatkozik.
(6) Figyelemmel a tőkemozgásokat szabályozó rendelkezésekre, valamint a 44. és 45. cikkre és az 52. cikk (2) bekezdésére, ezen irányelvben szabályozott területeken egyetlen tagállam sem alkalmazhat a más tagállamban honos, de az adott tagállamban befektetési jegyeit forgalmazó ÁÉKBV vagy az ilyen ÁÉKBV által kibocsátott befektetési jegyek vonatkozásában semmilyen más rendelkezést.
(7) A (6) bekezdés sérelme nélkül, a tagállamok a területükön működő ÁÉKBV tekintetében alkalmazhatnak ezen irányelv alábbi 4. cikkében meghatározottaknál szigorúbb, illetve kiegészítő előírásokat, feltéve, hogy ezek általános érvényűek, és nem ütköznek ezen irányelv rendelkezéseibe.
2. cikk
(1) Az alábbiak nem minősülnek az irányelv hatálya alá tartozó ÁÉKBV-nek:
- a zártvégű ÁÉKBV,
- az ÁÉKBV, amely anélkül szerez tőkét, hogy befektetési jegyeit a Közösség területének egészén vagy ennek egy részén nyilvánosan forgalmazná,
- az ÁÉKBV, amelynek befektetési jegyei az alap szabályzatával vagy a befektetési vállalkozás létesítő okirataival összhangban kizárólag a Közösségen kívüli országokban értékesíthetők nyilvánosan,
- az ÁÉKBV-k azon köre, amelyeket azok a tagállamok állapítanak meg, ahol az adott ÁÉKBV található, és amelyek az V. szakaszban, valamint a 36. cikkben meghatározott rendelkezéseknek a befektetési és hitelfelvételi politikájuk következtében nem felelnek meg.
(2) Az irányelv végrehajtása után öt évvel a Bizottság jelentést nyújt be a Tanács részére az (1) bekezdés, és különösképpen annak negyedik francia bekezdése végrehajtásáról. Szükség esetén a Bizottság megfelelő intézkedéseket javasol ezen irányelv hatályának a kiterjesztésére.
3. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában úgy kell tekinteni, hogy az ÁÉKBV abban a tagállamban honos, amelyben a befektetési vállalkozás vagy a befektetési alapot kezelő társaság létesítő okirat szerinti székhelye található; a tagállamok kötelesek megkövetelni, hogy a központi iroda és a létesítő okirat szerinti székhely ugyanabban a tagállamban legyen.
II. SZAKASZ
Az ÁÉKBV engedélyezése
4. cikk
(1) Bármely ÁÉKBV kizárólag akkor folytathatja tevékenységét ilyen minőségben, ha erre annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságaitól, amelyben található (a továbbiakban: "a hatáskörrel rendelkező hatóságok"), engedélyt kapott.
Az ilyen engedély valamennyi tagállam területére érvényes.
(2) A befektetési alap kizárólag akkor szerezhet engedélyt, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok jóváhagyták az alapkezelő társaságot, az alap szabályzatát és a kiválasztott letétkezelőt. Befektetési társaságnak kizárólag akkor adható ki engedély, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok jóváhagyták mind a létesítő okiratokat, mind pedig a kiválasztott letétkezelőt.
(3) A hatáskörrel rendelkező hatóságok nem adhatnak ki engedélyt az ÁÉKBV számára, ha az alapkezelő társaság, a befek tetési társaság vagy a letétkezelő igazgatói nem rendelkeznek megfelelő jó hírnévvel vagy a feladataik elvégzéséhez szükséges tapasztalattal. E célból az alapkezelő társaság, a befektetési társaság és a letétkezelő igazgatóinak, illetve az őket ebben a tisztségben követő személyeknek a nevét haladéktalanul közölni kell a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal.
"Igazgatók" azok a személyek, akik a törvény vagy a létesítő okiratok értelmében az alapkezelő társaságot, a befektetési társaságot, illetve a letétkezelőt képviselik, illetve akik a gyakorlatban meghatározzák az alapkezelő társaság, a befektetési társaság, illetve a letétkezelő üzletpolitikáját.
(4) A hatáskörrel rendelkező hatóságok jóváhagyása nélkül sem az alapkezelő társaság, sem a letétkezelő nem váltható fel másikkal, továbbá az alap szabályzata, valamint a befektetési társaság létesítő okirata sem módosítható.
III. SZAKASZ
A befektetési alapok szervezeti felépítésére vonatkozó kötelezettségek
5. cikk
Az alapkezelő társaság rendelkezésére álló pénzügyi eszközöknek elegendőnek kell lenniük arra, hogy biztosítsák a hatékony üzleti tevékenység folytatását és a társaság kötelezettségeinek teljesítését.
6. cikk
Az alapkezelő társaságok a befektetési alapok és befektetési társaságok kezelésén kívül más tevékenységet nem végezhetnek.
7. cikk
(1) A befektetési alapok kötelesek eszközeiket egy letétkezelőnek letéti őrzésre átadni.
(2) A letétkezelő 9. cikkben említett felelősségét nem befolyásolja az a tény, hogy a letéti őrzés céljából kapott eszközök egy részét vagy egészét egy harmadik fél kezelésébe adta.
(3) Ezen túlmenően a letétkezelő köteles:
a) meggyőződni arról, hogy a befektetési jegyeknek a befektetési alap nevében vagy az alapkezelő társaság által végrehajtott értékesítése, visszavásárlása, visszaváltása vagy érvénytelenítése a jogszabályokkal és az alap szabályzatával összhangban történik;
b) meggyőződni arról, hogy a befektetési jegyek értékének kiszámítása a jogszabályokkal és az alap szabályzatával összhangban történik;
c) végrehajtani az alapkezelő társaság utasításait, kivéve, ha azok ellentétben állnak valamely jogszabállyal vagy az alap szabályzatával;
d) gondoskodni arról, hogy a befektetési alap eszközeit érintő ügyletek során az ellenértéket a szokásos határidőn belül kézhez kapja;
e) meggyőződni arról, hogy a befektetési alap a bevételét a jogszabályokkal és az alap szabályzatával összhangban használja fel.
8. cikk
(1) A letétkezelő létesítő okirat szerinti székhelyének ugyanabban a tagállamban kell lennie, mint az alapkezelő társaságénak, illetve, ha létesítő okirat szerinti székhelye egy másik tagállamban található, akkor a letétkezelő megalakulásának az alapkezelő társaság létesítő okirat szerinti székhelye szerinti tagállamban kell megtörténnie.
(2) Letétkezelő kizárólag olyan intézmény lehet, amely nyilvános ellenőrzés alatt áll. Emellett a letétkezelőnek megfelelő pénzügyi és szakmai garanciát kell nyújtania arra nézve, hogy letétkezelőként eljárva képes hatékony üzleti tevékenységet kifejteni, és teljesíteni az ezzel a feladattal járó kötelezettségvállalásait.
(3) A tagállamok határozzák meg azoknak a (2) bekezdésben említett intézményeknek a körét, amelyek jogosultak letétkezelői tevékenységet folytatni.
9. cikk
A letétkezelő azon állam nemzeti jogának megfelelően, ahol az alapkezelő társaság létesítő okirat szerinti székhelye található, felelős az alapkezelő társasággal és a befektetőkkel szemben minden olyan kárért, amelyet azok a letétkezelő indokolatlan kötelezettségszegése vagy kötelezettségei nem megfelelő teljesítése következtében szenvedtek el. A befektetőkkel szembeni felelősség közvetlenül vagy közvetve, az alapkezelő társaságon keresztül is érvényesíthető, a letétkezelő, az alapkezelő társaság és a befektetők között fennálló jogviszony természetétől függően.
10. cikk
(1) Ugyanaz a társaság nem járhat el egyszerre alapkezelő társaságként és letétkezelőként.
(2) Saját feladataiknak megfelelően mind az alapkezelő társaság, mind pedig a letétkezelő köteles önállóan, és kizárólag a befektetők érdekében eljárni.
11. cikk
Az alapkezelő és a letétkezelő felváltásának feltételeit jogszabályban vagy az alap szabályzatában kell rögzíteni, és meg kell határozni azokat a szabályokat is, amelyek biztosítják a befektetők védelmét ilyen esetben.
IV. SZAKASZ
A befektetési társaságok és a letétkezelőik szervezeti felépítésére vonatkozó kötelezettségek
12. cikk
A tagállamok kötelesek meghatározni azt a jogi formát, amelyben a befektetési társaságok működni kötelesek. A befektetési társaság befizetett tőkéjének elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy biztosítsa a hatékony üzleti tevékenység folytatását és a társaság kötelezettségvállalásainak teljesítését.
13. cikk
A befektetési társaságok az 1. cikk (2) bekezdésében említetteken túlmenően más tevékenységet nem végezhetnek.
14. cikk
(1) A befektetési társaságok kötelesek eszközeiket egy letétkezelőnek letéti őrzésre átadni.
(2) A letétkezelő 16. cikkben említett felelősségét nem befolyásolja az a tény, hogy a letéti őrzés céljából kapott eszközök egy részét vagy egészét egy harmadik fél kezelésébe adta.
(3) Ezen túlmenően a letétkezelő köteles:
a) meggyőződni arról, hogy a befektetési jegyeknek a társaság által vagy nevében végrehajtott értékesítése, visszavásárlása, visszaváltása vagy érvénytelenítése a jogszabályokkal és a társaság létesítő okirataival összhangban történik;
b) gondoskodni arról, hogy a társaság az eszközeit érintő ügyletek során az ellenértéket a szokásos határidőn belül kézhez kapja;
c) meggyőződni arról, hogy a társaság bevételét a jogszabályokkal és létesítő okiratával összhangban használják fel.
(4) A tagállam jogosult úgy dönteni, hogy azok a területén található befektetési társaságok, amelyek befektetési jegyeiket egy vagy több tőzsdére hivatalosan bejegyezték, és azokat kizárólag ezen, illetve ezeken a tőzsdéken keresztül forgalmazzák, nem kötelesek igénybe venni az ezen irányelv szerinti letétkezelők szolgáltatásait.
Az ilyen társaságokra nem vonatkoznak a 34., 37. és 38. cikk rendelkezései. Ugyanakkor az ilyen társaságok eszközeinek értékelésére vonatkozó szabályokat jogszabályban vagy a társaságok létesítő okiratában rögzíteni kell.
(5) A tagállamok jogosultak úgy dönteni, hogy azok a területükön honos befektetési társaságok, amelyek befektetési jegyeik legalább 80 %-át a létesítő okirataikban megnevezett egy vagy több tőzsdén forgalmazzák, nem kötelesek igénybe venni az ezen irányelv szerinti letétkezelők szolgáltatásait, feltéve azonban, hogy befektetési jegyeiket a forgalmazás szerinti tagállamok területén a tőzsdéken hivatalosan bejegyezték, továbbá az ilyen társasággal esetlegesen a tőzsdéken kívül lebonyolított bármely ügylet kizárólag tőzsdei árfolyamokon köthető. A társaság a létesítő okiratában köteles megjelölni azt a forgalmazás helye szerinti országban levő tőzsdét, amelynek árfolyamait alapul veszi az adott országban a tőzsdén kívül kötött ügyletek ellenértékének meghatározásához.
A tagállamok kizárólag akkor élhetnek a fenti pontban meghatározott lehetőséggel, ha megítélésük szerint a befektetők azonos védelemben részesülnek azoknak az ÁÉKBV-knek a befektetőivel, amelyek ezen irányelv értelmében letétkezelőt vesznek igénybe.
Az ilyen és a (4) bekezdésben említett társaságok kötelesek különösen:
a) jogszabályi rendelkezés hiányában létesítő okiratukban rögzíteni befektetési jegyeik nettó eszközérték-számítási módjait;
b) piaci beavatkozással megakadályozni, hogy befektetési jegyeik tőzsdei értéke a nettó eszközértéktől 5 %-ot meghaladó mértékben eltérjen;
c) legalább hetente kétszer meghatározni befektetési jegyeik nettó eszközértékét, és tájékoztatni erről a hatáskörrel rendelkező hatóságot, illetve legalább havonta kétszer közzétenni azt.
Havonta legalább két alkalommal egy független könyvvizsgálónak meg kell győződnie arról, hogy a befektetési jegyek értéke a jogszabályokkal és a társaság létesítő okiratával összhangban kerül kiszámításra. Ilyen alkalmakkor a könyvvizsgáló köteles meggyőződni arról, hogy a társaság eszközeinek befektetése a jogszabályban és a társaság létesítő okiratában foglalt szabályok szerint történik.
(6) A tagállamok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot arról, hogy melyek azok a társaságok, amelyek előnyt élveznek a (4) és (5) bekezdés rendelkezéseitől való eltérés tekintetében.
Az irányelv végrehajtásától számított öt éven belül a Bizottság jelentést nyújt be a kapcsolattartó bizottság részére a (4) és (5) bekezdés alkalmazásáról. A kapcsolattartó bizottság véleményének kézhezvételét követően szükség esetén a Bizottság megfelelő intézkedéseket javasol.
15. cikk
(1) A letétkezelő létesítő okirat szerinti székhelyének ugyanabban a tagállamban kell lennie, mint a befektetési társaságénak, illetve, ha a létesítő okirat szerinti székhelye egy másik tagállamban található, akkor a letétkezelő megalakulásának a befektetési társaság létesítő okirat szerinti székhelye szerinti tagállamban kell megtörténnie.
(2) Letétkezelő kizárólag olyan intézmény lehet, amely nyilvános ellenőrzés alatt áll. Emellett a letétkezelőnek megfelelő pénzügyi és szakmai garanciát kell nyújtania arra nézve, hogyletétkezelőként eljárva képes hatékony üzleti tevékenységet kifejteni, és teljesíteni az ezzel a feladattal járó kötelezettségvállalásait.
(3) A tagállamok határozzák meg azoknak a (2) bekezdésben említett intézményeknek a körét, amelyek jogosultak letétkezelési tevékenységet folytatni.
16. cikk
A letétkezelő annak az államnak a nemzeti jogával összhangban, ahol a befektetési társaság létesítő okirat szerinti székhelye található, felelős a befektetési társasággal és a befektetőkkel szemben minden olyan kárért, amelyet azok a letétkezelő indokolatlan kötelezettségszegése vagy kötelezettségei nem megfelelő teljesítése következtében szenvedtek el.
17. cikk
(1) Ugyanaz a társaság nem járhat el egyszerre befektetési társaságként és letétkezelőként.
(2) Letétkezelési tevékenysége során a letétkezelő kizárólag a befektetők érdekében köteles eljárni.
18. cikk
A letétkezelő felváltásának feltételeit jogszabályban vagy a befektetési társaság létesítő okiratában kell rögzíteni, és meg kell határozni azokat a szabályokat is, amelyek biztosítják a befektetők védelmét ilyen esetben.
V. SZAKASZ
Az ÁÉKBV befektetési politikájára vonatkozó kötelezettségek
19. cikk
(1) A befektetési alapok vagy befektetési társaságok befektetései kizárólag az alábbiakból tevődhetnek össze:
a) valamely tagállam tőzsdéjén hivatalosan bevezetett átruházható értékpapírok; és/vagy
b) valamely tagállam más, rendszeresen működő, elismert, nyilvános és szabályozott piacán forgalmazott átruházható értékpapírok; és/vagy
c) valamely harmadik állam tőzsdéjén hivatalosan jegyzett vagy annak más, rendszeresen működő, elismert, nyilvános és szabályozott piacán forgalmazott átruházható értékpapírok, feltéve azonban, hogy a tőzsde vagy piac kiválasztását a hatáskörrel rendelkező hatóságok jóváhagyták, vagy jogszabályban, az alap szabályzatában illetve a befektetési társaság létesítő okiratában rögzítették; és/vagy
d) a közelmúltban kibocsátott átruházható értékpapírok, feltéve, hogy:
- a kibocsátási feltételek kötelezettségvállalást tartalmaznak arra nézve, hogy a kibocsátó kezdeményezi az értékpapírok hivatalos tőzsdei vagy más, rendszeresen működő, elismert, nyilvános és szabályozott piacra történő bevezetését, feltéve azonban, hogy a tőzsde vagy piac kiválasztását a hatáskörrel rendelkező hatóságok jóváhagyták, vagy jogszabályban, az alap szabályzatában, illetve a befektetési társaság létesítő okiratában rögzítették,
- a bevezetés a kibocsátástól számított egy éven belül megtörténik.
(2) Ugyanakkor:
a) az ÁÉKBV eszközeinek legfeljebb 10 %-át befektetheti az (1) bekezdésben nem említett átruházható értékpapírokba;
b) a tagállamok kiköthetik, hogy az ÁÉKBV legfeljebb eszközei 10 %-át helyezheti el olyan hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokba, amelyek ezen irányelv alkalmazásában jellemzőik alapján az átruházható értékpapírokkal egyenértékűnek tekintendők, amelyek többek között olyan átruházható, likvid értékpapírok, amelyek értékét bármikor, de legalább a 34. cikkben meghatározott időközönként pontosan meg lehet határozni;
c) a befektetési társaságok jogosultak olyan ingó és ingatlan vagyontárgyakat megvásárolni, amelyek közvetlenül szükségesek üzleti tevékenységük folytatásához;
d) az ÁÉKBV nem vásárolhat sem nemesfémeket, sem nemesfémeket megtestesítő okiratokat.
(3) A (2) bekezdés a) és b) pontjában említett befektetések összértéke semmilyen körülmények között sem haladhatja meg az ÁÉKBV eszközeinek 10 %-át.
(4) A befektetési alapok és befektetési társaságok rendelkezhetnek járulékos likvid eszközökkel.
20. cikk
(1) A tagállamok kötelesek megküldeni a Bizottság részére az alábbiakat:
a) legkésőbb az irányelv végrehajtásának időpontjában azoknak a hitelviszonyt megtestesítő értékpapíroknak a jegyzékét, amelyeket a 19. cikk (2) bekezdésének b) pontja értelmében az átruházható értékpapírokkal egyenértékűként kívánnak kezelni, feltüntetve ennek okát, továbbá ezeknek az értékpapíroknak a jellemzőit;
b) az a) pontban említett értékpapírjegyzékben tervezett módosítás részletes leírását vagy bármely más értékpapír megjelölését, amelyet az átruházható értékpapírokkal egyenértékűként szándékoznak kezelni, az indokok feltüntetésével.
(2) A Bizottság a fenti információt köteles haladéktalanul továbbítani a többi tagállamnak, mindazon megjegyzések kíséretében, amelyeket helyénvalónak ítél. Az ilyen közlésről a kapcsolattartó bizottság az 53. cikk (4) pontjában foglalt eljárás szerint véleményt cserélhet.
21. cikk
(1) A tagállamok engedélyezhetik az ÁÉKBV részére, hogy a meghatározott körülmények között és mértékig alkalmazzon az átruházható értékpapírokkal kapcsolatos technikákat és eszközöket, feltéve, hogy ezeknek a technikáknak és eszközöknek az alkalmazására a hatékony portfolió-kezelés érdekében kerül sor.
(2) A tagállamok engedélyezhetik továbbá az ÁÉKBV részére, hogy eszközei és forrásai kezelésével összefüggésben árfolyam-kockázatok kivédésére szolgáló technikákat és eszközöket alkalmazzon.
22. cikk
(1) Az ÁÉKBV eszközeinek legfeljebb 5 %-át fektetheti azonos kibocsátó által kibocsátott átruházható értékpapírokba.
(2) A tagállamok az (1) bekezdésben rögzített mértéket legfeljebb 10 %-ra emelhetik. Ugyanakkor az ÁÉKBV tulajdonában levő, olyan kibocsátók értékpapírjainak összértéke, amelyekbe külön-külön az ÁÉKBV az eszközeinek több mint 5 %-át fektette be, nem haladhatja meg az ÁÉKBV eszközeinek 40 %-át.
(3) A tagállamok az (1) bekezdésben rögzített mértéket legfeljebb 35 %-ra emelhetik olyan átruházható értékpapírok esetében, amelyeket valamely tagállam, annak önkormányzata, egy harmadik állam, illetve olyan nemzetközi szervezet bocsátott ki vagy garantál, amelynek egy vagy több tagállam a tagja.
23. cikk
(1) A 22. cikktől eltérve, a Szerződés 68. cikke (3) bekezdésének sérelme nélkül, a tagállamok engedélyezhetik az ÁÉKBV-nek, hogy a kockázatmegosztás elvével összhangban eszközei 100 %-át olyan, különböző átruházható értékpapírokba fektesse, amelyeket valamely tagállam, annak önkormányzata, egy harmadik állam, illetve olyan nemzetközi szervezet bocsátott ki vagy garantál, amelynek egy vagy több tagállam a tagja.
A hatáskörrel rendelkező hatóságok kizárólag akkor engedélyezhetik a fenti eltérést, ha megítélésük szerint az ÁÉKBV befektetői azon ÁÉKBV-k befektetőivel azonos védelemben részesülnek, amelyek a betartják a 22. cikkben foglalt mértéket.
Az ilyen ÁÉKBV-nek legalább hat különböző kibocsátásból származó értékpapírral kell rendelkeznie úgy, hogy összes eszköze legfeljebb 30 %-át fektetheti azonos kibocsátású értékpapírba.
(2) Az (1) bekezdésben említett ÁÉKBV-nek az alap szabályzatában vagy a befektetési társaság létesítő okiratában kifejezetten meg kell neveznie azokat az értékpapírokat kibocsátó vagy garantáló államokat, önkormányzatokat vagy nemzetközi szervezeteket, amelyeknek az értékpapírjaiba az eszközei több mint 35 %-át kívánja befektetni; az alap erre vonatkozó szabályzatát vagy a létesítő okiratokat a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak jóvá kell hagyniuk.
(3) A fentieken túlmenően az (1) bekezdésben említett minden egyes ÁÉKBV tájékoztatójának és bármely egyéb reklámanyagának szembetűnő módon olyan nyilatkozatot kell tartalmaznia, amelyben felhívja a figyelmet a fenti engedélyre és feltünteti az államokat, önkormányzatokat és/vagy nemzetközi szervezeteket, amelyeknek az értékpapírjaiba eszközei több mint 35 %-át fektette be vagy kívánja befektetni.
24. cikk
(1) Egyetlen ÁÉKBV sem vásárolhatja meg más nyíltvégű kollektív befektetési vállalkozás befektetési jegyeit, kivéve, ha azok az 1. cikk (2) bekezdésének első és második francia bekezdése szerint minősülnek kollektív befektetési társaságoknak.
(2) Egyetlen ÁÉKBV sem fektetheti be eszközei több mint 5 %-át a fenti kollektív befektetési társaságok befektetési jegyeibe.
(3) Azonos alapkezelő társaság által kezelt befektetési alap befektetési jegyeibe, vagy olyan társaság által kezelt befektetési alap befektetési jegyeibe, amellyel az alapkezelő társaság közös vezetés vagy irányítás, vagy jelentős mértékű közvetett vagy közvetlen tulajdon révén kapcsolódik, kizárólag azoknak a befektetési alapoknak az esetében engedélyezhető, amelyek saját szabályzatukkal összhangban, egy meghatározott földrajzi területre vagy gazdasági ágazatba történő befektetésekre specializálódtak, feltéve továbbá, hogy az ilyen befektetést a hatáskörrel rendelkező hatóságok engedélyezik. Az engedély kizárólag akkor adható meg, ha a befektetési alap bejelentette szándékát az adott lehetőség gyakorlására, és ez a lehetőség kifejezetten szerepel a szabályzatában.
Az alapkezelő társaság nem számíthat fel semmiféle költséget vagy díjat a befektetési alap befektetési jegyeivel összefüggésben, amennyiben a befektetési alap eszközeinek egy részét egy másik olyan befektetési alap befektetési jegyeibe helyezi el, amelyet ugyanaz az alapkezelő társaság, vagy egy, az alapkezelő társasághoz közös vezetés vagy irányítás, vagy jelentős mértékű közvetett vagy közvetlen tulajdon révén kapcsolódó társaság kezel.
(4) A (3) bekezdést akkor is alkalmazni kell, ha valamely befektetési társaság egy másik olyan befektetési társaság befektetési jegyeit vásárolja meg, amelyhez a (3) bekezdés értelmében kapcsolódik.
A (3) bekezdést akkor is alkalmazni kell, ha valamely befektetési társaság egy hozzá kapcsolódó másik befektetési alap befektetési jegyeit, vagy valamely befektetési alap egy hozzá kapcsolódó befektetési társaság befektetési jegyeit vásárolja meg.
25. cikk
(1) Az a befektetési társaság vagy alapkezelő társaság, amely az általa kezelt és az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi befektetési alappal kapcsolatban eljár, nem szerezhet olyan szavazásra jogosító részvényt, amely feljogosíthatná arra, hogy jelentős befolyást gyakoroljon egy kibocsátó ügyvezetésére.
A további koordináció megtörténtéig a tagállamok kötelesek tekintetbe venni a többi tagállam jogszabályaiban az első alpontban leírt alapelv meghatározására vonatkozó szabályokat.
(2) A fentieken túlmenően a befektetési társaság vagy befektetési alap:
- azonos kibocsátó szavazásra nem jogosító részvényeinek legfeljebb 10 %-át,
- azonos kibocsátó hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjainak legfeljebb 10 %-át,
- azonos, az 1. cikk (2) bekezdésének első és második francia bekezdése szerinti kollektív befektetési vállalkozás befektetési jegyeinek legfeljebb 10 %-át szerezheti meg.
A második és harmadik francia bekezdésben meghatározott mértékek figyelmen kívül hagyhatók a megszerzés időpontjában, amennyiben az adott időpontban a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok bruttó összegét vagy a kibocsátott értékpapírok nettó összegét nem lehet kiszámítani.
(3) A tagállamok eltekinthetnek az (1) és (2) bekezdés alkalmazásától:
a) a tagállam vagy annak önkormányzata által kibocsátott vagy garantált átruházható értékpapírok vonatkozásában;
b) a harmadik állam által kibocsátott vagy garantált átruházható értékpapírok vonatkozásában;
c) olyan nyilvános nemzetközi szervezetek által kibocsátott átruházható értékpapírok vonatkozásában, amelyeknek egy vagy több tagállam a tagja;
d) valamely ÁÉKBV-nek egy harmadik államban bejegyzett olyan társaságban szerzett részvényeinek vonatkozásában, amely az eszközeit elsősorban az adott államban alapító okirat szerinti székhellyel rendelkező kibocsátó testületek értékpapírjaiba fekteti be, amennyiben az adott állam törvényei értelmében az ilyen tulajdon az egyetlen lehetséges módja, az ÁÉKBV-nek az adott állam területén lévő kibocsátóinak értékpapírjaiba való befektetéseinek. Ez az eltérés azonban kizárólag akkor alkalmazható, ha a harmadik állam területén lévő társaság a befektetési politikája megfelel a 22., 24. cikkben, valamint 25. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott korlátoknak. A 22. és 24. cikkben meghatározott mértékek túllépése esetén a 26. cikk rendelkezéseit kell értelemszerű eltérésekkel alkalmazni;
e) valamely befektetési társaságnak olyan leányvállalatokban birtokolt részvényei vonatkozásában, amelyek kizárólag az adott befektetési társaság nevében folytatnak irányítói, tanácsadói vagy marketing tevékenységet.
26. cikk
(1) Az ÁÉKBV nem köteles betartani az ezen szakaszban meghatározott mértékeket, amikor a saját eszközei részét képező átruházható értékpapírokhoz kötődő jegyzési jogát gyakorolja.
A kockázatmegosztás elvének szem előtt tartását biztosítva, a tagállamok a közelmúltban engedélyt kapott ÁÉKBV-k részére engedélyezhetik, hogy azok az engedély napjától számított hat hónapig eltérjenek a 22. és 23 cikk rendelkezéseitől.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott mértékeknek az ÁÉKBV ellenőrzési körén kívül eső okból vagy a jegyzési jogok gyakorlása miatti túllépése esetén az adott ÁÉKBV, a befektetői érdekeik megfelelő figyelembevételével köteles eladási ügyletei tekintetében kiemelt célként kezelni a helyzet orvoslását.
VI. SZAKASZ
A befektetők tájékoztatására vonatkozó kötelezettségek
A. A tájékoztató és az időszaki jelentések közzététele
27. cikk
(1) A befektetési társaság és alapkezelő társaság az általa kezelt valamennyi alapra vonatkozóan köteles kiadni:
- egy tájékoztatót,
- egy éves jelentést minden egyes üzleti évről, továbbá
- egy féléves jelentést az üzleti év első hat hónapjáról.
(2) Az éves és féléves jelentéseket a tárgyidőszaktól számított alábbi időpontokig kell közzétenni:
- az éves jelentést négy hónapon belül,
- a féléves jelentést két hónapon belül.
28. cikk
(1) A tájékoztatónak tartalmaznia kell minden olyan információt, amely lehetővé teszi a befektetők számára, hogy megalapozott véleményt alkossanak a nekik ajánlott befektetésről. A tájékoztatóban fel kell tüntetni legalább az ezen irányelvhez mellékelt A. listában meghatározott információkat, amennyiben azokat a tájékoztatóhoz a 29. cikk (1) bekezdésével összhangban csatolt dokumentumok nem tartalmazzák.
(2) Az éves jelentésnek tartalmaznia kell a mérleget vagy az eszközök és források kimutatását, a szóban forgó üzleti évre vonatkozó részletes bevétel- és költségkimutatást, az üzleti évben foly tatott tevékenységről szóló beszámolót, továbbá az ezen irányelvhez mellékelt B. listában meghatározott egyéb információkat, valamint minden olyan fontos információt, amely lehetővé teszi a befektetők számára, hogy megalapozott véleményt alkothassanak az ÁÉKBV tevékenységének és eredményeinek alakulásáról.
(3) A féléves jelentésnek tartalmaznia kell legalább az ezen irányelvhez mellékelt B. lista I-IV. fejezeteiben meghatározott információkat; amennyiben az ÁÉKBV osztalékelőleget fizetett vagy osztalékelőleg fizetésére tesz javaslatot, az adatok közt fel kell tüntetni a félévi adózott eredményeket, valamint a kifizetett vagy javasolt osztalékelőleg összegét.
29. cikk
(1) Az alap szabályzatát vagy a befektetési társaság létesítő okiratát a tájékoztatóhoz annak szerves részeként csatolni kell.
(2) Az (1) bekezdésben említett dokumentumokat nem kötelező a tájékoztatóhoz csatolni, amennyiben a befektetőkkel tudatják, hogy kérésre ezeket a dokumentumokat megküldik számukra, illetve értesítik őket arról, hogy az egyes tagállamokban, ahol a befektetési jegyeket forgalomba hozták, hol tekinthetik meg azokat.
30. cikk
A tájékoztató alapvető fontosságú elemeit rendszeresen aktualizálni kell.
31. cikk
Az éves jelentésben közölt számviteli információkat egy vagy több olyan személynek kell auditálnia, aki, illetve akik a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján, a számviteli dokumentumok kötelező könyvvizsgálatának elvégzéséért felelős személyek működésének engedélyezéséről szóló, 1984. április 10-i 84/253/EGK tanácsi irányelvvel [4] összhangban fel vannak hatalmazva a könyvvizsgálatra. A könyvvizsgálói jelentést, ideértve bármely esetleges fenntartást, az éves jelentésben teljes egészében közölni kell.
32. cikk
Az ÁÉKBV a tájékoztatóját, annak minden esetleges módosításával együtt, valamint az éves és a féléves jelentéseit köteles megküldeni a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak.
33. cikk
(1) A tájékoztatót, a legfrissebb éves jelentést és bármely azt követő, nyilvánosságra hozott féléves jelentést a szerződés megkötése előtt térítésmentesen a befektetési jegyet jegyzők rendelkezésére kell bocsátani.
(2) A fentieken túlmenően az éves és féléves jelentéseket a tájékoztatóban megjelölt helyeken a nyilvánosság számára hozzáférhetővé kell tenni.
(3) Az éves és féléves jelentéseket kérésre ingyenesen a befektetők rendelkezésére kell bocsátani.
B. Egyéb információk közzététele
34. cikk
Az ÁÉKBV köteles a befektetési jegyei kibocsátási, értékesítési, visszavásárlási vagy visszaváltási árát minden olyan alkalommal, amikor azokat kibocsátja, eladja, visszavásárolja vagy visszaváltja, de legalább havonta kétszer megfelelő módon nyilvánosságra hozni. Ugyanakkor a hatáskörrel rendelkező hatóságok engedélyezhetik az ÁÉKBV számára, hogy a közlés gyakoriságát havi egy alkalomra csökkentsék, feltéve, hogy ez nem sérti a befektetők érdekeit.
35. cikk
Minden olyan közleménynek, amely felhívást tartalmaz valamely ÁÉKBV befektetési jegyeinek megvételére, utalnia kell a tájékoztató létére, és meg kell jelölnie azokat a helyeket, ahol az a nyilvánosság számára hozzáférhető.
VII. SZAKASZ
Az ÁÉKBV általános kötelezettségei
36. cikk
(1) Sem:
- a befektetési társaság, sem
- a befektetési alap képviseletében eljáró alapkezelő társaság vagy letétkezelő
nem vehet fel hitelt.
Ugyanakkor az ÁÉKBV "viszonossági hitel" útján hozzájuthat külföldi valutához.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a tagállamok engedélyezhetik az ÁÉKBV számára hitel felvételét:
a) ennek mértéke
- befektetési társaság esetében az eszközök maximum 10 %-a, illetve
- befektetési alap esetén az alap értékének 10 %-a,
feltéve, hogy a hitelfelvételre ideiglenes jelleggel kerül sor;
b) befektetési társaság esetében az eszközök maximum 10 %-a, feltéve, hogy a hitelfelvétel célja olyan ingatlanvagyon megszerzése, amely alapvetően és közvetlenül szükséges az üzletvitelhez; ilyen esetben ennek és az a) pontban leírt hitelnek az összege semmilyen esetben sem haladhatja meg a hitelfelvevő eszközeinek 15 %-át.
37. cikk
(1) Az ÁÉKBV a befektetők kérésére köteles visszavásárolni vagy visszaváltani saját befektetési jegyeit.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve:
a) az ÁÉKBV a jogszabályban, az alap szabályzatában vagy a befektetési társaság létesítő okiratában szabályozott esetekben és eljárásokkal összhangban jogosult ideiglenesen felfüggeszteni a befektetési jegyei visszavásárlását, illetve visszaváltását. Az ilyen felfüggesztésre kizárólag rendkívüli esetben kerülhet sor, ha ezt a körülmények megkövetelik, és a felfüggesztés a befektetők érdekei alapján indokolt;
b) a tagállamok engedélyezhetik a hatáskörrel rendelkező hatóságok részére, hogy azok a befektetők vagy a nyilvánosság érdekében elrendeljék a befektetési jegyek visszavásárlásának vagy visszaváltásának felfüggesztését.
(3) A (2) bekezdés a) pontjában leírt esetekben az ÁÉKBV köteles haladéktalanul értesíteni döntéséről a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, továbbá minden olyan tagállam hatóságát, ahol a befektetési jegyeit forgalmazza.
38. cikk
Az ÁÉKBV eszközeinek értékelésére vonatkozó szabályokat, továbbá az ÁÉKBV befektetési jegyeinek eladási vagy kibocsátási árának, valamint viszszavásárlási vagy viszszaváltási árának kiszámítására vonatkozó szabályokat jogszabályban, az alap szabályzatában vagy a befektetési társaság létesítő okiratában rögzíteni kell.
39. cikk
A befektetési alap vagy befektetési társaság bevételének felosztását vagy újbóli befektetését a jogszabályokkal, az alap szabályzatával vagy a befektetési társaság létesítő okiratával összhangban kell végezni.
40. cikk
Az ÁÉKBV kizárólag akkor bocsáthat ki befektetési jegyet, ha a nettó kibocsátási árral azonos összeget az ÁÉKBV eszközeibe a szokásos határidőn belül befizették. Ez a rendelkezés nem zárja ki a jutalom befektetési jegyek szétosztását.
41. cikk
(1) A 19 és 21. cikk alkalmazásának sérelme nélkül, sem:
- a befektetési társaság, sem
- a befektetési alap képviseletében eljáró alapkezelő társaság vagy letétkezelő nem nyújthat kölcsönöket vagy járhat el kezesként harmadik fél képviseletében.
(2) Az (1) bekezdés nem zárja ki, hogy a fenti vállalkozások olyan átruházható értékpapírokat szerezzenek meg, amelyek teljes kiegyenlítése nem történt meg.
42. cikk
Sem:
- a befektetési társaság,
- sem a befektetési alap képviseletében eljáró alapkezelő társaság vagy letétkezelő nem foglalkozhat átruházható értékpapírok fedezetlen eladásával.
43. cikk
Jogszabályban vagy az alap szabályzatában kell meghatározni azt az összeget, amelyet az alapkezelő társaság díjazásként és költségként a befektetési alapnak felszámíthat, valamint a fenti díjazás kiszámításának a módját.
Jogszabályban vagy a befektetési társaság létesítő okiratában meg kell határozni azokat a költségeket, amelyeket a társaság köteles viselni.
VIII. SZAKASZ
A befektetési jegyeiket a székhelyükön kívüli tagállamokban forgalmazó ÁÉKBV-kre vonatkozó különös szabályok
44. cikk
(1) Amennyiben valamely ÁÉKBV egy másik tagállamban forgalmazza a befektetési jegyeit, köteles betartani az adott tagállam mindazon hatályos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit, amelyek nem az ezen irányelvben szabályozott területekre vonatkoznak.
(2) Bármely ÁÉKBV jogosult a befektetési jegyeit hirdetni abban a tagállamban, amelyben forgalmazza azokat. Ilyen esetben az ÁÉKBV köteles betartani az adott állam hirdetésre vonatkozó rendelkezéseit.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett rendelkezéseket megkülönböztetés nélkül kell alkalmazni.
45. cikk
A 44. cikkben említett esetben az ÁÉKBV köteles, többek között, a forgalmazás helyszínéül szolgáló tagállam hatályos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseivel összhangban meghozni azokat az intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy az adott államban rendelkezésre álljanak a befektetők részére történő kifizetésekhez, a befektetési jegyek visszavásárlásához vagy visszaváltásához, illetve az ÁÉKBV által kötelezően nyújtandó tájékoztatás elérhetőségéhez szükséges eszközök.
46. cikk
Amikor egy ÁÉKBV a saját székhelyétől eltérő tagállamban tervezi befektetési jegyei forgalmazását, először köteles erről tájékoztatni a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, valamint az érintett tagállam hatóságait. Egyidejűleg köteles megküldeni az utóbbi hatóságoknak:
- a hatáskörrel rendelkező hatóságok tanúsítványát arról, hogy megfelel az ezen irányelvben megszabott feltételeknek,
- az alapszabályzatát vagy a létesítő okiratát,
- tájékoztatóját,
- az adott esetnek megfelelően a legutóbbi éves jelentését, az esetleges azt követő féléves jelentéssel együtt, valamint
- a befektetési jegyek másik tagállamban történő forgalmazásával kapcsolatban tett előkészületek részleteit.
Az ÁÉKBV a fenti értesítések után két hónappal megkezdheti befektetési jegyei forgalmazását a másik tagállamban, feltéve, hogy az érintett tagállam hatóságai nem állapítják meg a két hónapos időszak lejárata előtt hozott, indokolt határozatukban, hogy a befektetési jegyek forgalmazására tett előkészületek nem állnak összhangban a 44. cikk (1) bekezdésében és a 45. cikkben foglalt rendelkezésekkel.
47. cikk
Ha egy ÁÉKBV a saját székhelyétől eltérő tagállamban forgalmazza befektetési jegyeit, köteles az adott tagállamban az ott hivatalos nyelvek legalább egyikén ugyanolyan módon közzétenni azokat a dokumentumokat és információkat, amelyeket saját helyszínének tagállamában közzé kell tennie, ahogyan azt ez utóbbi tagállam előírja.
48. cikk
Tevékenysége végzésének céljára az ÁÉKBV jogosult ugyanazt az általános nevet (például befektetési társaság vagy befektetési alap) használni a Közösségben, mint amelyet a székhelye szerinti tagállamban használ. Abban az esetben, ha fennáll az összetévesztés legkisebb veszélye is, a befogadó tagállam a kérdés tisztázása érdekében jogosult felkérni a társaságot, hogy nevét magyarázó jellegű adatokkal egészítse ki.
IX. SZAKASZ
Az engedélyezésért és felügyeletért felelős hatóságokra vonatkozó rendelkezések
49. cikk
(1) A tagállamok kijelölik azokat a hatóságokat, amelyek felelősek az ezen irányelvben megállapított feladatok elvégzéséért. Erről értesítik a Bizottságot, feltüntetve a feladatok esetleges megosztását is.
(2) Az (1) bekezdésben említett hatóságok csak állami hatóságok vagy állami hatóságok által kinevezett testületek lehetnek.
(3) Az ÁÉKBV felett annak a tagállamnak a hatóságai jogosultak felügyeletet gyakorolni, amelyben az adott ÁÉKBV található. Ugyanakkor annak a tagállamnak a hatóságai, ahol az ÁÉKBV a 44. cikkben foglaltakkal összhangban a befektetési jegyeit forgalmazza, felelősek a VIII. szakasz rendelkezéseinek a betartatásáért.
(4) Az érintett hatóságokat fel kell ruházni mindazokkal a jogkörökkel, amelyek szükségesek a feladataik ellátásához.
50. cikk
(1) A tagállamok a 49. cikkben említett hatósági feladataik elvégzése érdekében kötelesek szorosan együttműködni, és egymásnak kizárólag a fenti célra minden szükséges tájékoztatást megadni.
(2) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a 49. cikkben említett hatóságok az általuk korábban és jelenleg foglalkoztatott személyeket szakmai titoktartásra kötelezzék. Ennek értelmében a feladataik végzése során tudomásukra jutott információkat kizárólag akkor tárhatják fel bármely személy vagy hatóság előtt, ha ezt számukra jogszabály írja elő.
(3) A (2) bekezdés azonban nem zárja ki, hogy a különböző tagállamok 49. cikkben említett hatóságai az ezen irányelvben szabályozott módon tájékoztassák egymást. Az ily módon végbemenő információcserére ki kell terjednie az információt fogadó hatóság által korábban és jelenleg foglalkoztatott személyekkel kapcsolatos szakmai titoktartásnak.
(4) A büntetőjog hatálya alá tartozó esetek sérelme nélkül, a 49. cikkben említett típusú, fenti információt fogadó hatóság azt kizárólag feladatai teljesítéséhez, vagy a feladatai teljesítéséhez kapcsolódó hatósági megkeresésekkel vagy jogi eljárásokkal összefüggésben használhatja fel.
51. cikk
(1) A 49. cikkben említett hatóságoknak meg kell indokolniuk bármely, az engedélyt elutasító döntésüket, továbbá az ezen irányelv alkalmazása során foganatosított általános intézkedések végrehajtása során hozott bármely kedvezőtlen döntésüket, és erről tájékoztatniuk kell a kérelmezőket.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelvvel összhangban elfogadott törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések alapján valamely ÁÉKBV vonatkozásában hozott döntés bírósági úton felülvizsgálható legyen; ugyanez vonatkozik arra is, ha a hatályban levő rendelkezések által megkövetelt valamennyi információt feltüntető ÁÉKBV kérelme tárgyában az annak benyújtásától számított hat hónapon belül nem születik döntés.
52. cikk
(1) Kizárólag az ÁÉKBV székhelyéül szolgáló tagállam hatóságai rendelkezhetnek olyan jogkörrel, hogy lépéseket tegyenek az ÁÉKBV ellen, amennyiben az megsért valamely törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezést, illetve az alap szabályzatában vagy a befektetési társaság létesítő okiratában foglalt rendelkezést.
(2) Mindazonáltal annak a tagállamnak a hatóságai, amelyben az ÁÉKBV a befektetési jegyeit forgalmazza, jogosultak törvényes lépéseket tenni, amennyiben az ÁÉKBV megszegi a VIII. szakaszban említett rendelkezéseket.
(3) Annak a tagállamnak a hatósága, amelyben az ÁÉKBV székhelye található, az engedély visszavonására irányuló döntésről, az ÁÉKBV ellen hozott bármely jelentős intézkedésről, továbbá a visszavásárlás vagy visszaváltás felfüggesztésének előírásáról köteles haladéktalanul tájékoztatni a többi olyan tagállam hatóságait, ahol a befektetési jegyeket forgalmazzák.
X. SZAKASZ
Kapcsolattartó bizottság
53. cikk
(1) Az Európai Bizottság mellett létrejön egy kapcsolattartó bizottság, a továbbiakban: "bizottság". Ennek a feladatai a következők:
a) ezen irányelv harmonizált végrehajtásának elősegítése érdekében, a Szerződés 169. és 170. cikkének sérelme nélkül az irányelv alkalmazásával kapcsolatban felmerülő gyakorlati problémák, illetőleg mindazoknak a kérdéseknek a rendszeres megvitatása, amelyek tekintetében a véleménycserét hasznosnak tartja;
b) elősegíteni a tagállamok közötti egyeztetést azokról a szigorúbb vagy további követelményekről, amelyeket azok az 1. cikk (7) bekezdésével összhangban fogadhatnak el, illetve azokról a rendelkezésekről, amelyeket a 44. és 45. cikknek megfelelően hozhatnak;
c) szükség esetén javaslatot kell tenni a Bizottságnak ezen irányelv kiegészítésére, illetőleg módosítására.
(2) A 49. cikkben említett hatóságok által esetenként hozott döntések érdemi vizsgálata nem tartozik a bizottság feladatai közé.
(3) A bizottság a tagállamok által kinevezett személyekből és a Bizottság képviselőiből áll. A bizottság elnöke a Bizottság képviselője. A titkársági szolgáltatások biztosítása a Bizottság feladata.
(4) A bizottságot az elnök hívja össze, vagy saját kezdeményezésére, vagy valamely tagállam delegációjának kérésére. A bizottság a saját eljárási rendjét maga állapítja meg.
XI. SZAKASZ
Átmeneti rendelkezések, eltérések és záró rendelkezések
54. cikk
Kizárólag a dán ÁÉKBV-k tekintetében, a Dániában kibocsátott pantebreve-t a 19. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett átruházható értékpapírokkal egyenértékűnek kell tekinteni.
55. cikk
A 7. cikk (1) bekezdésétől és a 14. cikk (1) bekezdésétől eltérve a hatáskörrel rendelkező hatóságok jogosultak engedélyt adni olyan ÁÉKBV-nek, amely az ezen irányelv elfogadásának a napján saját nemzeti jogszabályaival összhangban két vagy több letétkezelővel rendelkezett, azzal, hogy továbbra is ugyanennyi letétkezelővel rendelkezzen, amennyiben az adott hatóságok garanciát kapnak arra, hogy a 7. cikk (3) bekezdése és a 14. cikk (3) bekezdése értelmében teljesítendő feladatok a gyakorlatban teljesülnek.
56. cikk
(1) A 6. cikktől eltérve a tagállamok engedélyezhetik, hogy alapkezelő társaságok más társaságok névre szóló értékpapírjait megtestesítő, bemutatóra szóló értékpapírokat bocsássanak ki.
(2) A tagállamok jogosultak engedélyezni, hogy azok az alapkezelő társaságok, amelyek az ezen irányelv elfogadásának a napján a 6. cikkben szabályozott tevékenységeken kívül más tevékenységekkel is foglalkoznak, attól a naptól kezdve még öt éven keresztül folytassák ezeket a tevékenységeket.
57. cikk
(1) A tagállamok legkésőbb 1989. október 1-jéig hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok jogosultak legfeljebb 12 hónapos haladékot adni az ezen irányelv végrehajtásakor már fennálló ÁÉKBV-k számára az új nemzeti jogszabályoknak való megfeleléshez.
(3) A Görög Köztársaság és a Portugál Köztársaság felhatalmazást kap arra, hogy az ezen irányelv végrehajtását legkésőbb 1992. április 1-jéig elhalassza.
A fenti dátum előtt egy évvel a Bizottság jelentést nyújt be a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásának az előrehaladtáról, valamint mindazon nehézségekről, amelyek a Görög Köztársaságban és a Portugál Köztársaságban az ezen irányelv végrehajtásával kapcsolatban az első albekezdésben meghatározott napig felmerülhetnek.
Szükség esetén a Bizottság javaslatot tesz a Tanácsnak a haladék legfeljebb négy évvel történő meghosszabbítására.
58. cikk
A tagállamok biztosítják, hogy a Bizottság tájékoztatva legyen azokról a fontosabb törvényekről, rendeletekről és közigazgatási rendelkezésekről, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
59. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1985. december 20-án.