RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1198/2006
af 27. juli 2006
om Den Europæiske Fiskerifond
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
EF-fiskerflådens udvikling skal reguleres, især i overensstemmelse med de afgørelser, som Rådet og Kommissionen skal træffe i henhold til kapitel II i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (4).
(2)
Den fælles fiskeripolitiks mål bør være at sikre en bæredygtig udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer og akvakulturen som led i en bæredygtig udvikling, idet der på en afbalanceret måde tages hensyn til de miljømæssige, økonomiske og sociale aspekter.
(3)
Den fælles fiskeripolitik omfatter bevarelse, forvaltning og udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer og akvakulturen og forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, for så vidt disse aktiviteter udøves på medlemsstaternes område eller i EF-farvande eller af EF-fiskerfartøjer eller borgere i medlemsstaterne.
(4)
I henhold til traktatens artikel 33, stk. 2, skal der tages hensyn til erhvervets særlige karakter, der følger af sektorens sociale struktur og af de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige områder der har med fiskeri at gøre.
(5)
Den del af den fælles fiskeripolitik, der vedrører bæredygtig udvikling, har været integreret i strukturfondsbestemmelserne siden 1993. Den bør videreføres ved hjælp af Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »EFF«) inden for rammerne af en bæredygtig udvikling.
(6)
Det væsentligste mål for denne forordning, nemlig den fælles fiskeripolitiks bestemmelser om bæredygtig udvikling, kan ikke i tilstrækkelig grad realiseres af medlemsstaterne på grund af strukturproblemerne i forbindelse med udviklingen af fiskeriet og de begrænsede finansielle midler, som medlemsstaterne har til rådighed i det udvidede EU, og kan derfor bedre gennemføres på fællesskabsplan ved hjælp af flerårig finansiering af relevante prioriterede akser. Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(7)
Den fælles fiskeripolitik og dermed EFF skal omfatte Fællesskabets prioriterede mål for bæredygtig udvikling, som blev fastlagt i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Lissabon den 23. og 24. marts 2000 og i Göteborg den 15. og 16. juni 2001.
(8)
Ved programmeringen bør EFF koordineres med de øvrige fonde, der har med bæredygtig udvikling at gøre, og med strukturfondene og andre fællesskabsfonde.
(9)
EFF's virksomhed og de aktiviteter, den er med til at finansiere, bør være forenelige med de øvrige fællesskabspolitikker og i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen.
(10)
Fællesskabets indsats bør supplere medlemsstaternes indsats eller søge at støtte denne indsats. Partnerskabet bør styrkes for at sikre en betydelig værditilvækst. Dette partnerskab vedrører - under fuld hensyntagen til medlemsstaternes nationale bestemmelser og praksis - regionale, lokale og andre offentlige myndigheder samt andre relevante organer, herunder dem, som er ansvarlige for miljøet og for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder, arbejdsmarkedets parter og økonomiske interesseorganisationer samt andre organer. Alle partnere bør inddrages i forberedelsen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af bistanden.
(11)
I henhold til traktatens artikel 274 skal medlemsstaterne samarbejde med Kommissionen for at sikre, at principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning overholdes. Denne forordning fastsætter derfor betingelserne for, at Kommissionen kan udøve sine beføjelser med henblik på at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget.
(12)
For at EFF's aktiviteter kan blive effektive og gennemskuelige, bør medlemsstaternes og Fællesskabets ansvarsområder fastlægges helt præcist. Ansvarsområderne bør fastlægges for hver programmerings-, overvågnings-, evaluerings- og kontrolfase. Det bør primært være medlemsstaternes ansvar at iværksætte og kontrollere bistanden, uden at dette i øvrigt indskrænker Kommissionens beføjelser.
(13)
I henhold til traktatens artikel 2 og 3 skal uligheder tilstræbes fjernet og ligestilling mellem mænd og kvinder fremmes.
(14)
Kommissionen bør efter en objektiv og gennemsigtig metode foretage en vejledende fordeling af de disponible forpligtelsesbevillinger med en overvejende koncentration omkring de områder, der er omfattet af konvergensmålet.
(15)
De disponible EFF-bevillinger bør indekseres med en fast procentsats med henblik på programmeringen.
(16)
For at øge EF-midlernes løftestangseffekt ved så vidt muligt at fremme anvendelsen af private finansieringskilder og for at tage større hensyn til projekternes rentabilitet bør støtten fra EFF diversificeres og støttesatserne differentieres for at fremme Fællesskabets interesser, tilskynde til anvendelse af en lang række forskellige finansieringskilder og begrænse tilskuddene fra EFF ved at tilskynde til anvendelse af passende støtteformer.
(17)
For at styrke den strategiske side af den fælles fiskeripolitik i tråd med Fællesskabets prioriteter for bæredygtig udvikling af fiskeriet og akvakulturen bør medlemsstaterne efter en dialog med Kommissionen vedtage en national strategiplan vedrørende alle relevante aspekter af den fælles fiskeripolitik.
(18)
For at imødekomme behovet for forenkling og decentralisering bør der gennemføres programmering og økonomisk forvaltning helt og holdent på det operationelle programs og de prioriterede aksers niveau, da programtillæg og EF-støtterammer afskaffes.
(19)
Programmeringssystemet bør forenkles. EFF's aktiviteter bør derfor udmøntes i et operationelt program pr. medlemsstat i overensstemmelse med dens nationale struktur. Programmeringen skal omfatte perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013.
(20)
Rådets vedtagelse af flerårige genopretnings- og forvaltningsplaner er en absolut prioritet, og de bør ledsages af planer for justering af fiskeriindsatsen, der finansieres af EFF.
(21)
Hvis en fiskeriaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland ikke forlænges, eller hvis der sker kraftig nedskæring i fiskerimulighederne i henhold til en international aftale eller anden ordning, bør der også indføres flerårige planer for forvaltning af fiskeriindsatsen med henblik på at tilpasse EF-fiskerflåden til de nye forhold.
(22)
Fiskeriindsatsen bør kunne justeres i forbindelse med medlemsstaternes eller Kommissionens vedtagelse af hasteforanstaltninger, jf. artikel 7 og 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(23)
Fiskeriindsatsen bør også kunne justeres i forbindelse med vedtagelse af nationale ordninger for udtagning af fartøjer som led i de forpligtelser, der er fastsat i artikel 11-16 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
(24)
EF-fiskerflådens størrelse bør justeres, så den bliver tilpasset de disponible ressourcer, som der er adgang til.
(25)
Der bør fastsættes bestemmelser for støtte til investeringer om bord, især for at tage hensyn til nødvendigheden af at omstrukturere EF-fiskerflåden, ved at der ydes støtte til fiskere og fartøjsejere til at udskifte motorer med nye motorer med samme eller mindre motoreffekt.
(26)
Der bør desuden fastsættes særlige bestemmelser for at tage hensyn til den særlige situation for kystfiskeri af mindre omfang.
(27)
I forbindelse med gennemførelsen af omstrukturering af EF-fiskerflåden er der behov for socioøkonomiske ledsageforanstaltninger.
(28)
Der bør fastsættes detaljerede regler for godtgørelser og kompensation til fiskere og ejere af fiskerfartøjer i tilfælde af midlertidigt ophør med fiskerivirksomhed.
(29)
Det er af vital betydning for fiskerisektoren, at der opnås en bæredygtig ligevægt mellem de akvatiske ressourcer og udnyttelsen af dem under hensyntagen til de miljømæssige virkninger. Der bør derfor vedtages passende foranstaltninger ikke blot for at beskytte fødekæden, men også for at tilgodese akvakulturen og forarbejdningsindustrien.
(30)
Der bør fastsættes nærmere regler for støtte til akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter, samtidig med at det sikres, at disse sektorer bevarer deres økonomiske levedygtighed. Der bør derfor opstilles et begrænset antal prioriterede mål for bistand og strukturstøtten bør rettes til akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter mod mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder med prioritet til mikrovirksomheder og små virksomheder.
(31)
Foranstaltninger af almen interesse med et bredere sigte end de foranstaltninger, som sædvanligvis træffes af private virksomheder bør også støttes af EFF.
(32)
For at mindske den fælles fiskeripolitiks samfundsøkonomiske konsekvenser er det nødvendigt at indføre ledsageforanstaltninger i form af lokale udviklingsstrategier for bæredygtig udvikling af fiskeriområderne.
(33)
I betragtning af de mange forskellige forhold, der gør sig gældende, og de mange forskellige områder i hele Fællesskabet, bør politikken for udvikling af fiskeriområderne indgå i en integreret plan, der er baseret på en relevant områdestrategi og tilpasset de lokale forhold, ligesom den bør være så decentraliseret som muligt og bør begunstige lokale aktører og være baseret på lokalt forankrede tiltag, åbne mulighed for tiltag i mindre målestok, og sikre væsentlig deltagelse af aktører fra den private sektor.
(34)
EFF bør ved hjælp af teknisk bistand støtte evalueringer, undersøgelser og udveksling af erfaringer for at lette gennemførelsen af det operationelle program og fremme nyskabende metoder og fremgangsmåder med henblik på en enkel og gennemsigtig iværksættelse.
(35)
Medlemsstaternes iværksættelse af EFF's aktiviteter, som sker ved delt forvaltning, bør ske med tilstrækkelige garantier for de nærmere bestemmelser for og kvaliteten af iværksættelsen, resultaterne og evalueringen af aktiviteterne og forsvarlig økonomisk forvaltning og kontrol heraf.
(36)
Der bør gennemføres en bedre og grundigere evaluering, for at EFF's aktiviteter kan blive mere effektiv og få større gennemslagskraft. Medlemsstaternes og Kommissionens ansvarsområder og de bestemmelser, der skal sikre, at evalueringen er pålidelig, bør derfor fastlægges.
(37)
For at sikre, at partnerskabet kommer til at fungere effektivt, og at Fællesskabets bistand fremmes på passende vis, bør der sørges for mest mulig information og offentlig omtale. De myndigheder, der er ansvarlige for forvaltningen af bistanden, bør også være ansvarlige for dette aspekt og for at holde Kommissionen underrettet om de trufne foranstaltninger.
(38)
Der bør fastsættes lofter for de offentlige bidrag til hver aktivitet.
(39)
Det vil endvidere være hensigtsmæssigt at indføre lofter for EFF's bidrag i forbindelse med den samlede offentlige udgift for hver prioriteret akse.
(40)
Med henblik på en effektiv og korrekt gennemførelse bør det fastlægges, hvilke forpligtelser medlemsstaterne har i forbindelse med forvaltnings- og kontrolsystemer, godkendelse af udgifter og forebyggelse, afsløring og korrektion af uregelmæssigheder og overtrædelser af fællesskabsretten. Med hensyn til forvaltning og kontrol er det navnlig nødvendigt at opstille retningslinjer, efter hvilke medlemsstaterne forsikrer, at systemerne er indført og fungerer tilfredsstillende.
(41)
Medlemsstaterne bør træffe passende foranstaltninger for at sikre, at forvaltnings- og kontrolsystemet funger tilfredsstillende. Med henblik herpå udpeges en forvaltningsmyndighed, en godkendelsesmyndighed og en revisionsmyndighed for hvert operationelt program, og deres ansvarsområder bør fastlægges. Disse ansvarsområder bør primært omfatte forsvarlig økonomisk gennemførelse, tilrettelæggelse af evaluering, godkendelse af udgifter, revision og overholdelse af fællesskabsretten. Kommissionen og de nationale myndigheder bør regelmæssigt mødes for at overvåge bistanden.
(42)
Det bør fastsættes, at overvågningsudvalget er en instans, der er udpeget af medlemsstaten for at sikre kvaliteten ved gennemførelsen af det operationelle program.
(43)
Indikatorer og rapporter om gennemførelsen er vigtige for overvågningen, og de bør fastlægges nærmere, så de på pålidelig måde kan afspejle forløb og kvalitet ved gennemførelsen af det operationelle program.
(44)
Der bør etableres et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen om finanskontrol, uden at dette dog indskrænker Kommissionens beføjelser på dette område.
(45)
Reglerne og procedurerne for forpligtelser og betalinger bør forenkles, så man sikrer en jævn cash flow. Gennemførelsen af det operationelle program vil kunne fremskyndes, hvis der ydes en forfinansiering på 7 % af EFF's bidrag.
(46)
Ud over at suspendere betalinger, hvis der konstateres en alvorlig mangel i forvaltnings- og kontrolsystemerne, skal der være foranstaltninger, som tillader den anvisningsbemyndigede ved delegation at standse betalingerne, hvor det er godtgjort, at der er et klart underskud med hensyn til sund forvaltning af disse systemer, eller som tillader Kommissionen at foretage fradrag i betalingerne, hvis den pågældende medlemsstat ikke har gennemført alle udestående foranstaltninger i en berigtiget handlingsplan.
(47)
For at sikre en forsvarlig forvaltning af Fællesskabets midler bør overslagene over og gennemførelsen af udgifterne forbedres. Medlemsstaterne bør derfor med regelmæssige mellemrum sende Kommissionen deres overslag over anvendelsen af Fællesskabets midler, og forsinkelser i den finansielle gennemførelse bør medføre, at forskuddet skal tilbagebetales, og at de budgetmæssige forpligtelser automatisk frigøres.
(48)
Afslutningsprocedurerne bør forenkles således, at de medlemsstater, der måtte ønske det, i overensstemmelse med en ordning, de vælger, delvis kan afslutte deres operationelle program for så vidt angår gennemførte aktiviteter. Der bør udarbejdes passende rammer herfor.
(49)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (5) efter forvaltningsproceduren i afgørelsens artikel 4. I visse tilfælde kan det dog af hensyn til effektiviteten være, at den i afgørelsens artikel 3 fastsatte rådgivningsprocedure er den mest hensigtsmæssige.
(50)
Der bør fastsættes detaljerede overgangsbestemmelser, der skal forberede den nye programmering straks efter denne forordnings ikrafttrædelse, og som sikrer, at støtten til medlemsstaterne ikke afbrydes, mens man afventer vedtagelsen af det operationelle program -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
MÅL OG GENERELLE BESTEMMELSER OM STØTTE
KAPITEL I
Anvendelsesområde og definitioner
Artikel 1
Anvendelsesområde
Ved denne forordning oprettes Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »EFF«), og der fastsættes rammebestemmelser for Fællesskabets støtte til bæredygtig udvikling af fiskerisektoren, fiskeriområderne og indlandsfiskeriet.
Artikel 2
Geografisk anvendelsesområde
1. Denne forordnings foranstaltninger gælder i hele Fællesskabet.
2. Uanset stk. 1 udvælger medlemsstaterne på grundlag af kriterierne i artikel 43, stk. 3 og 4, de områder, der er berettiget til støtte til bæredygtig udvikling af fiskeriområder, jf. afsnit IV, kapitel IV, om bæredygtig udvikling af fiskeriområder.
Artikel 3
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:
a)
»fiskerisektor«: den økonomiske sektor, der omfatter al produktion, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter
b)
»fisker«: en person, der udøver erhvervsfiskeri om bord på et operationelt fiskerfartøj, jf. medlemsstatens regler herfor
c)
»fiskerfartøj«: et fartøj som omhandlet i artikel 3, litra c), i forordning (EF) nr. 2371/2002
d)
»akvakultur«: opdræt eller dyrkning af akvatiske organismer ved hjælp af metoder, der skal øge produktionen af de pågældende organismer ud over, hvad det naturlige miljø giver mulighed for; organismerne forbliver en fysisk eller juridisk persons ejendom i hele opdrætnings- eller dyrkningsfasen, indtil de er høstet
e)
»fiskeriområde«: et område med kyst eller søbred eller med damme eller en flodmunding, hvor en stor del af befolkningen er beskæftiget inden for fiskerisektoren
f)
»mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder«: mikrovirksomheder, små eller mellemstore virksomheder som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (6)
g)
»operationelt program«: et dokument, der er udarbejdet af medlemsstaten og godkendt af Kommissionen, og som omfatter et sammenhængende sæt prioriterede akser, der skal løses med støtte fra EFF
h)
»programmering«: den tilrettelæggelse, beslutningstagning og finansiering, der finder sted i flere faser for over en flerårig periode at gennemføre Fællesskabets og medlemsstaternes fælles indsats for at realisere EFF's prioriterede mål
i)
»prioriteret akse«: en af prioriteterne i et operationelt program, herunder en gruppe af foranstaltninger, der er sammenhængende og har specifikke målelige mål
j)
»foranstaltning«: et sæt aktiviteter til gennemførelse af en prioriteret akse
k)
»aktivitet«: et projekt, der udvælges efter kriterier fastlagt af overvågningsudvalget og gennemføres af en eller flere modtagere, hvilket gør det muligt at realisere målene inden for den prioriterede akse, det vedrører
l)
»modtager«: en fysisk eller juridisk person, som i sidste instans er modtager af den offentlige støtte
m)
»offentlige udgifter«: ethvert offentligt tilskud til finansiering af aktiviteter, der hidrører fra statens budget, regionale og lokale myndigheders budgetter, De Europæiske Fællesskabers budget og alle lignende udgifter. Ethvert tilskud til finansiering af aktiviteter, der hidrører fra offentligretlige organer eller sammenslutninger af en eller flere regionale eller lokale myndigheder eller et eller flere offentligretlige organer i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (7) betragtes som et offentligt tilskud
n)
»konvergensmål«: mål for foranstaltninger til fordel for de mindst udviklede medlemsstater og regioner i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (8)
o)
»formål uden for konvergensmålet«: mål som omfatter de medlemsstater og regioner, der ikke er støtteberettigede ifølge konvergensmålet i litra n)
p)
»bemyndiget organ«: ethvert offentligt eller privat organ eller tjeneste, der handler under en forvaltnings- eller attesteringsmyndigheds ansvar eller udfører opgaver på dennes vegne i forhold til støttemodtagere, der gennemfører aktiviteter
q)
»uregelmæssighed«: enhver overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, der skader eller vil kunne skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift over det almindelige budget.
KAPITEL II
Mål og opgaver
Artikel 4
Mål
Formålet med støtten under EFF er at:
a)
støtte den fælles fiskeripolitik for at sikre, at de levende akvatiske ressourcer udnyttes, og støtte akvakulturen, således at der tilvejebringes økonomisk, miljømæssig og social bæredygtighed
b)
fremme en bæredygtig balance mellem ressourcerne og EF-fiskerflådens fiskerikapacitet
c)
fremme en bæredygtig udvikling af indlandsfiskeriet
d)
styrke driftsstrukturernes konkurrenceevne og udviklingen af økonomisk levedygtige virksomheder i fiskerisektoren
e)
fremme beskyttelsen og styrkelsen af miljøet og naturressourcerne, hvor det vedrører fiskerisektoren
f)
tilskynde til bæredygtig udvikling og forbedring af livskvaliteten i områder med aktiviteter i fiskerisektoren
g)
fremme ligestilling mellem mænd og kvinder ved udviklingen af fiskerisektoren og fiskeriområderne.
Artikel 5
Opgaver
EFF yder støtte til fiskerisektoren. De foranstaltninger, der iværksættes i henhold til denne forordning, skal bidrage til at nå de generelle mål i traktatens artikel 33 og de mål, der er opstillet som en del af den fælles fiskeripolitik. De ledsager og supplerer om nødvendigt de øvrige fællesskabsinstrumenter og -politikker.
KAPITEL III
Støtteprincipper
Artikel 6
Komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse
1. Støtten fra EFF skal supplere nationale, regionale og lokale foranstaltninger, der integrerer Fællesskabets prioriteter.
2. Kommissionen og medlemsstaterne sørger for, at der er sammenhæng mellem EFF's støtte og Fællesskabets politikker, prioriteter og aktiviteter, og at den supplerer Fællesskabets øvrige finansielle instrumenter. Denne sammenhæng og komplementaritet anføres navnlig i det operationelle program.
3. Aktiviteter, der finansieres af EFF, skal være i overensstemmelse med traktaten og retsakter udstedt i henhold til denne.
4. I overensstemmelse med deres respektive ansvar sikrer Kommissionen og medlemsstaterne samordningen af støtten fra EFF og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 (9), Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF), Samhørighedsfonden og andre af Fællesskabets finansielle instrumenter.
5. De aktiviteter, der finansieres af EFF, må ikke medføre en forøgelse af fiskeriindsatsen.
Artikel 7
Statsstøtte
1. Traktatens artikel 87, 88 og 89 gælder for støtte, som medlemsstaterne yder til virksomheder i fiskerisektoren, jf. dog nærværende artikels stk. 2.
2. Traktatens artikel 87, 88 og 89 gælder ikke for tilskud fra medlemsstaterne til aktiviteter, som medfinansieres af EFF, og som indgår i et operationelt program.
3. Nationale bestemmelser om offentlig finansiering ud over denne forordnings bestemmelser, jf. stk. 2, behandles som en helhed i henhold til stk. 1.
Artikel 8
Partnerskab
1. EFF's mål forfølges i tæt samarbejde (i det følgende benævnt »partnerskab«) mellem Kommissionen og den enkelte medlemsstat. Medlemsstaterne tilrettelægger i overensstemmelse med gældende nationale regler og fremgangsmåder et partnerskab med de myndigheder og organer, som den udpeger, herunder bl.a.:
a)
de kompetente regionale og lokale myndigheder og andre offentlige myndigheder
b)
økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter
c)
ethvert andet relevant organ.
2. Medlemsstaterne sørger for en bred og effektiv inddragelse af alle relevante organer i overensstemmelse med nationale regler og fremgangsmåder under hensyn til behovet for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og bæredygtig udvikling ved integrering af miljøbeskyttelse og miljøforbedring.
3. Partnerskabet gennemføres i fuld overensstemmelse med de enkelte partneres respektive institutionelle, juridiske og finansielle beføjelser, som fastlagt i stk. 1.
4. Partnerskabet omfatter forberedelse, gennemførelse, overvågning og evaluering af de operationelle programmer. Medlemsstaterne inddrager alle relevante partnere i de forskellige programmeringsfaser inden for den frist, der er fastsat for hver fase.
5. Hver medlemsstat gennemfører en høring om den nationale strategiplan efter de nærmere fastsatte ordninger, som den finder mest hensigtsmæssige.
Artikel 9
Proportionalitet
1. Medlemsstaten bærer ansvaret for at gennemføre et operationelt program. Dette ansvar udøves på det rette territoriale niveau i overensstemmelse med hver enkelt medlemsstats egne institutionelle ordninger og denne forordning.
2. De midler, som Kommissionen og medlemsstaterne tager i anvendelse, kan variere afhængigt af den samlede størrelse af de offentlige udgifter, der afsættes til det operationelle program. Midlerne kan især variere i forbindelse med evaluering, kontrol og Kommissionens deltagelse i det overvågningsudvalg, der er omhandlet i artikel 63, samt i forbindelse med de årlige rapporter om gennemførelsen af de operationelle programmer.
Artikel 10
Delt forvaltning
1. Det fællesskabsbudget, der afsættes til EFF, gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i henhold til artikel 53, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (10), bortset fra den tekniske bistand, jf. artikel 46, stk. 1, i nærværende forordning, der gennemføres af Kommissionen ved direkte forvaltning.
Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning finder anvendelse i overensstemmelse med artikel 48, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
2. Kommissionen udøver sine beføjelser til at gennemføre Den Europæiske Unions almindelige budget på følgende måder:
a)
Kommissionen kontrollerer, at der findes forvaltnings- og kontrolsystemer i medlemsstaterne, og at de fungerer, jf. artikel 70 og 73.
b)
Kommissionen afbryder betalingsfristen eller suspenderer alle eller en del af udbetalingerne i henhold til artikel 88 og 89, såfremt de nationale forvaltnings- og kontrolsystemer svigter, og anvender enhver anden fornøden finansiel korrektion efter procedurerne i artikel 98 og 99.
c)
Kommissionen kontrollerer tilbagebetalingen af forskud og frigør automatisk budgetmæssige forpligtelser i henhold til artikel 81, stk. 2, og artikel 90-94.
3. Bestemmelserne i afsnit II, anden del, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 gælder for støtte fra EFF.
Artikel 11
Ligestilling mellem mænd og kvinder
Medlemsstaterne og Kommissionen sikrer, at ligestilling mellem mænd og kvinder og integrering af kønsaspektet fremmes på EFF's forskellige gennemførelsesstadier, herunder udformnings-, iværksættelses-, overvågnings- og evalueringsstadiet.
Medlemsstaternes sørger for at fremme aktiviteter, som forbedrer kvinders rolle inden for fiskeriet.
KAPITEL IV
Finansiel ramme
Artikel 12
Midler og koncentration
1. De midler, der er til rådighed til forpligtelser fra EFF for perioden 2007-2013, andrager 3 849 mio. EUR i 2004-priser med den årlige fordeling, der er vist i bilag I.
2. 0,8 % af de midler, der er omhandlet i stk. 1, afsættes til teknisk bistand for Kommissionen, jf. artikel 46, stk. 1.
3. Med henblik på programmering og efterfølgende opførelse i Den Europæiske Unions almindelige budget indekseres de beløb, der er omhandlet i stk. 1, med 2 % årligt.
4. De budgetmidler, der er omhandlet i stk. 1, men ikke afsat i henhold til stk. 2, fordeles således, at der opnås en betydelig koncentration i de regioner, der er støtteberettigede i henhold til konvergensmålet.
Artikel 13
Maksimal overførsel
1. For at bidrage til målene om en rimelig koncentration af samhørighedsmidlerne på de mindst udviklede regioner og medlemsstater og om at mindske de gennemsnitlige uligheder i pr. capita-støtten som følge af udligning, skal den maksimale overførsel fra fondene omhandlet i stk. 2, til hver enkelt medlemsstat i henhold til nærværende forordning være som følger:
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på under 40 % af gennemsnittet i EU-25: 3,7893 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 40 %, men under 50 % af gennemsnittet i EU-25: 3,713 5 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 50 %, men under 55 % af gennemsnittet i EU-25: 3,6188 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 55 %, men under 60 % af gennemsnittet i EU-25: 3,5240 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 60 %, men under 65 % af gennemsnittet i EU-25: 3,4293 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 65 %, men under 70 % af gennemsnittet i EU-25: 3,3346 % af BNP
-
for medlemsstater med en gennemsnitlig BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 på mindst 70 %, men under 75 % af gennemsnittet i EU-25: 3,2398 % af BNP
-
derefter reduceres den maksimale overførsel med 0,09 procentpoint af BNP for hver stigning på 5 procentpoint i den gennemsnitlige BNI (KKS) pr. indbygger for 2001-2003 sammenlignet med gennemsnittet i EU-25.
2. De i stk. 1 omhandlede lofter omfatter de samlede årlige tildelinger til en medlemsstat fra EFF i henhold til denne forordning og fra EFRU, ESF og Samhørighedsfonden i henhold til forordning (EF) nr. 1083/2006, herunder EFRU-bidraget til finansiering af de grænseoverskridende aspekter ved det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument og fra førtiltrædelsesinstrumentet, og fra den del af ELFUL, der stammer fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen.
3. Kommissionens beregninger af BNP baseres på de statistikker, der blev offentliggjort i april 2005. De enkelte medlemsstaters BNP-vækstrater for 2007-2013 ifølge Kommissionens prognose fra april 2005 anvendes særskilt for hver medlemsstat.
Artikel 14
De finansielle midlers fordeling
Kommissionen udarbejder en årlig vejledende fordeling for hver medlemsstat af de forpligtelsesbevillinger, der er til rådighed for programmeringsperioden 2007-2013, idet den andel, der bidrager til konvergensmålet, holdes adskilt, ud fra følgende objektive kriterier:
a)
fiskerisektorens størrelse i medlemsstaten
b)
behovet for justering af fiskeriindsatsen,
og
c)
beskæftigelsen inden for fiskerisektoren
samtidig med at der tages hensyn til særlige situationer og behov og tidligere forpligtelsesbevillinger.
AFSNIT II
STRATEGISK TILGANG
KAPITEL I
National strategiplan
Artikel 15
National strategiplan
1. Medlemsstaterne vedtager efter passende samråd med partnerne en national strategiplan for fiskerisektoren og forelægger den for Kommissionen senest ved fremlæggelsen af det operationelle program.
Den nationale strategiplan skal gøres til genstand for en dialog mellem medlemsstaten og Kommissionen.
2. Den nationale strategiplan skal, hvor dette er relevant for medlemsstaten, indeholde en kort beskrivelse af alle aspekter af den fælles fiskeripolitik og angive de prioriterede akser og mål, et skøn over de nødvendige offentlige finansielle midler samt frister for planens gennemførelse, navnlig for så vidt angår strategien for:
a)
forvaltning og justering af EF-fiskerflåden og navnlig justering af fiskeriindsatsen og kapaciteten med hensyn til fiskeressourcernes udvikling, fremme af miljøvenlige fangstmetoder og en bæredygtig udvikling af fiskeriaktiviteterne
b)
en bæredygtig udvikling af akvakultursektoren
c)
en bæredygtig udvikling af forarbejdningen og afsætningen af fiskerivarer og akvakulturprodukter
d)
en bæredygtig udvikling af indlandsfiskeriet
e)
en bæredygtig udvikling af fiskeriområderne, herunder de kriterier, som skal danne baggrund for udpegning af de prioriterede akser
f)
fiskerisektorens konkurrenceevne, herunder forbedring af dens struktur, organisation og arbejdsmiljø
g)
bevarelse af de menneskelige ressourcer i fiskerisektoren, navnlig gennem opgradering af de faglige kvalifikationer, sikring af en bæredygtig beskæftigelse og styrkelse af kvinders stilling og rolle
h)
beskyttelse og styrkelse af den del af vandmiljøet, der er relateret til fiskerisektoren.
3. Den nationale strategiplan skal desuden, hvor dette er relevant for medlemsstaten, indeholde yderligere passende oplysninger om de prioriterede akser og mål, et skøn over de nødvendige offentlige finansielle midler samt frister, navnlig for så vidt angår strategien for:
a)
opfyldelse af kravene om inspektion og kontrol af fiskeriet samt indsamling af data og information om den fælles fiskeripolitik
b)
fiskerivareforsyning og udvikling af fiskeriaktiviteter uden for Fællesskabets farvande.
KAPITEL II
Strategisk opfølgning
Artikel 16
Strategidebat
1. Kommissionen tilrettelægger inden den 31. december 2011 på grundlag af skriftlige oplysninger fra medlemsstaterne en debat med medlemsstaterne om indholdet og fremskridtene med gennemførelsen af de nationale strategiplaner med henblik på at fremme udvekslingen af bedste praksis blandt medlemsstaterne.
2. Kommissionen underretter Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg samt Regionsudvalget om resultaterne af den debat, der er omhandlet i stk. 1.
AFSNIT III
PROGRAMMERING
KAPITEL I
Generelle bestemmelser om EFF
Artikel 17
Forberedelse og godkendelse af det operationelle program
1. Hver medlemsstat udarbejder et operationelt program for gennemførelsen af de politikker og prioriterede akser, som EFF skal være med til at finansiere. Det operationelle program skal hænge sammen med medlemsstatens nationale strategiplan.
2. EFF's aktiviteter omfatter ét enkelt operationelt program pr. medlemsstat i overensstemmelse med dens nationale struktur.
3. Medlemsstaten udarbejder sit operationelle program efter samråd med de regionale og lokale partnere, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter inden for fiskerisektoren samt alle andre relevante organer i overensstemmelse med sin nationale struktur og det i artikel 8 omhandlede partnerskab.
4. Medlemsstaten forelægger Kommissionen et forslag til et operationelt program med alle de i artikel 20 omhandlede dele i god tid, så det kan vedtages så hurtigt som muligt.
5. Kommissionen vurderer under hensyntagen til den forhåndsevaluering, der er omhandlet i artikel 48, det foreslåede operationelle program for at afgøre, om det bidrager til at nå de mål, der er fastlagt i artikel 4, de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, og den relevante del af den nationale strategiplan.
Finder Kommissionen inden for to måneder efter modtagelsen af det foreslåede operationelle program, at programmet ikke hænger sammen med de mål, der er omhandlet i artikel 4, de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, eller den relevante del af den nationale strategiplan, kan den anmode medlemsstaten om at meddele de nødvendige supplerende oplysninger og eventuelt tilpasse det foreslåede program.
6. Medlemsstaten forelægger derefter sit operationelle program for Kommissionen, som hurtigst muligt, dog højst fire måneder efter forelæggelsen, vedtager en afgørelse, hvori den godkender programmet.
Artikel 18
Varighed og ændring af det operationelle program
1. Det operationelle program omfatter perioden fra 1. januar 2007 til 31. december 2013.
2. Det operationelle program kan tages op til fornyet gennemgang, hvis der har været større vanskeligheder med at gennemføre det, eller hvis der er sket væsentlige strategiske ændringer, eller hvis der er forvaltningsmæssige årsager til det, og det revideres eventuelt for den resterende del af perioden på medlemsstatens eller Kommissionens initiativ, efter aftale med den berørte medlemsstat, efter godkendelse fra overvågningsudvalget, jf. artikel 63.
Ved ændringen tages der især hensyn til den mellemliggende evaluering, de årlige rapporter om gennemførelsen, den årlige gennemgang og den mellemliggende evaluering, jf. henholdsvis artikel 49, 67 og 69, samt væsentlige ændringer af den fælles fiskeripolitik.
3. Kommissionen træffer sin afgørelse om anmodninger om revision af det operationelle program så hurtigt som muligt, dog senest to måneder efter, at en medlemsstat har fremsat anmodningen, såfremt det ændrede operationelle programs indhold er i overensstemmelse med artikel 20. De nærmere regler fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Artikel 19
Vejledende principper for det operationelle program
Under udarbejdelsen og gennemførelsen af det i artikel 17 omhandlede operationelle program tager medlemsstaterne hensyn til følgende vejledende principper:
a)
sammenhæng med principperne for den fælles fiskeripolitik og den nationale strategiplan for navnlig at opnå en stabil og varig balance mellem fiskerikapacitet og fiskerimuligheder
b)
fremme af en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af økonomiske aktiviteter, arbejdspladser og menneskelige ressourcer samt beskyttelse og forbedring af miljøet
c)
en passende fordeling af de til rådighed værende finansielle midler mellem de prioriterede akser og navnlig, hvor det er relevant, et passende finansieringsniveau for aktiviteter, der henhører under afsnit IV, kapitel I (prioriteret akse 1: foranstaltninger med henblik på tilpasning af EF-fiskerflåden)
d)
fremme af de aktiviteter, der bidrager til Lissabon-strategien.
Der tilskyndes til aktiviteter, der sigter mod at fremme et bæredygtigt beskæftigelsesniveau i fiskerisektoren, navnlig ved at forbedre jobbenes kvalitet, skaffe unge adgang til erhvervet og stimulere innovationen i hele sektoren
e)
fremme af de aktiviteter, der bidrager til Göteborg-strategien, og navnlig af dem, der styrker miljødimensionen i fiskerisektoren.
Der tilskyndes til aktiviteter, der sigter mod at mindske indvirkningen af fiskerisektorens aktiviteter på miljøet og mod at fremme miljøvenlige produktionsmetoder
f)
forbedring af situationen for de menneskelige ressourcer i fiskerisektoren ved hjælp af aktiviteter, der sigter mod at opgradere og diversificere de faglige kvalifikationer, udvikle livslang læring og forbedre arbejdsvilkårene og sikkerheden
g)
tilskyndelse til aktiviteter med stor nytteværdi gennem udvikling af innovative kapaciteter, der medfører høje kvalitetsnormer og opfylder forbrugernes behov for fiskerivarer og akvakulturprodukter.
Der tilskyndes til aktiviteter, der fremmer gennemsigtigheden af miljøvenlige produktionsmetoder over for forbrugerne
h)
bidrage til en bedre forsyning og en bæredygtig udvikling af fællesskabsmarkedet for fiskerivarer og akvakulturprodukter
i)
fremme, i de forskellige faser af gennemførelsen af det operationelle program, af kønsbalancen i fiskerisektoren ved hjælp af aktiviteter, der navnlig sigter mod at mindske den kønsbaserede opdeling på arbejdsmarkedet
j)
fremme af en integreret bæredygtig udvikling af fiskeriområderne gennem fremme af det naturlige potentiale og forbedring af livskvaliteten
k)
forbedring, hvor det er relevant, af den institutionelle og administrative kapacitet med henblik på en god forvaltningspraksis i forbindelse med den fælles fiskeripolitik og en effektiv gennemførelse af det operationelle program.
Artikel 20
Det operationelle programs indhold
1. Det operationelle program skal omfatte følgende:
a)
en sammenfatning af situationen på de støtteberettigede politikområder med hensyn til stærke og svage punkter
b)
en beskrivelse af og en begrundelse for de valgte prioriterede akser under hensyntagen til den relevante del af den nationale strategiplan og de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, samt den forventede virkning af den forhåndsevaluering, der er omhandlet i artikel 48
c)
særlige mål for hver enkelt prioriteret akse. Målene skal, hvis det er muligt, kvantificeres med et begrænset antal indikatorer under hensyn til proportionalitetsprincippet. Indikatorerne skal gøre det muligt at måle fremskridtene i forhold til udgangspunktet og de særlige måls effektivitet fastsat for hver enkelt prioriteret akse
d)
en kort beskrivelse af de vigtigste foranstaltninger til gennemførelse af de prioriterede akser
e)
oplysninger om, hvordan det komplementerer foranstaltningerne inden for rammerne af ELFUL, strukturfondene og Samhørighedsfonden, når det er relevant
f)
en finansieringsplan med to tabeller, der hver, hvis det er relevant, separat angiver, hvilke bevillinger der er afsat til konvergensmålet og til formål uden for konvergensmålet:
i)
en tabel med en fordeling for hvert år af det samlede planlagte tilskud fra EFF
ii)
en tabel, som for hele programmeringsperioden og for hver enkelt prioriteret akse viser, hvilket fællesskabstilskud og hvilke nationale offentlige tilskud der planlægges tildelt, hvor stort et tilskud der tildeles fra EFF til hver prioriteret akse, og hvilket beløb der er forbeholdt teknisk bistand
g)
gennemførelsesbestemmelserne for det operationelle program, herunder:
i)
medlemsstatens udpegning af de enheder, der er omhandlet i artikel 58
ii)
en beskrivelse af evaluerings- og overvågningssystemerne og overvågningsudvalgets sammensætning, jf. artikel 63
iii)
oplysning om, hvilket kompetent organ der skal modtage betalinger fra Kommissionen, og om, hvilket eller hvilke organer der har ansvaret for betalinger til støttemodtagerne
iv)
fastsættelse af procedurer for pengestrømmenes tilvejebringelse og cirkulation, der sikrer deres gennemsigtighed
v)
elementer til sikring af oplysning om og offentlig omtale af det operationelle program som omhandlet i artikel 51
vi)
en beskrivelse af de procedurer for udveksling af elektroniske data, som Kommissionen og medlemsstaten har aftalt for at overholde de betalings-, overvågnings- og evalueringskrav, der er fastsat i denne forordning.
h)
oplysning om anvendelsen af artikel 8.
2. For hver af de prioriterede akser, der er omhandlet i afsnit IV, fastsætter medlemsstaterne i det operationelle program betingelserne og procedurerne for deres anvendelse. I programmet angives det tydeligt, hvad der er formålet med de enkelte planlagte prioriterede akser.
AFSNIT IV
PRIORITEREDE AKSER
KAPITEL I
Prioriteret akse 1: foranstaltninger med henblik på tilpasning af EF-fiskerflåden
Artikel 21
Anvendelsesområde
Støtte fra EFF, der er målrettet mod tilpasning af EF-fiskerflåden, skal vedrøre følgende:
a)
offentlig støtte til ejere af fiskerfartøjer og fiskere, der berøres af planer for justering af fiskeriindsatsen, hvis disse indgår i følgende:
i)
genopretningsplaner som omhandlet i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2371/2002
ii)
hasteforanstaltninger som omhandlet i artikel 7 og 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002
iii)
det forhold, at en fiskeriaftale mellem Fællesskabet og et tredjeland ikke er blevet forlænget, eller at fiskerimulighederne er blevet kraftigt nedskåret i henhold til en international aftale eller en anden ordning
iv)
forvaltningsplaner som omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 2371/2002
v)
foranstaltninger som omhandlet i artikel 9 og 10 i forordning (EF) nr. 2371/2002
vi)
nationale ordninger for udtagning af fartøjer som led i de forpligtelser, der er fastsat i artikel 11-16 i forordning (EF) nr. 2371/2002 vedrørende justering af EF-fiskerflådens fiskerikapacitet
b)
offentlig støtte til midlertidigt ophør som omhandlet i artikel 24, stk. 1, nr. vii)
c)
investeringer om bord på fiskerfartøjer og selektivitet i henhold til artikel 25
d)
offentlig støtte til kystfiskeri af mindre omfang i henhold til artikel 26
e)
socioøkonomisk kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden i henhold til artikel 27
f)
offentlig støtte som led i rednings- og omstruktureringsplaner i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (11).
Artikel 22
Indhold af planerne for justering af fiskeriindsatsen
1. Medlemsstaterne fastlægger i den nationale strategiplan deres politik for justering af fiskeriindsatsen med henblik på at opfylde forpligtelserne i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2371/2002. Finansieringen af de aktiviteter, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), skal gives prioritet.
2. Planerne for justering af fiskeriindsatsen kan omfatte alle de relevante foranstaltninger i dette kapitel.
3. I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), ii) og iv), vedtager medlemsstaterne planerne for justering af fiskeriindsatsen senest seks måneder efter, at Rådet eller Kommissionen har truffet afgørelse.
I de tilfælde, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iii), vedtager medlemsstaterne planerne for justering af fiskeriindsatsen for de berørte fiskerfartøjer og fiskere senest seks måneder efter at være blevet underrettet af Kommissionen.
4. Hvert år giver medlemsstaterne i de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, jf. artikel 67, meddelelse om de resultater, de har opnået i forbindelse med gennemførelsen af deres planer for justering af fiskeriindsatsen. Resultaterne måles ved hjælp af relevante indikatorer, som er fastsat i de operationelle programmer.
Artikel 23
Offentlig støtte til endeligt ophør af fiskerivirksomhed
1. EFF bidrager til at finansiere fiskerfartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed, hvis dette ophør sker som led i en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a). Som fiskerfartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed betragtes kun
a)
ophugning af fiskerfartøjer
b)
genanvendelse af dem under en medlemsstats flag og registrering i Fællesskabet til andre formål end fiskeri
c)
genanvendelse af dem til at danne kunstige rev. Medlemsstaterne sørger for, at der inden sådanne aktiviteter foretages en miljøkonsekvensundersøgelse, og at de bidrager til målene i artikel 38, stk. 2, litra a).
Den offentlige støtte til endeligt ophør af fiskeri betales til ejerne af fiskerfartøjerne på grundlag af fartøjets fiskerikapacitet og eventuelt den dermed forbundne fiskerilicens.
2. Fartøjers endelige ophør med fiskerivirksomhed programmeres som nationale ordninger for udtagning af fiskerfartøjer af højst to års varighed fra datoen for deres ikrafttræden.
3. For at lette gennemførelsen af planerne for justering af fiskeriindsatsen kan medlemsstaterne udskrive offentlige udbud eller forslagsindkaldelser.
Medlemsstaterne kan også fastsætte den offentlige støttes størrelse under hensyntagen til den bedste omkostningseffektivitet på grundlag af objektive kriterier som f.eks.:
a)
fiskerfartøjets pris på det nationale marked eller dets forsikringsværdi
b)
fiskerfartøjets omsætning
c)
fiskerfartøjets alder og tonnage udtrykt i BT eller motoreffekt udtrykt i kW.
Artikel 24
Offentlig støtte til midlertidigt ophør af fiskerivirksomhed
1. EFF kan i perioden 2007-2013 bidrage til finansiering af støtteforanstaltninger for midlertidigt ophør med fiskerivirksomhed til fiskere og ejere af fiskerfartøjer for en periode på højst:
i)
tolv måneder, som kan forlænges med endnu tolv måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i)
ii)
tre måneder, hvis det drejer sig om hasteforanstaltninger truffet af medlemsstaterne som omhandlet i artikel 8 i forordning (EF) nr. 2371/2002 i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. ii)
iii)
seks måneder, hvis det drejer sig om hasteforanstaltninger truffet af Kommissionen som omhandlet i artikel 7 i forordning (EF) nr. 2371/2002 i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. ii)
iv)
seks måneder, som kan forlænges med op til yderligere seks måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iii)
v)
otte måneder i forbindelse med de planer for justering af fiskeriindsatsen, der er omhandlet i artikel 21, litra a), nr. iv), og forvaltningsplaner vedtaget på nationalt plan inden for rammerne af Fællesskabets bevarelsesforanstaltninger, såfremt sådanne planer fastsætter en gradvis reduktion af fiskeriindsatsen
vi)
tre måneder i forbindelse med de rednings- og omstruktureringsplaner, der er omhandlet i artikel 21, litra f), i den periode, hvor motorerne udskiftes
vii)
seks måneder i tilfælde af en naturkatastrofe, lukning af fiskeriet besluttet af medlemsstaterne af hensyn til folkesundheden eller en anden usædvanlig begivenhed, der ikke skyldes ressourcebevarende foranstaltninger.
2. Det finansielle tilskud fra EFF til foranstaltningerne i stk. 1, nr. i)-vi), for hver medlemsstat for hele perioden 2007-2013 må ikke overstige den højeste af følgende to tærskler: 1 mio. EUR eller 6 % af Fællesskabets finansielle støtte til sektoren i den pågældende medlemsstat.
Disse tærskler kan dog fraviges efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
3. Der kan ikke ydes godtgørelser eller anden støtte i henhold til denne forordning for tilbagevendende sæsonbestemt indstilling af fiskeriet.
Artikel 25
Investeringer om bord på fiskerfartøjer og selektivitet
1. EFF kan kun bidrage til finansiering af udstyr og til modernisering af fiskerfartøjer på fem år eller derover på de betingelser, der er fastsat i denne artikel, og i henhold til bestemmelserne i kapitel III i forordning (EF) nr. 2371/2002.
2. Sådanne investeringer kan vedrøre forbedring af sikkerheden om bord, arbejdsforholdene, hygiejnen, produktkvaliteten, energieffektiviteten og selektiviteten, forudsat at det ikke øger fartøjernes fiskerikapacitet.
Der ydes ikke støtte til bygning af fiskerfartøjer eller til udvidelse af lastrum.
3. EFF kan bidrage til én udskiftning af motoren pr. fartøj på følgende betingelser:
a)
for fartøjer som defineret i artikel 26, stk. 1: den nye motor har samme effekt som den gamle eller lavere effekt
b)
for andre end de i litra a) omhandlede fartøjer med en længde overalt på op til 24 m: den nye motor har mindst 20 % lavere effekt end den gamle
c)
for trawlere med en længde overalt på over 24 m: den nye motor har mindst 20 % lavere effekt end den gamle, fartøjet er omfattet af en rednings- og omstruktureringsplan som omhandlet i artikel 21, litra f), og det går over til en mindre brændstofkrævende fangstmetode.
4. Den motoreffektreduktion, der er omhandlet i stk. 3, litra b) og c), kan opnås af en gruppe fartøjer for hver af de fartøjskategorier, der er omhandlet i nærværende stykkes litra b) og c).
5. Betingelserne for gennemførelse af aktiviteterne fastsat i stk. 4, kan fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
6. EFF kan bidrage til finansiering af udstyr og modernisering:
a)
der gør det muligt at opbevare fangster om bord, som det ikke længere er tilladt at genudsætte
b)
der indgår i projekter, som omfatter forberedelse eller afprøvning af nye tekniske foranstaltninger for en begrænset periode, som skal fastsættes af Rådet eller Kommissionen
c)
der reducerer fiskeriets indvirkning på ikke-kommercielle arter
d)
der reducerer fiskeriets indvirkning på økosystemer og havbunden
e)
der skal beskytte fangster og redskaber mod vilde prædatorer, bl.a. gennem ændring af det materiale, som dele af fiskeredskaberne er fremstillet af, forudsat at dette ikke øger fiskeriindsatsen eller undergraver fiskeredskabernes selektivitet, og at alle relevante foranstaltninger træffes for at undgå at skade prædatorerne fysisk.
7. EFF kan bidrage til finansiering af investeringer, der skal gøre fiskeredskaberne mere selektive, herunder op til to udskiftninger af fiskeredskaber i hele perioden 2007-2013, forudsat at
a)
det pågældende fiskerfartøj er omfattet af en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), ændrer sin fangstmetode og forlader det pågældende fiskeri for at overgå til et andet fiskeri, hvor ressourcetilstanden gør det muligt at fiske,
eller
b)
de nye redskaber er mere selektive og opfylder anerkendte miljøkriterier og -regler, som er mere vidtrækkende end de gældende forpligtelser i henhold til fællesskabsretten.
8. EFF kan bidrage til finansiering af den første udskiftning af fiskeredskaber
a)
for at sikre overholdelse af nye tekniske krav til selektivitet i fællesskabretten. Der kan ydes støtte indtil den dato, hvor kravene bliver obligatoriske, eller undtagelsesvis i en kort periode efter den pågældende dato, som kan fastsættes i den berørte fællesskabsret
b)
for at reducere fiskeriets indvirkning på ikke-kommercielle arter.
Artikel 26
Kystfiskeri af mindre omfang
1. Ved anvendelsen af denne artikel forstås ved »kystfiskeri af mindre omfang« fiskeri, der udøves af fartøjer med en længde overalt på under 12 m, såfremt disse ikke anvender trukne redskaber som anført i skema 3 i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 26/2004 af 30. december 2003 om et EF-fiskerflåderegister (12).
2. Hvis EFF yder støtte til finansiering af foranstaltninger i henhold til artikel 25 til fordel for kystfiskeri af mindre omfang, kan den sats for private tilskud, der er anført i gruppe 2 i skemaet i bilag II, nedsættes med 20 procentpoint.
3. EFF kan bidrage til finansiering af de socioøkonomiske foranstaltninger i artikel 27 til fordel for kystfiskeri af mindre omfang.
4. EFF kan bidrage til betaling af præmier til fiskere og ejere af fiskerfartøjer, der er beskæftiget med kystfiskeri af mindre omfang:
a)
for at forbedre forvaltningen og kontrollen af betingelserne for adgang til bestemte fiskeriområder
b)
for at fremme tilrettelæggelsen af produktions-, forarbejdnings- og afsætningskæden for fiskerivarer
c)
for at tilskynde til frivillige tiltag, der går ud på at reducere fiskeriindsatsen for at bevare ressourcerne
d)
for at tilskynde til anvendelse af teknologiske innovationer (mere selektive fangstmetoder, der er mere vidtgående end eksisterende forpligtelser i fællesskabslovgivningen, eller innovationer for at beskytte redskaber og fangster mod prædatorer), som ikke øger fiskeriindsatsen
e)
for at forbedre faglige kvalifikationer og sikkerhedsuddannelsen.
Artikel 27
Socioøkonomisk kompensation i forbindelse med forvaltning af EF-fiskerflåden
1. EFF kan bidrage til finansiering af følgende socioøkonomiske foranstaltninger, som medlemsstaterne foreslår for fiskere, der berøres af udviklingen inden for fiskeriet:
a)
diversificering af aktiviteterne, så der skabes alternative beskæftigelsesmuligheder for fiskere
b)
opgradering af de faglige kvalifikationer, navnlig hos unge fiskere
c)
planer for omskoling til jobmuligheder uden for havfiskeri
d)
tidlig afgang fra fiskeriet, herunder førtidspensionering
e)
engangskompensation til fiskere, som har arbejdet om bord på et fartøj i mindst 12 måneder som fiskere, forudsat at det fiskerfartøj, på hvilket modtagerne har arbejdet, er omfattet af endeligt ophør, jf. artikel 23. Denne kompensation skal tilbagebetales pro rata temporis, hvis modtagerne vender tilbage som fiskere inden for et tidsrum på mindre end ét år efter modtagelsen.
2. EFF kan yde individuelle præmier til fiskere under 40 år, som kan godtgøre, at de har arbejdet mindst fem år som fiskere eller har en tilsvarende erhvervsuddannelse, og som for første gang erhverver delvis eller fuld ejendomsret til et fiskerfartøj udstyret til havfiskeri, der har en længde overalt på under 24 m, og er på mellem 5 og 30 år.
3. Præmien må ikke overstige 15 % af omkostningerne til erhvervelsen af ejendomsretten eller overstige 50 000 EUR.
4. Betingelserne i henhold til stk. 1, litra e), og stk. 2, kan ændres efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
KAPITEL II
Prioriteret akse 2: akvakultur, indlandsfiskeri, forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter
Artikel 28
Anvendelsesområde for intervention i akvakulturproduktion
1. Støtte, der er målrettet mod akvakulturproduktion, kan ydes til følgende:
a)
foranstaltninger til produktive investeringer i akvakultur
b)
miljøvenlige akvakulturforanstaltninger
c)
folkesundhedsforanstaltninger
d)
dyresundhedsforanstaltninger.
2. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
3. Støtte i henhold til stk. 1 kan bidrage til livslang læring.
4. Foretages der aktiviteter som omhandlet i artikel 29, 31 og 32 for at garantere overholdelse af standarder for miljø, menneskers og dyrs sundhed, hygiejne eller dyrevelfærd i henhold til fællesskabslovgivningen, kan der ydes støtte indtil det tidspunkt, hvor standarderne bliver obligatoriske for virksomhederne.
5. Medlemsstaterne skal sørge for, at der findes passende mekanismer til at undgå uheldige virkninger, specielt risikoen for overskydende produktionskapacitet eller uheldig indvirkning på bevarelsen af fiskeressourcerne.
6. Der ydes kun støtte til de aktiviteter, der er omhandlet i bilag II til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (13), såfremt der er forelagt de oplysninger, som kræves i nævnte direktivs bilag IV.
Artikel 29
Foranstaltninger til produktive investeringer i akvakultur
1. EFF kan yde støtte til investeringer inden for opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af produktionsanlæg særligt med henblik på at forbedre arbejdsvilkårene, hygiejnen, folke- og dyresundheden og produktkvaliteten, reducere de negative konsekvenser eller styrke de positive virkninger for miljøet. Investeringerne skal bidrage til et eller flere af følgende mål:
a)
omlægning til nye arter og produktion af arter med gode afsætningsudsigter
b)
gennemførelse af akvakulturmetoder, der i betragtelig grad reducerer de negative konsekvenser eller styrker de positive virkninger for miljøet sammenholdt med de metoder, der normalt anvendes inden for akvakultursektoren
c)
støtte til traditionelle akvakulturaktiviteter, som er vigtige for at bevare og udvikle både den økonomiske og sociale struktur og miljøet
d)
støtte til indkøb af udstyr, der skal beskytte anlæggene mod vilde prædatorer
e)
forbedring af arbejds- og sikkerhedsforhold for personer beskæftiget med akvakultur.
2. Investeringsstøtten begrænses til:
a)
mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder
b)
virksomheder som ikke er omfattet af definitionen i artikel 3, litra f), med færre end 750 ansatte eller med en omsætning på under 200 mio. EUR.
3. Uanset stk. 2 kan der ydes støtte til alle virksomheder i regionerne i EU's yderste periferi og på perifere græske øer.
4. Medlemsstaterne sikrer, at mikrovirksomheder og små virksomheder gives prioritet.
Artikel 30
Miljøvenlige akvakulturforanstaltninger
1. EFF kan bidrage til ydelsen af kompensation for anvendelse af akvakulturproduktionsmetoder, som er med til at beskytte og forbedre miljøet og bevare naturen.
2. Formålet med støtten er at fremme:
a)
akvakulturformer, der omfatter beskyttelse og styrkelse af miljøet, naturressourcerne og den genetiske diversitet samt forvaltning af landskabet og traditionelle kendetegn i akvakulturområder
b)
deltagelse i den fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision, som blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (14)
c)
økologisk akvakultur, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (15)
d)
bæredygtig akvakultur, som er forenelig med særlige miljøbegrænsninger som følge af udpegelsen af Natura 2000-områder i overensstemmelse med Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (16).
3. For at modtage kompensation i henhold til denne artikel skal modtagerne heraf forpligte sig til i mindst fem år at anvende miljøvenlige akvakulturforanstaltninger, der er mere vidtgående end anvendelse af normal god akvakulturpraksis. For så vidt angår støtte ydet i henhold til stk. 2, litra a), skal de miljøvenlige fordele ved sådanne akvakulturforanstaltninger påvises ved en forhåndsanalyse, der skal gennemføres af kompetente organer, som medlemsstaten har udpeget.
4. Medlemsstaterne beregner kompensationerne på grundlag af et eller flere af følgende kriterier:
a)
indkomsttab
b)
ekstraudgifter, der kan opstå som følge af anvendelsen af miljøvenlige akvakulturmetoder
c)
behovet for at yde støtte til gennemførelse af projektet
d)
særlige ulemper eller investeringsudgifter for enheder inden for eller nær Natura 2000-områder.
5. Der ydes en engangskompensation:
a)
i henhold til stk. 2, litra a), på grundlag af et maksimumsbeløb pr. hektar af virksomhedens areal, som miljøvenlige akvakulturforanstaltninger finder anvendelse på
b)
i henhold til stk. 2, litra c), for en periode på højst to år i den periode, hvor virksomheden omstilles til økologisk produktion
c)
i henhold til stk. 2, litra d), for en periode på højst to år, der ligger efter datoen for afgørelsen om oprettelse af Natura 2000-området og kun for akvakulturenheder, der eksisterede før denne afgørelse.
Artikel 31
Folkesundhedsforanstaltninger
EFF kan yde kompensation til bløddyrsopdrættere for midlertidigt ophør med høst af opdrættede bløddyr. Der kan, hvis kontaminering af bløddyr som følge af spredning af toksisk plankton eller forekomst af biotoksinholdigt plankton medfører, at høsten af hensyn til folkesundheden indstilles, ydes kompensation:
-
i mere end fire måneder i træk,
eller
-
hvis tabet som følge af indstillingen af høsten beløber sig til mere end 35 % af den pågældende virksomheds årsomsætning beregnet på grundlag virksomhedens gennemsnitsomsætning i de foregående tre år.
Der kan højst ydes kompensation i 12 måneder i hele programmeringsperioden.
Artikel 32
Dyresundhedsforanstaltninger
EFF kan bidrage til finansiering af kontrol med og eliminering af sygdomme inden for akvakultur i henhold til Rådets beslutning 90/424/EØF af 26. juni 1990 om visse udgifter på veterinærområdet (17).
Artikel 33
Indlandsfiskeri
1. Ved »indlandsfiskeri« forstås i denne artikel fiskeri udført i kommercielt øjemed af fartøjer, der udelukkende fisker i indre farvande eller ved andre anordninger, der anvendes i forbindelse med isfiskeri.
2. Støtte til indlandsfiskeri kan omfatte investeringer til opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af faciliteter til indlandsfiskeri med henblik på at forbedre sikkerheden, arbejdsvilkårene, hygiejnen og produktkvaliteten, folke- og dyresundheden eller at reducere de negative konsekvenser eller styrke de positive virkninger for miljøet.
Investeringerne om bord på fartøjerne kan støttes efter de relevante bestemmelser i artikel 25.
3. EFF kan støtte ombygning af fartøjer, der anvendes i indlandsfiskeri, til andet end fiskeri. De nationale myndigheder træffer passende foranstaltninger til at sikre, at fartøjer, der modtager støtte fra EFF i henhold til dette stykke, ikke vender tilbage til fiskeriet.
4. Hvis der i en fællesskabsretsakt er fastsat foranstaltninger til artsgenopretning i indre farvande, kan EFF yde støtte til foranstaltninger til midlertidigt ophør med fiskeri i indre farvande for fiskere og ejere af fiskerfartøjer, der udelukkende opererer i indre farvande. Støtten begrænses til højst 12 måneder i hele programmeringsperioden og for de pågældende fartøjer.
5. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
6. Med forbehold af stk. 3 og 4 er endeligt eller midlertidigt ophør af fiskeri og bygning af fartøjer til fiskeri i indre farvande ikke støtteberettiget.
7. Investeringer er ikke støtteberettiget, hvis der er risiko for, at de bringer balancen mellem fiskerflådens størrelse og de fiskeressourcer, der er til rådighed, i fare.
8. Forvaltningsmyndigheden træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at fartøjer, der modtager støtte fra EFF i henhold til denne artikel, fortsat udelukkende fisker i indre farvande.
Artikel 34
Investeringer i forarbejdning og afsætning
1. EFF kan støtte investeringer i forarbejdning og afsætning af fiskerivarer og akvakulturprodukter.
2. Overdragelse af ejendomsretten til en virksomhed er ikke berettiget til fællesskabsstøtte.
3. EFF kan også støtte livslang læring.
4. Investeringer er ikke berettiget til støtte, hvis de vedrører fiskerivarer og akvakulturprodukter, som er bestemt til at blive anvendt og forarbejdet til andre formål end konsum, medmindre investeringerne udelukkende vedrører behandling, forarbejdning og afsætning af affald fra fiskerivarer og akvakulturprodukter.
5. Foretages der aktiviteter for at garantere overholdelse af standarder for miljø, menneskers og dyrs sundhed, hygiejne eller dyrevelfærd i henhold til fællesskabslovgivningen, kan der ydes støtte, indtil det tidspunkt, hvor standarderne bliver obligatoriske for virksomhederne.
Artikel 35
Støtteberettigede foranstaltninger inden for forarbejdning og afsætning
1. EFF kan yde støtte ved opførelse, udvidelse, udrustning og modernisering af virksomheder, for så vidt der navnlig sigtes mod at gennemføre et eller flere af følgende mål:
a)
forbedring af arbejdsvilkårene
b)
forbedring og overvågning af sundheds- og hygiejneforholdene samt produktkvaliteten
c)
fremstilling af højkvalitetsprodukter til nichemarkeder
d)
mindskelse af de negative konsekvenser for miljøet
e)
større anvendelse af mindre udnyttede arter, biprodukter og affald
f)
fremstilling eller afsætning af nye produkter ved anvendelse af ny teknologi eller udvikling af innovative produktionsmetoder
g)
afsætning af produkter, der hovedsagelig stammer fra lokale landinger og akvakultur.
2. Investeringerne skal først og fremmest tage sigte på at fremme bæredygtig beskæftigelse inden for fiskerisektoren.
3. Investeringsstøtten begrænses til:
a)
mikrovirksomheder samt små og mellemstore virksomheder
b)
virksomheder som ikke er omfattet af artikel 3, litra f), med færre end 750 ansatte eller med en omsætning på under 200 mio. EUR.
4. Uanset stk. 3 kan der ydes støtte til alle virksomheder i regionerne i EU's yderste periferi og på perifere græske øer.
5. Medlemsstaterne sikrer, at mikrovirksomheder og små virksomheder gives prioritet.
6. Der ydes ikke fællesskabsstøtte til investeringer i detailhandelen.
KAPITEL III
Prioriteret akse 3: foranstaltninger af fælles interesse
Artikel 36
Anvendelsesområde
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse med et bredere anvendelsesområde end foranstaltninger, som private virksomheder normalt træffer, og som bidrager til at gennemføre den fælles fiskeripolitiks mål.
2. Sådanne foranstaltninger kan omfatte:
a)
kollektive aktioner
b)
beskyttelse og udvikling af den akvatiske fauna og flora
c)
fiskerihavne, landingssteder og nødhavne
d)
udvikling af nye markeder og forbrugerkampagner
e)
pilotprojekter
f)
ombygning af fiskerfartøjer med henblik på anvendelse til andre formål.
Artikel 37
Kollektive aktioner
EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse, som gennemføres med aktiv deltagelse af operatørerne selv eller organisationer, der handler på producenternes vegne, eller andre organisationer, medlemsstaten har anerkendt, for så vidt foranstaltningerne især har til formål at:
a)
bidrage bæredygtigt til bedre forvaltning eller bevarelse af ressourcerne
b)
fremme selektive fiskerimetoder eller fiskeredskaber og nedbringelse af bifangster
c)
fjerne mistede fangstredskaber fra havbunden for at bekæmpe spøgelsesfiskeri
d)
forbedre arbejdsvilkårene og sikkerheden
e)
bidrage til at skabe åbenhed på markederne for fiskerivarer og akvakulturprodukter, herunder sporbarhed
f)
forbedre kvalitet og fødevaresikkerhed
g)
udvikle, omstrukturere eller forbedre akvakulturanlæg
h)
foretage investeringer vedrørende produktions-, forarbejdnings- eller afsætningsudstyr og infrastruktur, herunder til affaldsbehandling
i)
opgradere de faglige kvalifikationer eller udvikle nye uddannelsesmetoder og -værktøjer
j)
fremme partnerskab mellem forskere og operatører inden for fiskerisektoren
k)
oprette netværk og udveksle oplysninger og bedste praksis mellem organisationer til fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder og andre interessenter
l)
bidrage til at nå målene for kystfiskeri med mindre fartøjer som omhandlet i artikel 26, stk. 4, i denne forordning
m)
forbedre forvaltningen og kontrollen af betingelserne for adgang til fiskeriområder, især ved udarbejdelse af lokale forvaltningsplaner godkendt af de kompetente nationale myndigheder
n)
oprette producentorganisationer anerkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (18) og muliggøre omstrukturering af disse samt gennemførelse af deres planer om kvalitetsforbedring
o)
udføre feasibility-undersøgelser i forbindelse med fremme af partnerskaber med tredjelande i fiskerisektoren.
Støtte i henhold til litra n) ydes i højst tre år efter datoen for anerkendelsen eller datoen for afgørelsen om omstrukturering af producentorganisationen og skal være gradvis faldende i denne treårsperiode.
Artikel 38
Foranstaltninger til beskyttelse og udvikling af den akvatiske fauna og flora
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse, der skal beskytte og udvikle den akvatiske fauna og flora, samtidig med at vandmiljøet forbedres.
2. Sådanne foranstaltninger skal vedrøre:
a)
bygning eller etablering af faste eller mobile anlæg med henblik på at beskytte og udvikle den akvatiske fauna og flora,
eller
b)
genoprettelse af indre vandveje, herunder vandrende arters gydepladser og vandringsveje,
eller
c)
beskyttelse og forbedring af miljøet inden for rammerne af Natura 2000, hvis foranstaltningerne direkte vedrører fiskeriaktiviteter, bortset fra driftsomkostninger.
Direkte udsætning er dog ikke støtteberettiget, medmindre det udtrykkeligt er en bevaringsforanstaltning i henhold til en fællesskabsretsakt.
3. Aktionerne skal gennemføres af offentlige eller halvoffentlige organer, anerkendte handelssammenslutninger eller andre organer, som medlemsstaten har udpeget til det formål.
Artikel 39
Fiskerihavne, landingssteder og nødhavne
1. EFF kan støtte investeringer i eksisterende offentlige eller private fiskerihavne af interesse for alle de fiskere og akvakulturproducenter, der bruger dem, og som har til formål at forbedre de tjenesteydelser, som tilbydes.
EFF kan også støtte investeringer til omstrukturering af landingssteder og til forbedring af forholdene for fisk, der landes af kystfiskere på eksisterende landingssteder, der er udpeget af de kompetente nationale myndigheder.
2. Sådanne investeringer skal navnlig vedrøre:
a)
forbedring af forholdene for landing, forarbejdning og opbevaring af fiskerivarer og akvakulturprodukter i havnene og auktionering
b)
brændstof-, is-, vand- og elforsyning
c)
udstyr til vedligeholdelse og reparation af fiskerfartøjer
d)
bygning, modernisering og udvidelse af kajer, der øger sikkerheden ved landing og lastning
e)
elektronisk forvaltning af fiskeriaktiviteter
f)
forbedring af sikkerhed og arbejdsvilkår
g)
opbevaring og behandling af affald
h)
foranstaltninger til nedbringelse af genudsætning.
3. Med henblik på at forbedre fiskernes sikkerhed kan EFF også støtte sikkerhedsrelaterede investeringer i forbindelse med bygning eller modernisering af små nødhavne.
Artikel 40
Udvikling af nye markeder og forbrugerkampagner
1. EFF kan støtte foranstaltninger af fælles interesse med henblik på at føre en kvalitets- og forædlingspolitik og udvikle nye markeder eller forbrugerkampagner for fiskerivarer og akvakulturprodukter.
2. Aktiviteterne må ikke gælde varemærker eller henvise til bestemte lande eller geografiske områder, medmindre det drejer sig om produkter, der er anerkendt i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (19).
3. Sådanne foranstaltninger skal navnlig vedrøre:
a)
gennemførelse af regionale, nationale eller tværnationale salgsfremstød for fiskerivarer og akvakulturprodukter
b)
forsyning af markedet med arter, som der er overskud af, eller som er underudnyttede, og som normalt genudsættes eller ikke er af erhvervsmæssig interesse
c)
gennemførelse af en kvalitetspolitik for fiskerivarer og akvakulturprodukter
d)
fremme af produkter, der er blevet til ved hjælp af miljøvenlige metoder
e)
fremme af produkter, der er anerkendt i henhold til forordning (EF) nr. 510/2006
f)
kvalitetscertificering, herunder indførelse af et mærke og certificering af produkter, der er fanget eller opdrættet ved hjælp af miljøvenlige produktionsmetoder
g)
kampagner til forbedring af fiskerivarers, akvakulturprodukters og fiskerisektorens image
h)
gennemførelse af markedsundersøgelser.
Artikel 41
Pilotprojekter
1. EFF kan støtte pilotprojekter, herunder eksperimenterende brug af mere selektive fangstmetoder, der går ud på at erhverve og udbrede ny teknisk viden, og som gennemføres af en erhvervsdrivende, en anerkendt handelssammenslutning eller et andet organ, som medlemsstaten har udpeget til det formål, i partnerskab med et videnskabeligt eller teknisk organ.
2. Pilotprojekterne i stk. 1 kan:
a)
på betingelser, der ligner de reelle produktionsbetingelser, afprøve, om en nyskabende teknologi er teknisk eller økonomisk levedygtig for derigennem at erhverve og udbrede teknisk og økonomisk viden om den afprøvede teknologi
b)
bruges til at afprøve forvaltningsplaner og planer for fordeling af fiskeriindsatsen, herunder eventuelt oprettelse af zoner med forbud mod fiskeri, for at evaluere de biologiske og økonomiske konsekvenser, og forsøgsudsætning
c)
udvikle og afprøve metoder, der forbedrer redskabsselektiviteten, reducerer bifangster, genudsætninger eller miljøpåvirkninger, navnlig på havbunden
d)
afprøve alternative typer af fiskeriforvaltningsteknikker.
Et pilotprojekt skal altid følges op videnskabeligt, således at der kan opnås brugbare resultater.
3. Der skal udarbejdes tekniske rapporter, som er tilgængelige for offentligheden, om resultaterne af de pilotprojekter, der finansieres i henhold til stk. 1.
Artikel 42
Ombygning af fiskerfartøjer med henblik på anvendelse til andre formål
EFF kan yde støtte til ombygning af fiskerfartøjer under en medlemsstats flag og registreret i Fællesskabet med henblik på anvendelse til uddannelses- eller forskningsformål inden for fiskerisektoren eller til andre aktiviteter end fiskeri. Disse aktiviteter er begrænset til at foregå i offentligt eller halvoffentligt regi.
KAPITEL IV
Prioriteret akse 4: bæredygtig udvikling af fiskeriområder
Artikel 43
Støtteområder
1. EFF kan som supplement til de øvrige fællesskabsinstrumenter yde støtte til bæredygtig udvikling og forbedring af livskvaliteten i de støtteberettigede fiskeriområder som led i en overordnet strategi, der skal støtte gennemførelsen af den fælles fiskeripolitiks mål, især under hensyntagen til dens socioøkonomiske virkninger.
2. Formålet med foranstaltningerne til bæredygtig udvikling af fiskeriområderne er:
a)
at bevare den økonomiske og sociale velstand i disse områder og udnytte fiskerivarerne og akvakulturprodukterne bedre
b)
at bevare og udvikle arbejdspladser i fiskeriområderne ved hjælp af støtte til diversificering eller økonomisk og social omstrukturering af områder, der står over for socioøkonomiske vanskeligheder som følge af ændringer i fiskerisektoren
c)
at fremme kystmiljøets kvalitet
d)
at fremme det nationale og tværnationale samarbejde mellem fiskeriområder.
3. Et fiskeriområde, der udvælges til at modtage støtte, skal være begrænset i størrelse og er normalt mindre end et NUTS III-område i den fælles nomenklatur for regionale enheder i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1059/2003 af 26. maj 2003 om indførelse af en fælles nomenklatur for regionale enheder (NUTS) (20). Området bør være tilstrækkeligt sammenhængende set ud fra et geografisk, økonomisk og socialt synspunkt.
4. Støtten bør fortrinsvis fokusere på områder med:
a)
lav befolkningstæthed,
eller
b)
fiskeri i nedgang,
eller
c)
små fiskersamfund.
5. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de områder, der er udvalgt til finansiering under denne prioriterede akse, og medtager disse oplysninger i den kommende årlige gennemførelsesrapport som omhandlet i artikel 67.
Artikel 44
Støtteberettigede foranstaltninger
1. Som led i den bæredygtige udvikling af fiskeriområderne kan der ydes støtte til:
a)
styrkelse af konkurrenceevnen på fiskeriområdet
b)
omstrukturering og omlægning af økonomiske aktiviteter, især ved fremme af økoturisme, såfremt disse aktiviteter ikke medfører en forøgelse af fiskeriindsatsen
c)
diversificering ved fremme af yderligere beskæftigelsesmuligheder for fiskere, så der skabes flere job uden for fiskerisektoren
d)
forøgelse af værdien af fiskerivarer
e)
støtte til små fiskeri- og turistinfrastrukturer og -tjenesteydelser til gavn for små fiskersamfund
f)
beskyttelse af miljøet i fiskeriområderne, så de forbliver attraktive, fornyelse og udvikling af kystlandsbyer med fiskeriaktiviteter og beskyttelse og fremme af naturarven og den arkitektoniske kulturarv
g)
genetablering af produktionspotentialet inden for fiskerisektoren, når det er blevet ødelagt af naturkatastrofer eller industrikatastrofer
h)
fremme af interregionalt og tværnationalt samarbejde mellem grupper i fiskeriområder, især ved oprettelse af netværk og udbredelse af bedste praksis
i)
erhvervelse af færdigheder og forenkling af forberedelse og gennemførelse af en lokal udviklingsstrategi
j)
gruppernes driftsudgifter.
2. EFF kan også svarende til højst 15 % af den berørte prioriterede akse finansiere foranstaltninger som f.eks. fremme og forbedring af faglige kvalifikationer, omskoling og jobintegration, især til fordel for kvinder, forudsat at disse foranstaltninger udgør en integrerende del af en strategi for bæredygtig udvikling, og at de er direkte forbundet med de foranstaltninger, som er beskrevet i stk. 1.
3. Støtte, der ydes i henhold til stk. 1, kan omfatte foranstaltninger som omhandlet i kapitel I, II og III bortset fra foranstaltningerne i artikel 23 og 24. Når der ydes støtte til aktiviteter, der er i overensstemmelse med disse foranstaltninger, finder de relevante betingelser og de skalaer for tilskud pr. aktivitet, der er fastlagt i henholdsvis kapitel I, II og III og bilag II, anvendelse.
4. Modtagerne af støtte som omhandlet i stk. 1, litra b) og c), og stk. 2 skal enten være arbejdstagere i fiskerisektoren eller have et job, der er knyttet til sektoren.
5. Driftsomkostningerne for grupperne må generelt ikke overstige 10 % af et fiskeriområdes samlede budget. Medlemsstaterne kan undtagelsesvis og fra sag til sag beslutte, at denne tærskel må overskrides, navnlig hvis grupperne ikke kan oprettes på basis af eksisterende erfarne organisationer.
6. Hvis en foranstaltning, der er støtteberettiget i henhold til denne artikel, også er berettiget til støtte fra et andet fællesskabsstøtteinstrument, skal medlemsstaten ved udarbejdelsen af sit operationelle program gøre det klart, om foranstaltningen støttes af EFF eller af et andet fællesskabsstøtteinstrument.
Artikel 45
Deltagelse i bæredygtig udvikling af fiskeriområder
1. Der gennemføres foranstaltninger for at bidrage til den bæredygtige udvikling af fiskeriområder på et givent område af lokale enheder eller grupper (i det følgende benævnt »gruppen«), der repræsenterer offentlige og private partnere fra de forskellige relevante lokale socioøkonomiske sektorer, og som i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet har tilstrækkelig administrativ og finansiel kapacitet til at forvalte støtten og sikre, at aktiviteterne afsluttes med et godt resultat. Gruppen bør om muligt baseres på eksisterende erfarne organisationer.
2. Gruppen foreslår og gennemfører en integreret, lokal udviklingsstrategi baseret på en lokalt forankret tilgang og i forståelse med forvaltningsmyndigheden.
3. Det område, som en gruppe har ansvaret for, skal være sammenhængende og have en tilstrækkelig kritisk masse målt i menneskelige, finansielle og økonomiske ressourcer til at støtte en holdbar lokal udviklingsstrategi.
4. Aktiviteter under den lokale udviklingsstrategi udvælges af gruppen og skal være i overensstemmelse med foranstaltningerne i artikel 44. Størstedelen af aktiviteterne skal ledes af den private sektor.
5. Medlemsstater eller regioner, afhængigt af de institutionelle forhold, kan tilskynde til oprettelse af et netværk, der udbreder oplysninger og især udveksler bedste praksis.
KAPITEL V
Prioriteret akse 5: teknisk bistand
Artikel 46
Teknisk bistand
1. EFF kan på Kommissionens initiativ og/eller vegne anvende indtil 0,8 % af sin årlige tildeling til at finansiere den forberedelse, overvågning, administrative og tekniske støtte, evaluering og revision, der er nødvendig for at gennemføre denne forordning.
Sådanne foranstaltninger gennemføres i henhold til artikel 53, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 og andre relevante bestemmelser i samme forordning og i gennemførelsesbestemmelserne hertil, som gælder for denne form for gennemførelse af Den Europæiske Unions almindelige budget.
Foranstaltningerne skal omfatte:
a)
evalueringer, rapporter fra eksperter, statistikker og undersøgelser, også af almen karakter, vedrørende EFF's drift
b)
foranstaltninger, der henvender sig til partnerne, modtagerne af støtte fra EFF og den brede offentlighed, herunder oplysningsvirksomhed
c)
foranstaltninger til udbredelse af oplysninger, oprettelse af netværk, bevidstgørelse, fremme af samarbejde og udveksling af erfaringer i hele Fællesskabet
d)
installering, drift og sammenkobling af elektroniske forvaltnings-, overvågnings-, kontrol- og evalueringssystemer
e)
forbedring af evalueringsmetoderne og udveksling af oplysninger om den praksis, der følges på dette område
f)
etablering af tværnationale netværk og fælleskabsnetværk af aktører inden for bæredygtig udvikling af fiskeriområder med henblik på at fremme udveksling af erfaringer og udbredelse af bedste praksis, stimulere og gennemføre tværregionalt og tværnationalt samarbejde og udbrede information.
2. På en medlemsstats initiativ kan EFF i henhold til det operationelle program anvende indtil 5 % af det samlede beløb, der er afsat til programmet, til at finansiere aktioner vedrørende forberedelse, forvaltning, overvågning, evaluering, offentlig omtale, kontrol og revision af det operationelle program samt oprettelse af netværk. Denne tærskel kan undtagelsesvis og under behørigt begrundede omstændigheder overskrides.
3. På en medlemsstats initiativ kan EFF i henhold til det operationelle program også finansiere aktioner, der skal forbedre den administrative kapacitet i medlemsstaten, hvis regioner alle er støtteberettiget efter konvergensmålet.
4. Den type tekniske bistandsforanstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 2.
AFSNIT V
STØTTEEFFEKTIVITET OG OFFENTLIG OMTALE
KAPITEL I
Evaluering af de operationelle programmer
Artikel 47
Generelle bestemmelser
1. Det operationelle program skal underkastes forhåndsevaluering, midtvejsevaluering og efterfølgende evaluering i overensstemmelse med artikel 48, 49 og 50.
Formålet med evalueringerne er at forbedre EFF-støttens kvalitet og effektivitet og gennemførelsen af det operationelle program. Desuden evalueres programmernes virkning med hensyn til de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, den relevante del af de nationale strategiplaner og medlemsstaternes særlige problemer, samtidig med at der tages hensyn til behovet for bæredygtig udvikling af fiskerisektoren og konsekvenserne for miljøet.
2. EFF-støttens effektivitet skal vurderes på grundlag af følgende kriterier:
a)
EFF's generelle indvirkning på målene i artikel 4
b)
indvirkningen af de prioriterede akser, der er indeholdt i det operationelle program.
3. De evalueringer, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, foretages enten på medlemsstatens eller Kommissionens ansvar i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og i partnerskab mellem Kommissionen og den pågældende medlemsstat.
4. Medlemsstaterne tilvejebringer de menneskelige ressourcer og finansielle midler, der er nødvendige for at gennemføre evalueringerne, tilrettelægger udarbejdelsen og indsamlingen af de krævede data og udnytter overvågningssystemets forskellige oplysninger.
5. De evalueringsmetoder og standarder, der skal anvendes, fastlægges efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
6. Evalueringen skal foretages af eksperter, der er uafhængige af de myndigheder, der er omhandlet i artikel 58. Resultaterne offentliggøres, medmindre de myndigheder, der er ansvarlige for evalueringen, udtrykkeligt gør indvendinger, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (21).
7. Evalueringerne finansieres over det operationelle programs budget for teknisk bistand, hvis medlemsstaterne er ansvarlige for gennemførelsen af dem, og over Kommissionens budget for teknisk bistand, hvis den er ansvarlig for gennemførelsen.
Artikel 48
Forhåndsevaluering
1. Formålet med forhåndsevalueringen er at sikre sammenhæng mellem de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19, den relevante del af den nationale strategiplan og det operationelle program og en optimal anvendelse af budgetmidlerne under det operationelle program og at forbedre programmeringskvaliteten.
2. Medlemsstaterne foretager en forhåndsevaluering af det operationelle program i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet og de evalueringsmetoder og standarder, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 47, stk. 5.
3. Medlemsstaterne forelægger forhåndsevalueringen senest ved fremlæggelsen af det operationelle program.
Artikel 49
Mellemliggende evaluering
1. Formålet med den mellemliggende evaluering er at undersøge hele eller en del af det operationelle programs effektivitet for at tilpasse det og forbedre støttens kvalitet og gennemførelsen af den.
2. Et operationelt program underkastes mellemliggende evaluering i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet efter en sådan tidsplan, at der kan tages hensyn til resultaterne med henblik på den strategidebat, der er omhandlet i artikel 16.
3. De mellemliggende evalueringer tilrettelægges på medlemsstaternes ansvar og forvaltningsmyndighedernes initiativ i samråd med Kommissionen i henhold til de evalueringsmetoder og standarder, der skal fastsættes efter proceduren i artikel 47, stk. 5. De mellemliggende evalueringer sendes til overvågningsudvalget for det operationelle program og til Kommissionen.
Artikel 50
Efterfølgende evaluering
1. Ved den efterfølgende evaluering undersøges udnyttelsen af midlerne, det operationelle programs effektivitet og nyttevirkning samt dets virkning i forhold til målene i artikel 4 og de vejledende principper, der er fastlagt i artikel 19. Den skal bruges til at finde frem til de faktorer, der har været afgørende for, om gennemførelsen af det operationelle program har været vellykket eller ej, herunder med hensyn til bæredygtighed og bedste praksis.
2. Den efterfølgende evaluering foretages på Kommissionens initiativ og ansvar i samråd med medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden, der skal indsamle de oplysninger, der er nødvendige for, at den kan gennemføres.
3. Den efterfølgende evaluering skal afsluttes senest den 31. december 2015.
KAPITEL II
Information og offentlig omtale
Artikel 51
Information og offentlig omtale
1. Medlemsstaterne informerer om og sørger for offentlig omtale af det operationelle program, aktiviteterne og fællesskabstilskuddet. Informationerne skal videregives til offentligheden. De skal gøre opmærksom på Fællesskabets rolle og sikre åbenhed omkring EFF-støtten.
2. Forvaltningsmyndigheden for det operationelle program er ansvarlig for dets offentlige omtale som følger:
a)
Den informerer potentielle modtagere, fiskeriorganisationer, erhvervsorganisationer, økonomiske interesseorganisationer og arbejdsmarkedets parter, organer, der fremmer ligestilling mellem mænd og kvinder, samt berørte ikke-statslige organisationer, herunder miljøorganisationer, om de muligheder, der ligger i programmet, og reglerne for adgang til finansiering.
b)
Den informerer modtagerne om fællesskabstilskuddet.
c)
Den informerer offentligheden om Fællesskabets rolle i de operationelle programmer og om resultaterne heraf.
3. Medlemsstaterne giver hvert år Kommissionen meddelelse om, hvilke initiativer der er taget i forbindelse med denne artikel, inden for rammerne af de årlige og endelige gennemførelsesrapporter, der er omhandlet i artikel 67.
AFSNIT VI
FINANSIELT TILSKUD FRA EFF
KAPITEL I
Tilskud fra EFF
Artikel 52
Den offentlige støttes intensitet
Den offentlige støttes maksimale intensitet er fastsat i tabellen i bilag II.
Artikel 53
Tilskud fra EFF
1. Kommissionens afgørelse om godkendelse af et operationelt program fastsætter maksimumssatsen og maksimumsbeløbet for tilskuddet fra EFF separat for konvergensmålet og formål uden for konvergensmålet til hver prioriteret akse.
2. Tilskuddet fra EFF beregnes i forhold til de samlede offentlige udgifter.
3. Tilskuddet fra EFF fastsættes for hver prioriteret akse. For EFF's tilskud gælder følgende lofter:
a)
75 % af de samlede offentlige udgifter, som medfinansieres af EFF i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, jf. dog stk. 7, 8 og 9 nedenfor
b)
50 % af de samlede offentlige udgifter, som medfinansieres i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet, jf. dog stk. 7, 8 og 9 nedenfor.
Uanset dette kan medlemsstaterne i det operationelle program anvende en ensartet sats for hver region for så vidt angår de enkelte foranstaltninger.
4. Minimumstilskuddet fra EFF til en prioriteret akse er 20 % af de samlede offentlige udgifter.
5. Minimumsstøtten fra EFF til en aktivitet er 5 % af de samlede offentlige udgifter til aktiviteten.
6. Den samlede støtte fra EFF til en aktivitet må ikke overstige 95 % af de samlede offentlige udgifter til aktiviteten.
7. Når aktiviteter, der finansieres af EFF, henhører under artikel 24 eller 27, hvor disse indgår i en plan for justering af fiskeriindsatsen som omhandlet i artikel 21, litra a), nr. i), eller henhører under artikel 26, stk. 3 eller 4, forhøjes loftet for EFF's tilskud til prioriteret akse 1 med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 15 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i første afsnit og de samlede udgifter til prioriteret akse 1.
8. Når aktiviteter, der finansieres af EFF, henhører under artikel 23, forhøjes loftet for EFF's tilskud til prioriteret akse 1 med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 25 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i første afsnit og de samlede udgifter til prioriteret akse 1.
9. Når EFF finansierer aktiviteter på de perifere græske øer, der er ugunstigt stillet på grund af deres afsides beliggenhed, og i regioner i EU's yderste periferi, forhøjes loftet for EFF's tilskud til hver prioriteret akse med op til 10 procentpoint i regioner, der er støtteberettiget efter konvergensmålet, og med op til 35 procentpoint i regioner, der ikke er støtteberettiget efter konvergensmålet.
Denne forhøjelse er for hver prioriteret akses vedkommende proportional med forholdet mellem de samlede udgifter til aktiviteter i stk. 1 og de samlede udgifter til den prioriterede akse.
10. Foranstaltninger til teknisk bistand, der gennemføres på Kommissionens initiativ eller på dennes vegne, finansieres af EFF med 100 %.
Artikel 54
Ingen kumulering
Udgifter, som medfinansieres af EFF, kan ikke modtage støtte fra et andet finansielt fællesskabsinstrument.
Artikel 55
Støtteberettigede udgifter
1. Udgifter, der reelt er afholdt af modtagerne i perioden fra den dato, hvor det operationelle program forelægges Kommissionen, eller fra den 1. januar 2007, idet den tidligste dato er gældende, og til den 31. december 2015, er berettiget til støtte fra EFF. Medfinansierede aktiviteter må ikke være afsluttet, før perioden for støtteberettigelse begynder.
2. Uanset stk. 1 kan bidrag, der er naturalydelser, afskrivningsomkostninger og generalomkostninger behandles som udgifter, som modtagerne har betalt i forbindelse med gennemførelsen af aktiviteterne, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
Ifølge reglerne i stk. 4 om udgifters støtteberettigelse, er sådanne udgifter støtteberettigede.
b)
Udgifterne dokumenteres ved hjælp af regnskabsbilag med bevisværdi svarende til fakturaer.
c)
I tilfælde af bidrag, der er naturalydelser, overstiger medfinansieringen fra EFF ikke den samlede støtteberettigede udgift, fraregnet værdien af sådanne bidrag.
3. Udgifter er kun berettiget til støtte fra EFF, hvis de er blevet afholdt til aktiviteter, som der er truffet afgørelse om af forvaltningsmyndigheden i overensstemmelse med de kriterier, som overvågningsudvalget på forhånd har fastsat.
Nye udgifter, der kommer til ved ændring af et operationelt program som omhandlet i artikel 18, er støtteberettiget fra det tidspunkt, hvor anmodningen om ændring af det operationelle program indgives til Kommissionen.
4. Reglerne om udgifters støtteberettigelse fastlægges af medlemsstaterne, medmindre andet er fastsat i denne forordning. De omfatter de samlede udgifter, der anmeldes under det operationelle program.
5. Følgende udgifter er ikke berettiget til støtte fra EFF:
a)
moms, bortset fra ikke-refunderbar moms, når denne reelt og definitivt betales af en anden modtager end ikke-afgiftspligtige personer som omhandlet i artikel 4, stk. 5, første afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (22)
b)
renter af gæld, jf. dog stk. 8
c)
køb af jord for et beløb, der overstiger 10 % af de samlede støtteberettigede udgifter til den pågældende aktivitet
d)
bolig.
6. Stk. 1, 3 og 4 berører ikke artikel 46, stk. 1.
7. Ved aktiviteter, hvor modtageren ikke afholder udgifter, udgøres udgifter, der er berettiget til støtte fra EFF, af den offentlige støtte, der ydes til modtageren.
8. Uanset stk. 5, litra b), kan tilskuddet fra EFF ydes i en anden form end direkte støtte uden tilbagebetalingspligt. De nærmere regler fastsættes efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Artikel 56
Aktiviteternes varighed
1. Medlemsstaterne eller forvaltningsmyndigheden sørger for, at tilskuddet fra EFF til en aktivitet kun bevares, hvis aktiviteten ikke inden for et tidsrum på fem år fra tidspunktet for de nationale myndigheders eller forvaltningsmyndighedens afgørelse om tilskud fra EFF undergår en væsentlig ændring:
a)
der påvirker aktivitetens art eller betingelserne for dens iværksættelse eller giver en virksomhed eller et offentligt organ en uretmæssig fordel,
eller
b)
som enten skyldes en ændring i de ejendomsretlige forhold for en infrastruktur eller en produktionsvirksomheds ophør eller flytning.
2. Forvaltningsmyndigheden underretter i den årlige og endelige gennemførelsesrapport, der er omhandlet i artikel 67, Kommissionen om ændringer som omhandlet i stk. 1.
3. Uretmæssigt udbetalte beløb skal inddrives i henhold til afsnit VIII, kapitel II og III.
4. Medlemsstaterne og Kommissionen sørger for, at EFF ikke yder støtte til virksomheder, som er eller har været genstand for en inddrivelsesprocedure i henhold til stk. 3 efter overførsel af en produktionsaktivitet inden for en medlemsstat eller til en anden medlemsstat.
AFSNIT VII
FORVALTNING, OVERVÅGNING OG KONTROL
KAPITEL I
Forvaltnings- og kontrolsystemer
Artikel 57
Almindelige principper for forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Systemerne til forvaltning og kontrol af medlemsstaternes operationelle programmer skal sikre følgende:
a)
en definition af forvaltnings- og kontrolorganernes opgaver og en opgavefordeling inden for hvert organ
b)
overholdelse af princippet om opgaveadskillelse mellem og inden for sådanne organer
c)
procedurer til sikring af, at de udgifter, der anmeldes under det operationelle program, er korrekte og formelt rigtige
d)
pålidelige edb-systemer til regnskabsføring, overvågning og regnskabsaflæggelse
e)
et rapporterings- og overvågningssystem, hvis det ansvarlige organ uddelegerer opgavernes udførelse til et andet organ
f)
ordninger for revision af, at systemerne fungerer
g)
systemer og procedurer, der garanterer et tilstrækkeligt revisionsspor
h)
rapporterings- og overvågningsprocedurer vedrørende uregelmæssigheder og inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb.
2. De foranstaltninger, der er fastsat i litra e) og f), skal stå i forhold til de samlede offentlige udgifter, der tildeles det pågældende operationelle program.
Artikel 58
Udpegning af myndigheder
1. For det operationelle program udpeger medlemsstaten følgende:
a)
en forvaltningsmyndighed til at forvalte det operationelle program
b)
en attesteringsmyndighed til at godkende udgiftsanmeldelser og betalingsanmodninger, før de sendes til Kommissionen
c)
en revisionsmyndighed, der arbejder uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden, med ansvar for at kontrollere, om forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt.
2. Medlemsstaten kan udpege et eller flere bemyndigede organer til at udføre nogle af eller alle forvaltningsmyndighedens eller attesteringsmyndighedens opgaver under denne myndigheds ansvar.
3. Medlemsstaten fastsætter regler for sit forhold til de myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, og for deres forhold til Kommissionen.
4. Nogle eller alle de myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, kan tilhøre det samme organ, jf. dog artikel 57, stk. 1, litra b).
Artikel 59
Forvaltningsmyndighedens opgaver
Forvaltningsmyndigheden for et operationelt program har ansvaret for forvaltning og gennemførelse af det operationelle program i overensstemmelse med princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning og navnlig for:
a)
at sikre, at aktiviteter udvælges til finansiering i overensstemmelse med de kriterier, der gælder for det operationelle program, og at de er i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler og nationale regler i hele gennemførelsesperioden
b)
at efterprøve, at medfinansierede varer og tjenesteydelser leveres, og at de udgifter, som modtagerne har anmeldt, rent faktisk er afholdt og er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne og de nationale regler; der kan foretages stikprøvekontrol på stedet i overensstemmelse med de nærmere bestemmelser, som Kommissionen vedtager efter proceduren i artikel 101, stk. 3
c)
at sikre, at der findes et system til elektronisk registrering og lagring af regnskabsregistreringer for hver aktivitet under det operationelle program, og at de gennemførelsesdata, der er nødvendige for den økonomiske forvaltning, overvågningen, kontrollen, revisionen og evalueringen, indsamles.
d)
at sikre, at modtagere og andre organer, der medvirker ved gennemførelsen af aktiviteter, enten har et separat regnskabssystem eller en passende regnskabskode for alle transaktioner med tilknytning til aktiviteten, uden at dette berører nationale regnskabsregler
e)
at sikre, at de i artikel 48 og 49 nævnte evalueringer af de operationelle programmer foretages i overensstemmelse med artikel 47
f)
at etablere procedurer til sikring af, at alle de udgifts- og revisionsbilag, som er nødvendige for at sikre et passende revisionsspor, opbevares i overensstemmelse med artikel 87
g)
at sikre, at attesteringsmyndigheden og revisionsmyndigheden modtager alle de nødvendige oplysninger om procedurer og kontrol i forbindelse med udgifterne med henblik på henholdsvis godkendelse og revision
h)
at opstille retningslinjer for arbejdet i overvågningsudvalget og forsyne det med de dokumenter, der er nødvendige for at overvåge, hvordan det operationelle program er gennemført sammenholdt med det særlige mål
i)
at udarbejde og efter overvågningsudvalgets godkendelse forelægge Kommissionen de årlige og endelige rapporter om gennemførelsen
j)
at sikre overholdelse af kravene om information og offentlig omtale i artikel 51.
Artikel 60
Attesteringsmyndighedens opgaver
Et operationelt programs attesteringsmyndighed har ansvaret for:
a)
at udarbejde og forelægge Kommissionen godkendte udgiftsoversigter og betalingsanmodninger
b)
at godkende:
i)
at udgiftsoversigten er nøjagtig og udarbejdet på grundlag af pålidelige regnskabssystemer og er baseret på kontrollerbare bilag
ii)
at de anmeldte udgifter er i overensstemmelse med de relevante fællesskabsregler og nationale regler og er afholdt i forbindelse med aktiviteter, der er udvalgt til finansiering i overensstemmelse med de gældende kriterier for programmet og fællesskabsreglerne og de nationale regler
c)
at forvisse sig om, at de modtagne oplysninger om procedurerne og den kontrol, der er foretaget i forbindelse med udgifterne i oversigten over udgifter, er tilstrækkeligt godkendelsesgrundlag
d)
med henblik på godkendelsen at tage hensyn til resultaterne af alle revisioner, der er foretaget af revisionsmyndigheden eller under dennes ansvar
e)
at opbevare regnskabsregistreringer i elektronisk form for så vidt angår de udgifter, der er anmeldt til Kommissionen
f)
at føre regnskab over inddrivelige beløb og beløb, der trækkes tilbage efter hel eller delvis annullering af tilskuddet til en aktivitet. Beløb, der inddrives, inden det operationelle program afsluttes, og som skal tilbagebetales til Den Europæiske Unions almindelige budget, efter at der er foretaget finansielle korrektioner i henhold til artikel 97, fradrages i den næste oversigt over udgifter.
Artikel 61
Revisionsmyndighedens opgaver
1. Et operationelt programs revisionsmyndighed har ansvaret for:
a)
at sørge for, at der foretages revision for at kontrollere, om det operationelle programs forvaltnings- og kontrolsystem fungerer effektivt
b)
at sørge for, at der foretages revision af aktiviteter på grundlag af passende stikprøver for at efterprøve anmeldte udgifter
c)
senest ni måneder efter godkendelsen af det operationelle program at forelægge Kommissionen en revisionsstrategi, der omfatter de organer, som skal udføre den i litra a) og b) omhandlede revision, den metode, der skal anvendes, stikprøvemetoden for revision af aktiviteter og den vejledende revisionsplan, der skal sikre, at de vigtigste organer revideres, og at revisionerne er jævnt fordelt over hele programmeringsperioden
d)
at sørge for, at forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden modtager alle nødvendige oplysninger om den revision og kontrol, der er foretaget
e)
senest den 31. december hvert år fra 2008 frem til 2015:
i)
at forelægge Kommissionen en årlig kontrolrapport, hvori der redegøres for resultaterne af de revisioner af det operationelle program, der i henhold til revisionsstrategien er udført i den forløbne 12-månedersperiode, der slutter den 30. juni det pågældende år, og gøres opmærksom på eventuelle mangler, der er konstateret i systemerne til forvaltning og kontrol af programmet. Den første rapport, der skal forelægges senest den 31. december 2008, skal omfatte perioden fra 1. januar 2007 til 30. juni 2008. Oplysningerne om de revisioner, der udføres i perioden efter 1. juli 2015, medtages i den endelige kontrolrapport, der støtter den erklæring om afslutning, der er omhandlet i litra f)
ii)
at afgive en udtalelse på grundlag af den kontrol og revision, der er foretaget på revisionsmyndighedens ansvar, om, hvorvidt forvaltnings- og kontrolsystemet fungerer effektivt, så det giver en rimelig sikkerhed for, at de oversigter over udgifter, der er forelagt for Kommissionen, er korrekte, og dermed en rimelig sikkerhed for, at de underliggende transaktioner er lovlige og formelt rigtige
iii)
hvis det er relevant i henhold til artikel 85, at forelægge en erklæring om delvis afslutning med en vurdering af, om de pågældende udgifter er lovlige og formelt rigtige
f)
at forelægge Kommissionen en erklæring om afslutning senest den 31. marts 2017 med en vurdering af, hvorvidt anmodningen om betaling af saldoen er gyldig og de underliggende transaktioner, som er omfattet af den endelige oversigt over udgifter, er lovlige og formelt rigtige, støttet af en endelig kontrolrapport.
2. Revisionsmyndigheden sørger for, at der i revisionsarbejdet tages hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
3. Udføres de revisioner og den kontrol, der er omhandlet i stk. 1, litra a) og b), af et andet organ end revisionsmyndigheden, sørger revisionsmyndigheden for, at dette organ arbejder uafhængigt.
4. Kommissionen fremsætter sine bemærkninger til den revisionsstrategi, der fremlægges i henhold til stk. 1, litra c), senest tre måneder efter at have modtaget den. Foreligger der ingen bemærkninger inden for dette tidsrum, betragtes rapporten som godkendt.
KAPITEL II
Overvågning
Artikel 62
Overvågningsprincipper
1. Overvågningen omfatter en gennemgang af, om det operationelle program er gennemført korrekt.
2. Overvågningen foretages i første omgang af overvågningsudvalget og forvaltningsmyndigheden.
3. Kommissionen deltager i overvågningen gennem sin deltagelse i overvågningsudvalget og den årlige gennemgang af det operationelle program, der navnlig omfatter en analyse af den årlige gennemførelse og kontrolrapporterne.
4. Oplysninger mellem Kommissionen og medlemsstaterne i denne forbindelse udveksles elektronisk efter gennemførelsesbestemmelserne i artikel 102.
Artikel 63
Overvågningsudvalg
Medlemsstaten nedsætter et overvågningsudvalg for det operationelle program efter aftale med forvaltningsmyndigheden og høring af partnerne i henhold til artikel 8. Overvågningsudvalget nedsættes senest tre måneder efter den dato, hvor medlemsstaten underrettes om afgørelsen om godkendelse af det operationelle program.
Overvågningsudvalget udarbejder selv sin forretningsorden inden for den pågældende medlemsstats institutionelle, juridiske og finansielle rammer og fastsætter den efter aftale med forvaltningsmyndigheden for at udføre sine opgaver i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 64
Sammensætning
1. Formandskabet for overvågningsudvalget varetages af en repræsentant for medlemsstaten eller forvaltningsmyndigheden.
Udvalgets sammensætning bestemmes af medlemsstaten i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, og forvaltningsmyndigheden.
2. En repræsentant for Kommissionen deltager på Kommissionens eget initiativ i overvågningsudvalgets arbejde som rådgiver.
Artikel 65
Opgaver
Overvågningsudvalget forvisser sig om, at effektiviteten og kvaliteten af gennemførelsen af det operationelle program er i overensstemmelse med følgende bestemmelser:
a)
Det behandler og godkender kriterierne for udvælgelse af de aktiviteter, der skal finansieres, inden seks måneder efter godkendelsen af det operationelle program og godkender eventuelle revisioner af disse kriterier i overensstemmelse med programmeringsbehovene.
b)
Det vurderer med jævne mellemrum, hvor langt man er nået i virkeliggørelsen af de særlige mål for det operationelle program på grundlag af dokumenter fra forvaltningsmyndigheden.
c)
Det gennemgår resultaterne af gennemførelsen, herunder virkeliggørelsen af målene for hver prioriteret akse og de mellemliggende evalueringer, der er omhandlet i artikel 49
d)
Det gennemgår og godkender den årlige og den endelige rapport om gennemførelsen, jf. artikel 67, inden de sendes til Kommissionen.
e)
Det underrettes om den årlige kontrolrapport og om Kommissionens eventuelle relevante bemærkninger til rapporten.
f)
Det kan på medlemsstatens initiativ blive underrettet om de skriftlige oplysninger til Kommissionen, jf. artikel 16, stk. 1.
g)
Det kan foreslå forvaltningsmyndigheden enhver revision eller gennemgang af det operationelle program, som vil kunne gøre det muligt at nå EFF's mål, som fastlagt i artikel 4, eller forbedre forvaltningen af programmet, herunder dets økonomiske forvaltning.
h)
Det behandler og godkender alle forslag om ændring af indholdet af Kommissionens afgørelse om tilskud fra EFF.
Artikel 66
Overvågningsordninger
1. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget sikrer kvaliteten af gennemførelsen af det operationelle program.
2. Forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget foretager overvågningen ved hjælp af finansielle indikatorer og de indikatorer, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, litra c), som fastlagt i det operationelle program.
3. Hvis støtten giver mulighed herfor, opdeles statistikkerne efter køn og efter de støttemodtagende virksomheders størrelse.
4. Med henblik herpå udveksler Kommissionen og medlemsstaterne data ad elektronisk vej i henhold til gennemførelsesbestemmelserne, som er vedtaget i overensstemmelse med proceduren i artikel 102.
Artikel 67
Årlige rapporter og endelige rapporter om gennemførelsen
1. Senest den 30. juni hvert år, første gang i 2008, sender forvaltningsmyndigheden Kommissionen en årlig rapport og senest den 31. marts 2017 en endelig rapport om gennemførelsen af det operationelle program.
2. For at opnå et klart overblik over gennemførelsen af det operationelle program skal rapporterne i stk. 1 indeholde følgende oplysninger:
a)
fremskridtene i gennemførelsen af det operationelle program og de prioriterede akser i forhold til de særlige kontrollerbare mål med kvantificering, hvis og når dette er muligt under anvendelse af de i artikel 20, stk. 1, litra c), omhandlede indikatorer, i forbindelse med den prioriterede akse
b)
ændringer i de generelle forhold, der har direkte indflydelse på gennemførelsen af bistanden, især væsentlige samfundsøkonomiske ændringer, ændringer i nationale, regionale eller sektorale politikker og eventuelt deres konsekvenser for sammenhængen mellem støtten fra EFF og støtten fra andre finansielle instrumenter
c)
den finansielle gennemførelse af det operationelle program med separat angivelse for konvergensmålet og formål uden for konvergensmålet for hver prioriteret akse:
i)
af de udgifter, der er betalt af modtagerne, og som er inkluderet i betalingsanmodninger sendt til forvaltningsmyndigheden, og det tilsvarende offentlige tilskud
ii)
af de samlede betalinger, der er modtaget fra Kommissionen, og en kvantificering af de finansielle indikatorer, jf. artikel 66, stk. 2,
og
iii)
af de udgifter, der er betalt af det organ, der er ansvarligt for udbetalinger til modtagerne
d)
de skridt, som forvaltningsmyndigheden og overvågningsudvalget har taget for at sikre en korrekt og effektiv gennemførelse, navnlig:
i)
overvågnings- og evalueringsforanstaltninger, herunder ordninger for indsamling af data
ii)
et sammendrag af eventuelle væsentlige problemer med gennemførelsen af det operationelle program og eventuelle foranstaltninger, der er truffet, bl.a. som svar på bemærkninger fremsat i henhold til artikel 69, stk. 2
iii)
brugen af teknisk bistand
e)
de foranstaltninger, der er truffet for at sikre oplysninger om og offentlig omtale af det operationelle program
f)
brugen af støtte, der er frigivet efter annullering som omhandlet i artikel 96, stk. 2, til forvaltningsmyndigheden eller en anden offentlig myndighed i løbet af det operationelle programs gennemførelsesperiode
g)
tilfælde, hvor der er afsløret en væsentlig ændring som omhandlet i artikel 56
h)
væsentlige problemer med at efterkomme fællesskabsretten, som er opstået under gennemførelsen af det operationelle program, og de foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe dem.
Omfanget af de oplysninger, der sendes til Kommissionen, skal stå i et rimeligt forhold til de samlede offentlige udgifter til det pågældende operationelle program. Disse oplysninger kan, hvor det er hensigtsmæssigt, gives i sammenfattet form.
De oplysninger, der er omhandlet i litra b), d), e), f), og g), medtages ikke, såfremt der ikke er nogen væsentlig ændring i forhold til den foregående rapport.
3. De i stk. 1 omhandlede rapporter betragtes som tilfredsstillende, hvis de indeholder alle de relevante oplysninger, der er anført i stk. 2. Kommissionen underretter medlemsstaten om, hvorvidt disse rapporter er tilfredsstillende, inden for en frist på 15 arbejdsdage.
4. Kommissionen træffer inden to måneder afgørelse om forvaltningsmyndighedens årlige rapport om gennemførelsen. For den endelige rapport om gennemførelsen er fristen fem måneder. Hvis Kommissionen ikke reagerer inden for den fastsatte frist, anses rapporten for at være godkendt.
Artikel 68
Kommissionens årlige rapport
1. Senest den 31. december hvert år og første gang i 2008, sender Kommissionen Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en rapport om gennemførelsen af denne forordning i det foregående år.
2. I denne rapport sammenfattes de vigtigste udviklingstendenser og udfordringer i forbindelse med gennemførelsen af de operationelle programmer.
3. Kommissionens årlige rapport skal desuden omfatte følgende:
a)
en kort beskrivelse af EFF's aktiviteter for hver medlemsstat, herunder en opdeling af de bevillinger, der er disponeret over, og de bevillinger, der er betalt pr. medlemsstat, samt Kommissionens og medlemsstaternes anvendelse af teknisk bistand
b)
en vurdering af EFF's koordinering med strukturfondene og ELFUL
c)
resultaterne af de evalueringer, der er omhandlet i artikel 49, så snart de foreligger
d)
når fjerde årlige rapport er forelagt, og igen når den rapport, der omfatter programmeringens sidste år, er forelagt, en oversigt over de revisioner af medlemsstaternes forvaltnings- og kontrolsystemer, som er foretaget på Kommissionens vegne, og over resultatet af de revisioner af støtten fra EFF, som medlemsstaterne har foretaget, med angivelse af eventuelle finansielle korrektioner.
4. Rapporten baseres på Kommissionens gennemgang og vurdering af medlemsstaternes årlige rapporter og andre disponible oplysninger. Navnlig i 2012 baseres rapporten tillige på resultatet af den strategidebat, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, og andre disponible oplysninger. I rapporten gøres der rede for, hvilke foranstaltninger medlemsstaterne og Kommissionen har truffet eller skal træffe af hensyn til den fornødne opfølgning på resultaterne i rapporten.
Artikel 69
Årlig gennemgang af de operationelle programmer
1. Hvert år, når den i artikel 67 omhandlede årlige rapport om gennemførelsen forelægges, gennemgår Kommissionen og forvaltningsmyndigheden under hensyntagen til Kommissionens udtalelse de fremskridt, der er gjort i gennemførelsen af det operationelle program, de vigtigste resultater, der er opnået i løbet af det foregående år, den finansielle gennemførelse samt andre faktorer med henblik på at forbedre gennemførelsen.
Eventuelle aspekter vedrørende forvaltnings- og kontrolsystemets måde at fungere på, som behandles i den årlige kontrolrapport, jf. artikel 61, stk. 1, litra e), nr. i), kan også gennemgås, eventuelt kan denne gennemgang ske med deltagelse fra revisionsmyndigheden.
2. Efter gennemgangen i stk. 1, eventuelt under inddragelse af revisionsmyndigheden, kan Kommissionen fremsætte bemærkninger til medlemsstaten og forvaltningsmyndigheden, som underretter overvågningsudvalget herom. Medlemsstaten underretter Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet som reaktion på disse bemærkninger.
3. Når de efterfølgende evalueringer af støtten i programmeringsperioden 2000-2006 foreligger, gennemgås de samlede resultater i forbindelse med den efterfølgende årlige gennemgang.
KAPITEL III
Medlemsstaternes og Kommissionens ansvar
Afdeling 1
Medlemsstaternes ansvar
Artikel 70
Forvaltning og kontrol
1. Medlemsstaterne har ansvaret for forvaltningen af og kontrollen med de operationelle programmer, navnlig ved hjælp af følgende foranstaltninger:
a)
der skal sikre, at forvaltnings- og kontrolsystemerne for det operationelle program er blevet etableret efter artikel 57-61, og at systemerne fungerer effektivt
b)
der skal forebygge, afsløre og rette op på uregelmæssigheder og inddrive uretmæssigt udbetalte beløb, eventuelt inkl. morarenter. De giver Kommissionen meddelelse herom og holder den underrettet om udviklingen med hensyn til administrative og retlige skridt.
2. Når beløb, der er udbetalt uretmæssigt til en modtager, ikke kan inddrives, er medlemsstaten ansvarlig for, at de tabte beløb tilbagebetales til Den Europæiske Unions almindelige budget, hvis det fastslås, at tabet skyldes uregelmæssigheder eller forsømmelse fra dens side.
Artikel 71
Etablering af forvaltnings- og kontrolsystemer
1. Inden indgivelsen af den første mellemliggende betalingsanmodning eller senest 12 måneder efter godkendelsen af det operationelle program forelægger medlemsstaterne Kommissionen en beskrivelse af systemerne, som navnlig omfatter organisationen af og procedurerne for:
a)
forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden og de formidlende organer
b)
revisionsmyndigheden og alle andre organer, der foretager revisioner under dennes ansvar.
2. Beskrivelsen omhandlet i stk. 1 ledsages af en rapport, som indeholder resultaterne af en vurdering af systemernes udformning og en udtalelse om deres overensstemmelse med artikel 57-61. Hvis udtalelsen indeholder forbehold, anføres manglernes betydning i rapporten. Medlemsstaten underretter Kommissionen om, hvilke korrigerende foranstaltninger der skal træffes, og efter hvilken tidsplan de skal gennemføres, og bekræfter efterfølgende, at foranstaltningerne er gennemført, og at de dertil knyttede forbehold er blevet trukket tilbage.
Den i første afsnit omhandlede rapport anses for at være accepteret, og den første mellemliggende betaling foretages under følgende omstændigheder:
a)
senest tre måneder efter modtagelsen af rapporten, når der ikke er taget forbehold med hensyn til udtalelsen i første afsnit, og der ikke foreligger bemærkninger fra Kommissionen
b)
hvis udtalelsen indeholder forbehold, efter at det over for Kommissionen er bekræftet, at der er truffet korrigerende foranstaltninger vedrørende de centrale elementer i de systemer, der er indført, og de dertil knyttede forbehold er blevet trukket tilbage, og der ikke er bemærkninger fra Kommissionen inden for tre måneder efter datoen for bekræftelsen.
Når forbeholdene kun vedrører en enkelt prioriteret akse foretages den første mellemliggende betaling for det operationelle programs øvrige prioriterede akser, for hvilke der ikke er nogen forbehold.
3. Den i stk. 2 omhandlede rapport og udtalelse udarbejdes af revisionsmyndigheden eller af et offentligt eller privat organ, der handler uafhængigt af forvaltningsmyndigheden og attesteringsmyndigheden og udfører sit arbejde under hensyn til internationalt anerkendte revisionsstandarder.
Afdeling 2
Kommissionens ansvar
Artikel 72
Kommissionens ansvar
1. Kommissionen forvisser sig efter proceduren i artikel 71 om, at medlemsstaterne har etableret forvaltnings- og kontrolsystemer, der er i overensstemmelse med artikel 57-61, og på grundlag af de årlige kontrolrapporter og den årlige udtalelse fra revisionsmyndigheden samt sine egne revisioner, at systemerne fungerer effektivt i de operationelle programmers gennemførelsesperiode.
2. Uden at det berører medlemsstaternes revisioner, kan Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for Kommissionen med et varsel på mindst ti arbejdsdage, undtagen i hastetilfælde, foretage revisioner på stedet af, om forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt, herunder eventuelt revision af det operationelle programs aktiviteter. Medlemsstatens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for medlemsstaten kan deltage i sådanne revisioner.
Kommissionens tjenestemænd eller repræsentanter for Kommissionen, der er behørigt bemyndigede til at foretage revisioner på stedet, skal have adgang til bøger og alle andre dokumenter vedrørende udgifter finansieret af EFF, herunder dokumenter og metadata udarbejdet eller modtaget og registreret på et elektronisk medium.
Ovennævnte revisionsbeføjelser berører ikke anvendelsen af nationale bestemmelser, ifølge hvilke visse handlinger er forbeholdt myndighedspersoner, der er specifikt udpeget efter national lovgivning. Bemyndigede repræsentanter for Kommissionen må bl.a. ikke deltage i besøg på personers private bopæl eller formel udspørgning af personer inden for rammerne af den berørte medlemsstats nationale lovgivning. De skal dog have adgang til de oplysninger, der tilvejebringes på denne måde.
3. Kommissionen kan anmode en medlemsstat om at foretage revision på stedet for at undersøge, om systemerne fungerer effektivt, eller om en eller flere transaktioner er forskriftsmæssige. Kommissionens tjenestemænd eller bemyndigede repræsentanter for Kommissionen kan deltage i revisionen.
Artikel 73
Samarbejde med medlemsstaternes revisionsmyndigheder
1. Kommissionen samarbejder med revisionsmyndigheden for det operationelle program for at koordinere deres respektive revisionsplaner og -metoder og udveksler straks resultaterne af den revision, der er foretaget af forvaltnings- og kontrolsystemerne, med henblik på at udnytte ressourcerne bedst muligt og undgå unødigt dobbeltarbejde.
Kommissionen og revisionsmyndigheden mødes regelmæssigt, og mindst en gang om året, medmindre andet aftales mellem dem, for sammen at gennemgå den årlige kontrolrapport og udtalelse, der fremlægges i henhold til artikel 61, og for at udveksle synspunkter om andre spørgsmål i forbindelse med forbedring af forvaltningen og kontrollen af det operationelle program.
2. Ved fastlæggelsen af sin egen revisionsstrategi fastlægger Kommissionen de operationelle programmer, for hvilke udtalelsen om systemets overensstemmelse, jf. artikel 71, stk. 2, er uden forbehold, eller hvor forbeholdene er blevet trukket tilbage efter korrigerende foranstaltninger, hvor revisionsmyndighedens revisionsstrategi er tilfredsstillende, og hvor der på grundlag af resultaterne af Kommissionens og medlemsstatens revisioner er opnået rimelig vished for, at forvaltnings- og kontrolsystemerne fungerer effektivt.
3. For disse operationelle programmers vedkommende kan Kommissionen konkludere, at den først og fremmest kan henholde sig til den udtalelse, der er omhandlet i artikel 61, stk.1, litra e), nr. ii), for så vidt angår effektiviteten af den måde, systemerne fungerer på, og at den kun vil foretage revisioner på stedet, hvis der er tegn på mangler ved systemet, som har indflydelse på udgifter, der er godkendt over for Kommissionen i et år, for hvilket der ikke er afgivet udtalelse i henhold til artikel 61, stk.1, litra e), nr. ii), som ikke indeholder noget forbehold med hensyn til sådanne mangler.
Når Kommissionen når frem til en sådan konklusion, underretter den den pågældende medlemsstat herom. Hvis der er tegn på mangler, kan den anmode medlemsstaten om at foretage revisioner i henhold til artikel 72, stk.3, eller selv foretage revisioner i medfør af artikel 72, stk. 2.
AFSNIT VIII
ØKONOMISK FORVALTNING
KAPITEL I
Økonomisk forvaltning
Afdeling 1
Budgetmæssige forpligtelser
Artikel 74
Budgetmæssige forpligtelser
Fællesskabets budgetmæssige forpligtelser med hensyn til de operationelle programmer (i det følgende benævnt »budgetmæssige forpligtelser«) indgås årligt og separat for hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet i en periode mellem den 1. januar 2007 og den 31. december 2013. Den første budgetmæssige forpligtelse indgås, inden Kommissionen vedtager afgørelsen om at godkende det operationelle program. Hver efterfølgende forpligtelse indgås af Kommissionen, som hovedregel inden den 30. april hvert år, på grundlag af afgørelsen om at yde tilskud fra EFF, jf. artikel 17.
Afdeling 2
Betalinger
Artikel 75
Fælles betalingsbestemmelser
1. Kommissionens betalinger af tilskud fra EFF foretages i overensstemmelse med budgetbevillingerne. Hver betaling konteres den tidligst indgåede budgetmæssige forpligtelse.
2. Betalingerne sker i form af forfinansiering, mellemliggende betalinger og betaling af saldoen. Beløbene udbetales til det organ, som medlemsstaten har udpeget.
3. Senest den 30. april hvert år sender medlemsstaterne Kommissionen et foreløbigt overslag over dens forventede betalingsanmodninger for det indeværende og det efterfølgende regnskabsår.
4. Al korrespondance om finansielle transaktioner mellem Kommissionen og de myndigheder og organer, som medlemsstaterne har udpeget, foregår elektronisk i overensstemmelse med de gennemførelsesbestemmelser, der er omhandlet i artikel 102. I tilfælde af force majeure, og specielt hvis det fælles edb-system ikke fungerer, eller der mangler en fast forbindelse, kan medlemsstaten sende udgiftsoversigten og betalingsanmodningen i papirudgave.
Artikel 76
Regler for beregning af mellemliggende betalinger
1. Mellemliggende betalinger beregnes ved at anvende Fællesskabets medfinansieringssats som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet.
2. Som en undtagelse til stk. 1, anses en mellemliggende betaling for at være det EF-støttebeløb, der er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med den prioriterede akse og det pågældende mål, hvis medlemsstaten indgiver en specifik og behørigt begrundet anmodning herom. Medlemsstaten skal specificere dette beløb i udgiftsoversigten.
Artikel 77
Regler for beregning af saldobetalinger
Saldobetalinger udgør det laveste af følgende to beløb:
a)
det beløb, der beregnes ved at anvende Fællesskabets medfinansieringssats som fastsat i den gældende finansieringsplan for denne prioriterede akse og det pågældende mål på det offentlige tilskud, som er anført i den endelige udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert konvergensmål/formål uden for konvergensmålet
b)
det EF-støttebeløb, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i forbindelse med hver prioriteret akse og hvert mål. Dette beløb skal af medlemsstaten opgives i den seneste udgiftsoversigt, der er godkendt af attesteringsmyndigheden for hver prioriteret akse og hvert mål.
Artikel 78
Udgiftsoversigt
1. Alle udgiftsoversigter omfatter for hver prioriteret akse og hvert mål de samlede støtteberettigede udgifter, som modtagerne har afholdt i forbindelse med gennemførelsen af aktiviteterne, og det tilsvarende offentlige tilskud, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne i henhold til vilkårene for det offentlige tilskud. Modtagernes udgifter skal dokumenteres ved hjælp af kvitterede fakturaer eller regnskabsdokumenter med tilsvarende bevisværdi. I forbindelse med aktiviteter, der ikke er forbundet med udgifter for modtageren, udgøres de udgifter, der er godkendt af attesteringsmyndigheden og forelagt for Kommissionen, af det offentlige tilskud, der er udbetalt til modtageren.
2. For så vidt angår artikel 76, stk. 2, og artikel 77, litra b), skal det samlede EF-støttebeløb, som er udbetalt eller skal udbetales til modtagerne, endvidere tydeligt fremgå af udgiftsoversigterne.
Artikel 79
Sammenlægning af forfinansiering og mellemliggende betalinger
1. Forfinansiering og mellemliggende betalinger må sammenlagt ikke overstige 95 % af EFF's tilskud til det operationelle program.
2. Når dette loft er nået, vedbliver attesteringsmyndigheden med at meddele Kommissionen alle udgiftsoversigter, som er godkendt den 31. december i år n, samt de beløb, der er blevet inddrevet for EFF i årets løb, senest inden udgangen af februar i år n+1.
Artikel 80
Ubeskårne betalinger til modtagerne
Medlemsstaterne forvisser sig om, at betalingsorganerne sørger for, at modtagerne modtager det fulde offentlige tilskud så hurtigt som muligt. Der må ikke fradrages eller tilbageholdes noget beløb eller opkræves yderligere specifikke afgifter eller andre afgifter med tilsvarende virkning, som reducerer tilskuddene til modtagerne.
Afdeling 3
Forfinansiering
Artikel 81
Betaling
1. Efter at Kommissionen har truffet afgørelse om godkendelse af EFF's tilskud til et operationelt program, udbetaler Kommissionen ét forfinansieringsbeløb for perioden 2007-2013 til det organ, som medlemsstaten har udpeget. Dette forfinansieringsbeløb udgør 7 % af EFF's tilskud til det operationelle program. Det kan fordeles over to regnskabsår i overensstemmelse med det budget, EFF har til rådighed.
2. Hele forfinansieringsbeløbet tilbagebetales til Kommissionen af det af medlemsstaten udpegede organ, hvis der ikke er fremsendt nogen betalingsanmodning under det operationelle program inden 24 måneder efter Kommissionens betaling af første rate af forfinansieringsbeløbet.
3. Eventuelle renter af forfinansieringen konteres det pågældende operationelle program, idet det betragtes som en indtægt for medlemsstaten i form af nationalt offentligt tilskud og angives til Kommissionen, når det operationelle program er endelig afsluttet.
4. Det beløb, der betales som forfinansiering, udlignes fuldstændigt i Kommissionens regnskaber, når det operationelle program afsluttes, jf. artikel 86 i denne forordning.
Afdeling 4
Mellemliggende betalinger
Artikel 82
Mellemliggende betalinger
Der foretages mellemliggende betalinger i forbindelse med det operationelle program. Den første mellemliggende betaling foretages i overensstemmelse med artikel 71, stk. 2.
Artikel 83
Godkendelse af betalingsanmodninger
1. Enhver mellemliggende betaling fra Kommissionen forudsætter, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
en betalingsanmodning og en udgiftsoversigt skal være tilsendt Kommissionen, jf. artikel 78
b)
Kommissionen har i hele perioden for hver prioriteret akse og hvert mål ikke udbetalt mere end den maksimale støtte fra EFF som fastsat i den gældende finansieringsplan
c)
forvaltningsmyndigheden skal have sendt Kommissionen den seneste årlige gennemførelsesrapport, jf. artikel 67, stk. 1 og 3
d)
der foreligger ikke en begrundet udtalelse fra Kommissionen vedrørende en overtrædelse, jf. traktatens artikel 226, i forbindelse med den eller de aktiviteter, hvortil udgifterne er opgivet i den pågældende betalingsanmodning.
2. Hvis en eller flere af betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, underretter Kommissionen inden en frist på en måned medlemsstaten og attesteringsmyndigheden, således at der kan træffes de nødvendige foranstaltninger til at rette op på situationen.
Artikel 84
Betalingsprocedure
1. Attesteringsmyndigheden sørger for, at anmodninger om mellemliggende betalinger til det operationelle program grupperes og så vidt muligt sendes til Kommissionen på tre forskellige tidspunkter i løbet af året. Betalingsanmodningen skal være sendt senest den 31. oktober, hvis Kommissionen skal kunne foretage en betaling i løbet af det igangværende år.
2. Hvis der er midler til rådighed, og der ikke er forekommet afbrydelse af betalingsfristen eller suspension af betalinger i overensstemmelse med artikel 88 og 89, foretager Kommissionen de mellemliggende betalinger senest to måneder efter registreringen hos Kommissionen af en betalingsanmodning, der opfylder betingelserne i artikel 83, er indgået hos Kommissionen.
Afdeling 5
Saldobetaling og afslutning af programmet
Artikel 85
Delvis afslutning
1. De operationelle programmer kan delvis afsluttes på tidspunkter, som fastsættes af medlemsstaten.
Delvis afslutning vedrører aktiviteter, der er afsluttet i perioden indtil den 31. december i det foregående år. I denne forordning anses en aktivitet for at være afsluttet, når de dermed forbundne aktiviteter rent faktisk er udført, og når alle modtagernes udgifter og de tilsvarende offentlige tilskud til den pågældende aktivitet er blevet betalt.
2. Delvis afslutning foretages på betingelse af, at medlemsstaten senest den 31. december i et givet år sender Kommissionen:
a)
en udgiftsoversigt vedrørende aktiviteterne i stk. 1
b)
en erklæring om delvis afslutning i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, litra e), nr. iii).
3. Eventuelle finansielle korrektioner i henhold til artikel 96 og 97 vedrørende aktiviteter, der er omfattet af en delvis afslutning, skal forstås som finansielle nettokorrektioner.
Artikel 86
Betingelser for betaling af saldoen
1. Kommissionen betaler saldoen, forudsat at
a)
medlemsstaten senest den 31. marts 2017 har sendt en betalingsanmodning med følgende dokumenter:
i)
en anmodning om betaling af saldoen og en udgiftsoversigt, jf. artikel 78
ii)
den endelige rapport om gennemførelsen af det operationelle program med oplysningerne i artikel 67
iii)
en erklæring om afslutning i overensstemmelse med artikel 61, stk. 1, litra f),
og
b)
der ikke foreligger en begrundet udtalelse fra Kommissionen vedrørende en overtrædelse, jf. traktatens artikel 226, i forbindelse med den eller de aktiviteter, hvortil udgifterne er opgivet i den pågældende betalingsanmodning.
2. Hvis Kommissionen ikke får sendt de i stk. 1 omhandlede dokumenter, frigøres saldoen automatisk, jf. artikel 90.
3. Kommissionen underretter medlemsstaten om sin udtalelse om indholdet af den erklæring om afslutning, der er omhandlet i stk. 1, litra a), nr. iii), inden fem måneder fra modtagelsesdatoen. Hvis Kommissionen ikke svarer inden for denne fem-måneders frist, anses erklæringen om afslutning for at være accepteret.
4. Med forbehold af disponible midler betaler Kommissionen saldoen senest 45 dage efter den seneste af følgende datoer:
a)
den dato, hvor den accepterer den endelige rapport, jf. artikel 67, stk. 4
b)
den dato, hvor den accepterer erklæringen om afslutning, jf. stk. 1, litra a), nr. iii).
5. Restbeløbet af den budgetmæssige forpligtelse frigøres 12 måneder efter betalingen, jf. dog stk. 6.
Kommissionen underretter medlemsstaterne om datoen for afslutningen af det operationelle program inden en frist på to måneder.
6. Uanset resultaterne af revisioner foretaget af Kommissionen eller Den Europæiske Revisionsret kan den saldo, som Kommissionen har betalt i forbindelse med det operationelle program, ændres senest ni måneder efter datoen for dens betaling, eller, hvis der er tale om en negativ saldo, som skal tilbagebetales af medlemsstaten, inden ni måneder efter datoen for udstedelsen af debetnotaen. En sådan ændring af saldoen ændrer ikke datoen for afslutningen af det operationelle program, der er meddelt i henhold til stk. 5.
Artikel 87
Adgang til bilag
1. Forvaltningsmyndigheden sørger for, at alle udgifts- og revisionsbilag i forbindelse med det pågældende operationelle program opbevares til brug for Kommissionen og Den Europæiske Revisionsret i:
a)
en periode på tre år efter afslutningen af et operationelt program
b)
en periode på tre år efter det år, hvor den delvise afslutning fandt sted, for så vidt angår udgifts- og revisionsbilag i forbindelse med aktiviteter som omhandlet i stk. 2.
Disse perioder afbrydes i tilfælde af søgsmål eller på behørigt begrundet anmodning af Kommissionen.
2. Forvaltningsmyndigheden stiller efter anmodning en liste over afsluttede aktiviteter, som er blevet delvis afsluttet i henhold til artikel 85, til rådighed for Kommissionen.
3. Bilagene opbevares enten i de originale udgaver eller i udgaver, der er attesteret som værende i overensstemmelse med de originale udgaver, på almindeligt anerkendte datamedier.
Afdeling 6
Afbrydelse af betalingsfristen og suspension af betalinger
Artikel 88
Afbrydelse af betalingsfristen
1. Betalingsfristen kan afbrydes af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, jf. forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, i en periode på højst seks måneder, hvis
a)
der i en rapport fra et nationalt revisionsorgan eller fællesskabsrevisionsorgan er tegn på, at der er alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemerne,
eller
b)
den anvisningsberettigede skal foretage supplerende kontrol som følge af oplysninger, han modtager, og hvorved han bliver opmærksom på, at der til udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt knytter sig en alvorlig uregelmæssighed, som ikke er korrigeret.
2. Medlemsstaten og attesteringsmyndigheden skal straks underrettes om grunden til afbrydelsen. Afbrydelsen bringes til ophør, så snart medlemsstaten har truffet de fornødne foranstaltninger.
Artikel 89
Suspension af betalinger
1. Kommissionen kan suspendere alle eller en del af de mellemliggende betalinger vedrørende de prioriterede akser eller det operationelle program, hvis:
a)
der er konstateret en alvorlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemet for det operationelle program, som påvirker pålideligheden af proceduren for godkendelse af betalinger, og for hvis vedkommende der ikke er truffet korrigerende foranstaltninger,
eller
b)
der til udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt knytter sig en alvorlig uregelmæssighed, der ikke er korrigeret,
eller
c)
en medlemsstat i alvorlig grad har misligholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 70.
2. Kommissionen kan beslutte at suspendere alle eller en del af de mellemliggende betalinger efter at have givet medlemsstaten mulighed for at fremsætte bemærkninger inden to måneder.
3. Kommissionen bringer suspensionen af alle eller en del af de mellemliggende betalinger til ophør, når medlemsstaten har truffet de fornødne foranstaltninger, som gør det muligt at ophæve suspensionen. Hvis medlemsstaten ikke træffer de fornødne foranstaltninger, kan Kommissionen beslutte at annullere hele eller en del af EF-tilskuddet til det operationelle program i henhold til artikel 97.
Afdeling 7
Automatisk frigørelse
Artikel 90
Principper
1. Kommissionen frigør automatisk enhver del af en budgetmæssig forpligtelse i forbindelse med et operationelt program, som ikke er blevet anvendt til betaling af forfinansieringen eller de mellemliggende betalinger, eller som den ikke har modtaget nogen betalingsanmodning for, jf. artikel 83, senest den 31. december i det andet år efter året for den budgetmæssige forpligtelse i forbindelse med det operationelle program.
2. Den del af budgetforpligtelsen, som stadig er åben den 31. december 2015, frigøres automatisk, hvis Kommissionen ikke har modtaget en acceptabel betalingsanmodning senest den 31. marts 2017.
3. Hvis denne forordning træder i kraft efter den 1. januar 2007, forlænges fristen for den første automatiske frigørelse, jf. stk. 1, for den første forpligtelses vedkommende med det antal måneder, der ligger mellem den 1. januar 2007 og datoen for indgåelsen af den første budgetmæssige forpligtelse.
Artikel 91
Undtagelser fra frigørelsesfristen
Hvis Kommissionen skal træffe afgørelse efter afgørelsen om godkendelse af det operationelle program for at godkende bistand eller en støtteordning, begynder fristen for automatisk frigørelse fra tidspunktet for den seneste afgørelse. De pågældende beløb fastlægges på grundlag af en tidsplan fra medlemsstaten.
Artikel 92
Afbrydelse af fristen som følge af retsforfølgning og administrativ klage
Det beløb, der kan berøres af automatisk frigørelse, nedsættes med de beløb, som godkendelsesmyndigheden ikke har kunnet anmelde til Kommissionen, fordi aktiviteterne er blevet suspenderet på grund af søgsmål eller en administrativ klage med opsættende virkning, såfremt medlemsstaten senest den 31. december i det andet år efter året for den i artikel 90 omhandlede budgetmæssige forpligtelse sender Kommissionen oplysninger med en begrundelse derfor.
For den del af forpligtelserne, som stadig er åben den 31. december 2015, afbrydes fristen i artikel 90, stk. 2, på de samme betingelser, som gælder for beløbet med tilknytning til de pågældende aktiviteter.
Der kan anmodes om ovennævnte nedsættelse én gang, hvis suspensionen har varet indtil et år eller flere gange for årene mellem den retlige eller administrative beslutning om at suspendere gennemførelsen af aktiviteten og datoen for den endelige retlige eller administrative beslutning.
Artikel 93
Undtagelser fra den automatiske frigørelse
Følgende lades ude af betragtning ved beregningen af den automatiske frigørelse:
a)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken en betalingsanmodning er indgivet, men hvis refusion er afbrudt eller suspenderet af Kommissionen den 31. december i det andet år efter året for den i artikel 90 omhandlede budgetmæssige forpligtelse og i overensstemmelse med artikel 88 og 89. Når det problem, som førte til afbrydelsen eller suspensionen, er blevet løst, finder reglen om automatisk frigørelse anvendelse på den berørte del af den budgetmæssige forpligtelse
b)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken en betalingsanmodning er indgivet, men hvis refusion er nedsat, navnlig som følge af manglende budgetmidler
c)
den del af den budgetmæssige forpligtelse, for hvilken det ikke har været muligt at indgive en acceptabel betalingsanmodning på grund af force majeure, som i alvorlig grad har påvirket gennemførelsen af det operationelle program. De nationale myndigheder, som påberåber sig force majeure, skal påvise dens direkte konsekvenser for gennemførelsen af hele eller en del af det operationelle program.
Artikel 94
Procedure
1. Kommissionen underretter medlemsstaten og de berørte myndigheder i god tid, når der er risiko for anvendelse af den automatiske frigørelse i henhold til artikel 90.
2. Kommissionen giver medlemsstaten og de berørte myndigheder meddelelse om størrelsen af den automatiske frigørelse på grundlag af de oplysninger, som den er i besiddelse af.
3. Medlemsstaten har to måneder fra modtagelsen af de pågældende oplysninger til at godkende beløbet eller fremsætte sine bemærkninger. Kommissionen foretager den automatiske frigørelse senest ni måneder efter fristen i artikel 90.
4. Tilskud fra EFF til det operationelle program nedsættes for det pågældende år med det automatisk frigjorte beløb. Medlemsstaten fremlægger senest to måneder efter datoen for frigørelsen en revideret finansieringsplan, der afspejler den nedsatte støtte mellem en eller flere af de prioriterede akser i det operationelle program. Sker dette ikke, foretager Kommissionen en forholdsmæssig nedsættelse af de beløb, der er afsat til hver prioriteret akse.
Afdeling 8
Brug af euro
Artikel 95
Brug af euro
1. Beløbene i medlemsstatens fremlagte operationelle program, godkendte udgiftsoversigter, betalingsanmodninger og udgifter, der er angivet i de årlige og endelige rapporter om gennemførelsen, udtrykkes i euro.
2. Kommissionens afgørelser om operationelle programmer og Kommissionens forpligtelser og betalinger udtrykkes og gennemføres i euro.
3. De medlemsstater, der ikke har indført euroen som national valuta på datoen for betalingsanmodningen, omregner udgifterne i national valuta til euro.
Disse beløb omregnes til euro til Kommissionens månedlige regnskabskurs for den måned, hvor udgifterne er registreret i de regnskaber, som attesteringsmyndigheden for det operationelle program fører. Kommissionen offentliggør hver måned denne kurs elektronisk.
4. Når en medlemsstat indfører euroen som national valuta, finder omregningsproceduren i det foregående stykke fortsat anvendelse på alle udgifter, der er opført i attesteringsmyndighedens regnskaber inden ikrafttrædelsesdatoen for den faste omregningskurs mellem den nationale valuta og euroen.
KAPITEL II
Finansielle korrektioner
Afdeling 1
Medlemsstaternes finansielle korrektioner
Artikel 96
Medlemsstaternes finansielle korrektioner
1. Medlemsstaten har i første instans ansvaret for at undersøge uregelmæssigheder og reagere på tegn på større ændringer, som har indflydelse på arten af eller betingelserne for gennemførelse af eller kontrollen med aktiviteterne eller det operationelle program, og foretage de nødvendige finansielle korrektioner.
2. Medlemsstaten foretager de finansielle korrektioner, der er nødvendige i forbindelse med enkeltstående eller systembetingede uregelmæssigheder, som afsløres i forbindelse med aktiviteter eller det operationelle program. Medlemsstaternes korrektioner består i hel eller delvis annullering af det offentlige tilskud til det operationelle program. Medlemsstaterne tager hensyn til uregelmæssighedernes art og betydning og det økonomiske tab for EFF.
De EFF-midler, der frigøres på denne måde, kan indtil den 31. december 2015 genanvendes af medlemsstaten til det operationelle program, jf. dog stk. 3.
3. Det tilskud, som er annulleret i henhold til stk. 2, må ikke genanvendes til den eller de aktiviteter, som har været genstand for korrektionen, eller, hvis der foretages en finansiel korrektion for en systemfejl, til eksisterende aktiviteter under hele eller en del af den prioriterede akse, hvor denne systembetingede uregelmæssighed opstod.
4. Hvis der er tale om systembetingede uregelmæssigheder, udvider medlemsstaten sine undersøgelser til at omfatte alle aktiviteter, som kan tænkes at være berørt.
Afdeling 2
Kommissionens finansielle korrektioner
Artikel 97
Kriterier for korrektionerne
1. Kommissionen kan foretage finansielle korrektioner ved at annullere hele eller en del af fællesskabstilskuddet til et operationelt program, hvis den efter den nødvendige gennemgang konkluderer, at:
a)
der er en alvorlig mangel ved forvaltnings- og kontrolsystemet for programmet, som har bragt det fællesskabstilskud, der allerede er betalt til programmet, i fare
b)
udgifterne i en godkendt udgiftsoversigt er ukorrekte og ikke er blevet korrigeret af medlemsstaten før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke
c)
en medlemsstat ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 96 før indledningen af korrektionsproceduren i henhold til dette stykke.
2. Kommissionen baserer sine finansielle korrektioner på konstaterede enkeltstående uregelmæssigheder under hensyn til, om uregelmæssigheden er systembetinget, når den fastlægger, om der bør anvendes en fast korrektion eller en ekstrapoleret korrektion.
3. Når Kommissionen fastsætter korrektionens størrelse, tager den hensyn til uregelmæssighedens art og betydning og omfanget og de finansielle virkninger af de mangler, der er konstateret ved det operationelle program.
4. Hvis Kommissionen baserer sin holdning på forhold, der er konstateret af andre revisorer end revisorerne i dens egne tjenestegrene, drager den sine egne konklusioner om de finansielle følger efter gennemgang af de foranstaltninger, som den pågældende medlemsstat har truffet i henhold til artikel 96, stk. 2, de oplysninger, der er fremlagt i medfør af artikel 70, stk. 1, litra b), og medlemsstatens eventuelle svar.
Artikel 98
Procedure
1. Før Kommissionen træffer afgørelse om en finansiel korrektion, indleder den proceduren ved at meddele medlemsstaten sine foreløbige konklusioner og anmode den om at fremsætte sine bemærkninger inden to måneder.
Hvis Kommissionen foreslår en finansiel korrektion på basis af ekstrapolation eller til en fast sats, skal medlemsstaten have mulighed for ved en gennemgang af de pågældende dokumenter at godtgøre, at uregelmæssighedens faktiske omfang var mindre end det, der fremgår af Kommissionens vurdering. Efter aftale med Kommissionen kan medlemsstaten begrænse omfanget af gennemgangen til en passende del eller stikprøve af de pågældende dokumenter. Bortset fra i behørigt begrundede tilfælde må den tid, der gives til denne gennemgang, ikke overstige en yderligere periode på to måneder efter den periode på to måneder, der er nævnt i første afsnit.
2. Kommissionen tager hensyn til det bevismateriale, medlemsstaten fremlægger inden for de frister, der er omhandlet i stk. 1.
3. Hvis medlemsstaten ikke accepterer Kommissionens foreløbige konklusioner, indbyder Kommissionen medlemsstaten til at deltage i en høring, hvor begge parter i samarbejde søger at nå til enighed om bemærkningerne og de konklusioner, der skal drages deraf.
4. Hvis der opnås enighed, kan medlemsstaten genanvende de pågældende EFF-midler i overensstemmelse med artikel 96, stk. 2, andet afsnit.
5. Hvis der ikke er opnået enighed, træffer Kommissionen afgørelse om den finansielle korrektion inden seks måneder efter høringsdatoen under hensyn til alle de oplysninger og bemærkninger, der er fremkommet under proceduren. Hvis der ikke finder nogen høring sted, begynder fristen på seks måneder to måneder efter modtagelsen af Kommissionens indbydelse.
Artikel 99
Medlemsstaternes forpligtelser
En finansiel korrektion foretaget af Kommissionen berører ikke medlemsstatens forpligtelse til at søge inddrivelse i henhold til artikel 96, stk. 2, og inddrive statsstøtte i henhold til artikel 87 i traktaten og artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 88 (23).
KAPITEL III
Tilbagebetaling
Artikel 100
Tilbagebetaling
1. Enhver skyldig tilbagebetaling til Den Europæiske Unions almindelige budget foretages før den forfaldsdato, der er anført i indtægtsordren, som er udstedt i henhold til artikel 72 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. Forfaldsdatoen er den sidste dag i den anden måned efter indtægtsordrens udstedelse.
2. Enhver forsinkelse i tilbagebetalingen giver anledning til morarenter fra forfaldsdatoen indtil datoen for den faktiske betaling. Rentesatsen er den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender i sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første arbejdsdag i den måned, hvor beløbet forfalder til betaling, forhøjet med 1 1/2 procentpoint.
AFSNIT IX
KOMITÉ
Artikel 101
Komité
1. Kommissionen bistås af Komitéen for Den Europæiske Fiskerifond (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.
Artikel 102
Gennemførelsesbestemmelser
Gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning vedtages efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
AFSNIT X
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 103
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning er ikke til hinder for videreførelse eller ændring, herunder hel eller delvis ophævelse, af støtte, der er godkendt af Kommissionen i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4028/86 (24), (EF) nr. 3699/93 (25), (EF) nr. 2468/98 (26) og (EF) nr. 2792/1999 (27) eller enhver anden lovgivning, der gælder for denne støtte pr. 31. december 2006, og som derfor finder anvendelse på denne støtte, indtil deres gyldighedsperiode ophører.
2. Som undtagelse fra artikel 31, stk. 2, artikel 32, stk. 4, og artikel 37, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21. juni 1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (28) skal beløb, hvorover der er disponeret med henblik på støtte, som medfinansieres af det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet (FIUF), oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 1263/1999 af 21. juni 1999 om Det Finansielle Instrument til Udvikling af Fiskeriet (29) og som er godkendt af Kommissionen mellem den 1. januar 2000 og den 31. december 2006, og for hvilke den erklæring, der attesterer, at udgifterne faktisk er afholdt, den endelige rapport om gennemførelsen, herunder den situationsrapport, som omhandles i artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 366/2001 (30) samt den erklæring, som omhandles i artikel 38, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 1260/1999, ikke er tilsendt Kommissionen senest 15 måneder efter sidste frist for støtteberettigelse, som fastsat i afgørelsen om bidrag fra FIUF, automatisk frigøres af Kommissionen senest seks måneder efter den frist, der giver anledning til tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb.
3. Hvis det bliver nødvendigt med specifikke foranstaltninger for at lette overgangen fra det gældende system til det system, der indføres ved denne forordning, vedtages de efter proceduren i artikel 101, stk. 3.
Sådanne foranstaltninger vedtages navnlig for at integrere eksisterende fællesskabsstøtte, der er godkendt af Kommissionen for perioden 2000-2006, i den EFF-støtte, der er omhandlet i denne forordning.
Artikel 104
Ophævelse af tidligere forordninger
1. Forordning (EF) nr. 1263/1999 og (EF) nr. 2792/1999 ophæves med virkning fra den 1. januar 2007, jf. dog artikel 103, stk. 1.
2. Henvisninger til de ophævede forordninger betragtes som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 105
Revision
Rådet tager denne forordning op til revision senest den 31. december 2013 i overensstemmelse med traktatens artikel 37.
Artikel 106
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juli 2006.
A TANÁCS 1198/2006/EK RENDELETE
(2006. július 27.)
az Európai Halászati Alapról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 36. és 37. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (3),
mivel:
(1)
A közösségi halászflotta fejlesztését különösen azon határozatok alapján kell szabályozni, amelyeket a Tanácsnak és a Bizottságnak a halászati erőforrások közös halászati politika alapján történő védelméről és fenntartható kiaknázásáról szóló, 2002. december 20-i 2371/2002/EK tanácsi rendelet (4) II. fejezetének értelmében meg kell hoznia.
(2)
A közös halászati politika céljainak biztosítaniuk kell az élő vízi erőforrások és az akvakultúra fenntartható kiaknázását a fenntartható fejlődés szellemében, egyaránt számításba véve a környezeti, gazdasági és társadalmi szempontokat.
(3)
A közös halászati politika kiterjed az élő vízi erőforrások és az akvakultúra védelmére, kezelésére és kiaknázására, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozására és kereskedelmi forgalomba hozatalára, amennyiben e tevékenységeket a tagállamok területein, közösségi vizeken, közösségi halászhajókon vagy a tagállamok állampolgárai végzik.
(4)
A Szerződés 33. cikkének (2) bekezdése szerint figyelembe kell venni a tevékenységnek az ágazat társadalmi szerkezetéből és a különböző, halászattal foglalkozó régiók közötti szerkezeti és természeti egyenlőtlenségekből adódó sajátos természetét.
(5)
A közös halászati politika fenntartható fejlődési komponense 1993 óta a strukturális alapokra vonatkozó szabályok részét képezi. Végrehajtását a fenntartható fejlődéssel összefüggésben, az Európai Halászati Alap (a továbbiakban: az Alap) révén kell gyakorolni.
(6)
Mivel a tervezett intézkedés céljait, nevezetesen a közös halászati politika további fejlesztését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani a halászati ágazat fejlesztését akadályozó strukturális problémák és a kibővített Unió tagállamai számára rendelkezésre álló pénzügyi források korlátai miatt, és ezért a megfelelő prioritásokra összpontosuló többoldalú finanszírozás biztosításával azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően e rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(7)
A közös halászati politikának és ebből adódóan az Alapnak magában kell foglalnia a Közösség fenntartható fejlődésre vonatkozó, a 2000. március 23-24-i lisszaboni és a 2001. június 15-16-i göteborgi Európai Tanács által meghatározott prioritásokat.
(8)
A programozásnak biztosítania kell a koordinációt az Alap és a fenntartható fejlődést elősegítő többi alap, valamint a strukturális alapok és az egyéb közösségi alapok között.
(9)
Az Alap tevékenységének és az általa finanszírozással támogatott tevékenységeknek összeegyeztethetőnek kell lenniük a többi közösségi politikával és összhangban kell lenniük az összes közösségi jogszabállyal.
(10)
A közösségi fellépésnek ki kell egészítenie a tagállami fellépéseket, vagy törekednie kell az azokhoz való hozzájárulásra, továbbá abból a célból, hogy jelentős hozzáadott értéket biztosítson, erősíteni kell a partnerségi kapcsolatokat. E partnerségi kapcsolatok - a tagállamok nemzeti szabályozásának és gyakorlatának teljes figyelembevételével - a regionális, helyi és egyéb hatóságokra, valamint az egyéb megfelelő szervekre, beleértve azokat is, amelyek a környezetvédelemért és a férfiak és nők közötti egyenjogúság előmozdításáért felelősek, továbbá a gazdasági és szociális partnerekre és egyéb illetékes szervekre. Az érintett partnereket be kell vonni a segítségnyújtás előkészítésébe, végrehajtásába, felügyeletébe és kiértékelésébe.
(11)
A Szerződés 274. cikke értelmében a tagállamoknak együtt kell működniük a Bizottsággal annak érdekében, hogy biztosítsák a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás alapelveivel való összhangot. E célból ez a rendelet meghatározza azokat a feltételeket, amelyek lehetővé teszik a Bizottság számára, hogy gyakorolja felelősségét az Európai Unió általános költségvetésének végrehajtása terén.
(12)
Ahhoz, hogy az Alap tevékenysége hatékony és átlátható legyen, pontosan meg kell határozni a tagállamok és a Közösség hatásköreit. Ezeket a hatásköröket a programozás, a felügyelet, az értékelés és az ellenőrzés egyes fázisaira vonatkozóan is meg kell állapítani. A Bizottságra ruházott hatáskörök sérelme nélkül, a végrehajtási és felügyeleti segítségnyújtás elsősorban a tagállamok feladata.
(13)
A Szerződés 2. és 3. cikke garantálja az egyenlőtlenségek kiküszöbölését, valamint a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítását.
(14)
A Bizottság objektív és átlátható módszer alkalmazásával kidolgozza a rendelkezésre álló kötelezettségvállalási előirányzatok indikatív bontását, jelentős súlyt helyezve a konvergencia-célkitűzés hatálya alá tartozó régiókra.
(15)
Az Alapból rendelkezésre álló előirányzatokat a programozás céljára átalányalapon indexálják.
(16)
A közösségi források kiegyenlítő hatásának a magánszférától származó pénzügyi források lehető legnagyobb mértékű igénybevétele előnyben részesítésével történő erősítése, valamint a projektek nyereségességének fokozottabb figyelembevétele érdekében az Alap keretében rendelkezésre álló támogatási formák skáláját bővíteni kell, és a támogatás mértékét differenciáltan kell megállapítani, hogy fokozottan érvényesüljenek a közösségi érdekek, ösztönzésben részesüljön a pénzügyi források széles körének felhasználása, és a megfelelő támogatási formák igénybevételének elősegítése révén korlátok között lehessen tartani az Alap hozzájárulását.
(17)
Annak érdekében, hogy a halászat és akvakultúra fenntartható fejlesztésére vonatkozó közösségi prioritással összhangban erősítsék a közös halászati politika stratégiai tartalmát, a tagállamoknak a Bizottsággal folytatott párbeszédet követően nemzeti stratégiai tervet kell készíteniük a közös halászati politika valamennyi releváns vonatkozásáról.
(18)
Az egyszerűsítés és decentralizálás igénye miatt a programozás és a pénzügyi irányítás feladatát csak az operatív programok és a prioritási tengelyek szintjén kell teljesíteni; a programkiegészítések és a közösségi támogatási keretrendszerek működtetését be kell szüntetni.
(19)
A programozási rendszert egyszerűbbé kell tenni. E célból az Alap tevékenységeit tagállamonként egyetlen operatív program formájában kell megvalósítani, az adott tagállam nemzeti struktúrájával összhangban. A programozási műveletnek a 2007. január 1-től2013. december 31-ig tartó időszakra kell kiterjednie.
(20)
A többéves helyreállítási tervek és gazdálkodási tervek Tanács általi elfogadása abszolút elsőbbséget élvez, és ezeket az Alap támogatásával megvalósuló, halászati erőkifejtések kiigazítását célzó terveknek kell kísérniük.
(21)
A Közösség és egy harmadik ország közötti halászati megállapodás meg nem újítása vagy valamely nemzetközi megállapodás vagy egyéb megállapodás keretében rendelkezésre álló halászati lehetőségek jelentős csökkentése szintén többéves halászatierőforrás-gazdálkodási tervek létrehozását teszi szükségessé a flotta új helyzethez való hozzáigazítása érdekében.
(22)
Rendelkezéseket kell hozni a halászati erőkifejtéseknek a tagállamok vagy a Bizottság által a 2371/2002/EK rendelet 7. és 8. cikkével összhangban elfogadott esetleges sürgősségi intézkedésekkel kapcsolatban szükségessé váló kiigazítására vonatkozóan is.
(23)
Rendelkezéseket kell hozni továbbá a halászati erőkifejtéseknek 2371/2002/EK rendelet 11-16. cikkében előírt kötelezettségek részeként elfogadott nemzeti leállítási rendszerekkel kapcsolatban szükségessé váló kiigazítására vonatkozóan.
(24)
A közösségi flottát a rendelkezésre álló és hozzáférhető erőforrásokhoz való alkalmazkodása érdekében ki kell igazítani.
(25)
Rendelkezéseket kell hozni a fedélzeti beruházások támogatására is, különösen a halászflották szerkezetátalakítására vonatkozó igények kezelése céljából, a hajótulajdonosoknak a motorok új, azonos vagy kisebb teljesítményű motorokra való cseréjéhez nyújtott támogatás révén.
(26)
Konkrét rendelkezéseket kell hozni továbbá a kisipari jellegű partmenti halászat egyedi sajátosságainak kezelésére.
(27)
Társadalmi-gazdasági kísérő intézkedések szükségesek a halászflották szerkezetátalakításának végrehajtásához.
(28)
Részletes szabályokat kell előírni a halászok és halászhajó-tulajdonosok számára a tevékenység ideiglenes szüneteltetése esetén nyújtandó juttatások és pénzügyi kompenzáció vonatkozásában.
(29)
Létfontosságú a halászati ágazat számára, hogy a környezeti hatást megfelelően tekintetbe véve fenntartható egyensúlyt lehessen kialakítani a vízi erőforrások és azok kiaknázása között. Ezért megfelelő intézkedéseket kell hozni nemcsak a tápláléklánc védelmére, hanem az akvakultúra és a feldolgozóipar szempontjából is.
(30)
Részletes szabályokat kell előírni az akvakultúra, a belvízi halászat, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozása és forgalmazása számára nyújtott támogatásokra vonatkozóan, ugyanakkor pedig biztosítani kell, hogy ezek az ágazatok megtartsák gazdasági életképességüket; ebből a célból korlátozott számú támogatási célkitűzést kell meghatározni, és az akvakultúrának, valamint a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozására és forgalmazására szánt strukturális támogatást a mikro-, kis- és középvállalkozásokra kell összpontosítani, elsőbbséget biztosítva a mikro- és kis vállalkozások számára.
(31)
Az Alapnak a magánvállalkozások által végzett intézkedéseknél szélesebb körű közös érdekeket célzó intézkedéseket is támogatnia kell.
(32)
Kísérő intézkedéseket kell biztosítani a közös halászati politika számára, és a halászati területek fenntartható fejlesztését célzó helyi fejlesztési stratégiák végrehajtása révén csökkenteni kell különösen annak társadalmi-gazdasági hatásait.
(33)
Tekintettel a különböző helyzetek és térségek Közösségben tapasztalható sokféleségére, a halászati területek fejlesztésére irányuló politikának egy olyan átfogó megközelítés részét kell képeznie, amely megfelelő területi stratégián alapul, továbbá e politikának alkalmazkodnia kell a helyi körülményekhez, a lehető legnagyobb mértékben decentralizáltnak kell lennie, előnyben kell részesítenie a helyszíni szereplők részvételét, alulról felfelé építkező megközelítésen kell alapulnia, lehetővé kell tennie a kis volumenű műveletek végrehajtását, és biztosítania kell a magánszektor szereplőinek jelentős részvételét.
(34)
A technikai segítségnyújtás révén az Alapnak támogatást kell biztosítania az értékelések, a tanulmányok és a tapasztalatcsere számára az operatív program megvalósítása érdekében, valamint abból a célból, hogy ösztönözze az innovatív megközelítést, valamint az egyszerű és átlátható megvalósítás gyakorlatát.
(35)
Az Alap műveleteinek a tagállamok általi, megosztott irányítással történő megvalósítása megfelelő garanciákat biztosít a megvalósítás részletei és minősége, a műveletek eredményei és értékelésük, valamint a hatékony és eredményes pénzügyi irányítás és annak ellenőrzése vonatkozásában.
(36)
Az Alap műveleteinek hatékonysága és hatása a minőségileg jobb és még alaposabb kiértékeléstől is függ. Meg kell határozni a tagállamok és a Bizottság hatásköreit ebben a vonatkozásban, valamint létre kell hozni az értékelés megbízhatóságát biztosító rendelkezéseket.
(37)
A jól működő partnerség és a közösségi támogatás megfelelő előmozdítása érdekében a lehető legszélesebb tájékoztatást és nyilvánosságot kell biztosítani. A támogatás irányításáért felelős hatóságok felelősek ennek a vonatkozásnak az érvényesítéséért, valamint a Bizottságnak a hozott intézkedésekről való folyamatos tájékoztatásáért.
(38)
Helyénvaló műveletenként felső határokat megállapítani a közpénzből való hozzájárulás tekintetében.
(39)
Helyénvaló továbbá prioritási tengelyenként felső határokat megállapítani az Alapból való hozzájárulás tekintetében az összes közkiadáshoz viszonyítva.
(40)
A hatékony és szabályszerű végrehajtás garantálása céljából a tagállamok kötelezettségeit elő kell írni az irányítási és ellenőrzési rendszerek, a költségek tanúsítása, valamint a szabálytalanságok és a közösségi jogszabályok megsértésének megelőzése, észlelése és kiigazítása vonatkozásában. Különösen az irányítás és ellenőrzés tekintetében részletes szabályokat kell megállapítani, amelyek a tagállamok részéről biztosítékot jelentenek arra, hogy a rendszereket létrehozták és azok megfelelően működnek.
(41)
A tagállamok megfelelő intézkedéseket fogadnak el az irányítási és ellenőrzési rendszer megfelelő működésének garantálása érdekében. E célból egy irányító hatóságot, egy igazoló hatóságot és egy ellenőrző hatóságot kell kijelölni minden egyes támogatási csomag számára, és meg kell határozni azok hatásköreit. E hatásköröknek elsősorban a hatékony és eredményes pénzügyi megvalósítást, az értékelés megszervezését, a költségek igazolását, az ellenőrzést, valamint a közösségi jogszabályoknak való megfelelést kell magában foglalnia. Rendelkezni kell a Bizottság és az érintett nemzeti hatóságok közötti, a támogatás monitoringjára irányuló rendszeres értekezletek megtartásáról.
(42)
Ki kell kötni, hogy a monitoringbizottság olyan szerv, amelyet a tagállam jelöl ki az operatív program végrehajtásának minőségének biztosítása érdekében.
(43)
A mutatók és a végrehajtásról szóló éves beszámolók a monitoring lényeges kellékei, és ezeket pontosabban meg kell határozni annak érdekében, hogy megbízhatóan tükrözzék az eredményeket és az operatív program végrehajtásának minőségét.
(44)
A Bizottság pénzügyi ellenőrzési hatáskörének sérelme nélkül a tagállamok és a Bizottság közötti együttműködést meg kell erősíteni.
(45)
A kötelezettségvállalásokra és kifizetésekre vonatkozó szabályokat és eljárásokat egyszerűsíteni kell oly módon, hogy biztosítsák a rendszeres pénzáramlást. Az Alapból származó hozzájárulás 7 %-ának előfinanszírozása ezért segít az operatív program végrehajtásának meggyorsításában.
(46)
Amennyiben súlyos hiányosságot észlelnek az irányítási és ellenőrző rendszerekben, az átutalások felfüggesztésén túl olyan intézkedéseket is kell alkalmazni, amelyek lehetővé teszik a kijelölt tisztviselő számára az átutalások felhatalmazással történő megszakítását az említett rendszerek elégtelen működésének bebizonyosodása esetén, illetve a Bizottság számára, hogy javasolja az átutalások csökkentését, ha az érintett tagállam korrekciós intézkedéscsomag által nem hajtotta végre a fennmaradó intézkedéseket.
(47)
A közösségi források hatékony kezelésének biztosítása céljából javítani kell a kiadások előrejelzését és teljesítését. Ebből a célból a tagállamoknak rendszeresen el kell küldeniük a Bizottság számára a közösségi források felhasználására vonatkozó előrejelzéseiket, és a pénzügyi végrehajtás bármilyen késedelme az előlegek visszafizetését és a kötelezettségvállalások automatikus visszavonását eredményezi.
(48)
Egyszerűsíteni kell a lezárási eljárást, azaz fel kell ajánlani a lehetőséget azon tagállamok számára, amelyek ezt kívánják, hogy - az általuk választott ütemezési tervvel összhangban - részlegesen lezárhassanak egy operatív programot tekintettel a végrehajtott műveletekre; ehhez biztosítani kell a megfelelő keretet.
(49)
A Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat (5) 2. cikke értelmében az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket az említett határozat 4. cikkében meghatározott irányítóbizottsági eljárással kell elfogadni. Egyes esetekben azonban, valamint az egyértelműség biztosítása érdekében az említett határozat 3. cikkében meghatározott tanácsadó bizottsági eljárás a megfelelő.
(50)
Részletes átmeneti rendelkezéseket kell hozni, amelyek lehetővé teszik az új programozás közvetlenül e rendelet hatálybalépését követő elkészítését, és biztosítják, hogy a tagállamok támogatását ne szakítsa meg az operatív program e rendeletnek megfelelő elfogadása miatti ideiglenes állapot,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
A TÁMOGATÁS CÉLJAI ÉS ÁLTALÁNOS SZABÁLYAI
I. FEJEZET
Hatály és fogalommeghatározások
1. cikk
Hatály
Ez a rendelet Európai Halászati Alapot (a továbbiakban: az Alap) hoz létre, és meghatározza a halászati ágazat, a halászati területek és a belvízi halászat fenntartható fejlesztésére irányuló közösségi támogatás kereteit.
2. cikk
Földrajzi hatály
(1) E rendelet intézkedései a Közösség egész területére érvényesek.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, a IV. cím IV. fejezete alapján nyújtott, a halászati területek fenntartható fejlődésével kapcsolatos támogatás esetén a tagállamoknak a 43. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt feltételek alapján ki kell választaniuk a támogatásra jogosult területeket.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a)
„halászati ágazat”: az a gazdasági ágazat, amely magában foglalja a halászati és akvakultúra-termékek előállításával, feldolgozásával és értékesítésével kapcsolatos összes tevékenységet;
b)
„halász”: bármely személy, aki egy működő halászhajó fedélzetén a tagállam által elismerten hivatásszerű halászatot folytat;
c)
„halászhajó”: a 2371/2002/EK rendelet 3. cikkének c) pontja szerinti bármely hajó;
d)
„akvakultúra”: a vízi organizmusok olyan művelése vagy tenyésztése, amelyben a kérdéses organizmusok gyarapodását a környezet organikus teljesítményét meghaladó mértékben gyarapító technológiákat használnak; a vízi organizmus természetes vagy jogi személy tulajdonában marad a művelés vagy tenyésztés egész időszaka alatt, beleértve a gyűjtést is;
e)
„halászati terület”: olyan terület, amely tó- vagy tengerparttal vagy kisebb tóval vagy folyótorkolattal rendelkezik, és jelentős mértékű foglalkoztatást biztosít a halászati ágazatban;
f)
„mikro-, kis- és középvállalkozás”: a mikro-, kis- és középvállalkozások meghatározásáról szóló, 2003. május 6-i 2003/361/EK bizottsági ajánlás (6) szerinti mikro-, kis- vagy középvállalkozás;
g)
„operatív program”: a tagállam által készített és a Bizottság által jóváhagyott egységes dokumentum, amely olyan, egymással összhangban lévő prioritások összességét tartalmazza, amelyeket az Alapból nyújtott támogatás segítségével kell elérni;
h)
„programozás”: olyan, több szakaszra bontott szervezési, döntéshozatali és finanszírozási folyamat, amely a Közösség és a tagállamok több éven keresztül tartó együttes fellépését szándékozik megvalósítani az Alap kiemelt céljainak elérése érdekében;
i)
„prioritási tengely”: az operatív program egyik prioritása, amely olyan intézkedések csoportját foglalja magában, amelyek kapcsolódnak egymáshoz, és konkrét, mérhető célokkal rendelkeznek;
j)
„intézkedés”: olyan műveletek együttese, amelyek célja a prioritási tengely megvalósítása;
k)
„művelet”: a monitoringbizottság által meghatározott kritériumoknak megfelelően kiválasztott projekt, amelyet egy vagy több kedvezményezett hajt végre oly módon, hogy megvalósíthatóvá váljanak a kapcsolódó prioritási tengely céljai;
l)
„kedvezményezett”: az a természetes vagy jogi személy, aki végső soron az állami támogatást kapja;
m)
„közkiadás”: a műveletek finanszírozásához nyújtott bármely, az állam, a regionális és helyi hatóságok, az Európai Közösségek költségvetéséből származó, közpénzből való hozzájárulás és bármely hasonló kiadás. A műveletek finanszírozásához nyújtott bármely olyan hozzájárulás, amely egy vagy több regionális vagy helyi hatóság közjogi intézményei vagy társulásai, vagy az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31-i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (7) összhangban eljáró közjogi intézmények költségvetéséből származik, közpénzből való hozzájárulásnak tekintendő;
n)
„konvergencia-célkitűzés”: az Európai Regionális Fejlesztési Alapra (a továbbiakban: ERFA), az Európai Szociális Alapra (a továbbiakban: ESZA) és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1260/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek (8) megfelelően a legkevésbé fejlett tagállamokkal és régiókkal kapcsolatos intézkedések célja;
o)
„nem konvergencia-célkitűzés”: az n) pontban meghatározott konvergencia-célkitűzés alapján támogatásra nem jogosult tagállamokra és régiókra vonatkozó célkitűzés;
p)
„közreműködő szervezet”: bármely szervezet, illetve a közszférához vagy a magánszférához tartozó szolgálat, amely egy irányító vagy igazoló hatóság hatáskörében jár el, vagy ilyen hatóság nevében teljesít feladatokat a műveleteket végrehajtó kedvezményezettek vonatkozásában;
q)
„szabálytalanság”: a közösségi jog valamely rendelkezésének egy gazdasági szereplő cselekedetéből vagy mulasztásából adódó bármiféle megsértése, amely az Európai Közösségek általános költségvetését az általános költségvetésre rótt indokolatlan kiadás formájában sérti vagy sértheti.
II. FEJEZET
Célok és feladatok
4. cikk
Célok
Az Alap által biztosított támogatás az alábbi célokat szolgálja:
a)
a közös halászati politika támogatása az élő vízi erőforrások kiaknázásának biztosítása céljából, valamint az akvakultúra támogatása a fenntarthatóság gazdasági, környezeti és társadalmi szempontból való biztosításához;
b)
a fenntartható egyensúly ösztönzése az élő vízi erőforrások és a Közösség flottájának halászati kapacitása között;
c)
a belvízi halászat fenntartható fejlesztésének elősegítése;
d)
a működési struktúrák versenyképességének erősítése, és a gazdaságilag életképes vállalkozások fejlesztése a halászati ágazatban;
e)
a környezet és a természeti erőforrások halászati szektorhoz kapcsolódó védelmének és fejlesztésének elősegítése;
f)
a fenntartható fejlődés és az életminőség javításának ösztönzése olyan területeken, ahol a halászati ágazatba tartozó tevékenységeket folytatnak;
g)
a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítása a halászati ágazat és a halászati területek fejlesztése során.
5. cikk
Feladatok
Az Alap támogatást nyújt a halászati ágazat számára. Az e rendelet szerint végrehajtott intézkedéseknek hozzá kell járulniuk a Szerződés 33. cikkében megfogalmazott általános célkitűzések, valamint a közös halászati politika részeként meghatározott célkitűzések eléréséhez. Szükség esetén hozzá kell járulniuk az egyéb közösségi eszközökhöz és politikákhoz, és ki kell azokat egészíteniük.
III. FEJEZET
A támogatás alapelvei
6. cikk
Kiegészítő jelleg, összhang és megfelelés
(1) Az Alap olyan támogatást nyújt, amely nemzeti, regionális és helyi intézkedéseket egészít ki, amelyekbe a közösségi prioritások szervesen beépülnek.
(2) A Bizottság és a tagállamok biztosítják, hogy az Alap által biztosított támogatás összhangban álljon a Közösség politikáival, prioritásaival és tevékenységeivel, valamint kiegészítse a Közösség egyéb pénzügyi eszközeit. Ennek az összhangnak és kiegészítő jellegnek különösen az operatív programban kell megmutatkoznia.
(3) Az Alap által finanszírozott műveleteknek meg kell felelniük a Szerződés és az annak értelmében elfogadott jogi aktusok rendelkezéseinek.
(4) A Bizottság és a tagállamok hatáskörüknek megfelelően biztosítják az Alapból, valamint az 1290/2005/EK tanácsi rendelettel (9) létrehozott Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA), az Európai Regionális Fejlesztési Alapból (ERFA), az Európai Szociális Alapból (ESZA), a Kohéziós Alapból és az egyéb közösségi pénzügyi eszközökből nyújtott támogatások összehangolását.
(5) Az Alap által finanszírozott műveletek nem növelik a halászati erőkifejtést.
7. cikk
Állami támogatás
(1) E cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamoknak által a halászati ágazatban működő vállalkozások számára nyújtott támogatásra a Szerződés 87., 88. és 89. cikkét kell alkalmazni.
(2) A Szerződés 87., 88. és 89. cikkét nem kell alkalmazni a tagállamoktól az Alap által társfinanszírozott és az operatív program részeként szereplő műveletekhez nyújtott pénzügyi hozzájárulására.
(3) A - (2) bekezdésben meghatározott - pénzügyi hozzájárulás vonatkozásában e rendelet rendelkezésein túlmenő, közpénzből való finanszírozást megállapító nemzeti rendelkezéseket az (1) bekezdés alapján együttesen kell kezelni.
8. cikk
Partnerség
(1) Az Alap céljait a Bizottság és az adott tagállam közötti szoros együttműködés (a továbbiakban: partnerség) keretében kell megvalósítani. A tagállam szervezi az érvényes nemzeti szabályok és gyakorlat szerint a partnerséget azokkal a hatóságokkal és szervezetekkel, amelyeket kijelöl, mégpedig:
a)
az illetékes regionális, helyi és egyéb hatóságokkal;
b)
a gazdasági és szociális partnerekkel;
c)
bármely egyéb megfelelő szervezettel.
(2) A tagállam biztosítja az összes megfelelő szervezet széles körű és hatásos bevonását a nemzeti szabályoknak és gyakorlatnak megfelelően, figyelembe véve a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség, valamint a fenntartható fejlődés előmozdításának szükségességét, a környezet védelmének és javításának integrálása révén.
(3) A partnerséget az egyes partnerkategóriákra vonatkozó intézményi, jogi és pénzügyi hatáskörökkel teljes összhangban kell megvalósítani.
(4) A partnerség kiterjed az operatív program előkészítésére, végrehajtására, monitoringjára és értékelésére. A tagállamok valamennyi megfelelő partnert bevonják a különböző programozási fázisokba, az egyes fázisokra rendelkezésre álló időkorláton belül.
(5) Valamennyi tagállam az általa legmegfelelőbbnek ítélt részletes szabályokkal összhangban konzultációt szervez a nemzeti stratégiai tervről.
9. cikk
Arányosság
(1) Az operatív program végrehajtása a tagállam hatáskörébe tartozik. Ezt a hatáskört az egyes tagállamok intézményi előírásainak és e rendeletnek megfelelően kell gyakorolni a megfelelő területi szinten.
(2) A Bizottság és a tagállamok által alkalmazott eszközök az operatív programhoz elkülönített közkiadások teljes összege szerint különbözők lehetnek. A különbség különösen az értékeléshez, ellenőrzéshez használt eszközökben, a Bizottságnak a 63. cikkben meghatározott monitoringbizottságban való részvételében, valamint az operatív programokról adott éves jelentésekben mutatkozik meg.
10. cikk
Megosztott irányítás
(1) Az Alap számára elkülönített közösségi költségvetést a tagállamok és a Bizottság közötti megosztott irányítás keretében kell végrehajtani, az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (10) 53. cikke (1) bekezdése b) pontjának megfelelően, a 46. cikk (1) bekezdésében említett technikai segítségnyújtás kivételével, amelyet a Bizottság közvetlen irányítás keretében hajt végre.
A megbízható pénzügyi gazdálkodás elvét az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 48. cikkének (2) bekezdésével összhangban kell alkalmazni.
(2) A Bizottság a következőképpen gyakorolja az Európai Unió általános költségvetésének végrehajtására vonatkozó hatásköreit:
a)
A Bizottság a 70. és a 73. cikkel összhangban ellenőrzi a tagállamokban az irányítási és ellenőrzési rendszerek meglétét és megfelelő működését.
b)
A Bizottság a 88. és 89. cikkel összhangban megszakítja vagy felfüggeszti a kifizetés egészét vagy egy részét, ha a nemzeti irányítási és ellenőrzési rendszerek nem megfelelők, és bármilyen más előírt pénzügyi korrekciót alkalmaz a 98. és a 99. cikkben meghatározott eljárásokkal összhangban.
c)
A Bizottság ellenőrzi az előfinanszírozás visszatérítését, és a 81. cikk (2) bekezdésének, a 90. és a 94. cikknek megfelelően automatikusan visszavonja a költségvetési kötelezettségvállalásokat.
(3) Az 1605/2002/EK, Euratom rendelet második része II. címének rendelkezései alkalmazandók az Alapból nyújtott támogatásra.
11. cikk
Férfiak és nők közötti egyenlőség
A tagállamok és a Bizottság biztosítják a férfiak és nők közötti egyenlőségnek, valamint a nemek közötti egyenlőség elve integrálásának az elősegítését az Alap különböző végrehajtási szakaszai során, beleértve a tervezési, végrehajtási, monitoring és értékelési szakaszt.
A tagállamok biztosítják az olyan műveletek elősegítését, amelyek erősítik a nők szerepét a halászati ágazatban.
IV. FEJEZET
Pénzügyi keret
12. cikk
Források és koncentráció
(1) A kötelezettségvállalásokra az Alapból rendelkezésre álló források összege a 2007 és 2013 közötti időszakban 3 849 millió EUR 2004-es árakon, az I. mellékletben feltüntetett éves bontás szerint.
(2) A fenti bekezdésben említett források 0,8 %-át a Bizottság technikai segítségnyújtásához kell rendelni, a 46. cikk (1) bekezdésében meghatározottak szerint.
(3) Programozásuk és azt követően az Európai Unió általános költségvetésébe történő beépítésük céljából az (1) bekezdésben említett összegeket évi 2 %-os mértékben kell indexálni.
(4) Az (1) bekezdés szerinti - a (2) bekezdés szerint nem elosztott - költségvetési források lebontásának jelentős koncentrációt kell elérnie a konvergencia-célkitűzés által érintett régiókban.
13. cikk
Az átutalások maximális szintje
(1) Az azon célkitűzésekhez való hozzájárulás érdekében, amelyek a kohéziós támogatás legkevésbé fejlett régiókra és tagállamokra való összpontosításával, valamint az egy főre jutó átlagos támogatottság mértékében a felső határ megszabása miatt mutatkozó eltérések csökkentésével kapcsolatosak, a (2) bekezdésben említett alapokból e rendelet alapján az egyes tagállamok részére nyújtható maximális támogatás a következő:
-
GDP-jük 3,7893 %-a azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban nem éri el az EU-25 átlagának 40 %-át
-
GDP-jük 3,7135 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 40 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 50 %-ánál alacsonyabb
-
GDP-jük 3,6188 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 50 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 55 %-ánál alacsonyabb,
-
GDP-jük 3,5240 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 55 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 60 %-ánál alacsonyabb,
-
GDP-jük 3,4293 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 60 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 65 %-ánál alacsonyabb,
-
GDP-jük 3,3346 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 65 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 70 %-ánál alacsonyabb,
-
GDP-jük 3,2398 %-át azon tagállamok esetében, amelyek tekintetében az egy főre jutó GNI (PPS) átlaga a 2001-2003 időszakban az EU-25 átlagának 70 %-ával egyenlő vagy annál magasabb, és 75 %-ánál alacsonyabb,
-
ezt követően az átutalások maximális, a GDP százalékában kifejezett szintje 0,09 százalékponttal csökken a 2001-2003 időszakra vonatkozó, egy főre jutó GNI (PPS) EU-25-höz viszonyított átlagának minden 5 százalékpontnyi növekedésével.
(2) Az (1) bekezdésben említett felső határok minden tagállam esetében tartalmazzák az EHA által e rendelet értelmében megállapított összes allokációt, és bármely tagállamban, valamint az 1083/2006/EK rendelet szerint az ERFA-ból, az ESZA-ból és a Kohéziós Alapból származó összes éves allokációt, beleértve az ERFA hozzájárulását az európai szomszédsági és partnerségi eszköz és az előcsatlakozási eszköz határ menti alkotóelemének a finanszírozásához, továbbá az EVFMA-nak abból a részéből származó összes éves allokációt, amely az EMOGA Orientációs részéből származik.
(3) A Bizottság által a GDP-re vonatkozóan végzett számítások a 2005 áprilisában közzétett statisztikákon alapulnak. A GDP 2007-2013 időszakra vonatkozó, a Bizottság által 2005 áprilisában előrevetített egyedi nemzeti növekedési rátáját az egyes tagállamok esetében külön-külön alkalmazzák majd.
14. cikk
Pénzügyi elosztás
A Bizottság elkészíti a 2007 és 2013 közötti programozási időszakra rendelkezésre álló kötelezettségvállalási előirányzatok tagállamonkénti éves indikatív bontását, miközben különválasztja a konvergencia-célkitűzéshez hozzájáruló részt, a következő objektív kritériumok figyelembevételével:
a)
a halászati ágazat nagysága a tagállamban;
b)
a halászati erőkifejtés kiigazításának szükséges mértéke;
és
c)
a foglalkoztatási szint a halászati ágazatban,
figyelemmel a különleges helyzetekre és szükségletekre, valamint a korábbi előirányzatokra.
II. CÍM
SRATÉGIAI MEGKÖZELÍTÉS
I. FEJEZET
Nemzeti stratégiai terv
15. cikk
Nemzeti stratégiai terv
(1) Valamennyi tagállam a partnerekkel folytatott megfelelő konzultációt követően nemzeti stratégiai tervet fogad el a halászati ágazatra vonatkozóan, és azt legkésőbb az operatív program benyújtásával egy időben benyújtja a Bizottságnak.
A nemzeti stratégiai tervről a tagállam és a Bizottság párbeszédet folytat.
(2) A nemzeti stratégiai terv tartalmazza a közös halászati politikának a tagállam szempontjából releváns valamennyi vonatkozásának összefoglaló leírását, és kitűzi prioritásait, céljait, a szükséges állami pénzügyi források becsült összegét és a végrehajtás határidőit, különös tekintettel a következőkre irányuló stratégiákra:
a)
a közösségi halászati flotta kezelése és kiigazítása, és különösen a halászati erőkifejtés és kapacitás kiigazítása, tekintettel a halászati erőforrások alakulására, a környezetbarát halászati módszerek elősegítése, valamint a halászati tevékenységek fenntartható fejlesztése;
b)
az akvakultúra-ágazat fenntartható fejlesztése;
c)
a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozásának és értékesítésének fenntartható fejlesztése;
d)
a belvízi halászat fenntartható fejlesztése;
e)
a halászati területek fenntartható fejlesztése, beleértve az elsőbbséget élvező területek meghatározásának kritériumait;
f)
a halászati ágazat versenyképessége, beleértve az ágazat struktúrájának, szervezésének és a munkakörülményeknek a javítását;
g)
az emberi erőforrás megőrzése a halászati ágazatban, különösen a szakmai készségek fejlesztése, a tartós foglalkoztatás biztosítása, valamint a nők helyzetének és szerepének javítása révén;
h)
a halászati szektorhoz kapcsolódó vízi környezet védelme és megerősítése.
(3) A nemzeti stratégiai terv tartalmazza továbbá a tagállam szempontjából releváns megfelelő további információkat a prioritásokról, a célokról, a szükséges állami pénzügyi források becsült összegéről és a határidőkről, különös tekintettel a következőkre irányuló stratégiákra:
a)
a halászati tevékenységek, valamint a közös halászati politikára vonatkozó adatok és információk gyűjtésének felügyeletére és ellenőrzésére vonatkozó követelményeknek való megfelelés;
b)
a halászati termékekkel való ellátás és a közösségi vizeken kívüli halászati tevékenységek fejlesztése.
II. FEJEZET
Stratégiai nyomon követés
16. cikk
Stratégiai vita
(1) A Bizottságnak a tagállamok által benyújtott írásbeli információk alapján 2011. december 31-ig vitát kell lefolytatnia a tagállamokkal a nemzeti stratégiai tervek tartalmáról és a végrehajtásuk terén elért eredményekről, a legjobb gyakorlat tagállamok közötti cseréjének ösztönzése céljából.
(2) A Bizottság az (1) bekezdésben említett vita kimeneteléről tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságot, valamint a Régiók Bizottságát.
III. CÍM
PROGRAMOZÁS
I. FEJEZET
Az Alappal kapcsolatos általános rendelkezések
17. cikk
Az operatív program előkészítése és jóváhagyása
(1) Valamennyi tagállam operatív programot hoz létre az Alap által társfinanszírozott politikák és prioritások végrehajtására. Az operatív programnak összhangban kell lennie a nemzeti stratégiai tervvel.
(2) Az Alap tevékenységei tagállamonként egy egységes operatív program formájában valósulnak meg, a tagállam nemzeti intézményi szerkezetével összhangban.
(3) A halászati ágazat regionális, helyi, gazdasági és társadalmi partnereivel és valamennyi egyéb érintett szervezettel folytatott érdemi konzultációt követően a tagállam - nemzeti intézményi szerkezetével és a 8. cikkben meghatározott partnerséggel összhangban - létrehozza operatív programját.
(4) A tagállam a mihamarabbi elfogadást lehetővé tevő időpontban az operatív programra vonatkozó javaslatot nyújt be a Bizottságnak, amely tartalmazza a 20. cikkben említett valamennyi elemet.
(5) A Bizottság értékeli a javasolt operatív programot annak meghatározása céljából, hogy az hozzájárul-e a 4. cikkben meghatározott célokhoz, a 19. cikkben meghatározott irányadó elvekhez, valamint a nemzeti stratégiai terv megfelelő részéhez, figyelembe véve a 48. cikkben említett előzetes értékelést.
Ha a Bizottság a javasolt operatív program kézhezvételét követő két hónapon belül úgy ítéli meg, hogy az operatív program nincs összhangban a 4. cikkben meghatározott célokkal, a 19. cikkben meghatározott irányadó elvekkel vagy a nemzeti stratégiai terv megfelelő részével, felkérheti a tagállamot, hogy bocsásson a rendelkezésére valamennyi szükséges további információt, és szükség esetén ennek megfelelően igazítsa ki javasolt programját.
(6) Ezt követően a tagállam benyújtja operatív programját a Bizottságnak, amely a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb a benyújtást követő négy hónapon belül határozatot hoz annak jóváhagyásáról.
18. cikk
Időtartam és felülvizsgálat
(1) Az operatív program a 2007. január 1-je és 2013. december 31-e közötti időszakra vonatkozik.
(2) Az operatív programot újra meg lehet vizsgálni, ha a végrehajtásában komoly nehézség merült fel, vagy ha jelentős stratégiai változások történtek, illetve a hatékony és eredményes irányítás miatt, és szükség esetén a tagállam vagy a Bizottság kezdeményezésére, az érintett tagállam egyetértésével, továbbá a 63. cikkben meghatározott monitoringbizottság jóváhagyását követően a hátralevő időszakra vonatkozóan felül lehet vizsgálni.
A felülvizsgálat során figyelembe kell venni különösen a 49., 67. és 69. cikkben meghatározott éves jelentéseket, éves vizsgálatokat és időközi értékelést, valamint a közös halászati politika jelentős változásait.
(3) A Bizottság a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb a kérelem tagállam általi benyújtását követő két hónapon belül határozatot hoz az operatív program felülvizsgálatára irányuló kérelemről, feltéve, hogy a felülvizsgált operatív program tartalma összhangban van a 20. cikkel. A 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően részletes szabályokat kell meghatározni.
19. cikk
Az operatív programra vonatkozó irányadó elvek
A tagállamok a 17. cikkben meghatározott operatív program előkészítése és végrehajtása során figyelembe veszik az alábbi irányadó elveket:
a)
a közös halászati politika és a nemzeti stratégiai terv elveivel való összhang, különösen a halászati kapacitás és a halászati lehetőségek közötti szilárd és tartós egyensúly elérése érdekében;
b)
a gazdasági tevékenységek, munkahelyek és emberi erőforrások harmonikus, kiegyensúlyozott és fenntartható fejlődésének, valamint a környezet védelmének és javításának erősítése;
c)
a rendelkezésre álló pénzügyi források megfelelő elosztása a prioritási tengelyek között, és különösen - adott esetben - a IV. cím I. fejezete (1. prioritási tengely: intézkedések a közösségi halászati flotta kiigazítására) szerinti műveletek megfelelő szintű finanszírozása;
d)
a lisszaboni stratégiához hozzájáruló műveletek előmozdítása;
Bátorítani kell azokat a műveleteket, amelyek célja a foglalkoztatás fenntartható szintjének elősegítése a halászati ágazatban, különösen a munkahelyek minőségének javítása, a fiatalok számára a szakma gyakorlása megkezdésének megkönnyítése és az innováció javítása révén az egész ágazatban;
e)
a göteborgi stratégia előmozdítására, különösen a halászati szektor környezeti dimenziójának erősítésére irányuló műveletek előmozdítása.
Ösztönözni kell azokat a műveleteket, amelyek célja a halászati ágazatban folytatott tevékenységek környezetre gyakorolt hatásának csökkentése, valamint a környezetbarát termelési módok előmozdítása;
f)
az emberi erőforrás helyzetének javítása a halászati ágazatban a szakmai készségek naprakésszé tételére és diverzifikálására, az egész életen át tartó tanulás előmozdítására és a munkakörülmények és -biztonság javítására irányuló műveletek révén;
g)
a magas hozzáadott értékkel bíró műveletek támogatása olyan innovatív kapacitások fejlesztése révén, amelyek magas minőségi színvonalat biztosítanak, és megfelelnek a fogyasztók halászati és akvakultúra-termékekre vonatkozó igényeinek;
Ösztönözni kell azokat a műveleteket, amelyek elősegítik a környezetbarát termelési módok átláthatóságát a fogyasztók számára;
h)
a halászati és akvakultúra-termékek közösségi piaca jobb ellátásának és fenntartható fejlődésének elősegítése;
i)
a nemek közti egyensúly előmozdítása a halászati ágazatban az operatív program végrehajtásának különböző szakaszai során, olyan műveletek révén, amelyek célja elsősorban az, hogy csökkenjen a munkaerőpiacon a nemek szerinti szegregáció;
j)
a halászati területek integrált fenntartható fejlődésének előmozdítása a benne rejlő lehetőségek fejlesztésével és az életminőség javításával;
k)
adott esetben az intézményi és adminisztratív kapacitás javítása, a közös halászati politika megfelelő irányításának és az operatív program hatékony végrehajtásának céljából.
20. cikk
Az operatív program tartalma
(1) Az operatív programnak a következőket kell tartalmaznia:
a)
a támogatásra jogosult szakpolitikai területek helyzetének összegzése, azok erősségei és gyengeségei tekintetében;
b)
a nemzeti stratégiai terv megfelelő részére és a 19. cikkben meghatározott irányadó elvekre tekintettel választott prioritási tengelyek leírása és indoklása, valamint a 48. cikkben említett előzetes értékelés alapján várható hatás;
c)
az egyes prioritási tengelyek konkrét céljai. A célokat számszerűsíteni kell, amennyiben azok korlátozott számú indikátor alkalmazásával számszerűsíthetők, figyelembe véve az arányosság elvét. Az indikátoroknak lehetővé kell tenniük az alaphelyzet és az egyes prioritási tengelyekre meghatározott célok eredményessége tekintetében elért előrelépések mérését;
d)
a prioritási tengelyek végrehajtására szolgáló legfontosabb tervezett intézkedések összefoglaló leírása;
e)
arra vonatkozó információ, hogy adott esetben hogyan egészíti ki az EMVA, a strukturális alapok és a Kohéziós Alap keretében hozott intézkedéseket;
f)
pénzügyi terv, amely két táblázatot tartalmaz: ezek külön-külön magukban foglalják szükség szerint a konvergencia-célkitűzés és a nem konvergencia-célkitűzés számára elkülönített előirányzatokat:
i.
egy táblázat, amely évenkénti bontásban bemutatja az Alapból származó hozzájárulásra előirányzott teljes pénzügyi támogatás összegét;
ii.
egy táblázat, amely a teljes programozási időszakra és minden egyes prioritási tengelyre meghatározza a közösségi hozzájárulásra előirányzott pénzügyi támogatás összegét, valamint a közpénzből való nemzeti hozzájárulást, az Alap hozzájárulási arányát minden egyes prioritási tengelyhez, és a technikai segítségnyújtásra elkülönített összeget;
g)
az operatív program végrehajtási rendelkezései, az alábbiakat is beleértve:
i.
az 58. cikkben meghatározott hatóságoknak a tagállam általi kijelölése;
ii.
a monitoring- és ellenőrző rendszerek leírása, valamint a monitoringbizottság összetétele, a 63. cikkben meghatározottak szerint;
iii.
a Bizottság által teljesített kifizetések fogadására illetékes szervezetre, valamint a kedvezményezettek számára történő kifizetések teljesítéséért felelős egy vagy több szervezetre vonatkozó információ;
iv.
az átláthatóság biztosítása céljából a pénzmozgások mobilizálásával és forgalmával kapcsolatos eljárások meghatározása;
v.
az operatív programnak az 51. cikkben említett nyilvánosságra hozatalát és az azzal kapcsolatos tájékoztatás biztosítását célzó elemek;
vi.
a kifizetés, a monitoring és az értékelés vonatkozásában e rendeletben megállapított követelmények teljesítéséhez szükséges elektronikus adatcserére vonatkozóan a Bizottság és az érintett tagállam által közösen elfogadott eljárások leírása;
h)
a 8. cikk alkalmazásával kapcsolatos információ.
(2) A IV. címben meghatározott minden egyes prioritási tengelyt illetően a tagállamoknak operatív programjukban meg kell határozniuk azok alkalmazásának feltételeit és eljárásait. A programnak különösképpen világosan be kell mutatnia valamennyi tervezett prioritási tengely célját.
IV. CÍM
PRIORITÁSI TENGELYEK
I. FEJEZET
1. prioritási tengely: intézkedések a közösségi halászflotta kiigazítására
21. cikk
Hatály
A közösségi halászflotta kiigazítását célzó, az Alapból nyújtott támogatás az alábbiakra vonatkozik:
a)
állami támogatás a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek által érintett halászhajó-tulajdonosok és halászok számára, amennyiben ezek az alábbiak részét képezik:
i.
helyreállítási tervek a 2371/2002/EK rendelet 5. cikke szerint;
ii.
szükségintézkedések a 2371/2002/EK rendelet 7. és 8. cikke szerint;
iii.
a Közösség és harmadik országok közötti halászati megállapodások meg nem újítása, vagy a halászati lehetőségeknek nemzetközi szerződések vagy egyéb szerződések miatti jelentős visszaesése;
iv.
gazdálkodási tervek a 2371/2002/EK rendelet 6. cikke szerint;
v.
a 2371/2002/EK rendelet 9. cikkének és 10. cikkében említett intézkedések;
vi.
nemzeti leállítási programok a 2371/2002/EK rendeletnek a közösségi halászflotta kapacitásának módosítására vonatkozó 11-16. cikkében előírt kötelezettségek részeként;
b)
állami támogatás a 24. cikk (1) bekezdésének vii. pontjában említett ideiglenes szüneteltetés esetére;
c)
halászhajók fedélzeti beruházásai és szelektivitás a 25. cikkel összhangban;
d)
a kisüzemi part menti halászat számára nyújtott állami támogatás a 26. cikkel összhangban.
e)
a flottagazdálkodás miatti társadalmi-gazdasági kompenzáció a 27. cikkel összhangban
f)
a fizetőképesség helyreállítására és a szerkezetátalakításra vonatkozó tervek keretében nyújtott állami támogatás a nehéz helyzetben lévő vállalkozások fizetőképességének helyreállításához és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásokkal (11) összhangban.
22. cikk
A halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek tartalma
(1) Minden tagállam nemzeti stratégiai tervében kidolgozza a halászati erőkifejtés kiigazítására vonatkozó politikáját annak érdekében, hogy teljesítse a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (1) bekezdésében meghatározott követelményeket. Ennek prioritásként kell kezelnie a 21. cikk a) pontjának i. alpontjában említett műveletek finanszírozását.
(2) A halászati erőkifejtések kiigazítására irányuló tervek tartalmazhatják e fejezet valamennyi megfelelő intézkedését.
(3) A 21. cikk a) pontjának i., ii. és iv. alpontjában említett esetekben a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terveket a tagállamok a Tanács vagy a Bizottság határozatának dátumát követő hat hónapon belül fogadják el.
A 21. cikk a) pontjának iii. alpontjában említett esetekben a tagállamok a halászhajókra és az érintett halászokra vonatkozó, halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terveket a Bizottságtól kapott értesítést követő hat hónapon belül fogadják el.
(4) A tagállamok a 67. cikk rendelkezésében említett éves végrehajtási jelentésükben évente tájékoztatást adnak a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terveik végrehajtásában elért eredményekről. Az eredményeket az operatív programokban meghatározott megfelelő indikátorok használatával mérik
23. cikk
Állami támogatás végleges beszüntetés esetén
(1) Az Alap hozzájárul a halászhajók halászati tevékenysége végleges beszüntetésének finanszírozásához, amennyiben ez a 21. cikk a) pontjában hivatkozott halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terv részét képezi. A halászhajók halászati tevékenységének végleges beszüntetése csak a következő módon valósítható meg:
a)
a halászhajó leselejtezése;
b)
tagállami lobogó alatt hajózó, és a Közösségben bejegyzésre került hajó halászati tevékenységtől eltérő célra való alkalmazása;
c)
a hajó mesterséges zátonyok létrehozására való alkalmazása. A tagállamok biztosítják, hogy az ilyen műveleteket környezetvédelmi hatásvizsgálat előzze meg és azok járuljanak hozzá a 38. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett célkitűzésekhez.
A hajók tulajdonosainak a végleges beszüntetésért fizetett állami támogatás a halászhajó halászati kapacitására, és adott esetben, az ehhez kapcsolódó halászati engedélyre érvényes.
(2) A halászhajók halászati tevékenysége végleges beszüntetésének programozására nemzeti leállítási programok formájában kerül sor, amelyek nem léphetik túl a hatálybalépésük időpontjától számított két évet.
(3) A halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek végrehajtásának megkönnyítése céljából a tagállamok nyilvános ajánlattételi vagy javaslattételi felhívásokat tehetnek közzé.
A tagállamok maguk határozhatják meg az állami támogatás szintjét is - figyelembe véve a legjobb költség-hatékonyság arányt - objektív kritériumok alapján, például:
a)
a halászhajó nemzeti piacon regisztrált ára vagy biztosítási értéke;
b)
a halászhajó forgalma;
c)
a halászhajó kora vagy tonnatartalma vagy motorjának GT vagy kW értékben kifejezett teljesítménye.
24. cikk
Állami támogatás ideiglenes szüneteltetés esetén
(1) Az Alap a 2007 és 2013 közötti időszak folyamán legfeljebb az alábbiakban meghatározott időtartamig járulhat hozzá a halászati tevékenység szüneteltetése esetén a halászoknak és halászhajó-tulajdonosoknak nyújtandó támogatási intézkedések finanszírozásához:
i.
12 hónap, amely újabb legfeljebb 12 hónappal meghosszabbítható, a 21. cikk a) pontjának i. pontjában említett, a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek vonatkozásában;
ii.
három hónap a tagállamoknak a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 8. cikkében említett szükséghelyzeti intézkedései esetében, a 21. cikk a) pontjának ii. pontjában említett a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek vonatkozásában;
iii.
hat hónap a Bizottságnak a 2371/2002/EK tanácsi rendelet 7. cikkében említett szükséghelyzeti intézkedései esetében, a 21. cikk a) pontjának ii. pontjában említett a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek vonatkozásában;
iv.
hat hónap, amely legfeljebb hat hónappal meghosszabbítható, a 21. cikk a) pontjának iii. pontjában említett a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek vonatkozásában;
v.
nyolc hónap a 21. cikk a) pontjának iv. pontjában említett a halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló tervek vonatkozásában és a közösségi védelmi intézkedések keretén belül nemzeti szinten elfogadott gazdálkodási tervek vonatkozásában, amennyiben az ilyen tervek biztosítják a halászati erőkifejtés fokozatos csökkentését;
vi.
három hónap a 21. cikk f) pontjában említett, a fizetőképesség helyreállítására és a szerkezetátalakításra vonatkozó tervek vonatkozásában a motorcsere időtartama alatt;
vii.
hat hónap természeti katasztrófa, halászati területeknek a tagállamok által közegészségügyi okok miatt elrendelt lezárása vagy egyéb olyan rendkívüli esemény esetén, amely nem erőforrás-védelmi intézkedések eredménye.
(2) Az (1) bekezdés i-vi. pontjában említett intézkedésekhez az Alapból történő pénzügyi hozzájárulás nem haladhatja meg tagállamonként a 2007 és 2013 közötti teljes időszakra vonatkozóan az alábbi két küszöbérték közül a magasabbat: 1 millió EUR vagy az érintett tagállamban az ágazat részére megítélt közösségi pénzügyi támogatás 6 %-a.
Ezek a küszöbértékek azonban a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban meghaladhatók.
(3) A halászat ismétlődő szezonális felfüggesztése az e rendelet szerint támogatott járulékok vagy kifizetések szempontjából nem vehető figyelembe.
25. cikk
Halászhajók fedélzeti beruházásai és szelektivitás
(1) Az Alap kizárólag az e cikkben foglalt feltételek szerint és a 2371/2002/EK rendelet III. fejezetének rendelkezéseivel összhangban járulhat hozzá a felszerelés és az ötéves vagy annál régebbi halászhajók korszerűsítésének finanszírozásához.
(2) E beruházások magukban foglalhatják a fedélzeti biztonság, a munkafeltételek, a higiénia, a termékminőség, az energiahatékonyság és a szelektivitás javítását, feltéve ha ez nem növeli a hajó halfogási képességét.
Halászhajók építésére és halraktárak növelésére nem nyújtható támogatás.
(3) Az Alap hozzájárulhat hajónként egy motorcseréhez:
a)
a 26. cikk (1) bekezdésében meghatározott hajók esetében, ha az új motor teljesítménye megegyezik a régi motor teljesítményével, vagy kisebb annál;
b)
az a) pontban említett hajóktól eltérő, legfeljebb 24 méter teljes hosszal rendelkező hajók esetében, ha az új motor teljesítménye legalább 20 %-kal kisebb a régi motor teljesítményénél;
c)
a 24 métert meghaladó teljes hosszal rendelkező vonóhálós hajók esetében, ha az új motor teljesítménye legalább 20 %-kal kisebb a régi motor teljesítményénél, a hajó a 21. cikk f) pontjában említett, a fizetőképesség helyreállítására és a szerkezetátalakításra vonatkozó terv tárgyát képezi, és üzemanyag-takarékos halászati módszerre tér át.
(4) A (3) bekezdés b) és c) pontjában említett motorteljesítmény-csökkentést a (3) bekezdés b) és c) pontjában említett egyes hajókategóriák tekintetében több hajóra vonatkoztatva is el lehet végezni.
(5) A (4) bekezdésben meghatározott műveletek végrehajtási feltételeinek megszabására a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban nyílik lehetőség.
(6) Az Alap az alábbi felszerelési és korszerűsítési munkálatok finanszírozásához járulhat hozzá, amelyek:
a)
lehetővé teszik, hogy fedélzeten tartsák az olyan fogásokat, amelyek kirakodása már nem engedélyezett;
b)
új technikai intézkedések előkészítésére vagy kipróbálására irányuló projektek részei, a Tanács vagy a Bizottság által meghatározandó korlátozott időtartamra;
c)
csökkentik a halászatnak a nem kereskedelmi fajokra gyakorolt hatását;
d)
csökkentik a halászatnak az ökoszisztémákra és a tengerfenékre gyakorolt hatását;
e)
védik a fogást és a halászfelszerelést a vadon élő ragadozókkal szemben, többek között a halászfelszerelés alkatrészei anyagának megváltoztatása révén, feltéve, hogy nem járnak a halászati erőkifejtés növelésével, vagy a halászfelszerelés szelektivitásának romlásával, valamint hogy valamennyi megfelelő intézkedésre sor került annak érdekében, hogy elkerüljék a ragadozók fizikai sérülését.
(7) Az Alap hozzájárulhat halászfelszerelések szelektivitására irányuló beruházások finanszírozásához, beleértve a halászfelszerelés legfeljebb kétszeri cseréjét a 2007-2013-as időszak során, feltéve, hogy:
a)
a kérdéses halászhajót érinti a 21. cikk a) pontja i. alpontjában említett halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terv, a hajó megváltoztatja halászati módszerét és elhagyja az érintett halászterületet, hogy olyan más halászterületre menjen, ahol a források állapota lehetővé teszi a halászatot;
vagy
b)
az új halászfelszerelés szelektívebb és megfelel olyan elismert környezetvédelmi kritériumoknak és gyakorlatoknak, amelyek túlmutatnak a közösségi jog aktuálisan fennálló jogszabályi kötelezettségein.
(8) Az Alap hozzájárulhat a halászfelszerelés első cseréjének finanszírozásához
a)
a közösségi jog szerinti, szelektivitásra vonatkozó új műszaki követelményeknek való megfelelés biztosítása céljából. Támogatást addig lehet nyújtani, amíg ezek a követelmények kötelezővé nem válnak, vagy kivételes esetben az érintett közösségi jogszabály által meghatározható rövid idővel ezen időpont utánig;
b)
a halászat nem kereskedelmi fajokra gyakorolt hatásának csökkentése céljából.
26. cikk
Kisüzemi part menti halászat
(1) E cikk alkalmazásában „kisüzemi part menti halászat”: a 12 méter teljes hosszat el nem érő hajóról végzett, és a közösségi halászhajó-nyilvántartásról szóló, 1998. december 30-i 26/2004/EK bizottsági rendelet (12) I. mellékletének 3. táblázatában nem említett vontatott felszereléssel történő halászat.
(2) Amennyiben az Alap az e rendelet 25. cikke szerinti intézkedésekhez nyújt finanszírozást kisüzemi part menti halászat számára, a II. melléklet táblázatának 2. csoportjában bemutatott magánfinanszírozási arány 20 százalékponttal csökken.
(3) Az Alap a kisüzemi part menti halászat számára hozzájárulhat a 27. cikkben meghatározott társadalmi-gazdasági intézkedések finanszírozásához.
(4) Az Alap hozzájárulhat a kisüzemi part menti halászattal foglalkozó halászok és halászhajók támogatásainak kifizetéséhez az alábbiak céljából:
a)
halászati övezetekhez való hozzáférési feltételek irányításának és ellenőrzésének javítása;
b)
a halászati termékek termelési, feldolgozási és értékesítési lánca szervezésének ösztönzése;
c)
a halászati erőkifejtés csökkentésére irányuló önkéntes lépések bátorítása az erőforrások megőrzése céljából;
d)
az olyan technológiai újítások alkalmazásának bátorítása, amelyek nem növelik a halászati erőkifejtést (szelektívebb halászati technikák, amelyek túlmutatnak a közösségi jogban meglévő jogszabályi kötelezettségeken, vagy a halászfelszerelések és a fogás ragadozóktól való védelmét szolgáló újítások);
e)
a szakmai készségek és a biztonsági képzés javítása.
27. cikk
A közösségi halászati flottagazdálkodás miatti társadalmi-gazdasági kompenzáció
(1) Az Alap hozzájárulhat a halászatban folyó fejlesztések által érintett halászok számára a tagállamok által javasolt társadalmi-gazdasági intézkedések finanszírozásához, amelyek az alábbiakat foglalhatják magukban:
a)
a tevékenységek diverzifikálása, a halászok többirányú foglalkoztatásának ösztönzése céljából;
b)
a szakmai készségek korszerűsítése, különösen a fiatal halászok esetében;
c)
a tengeri halászaton kívüli munkalehetőségek megtartására irányuló rendszerek;
d)
a halászati ágazat korai elhagyása, beleértve a korai nyugdíjazást is;
e)
meg nem újítható kompenzáció azon halászoknak, akik egy hajó fedélzetén legalább tizenkét hónapig halászként dolgoztak, feltéve, hogy a halászhajó, amelyen a kedvezményezettek dolgoztak, a 23. cikk szerinti végleges beszüntetés tárgyát képezte. Ezt a kompenzációt időarányosan kell visszatéríteni, amennyiben a kedvezményezettek a támogatás kifizetését követő egy éven belül ismételten halászként kezdenek dolgozni.
(2) Az Alap egyéni juttatásokban részesítheti azokat a 40 évesnél fiatalabb halászokat, akik bizonyítani tudják, hogy legalább öt évig halászként dolgoztak, vagy ezzel egyenértékű szakmai képzésben részesültek, és akik első ízben szerzik meg részben vagy egészben egy olyan halászhajó tulajdonjogát, amelyet tengeri halászatra szereltek fel, teljes hossza nem haladja meg a 24 métert, és 5 és 30 év közötti.
(3) A juttatás nem haladhatja meg a tulajdonszerzés költségének 15 %-át, és összege nem lehet több, mint 50 000 EUR.
(4) Az (1) bekezdés e) pontjában és a (2) bekezdésben felsorolt feltételek a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban módosíthatók.
II. FEJEZET
2. prioritási tengely: akvakultúra, belvízi halászat és a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozása és forgalmazása
28. cikk
Akvakultúra-termékek előállítására vonatkozó intervenció alkalmazási köre
(1) Akvakultúra-termékek előállítását célzó támogatást a következőkre lehet nyújtani:
a)
az akvakultúrába történő termelő beruházásokra vonatkozó intézkedések;
b)
a vízi környezet védelmével kapcsolatos intézkedések;
c)
közegészségügyi intézkedések;
d)
állat-egészségügyi intézkedések.
(2) Üzleti tulajdon átruházása nem jogosult közösségi támogatásra.
(3) Az (1) bekezdésben említett támogatás hozzájárulhat az egész életen át tartó tanuláshoz.
(4) A 29., 31. és 32. cikkben meghatározott azon műveletek tekintetében, amelyeket abból a célból végeznek, hogy garantálják a környezettel, az emberek vagy állatok egészségével, a higiéniával vagy az állatok kíméletével kapcsolatos közösségi jog szerinti szabványoknak való megfelelést, támogatás addig az időpontig nyújtható, amely időpontban a szabványok a vállalkozások számára kötelezővé válnak.
(5) A tagállamok biztosítják, hogy létezzenek megfelelő mechanizmusok a nem kívánatos hatások, különösen a túltermelési kapacitás előidézésének veszélye, vagy a halászati erőforrások megőrzésére irányuló politikára gyakorolt hátrányos hatások elkerülésére.
(6) Az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv (13) II. mellékletében meghatározott műveletekhez csak abban az esetben nyújtható támogatás, ha az említett irányelv IV. mellékletében előírt információkat rendelkezésre bocsátották.
29. cikk
Az akvakultúrába történő termelő beruházásokra vonatkozó intézkedések
(1) Az Alap támogathatja azokat a beruházásokat, amelyek a termelőeszközök építését, bővítését, felszerelését és korszerűsítését szolgálják, különösen a higiéniával, az emberek vagy állatok egészségével és a termékminőséggel kapcsolatos feltételek javítása, a környezetre gyakorolt negatív hatás csökkentése vagy a környezetre gyakorolt pozitív hatás fokozása céljából. A beruházások az alábbiak közül egy vagy több célkitűzés megvalósításához járulnak hozzá:
a)
diverzifikáció új fajok irányában és jó piaci lehetőségekkel rendelkező fajok termelése irányában;
b)
olyan akvakultúra-módszerek bevezetése, amelyek jelentősen csökkentik a környezetre gyakorolt negatív hatást vagy fokozzák az arra gyakorolt pozitív hatást, összehasonlítva az akvakultúra ágazat általános gyakorlatával;
c)
olyan hagyományos akvakultúra-tevékenységek támogatása, amelyek fontosak mind a gazdasági és társadalmi szerkezet, mind a környezet megóvása számára;
d)
támogatás a halgazdaságnak a vadon élő ragadozóktól való védelmét szolgáló eszközök beszerzésére;
e)
az akvakultúra-ágazatban dolgozók munka- és biztonsági körülményeinek javítása.
(2) A beruházási támogatást az alábbiakra kell korlátozni:
a)
a mikro-, kis- és középvállalkozások számára;
valamint
b)
a 3. cikk f) pontja szerinti meghatározás alá nem tartozó, 750 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató vagy 200 millió eurónál kevesebb bevétellel rendelkező vállalkozások számára.
(3) A (2) bekezdéstől eltérően a legkülső régiókban és a külső görög szigeteken valamennyi vállalkozás számára nyújtható támogatás.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a mikro- és kisvállalkozások elsőbbséget élvezzenek.
30. cikk
A vízi környezet védelmével kapcsolatos intézkedések
(1) Az Alap hozzájárulhat a környezet védelmét és javítását, valamint a természet megőrzését segítő akvakultúra termelési módszerek alkalmazásáért nyújtott kompenzációhoz.
(2) E támogatás célja az alábbiak ösztönzése:
a)
olyan akvakultúra-formák, amelyek magukban foglalják a környezet, a természetes erőforrások, a genetikai sokféleség védelmét és javítását, valamint a táj és az akvakultúra-területek hagyományos tulajdonságainak kezelését;
b)
a szervezeteknek a közösségi környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben (EMAS) való önkéntes részvételének lehetővé tételéről szóló, 2001. március 19-i 761/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (14) létrehozott közösségi környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben való részvétel;
c)
organikus akvakultúra a mezőgazdasági termékek ökológiai termeléséről, valamint a mezőgazdasági termékeken és élelmiszereken erre utaló jelölésekről szóló, 1991. június 24-i 2092/91/EGK európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) értelmében;
d)
a NATURA 2000 területeknek a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelvvel (16) összhangban történő kijelöléséből eredő konkrét környezetvédelmi korlátozásokkal összeegyeztethető fenntartható akvakultúra.
(3) Abból a célból, hogy kompenzációt nyerjenek e cikk alapján, a kompenzáció kedvezményezettjeinek legalább ötéves időtartamra el kell kötelezniük magukat azok mellett a vízi környezeti követelmények mellett, amelyek túlmennek az általánosan bevált akvakultúra-gyakorlat egyszerű alkalmazásán. Az e cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett támogatás tekintetében az ilyen elkötelezettségek környezeti előnyeit előzetes hatásvizsgálattal kell bemutatni, amelyet a tagállam által kijelölt illetékes szervezetek végeznek.
(4) A tagállamoknak a kompenzációt az alábbiak közül egy vagy több kritérium alapján kell kiszámítaniuk:
a)
az elszenvedett jövedelemkiesés;
b)
az a többletköltség, amely a vízi környezetvédelmi módszerek alkalmazásának eredményeként merülhet fel;
c)
pénzügyi támogatás szükségessége a projekt végrehajtásához;
d)
a NATURA 2000 területeken belül vagy azok közelében elhelyezkedő egységek konkrét hátrányai vagy beruházási költségei.
(5) Egyszeri kompenzációt kell kiutalni:
a)
a (2) bekezdés a) pontja értelmében, a vízi környezeti kötelezettségvállalások hatálya alá tartozó vállalkozás területének hektáronként megállapított legmagasabb összege alapján;
b)
a (2) bekezdés c) pontja értelmében, a vállalkozásnak a biogazdálkodásra való átállása idején legfeljebb kétéves időtartamra;
c)
a (2) bekezdés d) pontja értelmében, a Natura 2000 terület létrehozására vonatkozó határozat időpontját követő legfeljebb kétéves időtartamra, és kizárólag azon akvakultúra-egységek esetében, amelyek e határozat előtt már léteztek.
31. cikk
Közegészségügyi intézkedések
Az Alap kompenzációt nyújthat a puhatestű-tenyésztők számára a tenyésztett puhatestűek betakarításának ideiglenes felfüggesztéséért. A kompenzációt ott lehet nyújtani, ahol a toxintermelő planktonok elszaporodása vagy biotoxinokat tartalmazó planktonok jelenléte következtében a puhatestűek szennyeződése - közegészségügyi okokból - a betakarítás felfüggesztését vonja maga után:
-
több mint négy egymást követő hónapig,
vagy
-
ahol a betakarítás felfüggesztésének eredményeként elszenvedett veszteség az érintett vállalkozás éves forgalmának több, mint 35 %-a, a vállalkozás előző háromévi átlagos forgalmának alapján számítva.
A leghosszabb időtartam, amelyért kompenzáció fizethető, 12 hónap a teljes 2007-2013-as időszak alatt.
32. cikk
Állat-egészségügyi intézkedések
Az Alap hozzájárulhat az akvakultúrában előforduló betegségek ellenőrzésének és felszámolásának finanszírozásához az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 1990. június 26-i 90/424/EGK tanácsi határozat (17) feltételei szerint.
33. cikk
Belvízi halászat
(1) E cikk alkalmazásában „belvízi halászat”: a kizárólag belvizeken működő hajókkal vagy a jéghalászatra használt egyéb eszközökkel, kereskedelmi célból végzett halászat.
(2) A belvízi halászatra vonatkozó támogatás magában foglalhatja azokat a beruházásokat, amelyek a belvízi halászati létesítmények építését, bővítését, felszerelését és korszerűsítését szolgálják, a biztonság, a munkakörülmények, a higiénia és a termékminőség, az emberek vagy állatok egészségének javítása, vagy a környezetre gyakorolt negatív hatás csökkentése vagy a környezetre gyakorolt előnyös hatás fokozása céljából.
Fedélzeti beruházások a 25. cikkben meghatározott vonatkozó rendelkezésekkel összhangban támogathatók.
(3) Az Alap támogathatja a belvízi halászatban működő hajók halászaton kívüli tevékenységekre való alkalmazását. Az illetékes nemzeti hatóságok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az Alapból e bekezdés alapján támogatásban részesülő hajók ne folytatassanak a későbbiekben halászati tevékenységet.
(4) Amennyiben valamely közösségi jogi aktus előírja bizonyos halfaj belvízi állományának helyreállítását, az Alap a kizárólag belvizeken működő halászok és hajótulajdonosok számára támogatást nyújthat a halászati tevékenységük ideiglenes szüneteltetésére vonatkozó intézkedésekhez. A támogatást az érintett hajóknak a teljes programozási időszak alatt összesen legfeljebb tizenkét hónapos időtartamra kell korlátozni.
(5) Üzleti tevékenység tulajdonjogának átadása nem jogosult közösségi támogatásra.
(6) A (3) és a (4) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül a halászati tevékenységek végleges beszüntetése vagy ideiglenes szüneteltetése, valamint a belvízi halászatban működő hajók építése nem jogosult támogatásra.
(7) A beruházások nem jogosultak támogatásra abban az esetben, ha feltételezhetően veszélyeztetik a halászati flotta mérete és a kitermelhető halászati erőforrás közötti egyensúlyt.
(8) Az irányító hatóság megtesz minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az Alapból az e cikk alapján pénzügyi támogatásban részesülő hajók kizárólag belvizeken folytathassák működésüket.
34. cikk
Beruházások a feldolgozás és értékesítés területén
(1) Az Alap támogatást nyújthat a halászati és akvakultúra-termékek feldolgozása és értékesítése területén történő beruházásokhoz.
(2) Üzleti tevékenység tulajdonjogának átadása nem jogosult közösségi támogatásra.
(3) Az Alap támogathatja az egész életen át tartó tanulást is.
(4) Nem jogosultak támogatásra az emberi fogyasztáson kívüli célokra való felhasználásra és feldolgozásra szánt halászati és akvakultúra-termékeket érintő beruházások, kivéve a kizárólag a halászati és akvakultúra-termékek hulladékainak kezelésére, feldolgozására és értékesítésére irányuló beruházásokat.
(5) Amennyiben a műveleteket abból a célból végzik, hogy garantálják a környezettel, az emberek vagy állatok egészségével, a higiéniával vagy az állatok kíméletével kapcsolatos közösségi jog szerinti szabványoknak való megfelelést, támogatás addig az időpontig nyújtható, amely időpontban a szabványok a vállalkozások számára kötelezővé válnak.
35. cikk
Támogatásra jogosult intézkedések a feldolgozás és az értékesítés területén
(1) Az Alap támogatást nyújthat vállalkozások építéséhez, bővítéséhez, felszereléséhez és korszerűsítéséhez, miközben különösen az alábbiak közüli egy vagy több célkitűzés megvalósítására összpontosít:
a)
a munkafeltételek javítása;
b)
a közegészségügyi és higiéniai feltételek vagy a termékminőség javítása és felügyelete;
c)
kiváló minőségű termékek előállítása új piacok számára;
d)
a környezetre gyakorolt negatív hatások csökkentése;
e)
a kevésbé használt fajok, a melléktermékek és hulladékok hasznosításának javítása;
f)
új termékek előállítása vagy értékesítése, új technológiák alkalmazása, vagy innovatív termelési módszerek kifejlesztése;
g)
a főleg helyi kirakodásból és akvakultúrából származó termékek értékesítése.
(2) A beruházások alapvető célja fenntartható foglalkoztatás előmozdítása a halászati ágazatban.
(3) A beruházási támogatást az alábbiakra kell korlátozni:
a)
a mikro-, kis- és középvállalkozások számára;
valamint
b)
a 3. cikk f) pontja alatti meghatározás alá nem tartozó, 750 alkalmazottnál kevesebbet foglalkoztató vagy 200 millió eurónál kevesebb bevétellel rendelkező vállalkozások számára.
(4) A (3) bekezdéstől eltérően a legkülső régiókban és a külső görög szigeteken valamennyi vállalkozás számára nyújtható támogatás.
(5) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a mikro- és kisvállalkozások elsőbbséget élvezzenek.
(6) Közösségi támogatás nem nyújtható a kiskereskedelemmel kapcsolatos beruházásokhoz.
III. FEJEZET
3. prioritási tengely: közös érdekeket célzó intézkedések
36. cikk
Az intervenció alkalmazási köre
(1) Az Alap olyan, magánvállalkozások által végzett intézkedéseknél szélesebb körű közös érdekeket célzó intézkedéseket támogathat, amelyek hozzájárulnak a közös halászati politika célkitűzéseinek teljesítéséhez.
(2) Ezek az intézkedések az alábbiakat érinthetik:
a)
kollektív akciók;
b)
a vízben élő növény- és állatfajok védelme és fejlesztése;
c)
halászkikötők, kirakodóhelyek és menedékek;
d)
új piacok kialakítása és promóciós kampányok szervezése;
e)
kísérleti projektek;
f)
a halászhajók átalakítása más célra való alkalmazásra.
37. cikk
Kollektív akciók
Az Alap olyan közös érdekű intézkedéseket támogathat, amelyeket maguknak a megvalósítóknak vagy a termelők nevében fellépő szervezeteknek vagy egyéb, a tagállam által elismert szervezeteknek az aktív támogatásával hajtanak végre, és amelyek célja különösen:
a)
fenntartható hozzájárulás az erőforrásokkal való jobb gazdálkodáshoz vagy az erőforrások védelméhez;
b)
szelektív halászati módszerek vagy felszerelés támogatása, és a járulékos halfogás csökkentésének előmozdítása;
c)
az elvesztett halászfelszerelések kiemelése a tengerfenékről a fantomhalászat elleni küzdelem érdekében;
d)
a munkakörülmények és a biztonság javítása;
e)
hozzájárulás a halászati és akvakultúra-termékek piacainak átláthatóságához, beleértve a visszakövethetőséget is;
f)
a minőség és az élelmiszerbiztonság javítása;
g)
az akvakultúra-tenyésztőtelepek fejlesztése, szerkezetátalakítása vagy javítása;
h)
termelő, feldolgozó vagy értékesítő berendezéseket és infrastruktúrát érintő beruházások, beleértve a hulladékkezelést is;
i)
a szakmai készségek korszerűsítése vagy új képzési módszerek és eszközök kifejlesztése;
j)
a partnerség ösztönzése tudósok és a halászati ágazat szereplői között;
k)
hálózatosodás, valamint a tapasztalatok és a legjobb gyakorlatok cseréje a nők és férfiak közötti egyenlőséget szorgalmazó szervezetek és egyéb érdekeltek között;
l)
hozzájárulás az e rendelet 26. cikke (4) bekezdésében a kisüzemi part menti halászatra vonatkozóan előírt célkitűzésekhez;
m)
halászati övezetekhez való hozzáférési feltételek irányításának és ellenőrzésének javítása, különösen a nemzeti illetékes hatóságok által elfogadott helyi irányítási tervek kidolgozása révén;
n)
a halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről szóló, 1999. december 17-i 104/2000/EK tanácsi rendeletben (18) elismert termelői szervezetek létrehozása, azok átalakítása és a minőség javítására irányuló terveik végrehajtása;
o)
a halászati ágazatban a harmadik országokkal való partnerségek előmozdításával kapcsolatos megvalósíthatósági tanulmányok folytatása.
Az n) pont szerinti támogatás az elismerés időpontját vagy a termelői szervezet átalakítására vonatkozó döntés időpontját követően legfeljebb három évig nyújtható, és ez alatt a három év alatt fokozatosan csökken.
38. cikk
A vízben élő állat- és növényvilág védelmét és fejlesztését célzó intézkedések
(1) Az Alap hozzájárulhat olyan közös érdekeket célzó intézkedésekhez, amelyek célja a vízben élő állat- és növényvilág védelme és fejlesztése, a vízi környezet javításával egyidejűleg.
(2) Ezek az intézkedések az alábbiakra vonatkoznak:
a)
olyan statikus vagy mozgó létesítmények építése vagy telepítése, amelyek a vízben élő állat- és növényvilág védelmét és fejlesztését szolgálják;
vagy
b)
a belvizek felújítása, beleértve a vándorló fajok ívási helyeit és vándorlási útvonalait;
vagy
c)
amennyiben közvetlenül érinti a halászati tevékenységeket, a környezet védelme és javítása a Natura 2000 keretén belül, kivéve a működési költségeket.
A közvetlen újratelepítés nem jogosult támogatásra, kivéve abban az esetben, ha az valamely közösségi jogi aktusban kifejezetten védelmi intézkedésként szerepel.
(3) A tevékenységeket közjogi szervezetek vagy részben állami szervezetek, elismert kereskedelmi szervezetek vagy egyéb, a tagállam által e célra kinevezett szervezetek hajtják végre.
39. cikk
Halászkikötők, kirakodóhelyek és menedékek
(1) Az Alap támogathatja a már létező állami vagy magán halászkikötők olyan beruházásait, amelyek a kikötőt használó halászok és akvakultúra-termelők érdekét szolgálják, és amelyek célja a kínált szolgáltatások javítása.
Az Alap a kirakodóhelyek átépítésére és az illetékes nemzeti hatóságok által kijelölt meglévő kirakodóhelyeken a part menti halászok által kirakodott halra vonatkozó feltételek javítására irányuló beruházásokat is támogathat.
(2) A beruházások különösen az alábbiakra vonatkoznak:
a)
azoknak a körülményeknek a javítása, amelyek között a halászati és akvakultúra-termékeket kirakodják, feldolgozzák, raktározzák a kikötőkben és amelyek között árverezik azokat;
b)
az üzemanyag, jég, víz és elektromos áram szolgáltatása;
c)
halászhajók karbantartására és javítására szolgáló berendezések;
d)
a be- és kirakodás közbeni biztonság javítását szolgáló rakpartok építése, korszerűsítése vagy bővítése;
e)
a halászati tevékenységek számítógépes irányítása;
f)
a biztonság és a munkakörülmények javítása;
g)
a hulladék tárolása és ártalmatlanítása;
h)
a visszaengedett halállomány csökkentésére irányuló intézkedések.
(3) A halászok biztonságának javítása érdekében az Alap a kisméretű halászmenedékek építésére és korszerűsítésére irányuló, biztonsággal kapcsolatos beruházásokat is támogathatja.
40. cikk
Új piacok kialakítása és promóciós kampányok szervezése
(1) Az Alap támogathatja az olyan közérdekű intézkedéseket, amelyek célja a minőség- és értéknövelési politika végrehajtása, valamint a halászati és akvakultúra-termékek új piacainak kialakítása vagy promóciós kampányok szervezése.
(2) A tevékenységek nem irányulhatnak kereskedelmi márkákra, illetve nem utalhatnak konkrét országra vagy földrajzi területre, a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendelet (19) feltételei szerint elismert termékek kivételével.
(3) A műveletek többek között a következőkre vonatkoznak:
a)
a halászati és akvakultúra-termékek regionális, nemzeti vagy transznacionális kampányainak végrehajtása;
b)
a piac ellátása olyan többlettel vagy nem megfelelő mértékben hasznosított fajokkal, amelyeket általában visszaengednek, vagy amelyek kereskedelmi szempontból nem tartanak számot érdeklődésre;
c)
a halászati és akvakultúra-termékekkel kapcsolatos minőségpolitika végrehajtása;
d)
olyan termékek ösztönzése, amelyeket a környezetre alacsony hatást gyakorló módszerekkel nyertek;
e)
az 510/2006/EK rendelet értelmében elismert termékek ösztönzése;
f)
minőségtanúsítás, beleértve a környezetbarát termelési módszerek alkalmazásával fogott vagy tenyésztett termékek részére címke létrehozását és e termékek minőségtanúsítását is;
g)
a halászati és akvakultúra-termékek és a halászati ágazat imázsának javítását célzó kampányok;
h)
piaci felmérések végzése.
41. cikk
Kísérleti projektek
(1) Az Alap támogathat olyan kísérleti projekteket, beleértve a szelektívebb halászati technológiák kísérleti alkalmazását, amelyek célja új technológiai ismeretek szerzése és terjesztése, és amelyeket gazdasági szereplő, elismert szakmai szövetség vagy bármilyen egyéb, a tagállam által ebből a célból kijelölt, hozzáértő szervezet hajt végre, partnerségben egy tudományos vagy szakmai testülettel.
(2) Az előző bekezdésben meghatározott kísérleti projektek:
a)
a termelő ágazatban uralkodó valós körülményekhez közeli körülmények között vizsgálhatják meg egy innovatív technológia technikai vagy gazdasági életképességét abból a célból, hogy technikai vagy gazdasági ismereteket szerezzenek vagy terjesszenek a vizsgált technológiáról;
b)
lehetővé tehetik gazdálkodási tervek és halászati erőkifejtés elosztási tervek vizsgálatait, beleértve szükség esetén a halászati tilalmi területek létrehozását annak érdekében, hogy értékeljék a biológiai és pénzügyi következményeket és a kísérleti újratelepítéseket;
c)
kidolgozhatnak és vizsgálhatnak a felszerelés szelektivitásának javítására, illetve a járulékos halfogás, a visszaengedett halállomány, vagy a környezetre - különösen a tengerfenékre - gyakorolt hatás csökkentésére irányuló módszereket;
d)
vizsgálhatják a halászati gazdálkodási technikák alternatív típusait.
Egy kísérleti projekt mindig magában foglalja a megfelelő tudományos nyomon követést annak érdekében, hogy jelentős eredményeket tudjon hozni.
(3) Az (1) bekezdés szerint finanszírozott projektek eredményeiről technikai jelentéseket kell készíteni, amelyeket nyilvánosságra kell hozni.
42. cikk
Halászhajók átalakítása más célra való alkalmazásra
Az Alap támogatást nyújthat halászhajók más célra való alkalmazásra történő átalakításához, hogy azok - valamely tagállam lobogója alatt és közösségi bejegyzéssel - a halászati ágazatban oktatási vagy kutatási célra vagy egyéb, halászaton kívüli tevékenységekre szolgáljanak. Ezeket a műveleteket kizárólag közjogi vagy részben állami szervezetek végezhetik.
IV. FEJEZET
4. prioritási tengely: a halászati területek fenntartható fejlesztése
43. cikk
A támogatások alkalmazási köre
(1) Az Alap az egyéb közösségi eszközöket kiegészítve segítséget nyújthat a közös halászati politika célkitűzéseinek végrehajtását támogató általános stratégia részeként támogatásra jogosult halászati területek életminőségének fenntartható fejlesztéséhez és javításához, különösen figyelembe véve annak társadalmi-gazdasági hatásait.
(2) A halászati területek fenntartható fejlesztésére irányuló intézkedések az alábbiakra törekednek:
a)
e területek gazdasági és társadalmi prosperitásának fenntartása, valamint hozzáadott érték létrehozása a halászati és az akvakultúra-termékek terén;
b)
munkahelyek fenntartása és létrehozása a halászati területeken a diverzifikáció vagy a halászati ágazatban végbemenő változások eredményeként fellépő társadalmi-gazdasági nehézségekkel szembenéző területek gazdasági és társadalmi szerkezetátalakításának támogatása útján;
c)
a part menti környezet minőségének javítása;
d)
a halászati területek közötti nemzeti és transznacionális együttműködés előmozdítása.
(3) A támogatásra kiválasztott halászati területek korlátozott területűek, és általában kisebbek, mint a statisztikai célú területi egységek nómenklatúrájának (NUTS) létrehozásáról szóló, 2003. május 26-i 1059/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (20) értelmében vett NUTS 3 szintű statisztikai célú területi egység. A területnek kielégítő mértékben összefüggőnek kell lennie földrajzi, gazdasági és társadalmi szempontból.
(4) A támogatásnak elsősorban az alábbi jellemzőkkel bíró területeket kell megcéloznia:
a)
alacsony népsűrűség;
vagy
b)
hanyatló halászat;
vagy
c)
kis halászközösségek.
(5) A tagállam tájékoztatja a Bizottságot az ezen prioritási tengely értelmében finanszírozásra kiválasztott területekről, és rögzíti ezt az információt a 67. cikkben említett következő éves jelentésben.
44. cikk
Támogatásra jogosult intézkedések
(1) A halászati területek fenntartható fejlődése vonatkozásában az alábbiak jogosultak támogatásra:
a)
a halászati területek versenyképességének erősítése;
b)
gazdasági tevékenységek szerkezetátalakítása és átállítása, különösen az ökoturizmus ösztönzésével, feltéve, hogy ezek a tevékenységek nem eredményezik a halászati erőkifejtés növekedését;
c)
a tevékenységek diverzifikálása a halászok többirányú foglalkoztatásának ösztönzése útján, a halászati ágazaton kívüli új munkahelyek létrehozása révén;
d)
hozzáadott érték létrehozása a halászati termékek terén;
e)
a kis halászközösségek érdekeit szolgáló, a kisüzemi halászattal és turizmussal kapcsolatos infrastruktúra és szolgáltatások támogatása;
f)
a halászati területek környezetének védelme vonzerejének fenntartása érdekében, a tengerparti, halászattal foglalkozó apró falvak és községek újraélesztése és fejlesztése, valamint a természeti és építészeti örökség védelme és hangsúlyozása;
g)
a természeti vagy ipari katasztrófák által károsított halászati ágazat termelési potenciáljának helyreállítása;
h)
a halászati területek csoportjai közötti régióközi és transznacionális együttműködés előmozdítása, alapvetően a hálózatosodás és a legjobb gyakorlat terjesztése révén;
i)
szakmai készségek megszerzése, és a helyi fejlesztési stratégia előkészítésének és megvalósításának megkönnyítése;
j)
hozzájárulás a csoportok működési költségeihez.
(2) Az Alap az érintett prioritási tengely legfeljebb 15 %-a erejéig olyan intézkedéseket is finanszírozhat, amelyek például ösztönzik és javítják a szakmai készségeket, a munkavállalók alkalmazkodóképességét és elhelyezkedési lehetőségeit, különösen a nők javára, feltételezve, hogy ezek az intézkedések a fenntartható fejlesztési stratégia szerves részét képezik, és közvetlenül kapcsolódnak az (1) bekezdésben leírt intézkedésekhez.
(3) Az (1) bekezdés szerint nyújtott támogatás magában foglalhat az I., II. és III. fejezetben előirányzott intézkedéseket, a 23. és 24. cikkben meghatározott intézkedések kivételével. Az ezen intézkedésekkel összhangban álló műveletekhez nyújtott támogatás esetén az I., II. és III. fejezetben, valamint a II. mellékletben megállapított vonatkozó feltételeket és műveletenkénti hozzájárulási arányt kell alkalmazni.
(4) Az (1) bekezdés b) és c) pontjában, valamint a (2) bekezdésben említett támogatás kedvezményezettjeinek vagy a halászati ágazatban foglalkoztatott munkavállalóknak, vagy az ágazathoz kapcsolódó munkahellyel rendelkező személyeknek kell lenniük.
(5) A csoportok működési költségei általában nem haladhatják meg a halászati terület számára biztosított összköltségvetés 10 %-át. Ettől eltérve, a tagállamok dönthetnek ezen küszöbérték eseti alapon történő túllépéséről, különösen ha a csoportok nem hozhatók létre meglévő, tapasztalattal rendelkező szervezetek alapján.
(6) Amennyiben egy e cikk szerinti intézkedés más közösségi támogatási eszköz alapján is támogatásra jogosult, a tagállamnak operatív programja kidolgozása során egyértelművé kell tennie, hogy ezt az Alap vagy más közösségi támogatási eszköz támogatja-e.
45. cikk
Részvétel a halászati területek fenntartható fejlesztésében
(1) A halászati területek fenntartható fejlődését segítő intézkedéseket a köz- és magánszféra érintett, helyi társadalmi-gazdasági ágazataiból származó partnereit képviselő csoport (a továbbiakban: csoport) hajtja végre egy adott területen, és - az arányosság elvével összhangban - a támogatás lebonyolításához és a műveletek sikeres befejezésének biztosításához szükséges megfelelő igazgatási és pénzügyi kapacitással. A csoportnak minden lehetséges esetben létező, tapasztalatokkal rendelkező szervezeteken kell alapulnia.
(2) A csoport alulról felfelé történő megközelítésen alapuló, integrált helyi fejlesztési stratégát javasol és hajt végre, az irányító hatósággal egyetértésben.
(3) Az egy csoport által lefedett területnek összefüggőnek kell lennie, és elegendő kritikus tömeggel kell rendelkeznie az emberi, pénzügyi és gazdasági erőforrások vonatkozásában egy életképes helyi fejlesztési stratégia támogatásához.
(4) A helyi fejlesztési stratégia szerinti műveleteket a csoport választja ki, és azoknak összhangban kell lenniük a 44. cikkben meghatározott intézkedésekkel. A műveletek többségét a magánszektor vezeti.
(5) Intézményi struktúrájuk sajátos jellegétől függően a tagállamok vagy a régiók az információ terjesztése és különösen a bevált gyakorlat cseréje céljából ösztönözhetik a hálózatosodást.
V. FEJEZET
5. prioritási tengely: Technikai segítségnyújtás
46. cikk
Technikai segítségnyújtás
(1) A Bizottság kezdeményezésére és/vagy nevében, éves allokációjának legfeljebb 0,8 %-áig, az Alapból finanszírozhatók az e rendelet végrehajtásához szükséges előkészítő, monitoring-, igazgatási és technikai támogatási, értékelő, valamint ellenőrzési intézkedések.
Ezeknek az intézkedéseknek a végrehajtása az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 53. cikke (2) bekezdésével és az említett rendelet bármely egyéb rendelkezéseivel, valamint azon végrehajtási szabályaival összhangban történik, amelyek az Európai Unió általános költségvetése végrehajtásának ilyen formájára vonatkoznak.
Az említett intézkedések az alábbiakat foglalják magukban:
a)
értékelések, szakértői jelentések, statisztikák és tanulmányok, az Alap működésével kapcsolatos általános jellegűeket is beleértve;
b)
a partnereket, az Alap támogatásából részesülő kedvezményezetteket és a nyilvánosságot célzó intézkedések, beleértve a tájékoztató intézkedéseket is;
c)
a Közösségen belüli információterjesztésre, hálózatosodásra, figyelemfelhívásra, az együttműködés ösztönzésére és tapasztalatcserére irányuló intézkedések;
d)
az irányítást, monitoringot, ellenőrzést és értékelést szolgáló számítógépes rendszerek üzembe helyezése, üzemeltetése és összekapcsolása;
e)
az értékelési módszerek javítása és az e téren alkalmazott gyakorlatokra vonatkozó információcsere;
f)
a halászati területek fenntartható fejlesztésének szereplőivel transznacionális és közösségi hálózatok létrehozása, a tapasztalatcsere és a legjobb gyakorlat bátorítása, a transzregionális és transznacionális együttműködés ösztönzése és megvalósítása, valamint az információk terjesztése céljából.
(2) A tagállam kezdeményezésére az Alap az operatív programok teljes összegének 5 %-a erejéig finanszírozhat az operatív programok alá tartozó olyan tevékenységeket, amelyek az operatív programok támogatásának előkészítésével, irányításával, monitoringjával, értékelésével, nyilvánosságával és ellenőrzésével, valamint a hálózatosodással kapcsolatosak. Kivételes esetben és kellően indokolt körülmények között ez a küszöbérték túlléphető.
(3) A tagállam kezdeményezésére az Alap az operatív programok keretében finanszírozhat olyan intézkedéseket, amelyek azoknak a tagállamoknak az igazgatási képességeit javítják, amelyek valamennyi régiója támogatásra jogosult a konvergencia-célkitűzés értelmében.
(4) Az (1) bekezdésben előírt technikai segítségnyújtás típusait a 101. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban kell elfogadni.
V. CÍM
A SEGÍTSÉGNYÚJTÁS HATÉKONYSÁGA ÉS NYILVÁNOSSÁGA
I. FEJEZET
Az operatív programok értékelése
47. cikk
Általános rendelkezések
(1) Az operatív programot a 48., 49. és 50. cikk rendelkezéseinek értelmében előzetes, időközi és utólagos értékelésnek kell alávetni.
Az értékelések célja az, hogy javítsák az Alapból nyújtott támogatás minőségét és hatékonyságát, valamint az operatív program végrehajtását. Értékelik továbbá ezek hatását a 19. cikkben meghatározott irányadó elvek, a nemzeti stratégiai tervek megfelelő része és a tagállamokat érintő konkrét problémák vonatkozásában, miközben figyelembe veszik a fenntartható fejlődés igényeit a halászati ágazatban, valamint a környezeti hatást.
(2) Az Alapból nyújtott támogatás hatékonyságát az alábbi kritériumok alapján kell értékelni:
a)
az Alap általános hatása az e rendelet 4. cikkében meghatározott célkitűzésekre;
b)
az operatív programba belefoglalt prioritási tengelyek hatása.
(3) Az (1) bekezdés első albekezdésében meghatározott értékelési tevékenységeket a tagállam vagy a Bizottság felelőssége mellett végzik, ahogy az célszerű, összhangban az arányosság elvével, valamint a Bizottság és a tagállam közötti partnerség alapján.
(4) A tagállamok biztosítják az értékelések elvégzéséhez szükséges emberi és pénzügyi erőforrásokat, megszervezik a szükséges adatok előállítását és összegyűjtését, valamint felhasználják a monitoringrendszerből származó különböző típusú információkat.
(5) Az alkalmazandó értékelési módszereket és szabványokat a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban kell meghatározni.
(6) Az értékelést az 58. cikkben említett hatóságoktól független értékelőknek kell elvégezniük. Az eredményeket az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság dokumentumaihoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2001. május 30-i 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (21) rendelkezéseivel összhangban nyilvánosságra kell hozni, hacsak az értékelésért felelős hatóság ezt kifejezetten nem ellenzi.
(7) Az értékeléseket az operatív program technikai segítségnyújtási költségvetéséből finanszírozzák, amennyiben azokat a tagállam felelőssége mellett végzik, és a Bizottság technikai segítségnyújtási költségvetéséből, amennyiben azokat annak hatáskörében végzik.
48. cikk
Előzetes értékelés
(1) Az előzetes értékelés célja az összhang biztosítása a 19. cikkben meghatározott irányadó elvek, a nemzeti stratégiai terv megfelelő része és az operatív program között, valamint a költségvetési források operatív program szerinti felosztásának optimalizálása, és a programozás minőségének javítása.
(2) A tagállamok az előzetes értékelést az operatív programok szintjén végzik az arányosság elvével összhangban, és a 47. cikk (5) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározandó értékelési módszereknek és szabványoknak megfelelően.
(3) A tagállamok legkésőbb az operatív program benyújtásakor ismertetik az előzetes értékelést.
49. cikk
Időközi értékelés
(1) Az időközi értékelés célja az operatív program egészének vagy részének hatékonyságvizsgálata azzal a szándékkal, hogy a támogatás és a végrehajtás minőségének javítása céljából kiigazításokra kerülhessen sor.
(2) Az operatív program időközi értékelését az arányosság elvével összhangban végzik olyan naptári ütemezés alapján, amely lehetővé teszi, hogy figyelembe vegyék az észrevételeket a 16. cikkben említett stratégiai vita előkészítése céljából.
(3) Az időközi értékeléseket a tagállamok felelőssége mellett szervezik az irányító hatóságok kezdeményezésére, konzultálva a Bizottsággal, összhangban a 47. cikk (5) bekezdése szerinti eljárással összhangban meghatározandó értékelési módszerekkel és szabványokkal. Ezeket továbbítják az operatív program monitoringbizottsága és a Bizottság számára.
50. cikk
Utólagos értékelés
(1) Az utólagos értékelés az erőforrások hasznosításának fokát, az operatív program hatékonyságát és eredményességét, valamint annak hatását vizsgálja a 4. cikkben említett általános célkitűzések és a 19. cikkben meghatározott irányadó elvek vonatkozásában. Azonosítja azokat a tényezőket, amelyek hozzájárultak az operatív program végrehajtásának sikeréhez vagy kudarcához, megvizsgálva azt a fenntarthatóság és a legjobb gyakorlat szempontjából is.
(2) Az utólagos értékelést a Bizottság kezdeményezésére és felelőssége mellett végzik, konzultálva a tagállammal és az irányító hatósággal, amely összegyűjti az annak végrehajtásához szükséges információkat.
(3) Az utólagos értékelést legkésőbb 2015. december 31-ig kell befejezni.
II. FEJEZET
Tájékoztatás és nyilvánosság
51. cikk
Tájékoztatás és nyilvánosság
(1) A tagállamok tájékoztatást nyújtanak az operatív programról és a műveletekről, valamint a közösségi hozzájárulásról, és nyilvánosságra hozzák azokat. A tájékoztatás címzettje a közvélemény. Ennek célja a Közösség szerepének kiemelése és annak biztosítása, hogy az Alapból származó támogatás átlátható legyen.
(2) Az operatív programot irányító hatóság felelős ennek a következőképpen történő nyilvánosságra hozataláért:
a)
a program által nyújtott lehetőségekről, valamint a finanszírozáshoz való hozzáférés szabályairól és módszereiről tájékoztatja a potenciális kedvezményezetteket, a halászati ágazatban érdekelt szervezeteket, a szakmai szövetségeket, a gazdasági és társadalmi partnereket, a nemek közötti egyenlőség előmozdításában érintett szerveket és az érintett nem kormányzati szervezeteket, beleértve a környezetvédelmi szervezeteket is;
b)
tájékoztatja a kedvezményezetteket a közösségi hozzájárulás összegéről;
c)
tájékoztatja a közvéleményt arról, hogy a Közösség milyen szerepet játszik az operatív programban és annak eredményeiben.
(3) A tagállamok a 67. cikkben említett éves és záró jelentések keretében minden évben értesítik a Bizottságot az e cikk céljainak érdekében vállalt kezdeményezéseikről.
VI. CÍM
AZ ALAP PÉNZÜGYI HOZZÁJÁRULÁSA
I. FEJEZET
Az Alap hozzájárulása
52. cikk
Az állami támogatás intenzitása
Az állami támogatás maximális intenzitását az e rendelet II. mellékletében található táblázat tartalmazza.
53. cikk
Az Alap hozzájárulása
(1) Az Alap hozzájárulásának legmagasabb arányát és legmagasabb összegét az operatív programot elfogadó bizottsági határozat minden egyes prioritási tengely vonatkozásában a konvergencia- és a nem konvergencia-célkitűzés tekintetében külön rögzíti.
(2) Az Alap hozzájárulásának kiszámítása a teljes közkiadáshoz viszonyítva történik.
(3) Az Alap hozzájárulását prioritási tengelyenként határozzák meg. Az Alap hozzájárulásának felső határai a következők:
a)
az Alap által társfinanszírozott közkiadások 75 %-a a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra jogosult régiókban, a (7), (8) és (9) bekezdés rendelkezéseire is figyelemmel;
b)
a társfinanszírozott közkiadások 50 %-a a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra nem jogosult egyéb régiókban, a (7), (8) és (9) bekezdésre is figyelemmel.
Ettől eltérve a tagállamok az intézkedések szintjén régiónként egységes mértéket alkalmazhatnak az operatív programban.
(4) Az Alap minimális hozzájárulása prioritási tengelyenként a közkiadások 20 %-a.
(5) Az Alapból egy művelethez nyújtott támogatás minimális összege a művelet támogatására kiutalt közkiadások 5 %-a.
(6) Az Alapból egy művelethez nyújtott támogatások teljes összege nem lépheti túl a művelet támogatására allokált közkiadások 95 %-át.
(7) Amennyiben az Alapból finanszírozott műveletek a 24. vagy a 27. cikk hatálya alá tartoznak, amennyiben ezek a 21. cikk a) pontjának i. alpontjában hivatkozott halászati erőkifejtés kiigazítására irányuló terv részét képezik, vagy a 26. cikk (3) vagy (4) bekezdésének hatálya alá tartoznak, az Alap hozzájárulásának felső határa az 1. prioritási tengely esetében a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra jogosult régiókban legfeljebb 10 százalékponttal, a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra nem jogosult régiókban pedig legfeljebb 15 százalékponttal nő.
Ez a növekedés arányos az első albekezdésben szereplő műveletekre vonatkozó teljes kiadásnak az 1. prioritási tengely teljes kiadására vonatkozó arányával.
(8) Amennyiben az Alap által finanszírozott műveletek a 23. cikk hatálya alá tartoznak, az 1. prioritási tengely esetében a hozzájárulás felső határát a konvergencia-célkitűzés alapján támogatásra jogosult régiókban legfeljebb 10 százalékponttal a konvergencia-célkitűzés alapján támogatásra nem jogosult régiókban pedig legfeljebb 25 százalékponttal kell növelni.
Ez a növekedés arányos az első albekezdésben szereplő műveletekre vonatkozó teljes kiadásnak az 1. prioritási tengely teljes kiadására vonatkozó arányával.
(9) Amennyiben az Alap a távoli elhelyezkedésük miatt hátrányos helyzetben lévő távoli görög szigeteken, valamint a legkülső régiókban finanszíroz műveleteket, az Alap hozzájárulásának felső értéke valamennyi prioritási tengely esetében a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra jogosult régiókban legfeljebb 10 %-kal, a konvergencia-célkitűzés szerint támogatásra nem jogosult régiókban pedig 35 %-kal nő.
Valamennyi prioritási tengely esetében ez a növekedés arányos az első albekezdésben szereplő műveletekre vonatkozó teljes kiadásnak a prioritási tengely teljes kiadására vonatkozó arányával.
(10) A Bizottság kezdeményezésére vagy nevében végrehajtott technikai segítségnyújtási intézkedéseket 100 %-ban az Alap finanszírozza.
54. cikk
A halmozás tilalma
Az Alap által társfinanszírozott kiadás más közösségi pénzügyi eszközből nem kaphat támogatást.
55. cikk
A kiadások támogathatósága
(1) A kiadások az Alapból abban az esetben jogosultak támogatásra, ha az operatív program Bizottsághoz történő benyújtásának időpontja vagy 2007. január 1-je - a két időpont közül a korábbit kell figyelembe venni -, valamint 2015. december 31. között a kedvezményezettek ténylegesen kifizették azokat. A társfinanszírozott műveletek a támogatásra jogosultság kezdőnapját megelőzően nem fejeződhetnek be.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, a természetbeni hozzájárulások, az értékcsökkenés és az általános költségek a kedvezményezett által a műveletek végrehajtása során kifizetett költségnek tekinthetők az alábbi feltételekkel:
a)
a költségek elszámolhatóságára vonatkozó, a (4) bekezdés szerint megállapított szabályok előírják az ilyen költségek elszámolhatóságát;
b)
a költség összegét számlákkal megegyező bizonyító erejű számviteli bizonylatokkal igazolják;
c)
természetbeni hozzájárulások esetén az alapokból származó társfinanszírozás nem haladja meg a teljes elszámolható költségnek az említett hozzájárulások nélküli értékét.
(3) A kiadások csak akkor jogosultak az Alapból származó hozzájárulásra, ha azok az irányító hatóság által - a monitoringbizottság előre rögzített kritériumainak megfelelően - kiválasztott műveletekből származnak.
A valamely operatív programnak a 18. cikkben említett felülvizsgálatakor felmerülő új kiadás az operatív program felülvizsgálatára vonatkozó kérelemnek a Bizottsághoz történő benyújtásának napjától jogosult támogatásra.
(4) A kiadások támogathatóságára vonatkozó szabályokat nemzeti szinten kell megállapítani az e rendeletben előírt kivételekre is figyelemmel. Ezek a szabályok az operatív program keretében bejelentett kiadások egészére vonatkoznak.
(5) Az alábbi kiadások nem jogosultak támogatásra:
a)
hozzáadottérték-adó a vissza nem téríthető hozzáadottérték-adó kivételével, amennyiben azt ténylegesen és végérvényesen a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról - közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (22) 4. cikke (5) bekezdésének első albekezdésében említett nem adóköteles személytől eltérő kedvezményezettek viselik;
b)
hitelkamat, a (8) bekezdés sérelme nélkül;
c)
az érintett műveletre vonatkozó teljes elszámolható költség több mint 10 %-át kitevő földvásárlás;
d)
lakhatás.
(6) E cikk (1), (3) és (4) bekezdése a 46. cikk (1) bekezdésének rendelkezéseit nem érinti.
(7) A kedvezményezett számára kiadással nem járó műveletek tekintetében az Alapból származó hozzájárulásra jogosult kiadás a kedvezményezettnek nyújtott állami támogatás.
(8) Az (5) bekezdés b) pontjától eltérve, az Alapból származó hozzájárulás a vissza nem térítendő közvetlen támogatástól eltérő formában is nyújtható. A részletes szabályokat a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban kell meghatározni.
56. cikk
A műveletek tartóssága
(1) A tagállam vagy az irányító hatóság biztosítja, hogy egy művelet csak akkor tarthatja meg az Alapból származó hozzájárulást, ha a műveletet illetően az illetékes nemzeti hatóságok vagy az irányító hatóság finanszírozási határozatát követő öt éven belül nem történik olyan jelentős módosulás, amely
a)
a művelet jellegét vagy végrehajtásának feltételeit érinti, vagy egy cégnek vagy közjogi szervezetnek jogtalan előnyt biztosít;
b)
valamely infrastruktúraegység tulajdonjogának jellegében bekövetkezett változásból vagy egy termelőtevékenység megszűnéséből vagy áthelyezéséből ered.
(2) Az irányító hatóság a 67. cikkben említett éves végrehajtási jelentésben tájékoztatja a Bizottságot az (1) bekezdésben említett módosulások bármelyikéről.
(3) A jogosulatlanul kifizetett összegeket a VIII. cím II. és III. fejezetének megfelelően vissza kell fizettetni.
(4) A tagállamok és a Bizottság biztosítják, hogy az olyan vállalkozások, amelyek valamely termelőtevékenység tagállamon belüli vagy másik tagállamba irányuló átvitelét követően a (3) bekezdésnek megfelelően visszafizetési eljárás tárgyát képezik vagy képezték, ne részesüljenek az Alapból származó hozzájárulásból.
VII. CÍM
IRÁNYÍTÁS, MONITORING ÉS ELLENŐRZÉS
I. FEJEZET
Irányítási és ellenőrzési rendszerek
57. cikk
Az irányítási és az ellenőrzési rendszerek általános alapelvei
(1) Az operatív programok tagállamok által felállított irányítási és ellenőrzési rendszerei az alábbiakról rendelkeznek:
a)
az irányításban és az ellenőrzésben érintett szervezetek feladatainak meghatározása, valamint a feladatok megosztása az egyes szervezeteken belül;
b)
a feladatoknak ezen szervezetek közötti és e szervezeteken belüli elkülönítése elvének tiszteletben tartása;
c)
az operatív program keretében bejelentett kiadások helytállóságát és szabályszerűségét szavatoló eljárások;
d)
megbízható számviteli, monitoring- és pénzügyi jelentéstételi rendszerek számítógépes formában;
e)
jelentési és monitoringrendszer olyan esetben, amikor a felelős szervezet egy másik szervezetet bíz meg a feladatok elvégzésével;
f)
a rendszerek működésének ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések;
g)
megfelelő ellenőrzési nyomvonalat biztosító rendszerek és eljárások;
h)
a szabálytalanságok esetére és a jogosulatlanul kifizetett összegek visszafizettetésére vonatkozó jelentéstételi és monitoringeljárások.
(2) Az e) és f) pontban megállapított intézkedések arányosak az érintett operatív programra allokált közkiadások teljes összegével.
58. cikk
A hatóságok kijelölése
(1) Az operatív program számára a tagállam kijelöli a következőket:
a)
irányító hatóság, amely az operatív programot irányítja;
b)
igazoló hatóság, amely a Bizottság részére történő megküldést megelőzően igazolja a költségnyilatkozatokat és a kifizetés iránti kérelmeket;
c)
az operatív program ellenőrző hatósága, amely működésében független a tagállam által kijelölt irányító és igazoló hatóságtól, valamint amely az irányítási és ellenőrzési rendszer eredményes működésének ellenőrzéséért felel.
(2) A tagállam kijelölhet egy vagy több közreműködő szervezetet arra, hogy az irányító vagy az igazoló hatóság egyes feladatait vagy valamennyi feladatát a megfelelő hatóság felelőssége mellett elvégezze.
(3) A tagállam megállapítja az (1) bekezdésben említett hatóságokkal való kapcsolatának, valamint azok Bizottsággal való kapcsolatának a szabályait.
(4) Az 57. cikk (1) bekezdésének b) pontjára is figyelemmel az (1) bekezdésben említett egyes hatóságok vagy valamennyi hatóság egyazon szervezetben összevonható.
59. cikk
Az irányító hatóság feladatai
Az irányító hatóság felelős az operatív programnak a megbízható pénzügyi gazdálkodás elvével összhangban történő irányításáért és végrehajtásáért, és különösen a következőkért:
a)
annak biztosítása, hogy a finanszírozásra kiválasztott műveletek összhangban álljanak az operatív programra alkalmazandó feltételekkel, valamint az alkalmazandó közösségi és nemzeti szabályoknak végrehajtásuk teljes időtartama alatt megfeleljenek;
b)
a társfinanszírozott termékek és szolgáltatások teljesítésének vizsgálata, valamint annak vizsgálata, hogy a kedvezményezettek által bejelentett kiadások valóban felmerültek, és a közösségi és nemzeti szabályoknak megfelelnek; az egyedi műveletek helyszíni ellenőrzése a Bizottság által a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően elfogadandó részletes szabályokkal összhangban mintavételi alapon is elvégezhető;
c)
annak biztosítása, hogy rendelkezésre álljon az operatív program minden egyes műveletének számviteli nyilvántartását számítógépes formában nyilvántartó és tároló rendszer, valamint hogy a pénzügyi irányításhoz, monitoringhoz, vizsgálathoz, ellenőrzéshez és értékeléshez szükséges végrehajtási adatok gyűjtése megtörténjen;
d)
annak biztosítása, hogy a kedvezményezettek és a műveletek végrehajtásába bevont egyéb szervezetek - a nemzeti számviteli szabályok sérelme nélkül - vagy külön számviteli rendszert, vagy a művelettel kapcsolatos valamennyi ügylet számára megfelelő számviteli kódot alkalmazzanak;
e)
annak biztosítása, hogy az operatív programoknak a 48. és 49. cikkben említett értékelései a 47. cikkel összhangban történjenek;
f)
eljárások kidolgozása annak érdekében, hogy a megfelelő ellenőrzési nyomvonal biztosításához előírt valamennyi, kiadási és ellenőrzési dokumentumot a 87. cikkben előírt követelményeknek megfelelően megőrizzék;
g)
annak biztosítása, hogy az igazoló és az ellenőrző hatóság a kiadásokkal kapcsolatban igazolás és ellenőrzés céljából folytatott eljárásokról és ellenőrzésekről valamennyi szükséges információt megkapja;
h)
a monitoringbizottság munkájának segítése és az ahhoz szükséges dokumentumok biztosítása annak érdekében, hogy az az operatív program végrehajtásának minőségét - figyelemmel annak konkrét céljaira - felügyelhesse;
i)
az éves és záró végrehajtási jelentések elkészítése, valamint - a monitoringbizottság általi jóváhagyásukat követően - a Bizottsághoz történő benyújtása;
j)
az 51. cikkben megállapított, tájékoztatásra és nyilvánosságra vonatkozó követelmények betartásának biztosítása.
60. cikk
Az igazoló hatóság feladatai
Az operatív program igazoló hatósága különösen az alábbiakért felel:
a)
az igazolt kiadási kimutatások és kifizetés iránti kérelmek elkészítése és azok benyújtása a Bizottsághoz;
b)
annak igazolása, hogy:
i.
a költségnyilatkozat pontos, megbízható számviteli rendszerekből származik, és ellenőrizhető bizonylatokon alapul;
ii.
a bejelentett kiadások megfelelnek az alkalmazandó közösségi és nemzeti szabályoknak, és a programra alkalmazandó kritériumokkal összhangban finanszírozás céljából kiválasztott, valamint az alkalmazandó közösségi és nemzeti szabályoknak megfelelő műveletek tekintetében merültek fel;
c)
meggyőződés arról, hogy a költségnyilatkozatokban szereplő kiadásokkal kapcsolatban folytatott eljárásokról és ellenőrzésekről kapott információ megfelelő alapot nyújt az igazoláshoz;
d)
igazolás céljából az ellenőrző hatóság által vagy annak felelőssége mellett elvégzett valamennyi ellenőrzés eredményének figyelembevétele;
e)
a Bizottsághoz benyújtott kiadásokra vonatkozó számviteli nyilvántartások számítógépes formában történő tárolása;
f)
a visszafizetendő, valamint a művelethez történő hozzájárulás egészének vagy egy részének visszavonásából eredő összegek nyilvántartása. Az operatív program lezárását megelőzően visszafizetett összegeket, amelyeket a 97. cikknek megfelelően végzett pénzügyi korrekciókat követően az Európai Unió általános költségvetésébe kell visszafizetni, a következő költségnyilatkozatból kell levonni.
61. cikk
Az ellenőrző hatóság feladatai
(1) Az operatív program ellenőrző hatósága különösen a következőkért felelős:
a)
annak biztosítása, hogy az operatív program irányítási és ellenőrzési rendszere eredményes működésének vizsgálata céljából ellenőrzéseket végezzen;
b)
annak biztosítása, hogy a műveleteknek a igazolt költségek ellenőrzése céljából történő ellenőrzését megfelelő minta alapján végezzék el;
c)
az a) és b) pontban említett ellenőrzéseket végrehajtó szervezetekre, a használni kívánt módszerre, a műveletek ellenőrzését szolgáló mintavételi módszerre és az ellenőrzések indikatív tervezésére kiterjedő ellenőrzési stratégia benyújtása a Bizottsághoz az operatív program jóváhagyásától számított kilenc hónapon belül, a főbb szervezetek ellenőrzésének és az ellenőrzéseknek a programozási időszak során történő egyenletes megoszlásának biztosítása érdekében;
d)
annak biztosítása, hogy az irányító hatóság és az igazoló hatóság az elvégzett ellenőrzésekre vonatkozó valamennyi szükséges információt megkapja;
e)
2008 és 2015 között minden év december 31-ig
i.
éves ellenőrzési jelentés benyújtása a Bizottsághoz, amely megállapítja az adott év június 30-án végződő, megelőző 12 hónapos időtartam során az operatív program ellenőrzési stratégiájával összhangban végzett ellenőrzések eredményeit, és beszámol a program irányítási és ellenőrzési rendszerében feltárt esetleges hiányosságokról. Az első jelentést, amely a 2007. január 1-jétől2008. június 30-ig tartó időszakra vonatkozik, 2008. december 31-ig kell benyújtani. A 2015. július 1-jét követően végzendő ellenőrzésekre vonatkozó információkat az f) pontban említett, zárónyilatkozatot alátámasztó záró ellenőrzési jelentés tartalmazza;
ii.
az ellenőrző hatóság felelőssége mellett végzett ellenőrzések alapján vélemény kiadása arra vonatkozóan, hogy az irányítási és ellenőrzési rendszer eredményesen működik ahhoz, hogy megfelelő biztosítékul szolgáljon arra, hogy a Bizottsághoz benyújtott költségnyilatkozatok helytállók, következésképpen megfelelő biztosítékot nyújt arra, hogy az azok alapjául szolgáló ügyletek jogszerűek és szabályosak;
iii.
amennyiben ez a 85. cikk szerint alkalmazandó, az érintett kiadások jogszerűségét és szabályszerűségét értékelő, részleges zárónyilatkozat benyújtása;
f)
zárónyilatkozat benyújtása a Bizottsághoz legkésőbb 2017. március 31-ig, amely értékeli a végső egyenleg átutalási igénylés érvényességét, valamint a záró költségnyilatkozat alapjául szolgáló ügyletek jogszerűségét és szabályszerűségét, és amelyet záró ellenőrzési jelentésnek kell alátámasztania.
(2) Az ellenőrző hatóság biztosítja, hogy az ellenőrzési tevékenység során figyelembe vegyék a nemzetközileg elfogadott, ellenőrzésre vonatkozó standardokat.
(3) Amennyiben az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett ellenőrzéseket az ellenőrző hatóságtól eltérő szervezet végzi, az ellenőrző hatóság biztosítja, hogy e szervezetek a szükséges funkcionális függetlenséggel rendelkezzenek.
(4) A Bizottság a kézhezvételt követő legfeljebb három hónapon belül megteszi észrevételeit az (1) bekezdés c) pontja értelmében benyújtott ellenőrzési stratégiára vonatkozóan. Amennyiben a Bizottság ezen időszakon belül nem tesz észrevételt, a stratégiát elfogadottnak kell tekinteni.
II. FEJEZET
Monitoring
62. cikk
A monitoring alapelvei
(1) A monitoring az operatív program megfelelő végrehajtásának vizsgálatából áll.
(2) A monitoringot elsődlegesen a monitoringbizottság és az irányító hatóság végzi.
(3) A Bizottság a monitoringban a monitoringbizottságban való tevékenységén és az operatív program éves felülvizsgálatán keresztül vesz részt, amely különösen az éves végrehajtási és ellenőrzési jelentés elemzését tartalmazza.
(4) A Bizottság és a tagállamok közötti, e célból folytatott adatcsere a 102. cikkben említett végrehajtási szabályoknak megfelelően elektronikus formában történik.
63. cikk
A monitoringbizottság
A tagállam az irányító hatósággal egyetértésben hozza létre a monitoringbizottságot az operatív program számára, partnerekkel a 8. cikk szerinti konzultációt követően. A monitoringbizottság felállítására az operatív program jóváhagyásárról szóló határozatról a tagállamnak küldött értesítést követő három hónapon belül kerül sor.
A monitoringbizottság az érintett tagállam intézményi, jogi és pénzügyi keretein belül elkészíti eljárási szabályzatát, és az irányító hatósággal egyetértésben elfogadja azt annak érdekében, hogy feladatait e rendeletnek megfelelően lássa el.
64. cikk
Összetétel
(1) A monitoringbizottság elnöki tisztségét a tagállam vagy az irányító hatóság egy képviselője tölti be.
A monitoringbizottság összetételét a tagállam - a 8. cikk (1) bekezdésének értelmében -, valamint az irányító hatóság határozza meg.
(2) Saját kezdeményezésére a Bizottság képviselője részt vehet a monitoringbizottság munkájában tanácsadói minőségben.
65. cikk
Feladatok
A monitoringbizottság meggyőződik az operatív programok végrehajtásának hatékonyságáról és minőségéről a következő rendelkezések szerint:
a)
az operatív program jóváhagyásától számított hat hónapon belül megvizsgálja és jóváhagyja a finanszírozott műveletek kiválasztási kritériumait, és jóváhagyja ezen kritériumoknak a programozási igények szerinti bármely felülvizsgálatát;
b)
az irányító hatóság által benyújtott dokumentumok alapján rendszeres időközönként felülvizsgálja az operatív program konkrét céljainak megvalósítása felé tett előrelépést;
c)
megvizsgálja a végrehajtás eredményeit, különösen az egyes prioritási tengelyek mentén kitűzött célok elérését, valamint a 49. cikkben említett időközi értékeléseket;
d)
megvizsgálja és jóváhagyja a végrehajtásra vonatkozó, a 67. cikkben említett éves és zárójelentéseket, mielőtt azokat a Bizottság számára elküldenék;
e)
tájékoztatást kap az éves ellenőrzési jelentésről és a Bizottság esetleges vonatkozó megjegyzéseiről, amelyeket az említett jelentés vizsgálata alapján tett;
f)
a tagállam kezdeményezésére a monitoringbizottságot tájékoztatni lehet a 16. cikk (1) bekezdésében említett, a Bizottságnak írásban benyújtott információkról;
g)
az irányító hatóságnak javasolhatja az operatív program bármely olyan felülvizsgálatát vagy vizsgálatát, amely elősegíthetné az Alap 4. cikkben meghatározott célkitűzéseinek elérését, illetve a program irányításának javítását, a pénzügyi irányítást is beleértve;
h)
megvizsgálja és jóváhagyja az Alapból származó hozzájárulásról szóló bizottsági határozat tartalmának módosítását célzó javaslatokat.
66. cikk
A monitoringra vonatkozó rendelkezések
(1) Az irányító hatóság és a monitoringbizottság szavatolja az operatív program végrehajtásának minőségét.
(2) Az irányító hatóság és a monitoringbizottság az ellenőrzést a pénzügyi indikátorok és az operatív programban meghatározott - a 20. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett - indikátorok alapján végzi.
(3) Amennyiben a támogatás jellege lehetővé teszi, a statisztikai adatokat nemek szerinti bontásban és a kedvezményezett vállalkozásainak mérete szerinti bontásban kell feltüntetni.
(4) A Bizottság és a tagállamok közötti, e célból folytatott adatcsere a 102. cikkben említett végrehajtási szabályoknak megfelelően elektronikus formában történik.
67. cikk
Az éves és a záró végrehajtási jelentések
(1) Minden év június 30-ig - és első alkalommal 2008-ban - az irányító hatóság az operatív program végrehajtásáról éves jelentést, 2017. március 31-ig pedig zárójelentést küld a Bizottságnak.
(2) Az (1) bekezdésben említett jelentések, annak érdekében, hogy világos áttekintést adjanak az operatív program végrehajtásáról, a következő információkat tartalmazzák:
a)
az operatív program és a prioritások megvalósítása terén elért, azok egyedi, ellenőrizhető céljaihoz viszonyított előrehaladás, a 20. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett, a prioritási tengelyre vonatkozó indikátorok felhasználása révén számszerűsített formában mindenhol és mindenkor, ahol és amikor ez lehetséges;
b)
a támogatás végrehajtására közvetlen hatással lévő általános helyzet változása, különösen a jelentős társadalmi-gazdasági fejlődést, a nemzeti, regionális vagy ágazati politikák változásait, és ahol szükséges, azoknak az Alapból és az egyéb pénzügyi eszközökből származó támogatások közötti összhangot befolyásoló következményei;
c)
az operatív program pénzügyi lebonyolítása, minden egyes prioritási tengelyre, a konvergencia-célkitűzés és a nem konvergencia-célkitűzés vonatkozásában elkülönítetten részletezve a következőket:
i.
a kedvezményezettek által kifizetett kiadások, ideértve az irányító hatóságnak eljuttatott kifizetési kérelmekben feltüntetett kiadásokat, valamint a megfelelő közpénzből való hozzájárulást is;
ii.
a Bizottságtól kapott összes kifizetés és a 66. cikk (2) bekezdésében hivatkozott pénzügyi indikátorok számszerűsítése;
és
iii.
a kedvezményezetteknek folyósított kifizetésekért felelős szervezet által kifizetett kiadások;
d)
az irányító hatóság és a monitoringbizottság által a végrehajtás minőségének és hatékonyságának biztosítása érdekében tett lépések, különösen:
i.
ellenőrzési és értékelési intézkedések, beleértve az adatgyűjtésre vonatkozó szabályokat is;
ii.
összefoglaló az operatív program végrehajtása során felmerült jelentősebb problémákról és a hozott intézkedésekről, beleértve a 69. cikk (2) bekezdése értelmében tett észrevételekre adott választ is;
iii.
a technikai segítségnyújtás felhasználása;
e)
az operatív program nyilvánosságának biztosítására hozott intézkedések;
f)
az operatív program végrehajtási szakasza során az irányító hatóság vagy más hatóság részére a 96. cikk (2) bekezdésében említett megszüntetést követően kiutalt támogatás felhasználása;
g)
olyan esetek, amelyek során kiderült, hogy az 56. cikkben említett lényeges módosításról van szó;
h)
tájékoztatás az operatív program végrehajtása során felmerült és a közösségi jognak való megfeleléssel összefüggő jelentősebb problémákról, valamint az azok kezelésére hozott intézkedésekről;
A Bizottsághoz eljuttatott információk terjedelme az érintett operatív program közkiadásának teljes összegével arányos. Adott esetben ezek az információk összefoglaló formájában is átadhatók.
A b), d), e), f) és g) pontban említett információkat - amenyiben a korábbi jelentéshez képest nem volt számottevő módosítás - nem kell a jelentésbe foglalni.
(3) Az (1) bekezdésben említett jelentések akkor tekinthetők elfogadhatónak, ha azok a (2) bekezdésben felsorolt valamennyi információt tartalmazzák. A Bizottság tizenöt munkanapon belül értesíti a tagállamot e jelentés elfogadhatóságáról.
(4) A Bizottság az irányító hatóság által benyújtott, a végrehajtásról szóló éves jelentés tartalmáról a benyújtást követő két hónapon belül határoz. Az operatív program zárójelentésére vonatkozó határidő öt hónap. Amennyiben a Bizottság az előírt határidőn belül nem ad választ, a jelentést elfogadottnak kell tekinteni.
68. cikk
A Bizottság éves beszámolója
(1) Minden év december 31-ig, és első alkalommal 2008-ban, a Bizottság beszámolót küld az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, valamint a Régiók Bizottságának e rendelet végrehajtásának előző évi előrehaladásáról.
(2) Ez a jelentés összegezi az operatív programok végrehajtásával kapcsolatos legfontosabb fejleményeket, tendenciákat és kihívásokat.
(3) A Bizottság éves jelentése tartalmazza továbbá:
a)
az Alap tevékenységeinek összefoglalóját tagállamonként, beleértve az előirányzatokra vonatkozó kötelezettségvállalásokat és kifizetéseket, valamint a technikai segítségnyújtásnak a Bizottság és a tagállamok általi felhasználását;
b)
az Alapnak a strukturális alapokkal és az EMVA-val való koordinálásának értékelését;
c)
amint rendelkezésre állnak, a 49. cikkben előírt értékelések megállapításait;
d)
amikor a negyedik éves jelentést benyújtották, és ismét, amikor a programozás záróévére vonatkozó jelentést benyújtották, a tagállamok által felállított irányítási és ellenőrzési rendszerekre vonatkozó, a Bizottság nevében végrehajtott ellenőrzések összegzését, és a tagállamok által végzett, az Alapból nyújtott támogatásokra vonatkozó ellenőrzések eredményét, valamint adott esetben, a pénzügyi korrekciókat.
(4) A jelentés a tagállamok éves jelentésére és bármely más rendelkezésre álló információra vonatkozó bizottsági vizsgálaton és értékelésen alapul. E jelentésnek különösen 2012-ben a 16. cikk (1) bekezdésében említett stratégiai vita és bármely más rendelkezésre álló információ eredményére is kell alapulnia. A jelentés felsorolja a tagállamok és a Bizottság által foganatosított vagy foganatosítandó intézkedéseket, ezáltal lehetővé téve a jelentésben szereplő ténymegállapításokat követő megfelelő intézkedéseket.
69. cikk
A programok éves vizsgálata
(1) A 67. cikkben említett éves végrehajtási jelentés benyújtásakor és a Bizottság véleményének figyelembevételével a Bizottság és az irányító hatóság a végrehajtás javítása érdekében minden évben megvizsgálja az operatív program végrehajtásában történt előrelépést, az előző évben elért főbb eredményeket, a pénzügyi lebonyolítást és más tényezőket.
Vizsgálható továbbá - adott esetben az ellenőrző hatóság részvételével - az irányítási és ellenőrzési rendszer bármely olyan vonatkozása, amely a 61. cikk (1) bekezdése e) pontjának i. alpontjában említett éves ellenőrzési jelentésben felmerült.
(2) Az (1) bekezdésben említett vizsgálatot követően - és adott esetben az ellenőrző hatóság részvételével - a Bizottság észrevételeket tehet a tagállam és az irányító hatóság számára, amelyek ezekről tájékoztatják a monitoringbizottságot. A tagállam tájékoztatja a Bizottságot az ezen észrevételekre válaszul hozott intézkedésekről.
(3) Amikor a 2000 és 2006 közötti programozási időszakra adott támogatásokra vonatkozó utólagos értékelések rendelkezésre állnak, az átfogó eredmény a következő éves vizsgálat keretében megvizsgálandó.
III. FEJEZET
A tagállamok és a Bizottság hatásköre
1. szakasz
A tagállamok hatásköre
70. cikk
Irányítás és ellenőrzés
(1) Az operatív programok irányításának és ellenőrzésének biztosításáért különösen az alábbi intézkedések útján, a tagállamok felelősek:
a)
annak biztosítása, hogy az operatív programok irányítási és ellenőrzési rendszerét az 57-61. cikknek megfelelően hozzák létre, valamint azok eredményesen működnek;
b)
a szabálytalanságok megelőzése, feltárása és korrigálása, valamint a jogosulatlanul kifizetett összegek - adott esetben a késedelmi kamatokkal együtt történő - visszafizettetése. Erről a tagállamok értesítik a Bizottságot, amelyet folyamatosan tájékoztatnak az államigazgatási és bírósági eljárások előrehaladásáról.
(2) Ha a kedvezményezett számára jogosulatlanul kifizetett összeget nem lehet visszafizettetni, a tagállam felelős az elveszett összegeknek az Európai Közösségek általános költségvetésébe történő visszafizetéséért, kivéve, ha megállapítást nyer, hogy a felmerült veszteséget nem a tagállam által elkövetett hiba vagy gondatlanság okozta.
71. cikk
Az irányítási és ellenőrzési rendszerek felállítása
(1) A tagállamok az első időközi átutalási kérelem benyújtása előtt vagy az operatív program jóváhagyását követő legkésőbb tizenkét hónapon belül benyújtják a Bizottságnak a rendszerek leírását, amely különösen az alábbiak felépítését és eljárásait tartalmazza:
a)
az irányító és igazoló hatóságok, valamint a közreműködő szervezetek;
b)
az ellenőrző hatóság és egyéb, annak hatáskörében ellenőrzéseket végző szervezetek.
(2) Ezt a leírást egy, a rendszerek felállításáról szóló értékelés eredményeit, valamint az 57-61. cikknek való megfelelésről szóló véleményt ismertető jelentés kíséri. Amennyiben a vélemény fenntartásokat tartalmaz, a jelentés megjelöli a hiányosságok súlyosságát. A tagállam tájékoztatja a Bizottságot a meghozandó korrekciós intézkedésekről és azok végrehajtásának ütemezéséről, valamint ezt követően megerősíti, hogy az intézkedéseket foganatosították és a megfelelő fenntartásokat visszavonták.
Az első albekezdésben említett jelentést elfogadottnak kell tekinteni és az első időközi átutalást teljesíteni kell az alábbi körülmények fennállta esetén:
a)
a jelentés kézhezvételétől számított három hónapon belül, amennyiben az első albekezdésben említett vélemény nem tartalmaz fenntartást, valamint a Bizottság észrevételének hiányában;
b)
amennyiben a vélemény fenntartást tartalmaz, annak a Bizottság számára történő megerősítésekor, hogy a rendszerek kulcsfontosságú elemeire vonatkozó korrekciós intézkedéseket végrehajtották, és az érintett fenntartásokat visszavonták, valamint ha a megerősítés napjától számított három hónapon belül a Bizottság nem tesz észrevételt.
Amennyiben a fenntartások egyetlen prioritási tengelyre vonatkoznak, az első időközi átutalást az operatív program egyéb, a fenntartás által nem érintett prioritási tengelyei tekintetében kell teljesíteni.
(3) A (2) bekezdésben említett jelentést és véleményt az ellenőrző hatóság, vagy az irányító hatóságtól és az igazoló hatóságtól funkcionálisan független közjogi vagy magánjogi szervezet állítja ki, amely feladatát a nemzetközileg elfogadott, ellenőrzésre vonatkozó standardoknak megfelelően végzi.
2. szakasz
A bizottság feladatai
72. cikk
A Bizottság hatásköre
(1) A Bizottság a 71. cikkben meghatározott eljárással összhangban meggyőződik arról, hogy a tagállamok az 57-61. cikknek megfelelő irányítási és ellenőrzési rendszereket felállították, valamint arról, hogy - az éves ellenőrzési jelentések, az ellenőrző hatóság éves véleménye és saját ellenőrzései alapján - az operatív programok végrehajtási időszaka során a rendszerek eredményesen működnek.
(2) A tagállamok által végzett ellenőrzések sérelme nélkül a Bizottság tisztviselői vagy a Bizottság meghatalmazott képviselői helyszíni ellenőrzések során - a sürgős esetek kivételével - legalább tíz munkanappal előre történő előzetes értesítést követően megvizsgálhatják az irányítási és ellenőrzési rendszerek eredményes működését, amely ellenőrzések magukban foglalhatják az operatív programban szereplő műveletek ellenőrzését is. Ezeken az ellenőrzéseken a tagállam tisztviselői vagy meghatalmazott képviselői is részt vehetnek.
A Bizottság helyszíni ellenőrzések végzésére kellően feljogosított tisztviselői vagy meghatalmazott képviselői hozzáférnek az Alap által finanszírozott kiadásokkal kapcsolatos könyvekhez és valamennyi egyéb dokumentumhoz, ideértve az elektronikus adathordozón összeállított vagy kapott és rögzített dokumentumokat és metaadatokat is.
A fent említett ellenőrzési hatáskör nem érinti azon nemzeti rendelkezések alkalmazását, amelyek egyes intézkedéseket a nemzeti jogszabályokban külön meghatározott személyek számára tartanak fenn. A Bizottság meghatalmazott képviselői nem vesznek részt többek között olyan házkutatásokban vagy személyek hivatalos kihallgatásában, amelyek az érintett tagállam nemzeti jogszabályainak keretében zajlanak. Az így szerzett információkhoz azonban hozzáférnek.
(3) A Bizottság felkérheti a tagállamot, hogy a rendszerek eredményes működésének, vagy egy, illetve több ügylet helytállóságának ellenőrzése céljából helyszíni ellenőrzést végezzen. Ezeken az ellenőrzéseken a Bizottság tisztviselői vagy meghatalmazott képviselői is részt vehetnek.
73. cikk
A tagállamok ellenőrző hatóságaival folyatott együttműködés
(1) A Bizottság és az operatív program ellenőrző hatóságai ellenőrzési terveik és módszereik összehangolása érdekében együttműködnek, és az erőforrások lehető legjobb kihasználása, valamint a munka indokolatlan megismétlésének elkerülése érdekében haladéktalanul kicserélik az irányítási és ellenőrzési rendszereken végzett ellenőrzéseik eredményeit.
A Bizottság és az ellenőrző hatóság rendszeresen, eltérő megegyezésük hiányában évente legalább egy alkalommal találkozik abból a célból, hogy együttesen megvizsgálják a 61. cikk értelmében benyújtott éves ellenőrzési jelentést és véleményt, valamint véleményt cseréljenek az operatív programok irányításának és ellenőrzésének javításával kapcsolatos kérdésekről.
(2) Saját ellenőrzési stratégiájának meghatározásakor a Bizottság megjelöli azokat az operatív programokat, amelyek esetében a rendszer megfelelőségéről a 71. cikk (2) bekezdése szerint kiadott vélemény nem tartalmaz fenntartásokat, vagy amelyekkel kapcsolatosan a fenntartásokat a korrekciós intézkedések meghozatalát követően visszavonták, amennyiben az ellenőrző hatóság ellenőrzési stratégiája kielégítő, valamint amennyiben a Bizottság és a tagállamok ellenőrzéseinek eredményei az irányítási és ellenőrzési rendszer eredményesen működésére megfelelő biztosítékul szolgálnak.
(3) E programok esetében a Bizottság úgy dönthet, hogy a rendszerek eredményes működésének megítélése tekintetében elsődlegesen a 61. cikk (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontjában említett véleményre támaszkodik, és hogy saját helyszíni ellenőrzéseket kizárólag abban az esetben végez, ha bizonyíték van arra, hogy a rendszer olyan hiányosságokat mutat, amelyek érintik a Bizottság számára arra az évre igazolt költségeket, amelyre vonatkozóan a 61. cikk (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontja szerinti olyan véleményt adtak, amely nem tartalmaz hiányosságokra vonatkozó fenntartásokat.
A Bizottság, amennyiben így dönt, ennek megfelelően tájékoztatja az érintett tagállamot. Ha hiányosságokra utaló bizonyíték van, a Bizottság megkövetelheti, hogy a tagállam a 72. cikk (3) bekezdésével összhangban végezzen ellenőrzést, vagy a 72. cikk (2) bekezdése alapján saját maga végezheti el az ellenőrzést.
VIII. CÍM
PÉNZÜGYI IRÁNYÍTÁS
I. FEJEZET
Pénzügyi irányítás
1. szakasz
Költségvetési kötelezettségvállalások
74. cikk
Költségvetési kötelezettségvállalások
Az operatív programokban a közösségi költségvetési kötelezettségvállalásokat (a továbbiakban: költségvetési kötelezettségvállalások) a 2007. január 1. és 2013. december 31. közötti időszakban minden konvergencia-célkitűzés és nem konvergencia-célkitűzés tekintetében éves alapon kell végrehajtani. Az első költségvetési kötelezettségvállalás az operatív program jóváhagyására vonatkozó bizottsági határozat elfogadása előtt történik. Az ezt követő kötelezettségvállalásokat általában minden év április 30-ig a Bizottság a 17. cikkben említett, az Alapból származó hozzájárulás odaítélésére vonatkozó határozata alapján teszi meg.
2. szakasz
Kifizetések
75. cikk
A kifizetések általános szabályai
(1) A Bizottság az Alapból történő hozzájárulás kifizetését a költségvetési kötelezettségvállalásokkal összhangban teljesíti. Valamennyi kifizetést a legkorábban megnyílt kötelezettségvállalásra vonatkozóan teljesítik.
(2) A kifizetés történhet előleg, időközi átutalás vagy a végső egyenleg átutalása formájában. A kifizetés a tagállam által kijelölt szervezet részére történik.
(3) A tagállamok minden évben legkésőbb április 30-ig megküldik a Bizottság számára a folyó pénzügyi évre, valamint a következő pénzügyi évre vonatkozó, előrelátható átutalási kérelmeikkel kapcsolatos ideiglenes előrejelzéseket.
(4) A pénzügyi tranzakciókkal kapcsolatos, a Bizottság és a tagállamok által kijelölt hatóságok és szervezetek közötti információcsere elektronikus úton történik, a Bizottság által a 102. cikkben említett végrehajtási szabályoknak megfelelően. Vis maior esetén, különös tekintettel a közös számítógépes rendszer hibás működésére vagy a tartós kapcsolat hiányára, a tagállam papíralapú adathordozón is továbbíthatja költségnyilatkozatát és átutalási kérelmét.
76. cikk
Az időközi átutalások kiszámításának szabályai
(1) Az időközi átutalások kiszámítására az igazoló hatóság által igazolt költségnyilatkozatban bejelentett közpénzből való hozzájárulás igénybevételével kerül sor az adott prioritási tengely, valamint a konvergencia-célkitűzés és a nem konvergencia-célkitűzés vonatkozásában, a közösségi társfinanszírozási ráta az adott prioritási tengely és adott célkitűzés szerinti pénzügyi terv alapján kerül megállapításra.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, a tagállam kifejezett és megfelelően megalapozott kérésére, az időközi átutalás összege a kedvezményezetteknek adott prioritási tengely és adott célkitűzés tekintetében kifizetett vagy kifizetendő közösségi támogatás. Ezt az összeget a tagállamnak meg kell határoznia a költségnyilatkozatban.
77. cikk
Az egyenleg átutalása kiszámításának szabályai
Az egyenleg átutalása a következő két összeg közül az alacsonyabbra korlátozódik:
a)
az igazoló hatóság által igazolt költségnyilatkozatban bejelentett közpénzből való hozzájárulás alkalmazásával az adott prioritási tengely, a konvergencia-célkitűzés és a nem konvergencia-célkitűzés vonatkozásában kiszámított összeg, a közösségi társfinanszírozási ráta a jelenlegi pénzügyi terv alapján az adott prioritási tengely és adott célkitűzés szerint kerül megállapításra;
b)
a kedvezményezetteknek az adott prioritási tengely és adott célkitűzés tekintetében kifizetett vagy kifizetendő közösségi támogatás összege. Az utóbbi összeget a tagállamnak az igazoló hatóság által igazolt legutóbbi költségnyilatkozatban meg kell határoznia minden egyes prioritási tengely és célkitűzés tekintetében.
78. cikk
Költségnyilatkozat
(1) Valamennyi költségnyilatkozat minden egyes prioritási tengely és minden egyes célkitűzés tekintetében tartalmazza a kedvezményezettek által a műveletek végrehajtásakor kifizetett elszámolható költségek teljes összegét, valamint az ehhez kapcsolódó, a közpénzből való hozzájárulásra vonatkozó feltételeknek megfelelően a kedvezményezetteknek kifizetett vagy kifizetendő közpénzből való hozzájárulást. A kedvezményezettek által kifizetett kiadásokat igazolt számlákkal vagy azonos bizonyító erejű számviteli bizonylatokkal kell igazolni. A kedvezményezett által fedezett kiadásokat nem tartalmazó műveletek tekintetében az igazoló hatóság által igazolt és a Bizottságnak benyújtott kiadás a kedvezményezettnek nyújtott állami támogatás.
(2) A 76. cikk (2) bekezdése és a 77. cikk b) pontja tekintetében a költségnyilatkozat a kedvezményezettnek kifizetett vagy kifizetendő közösségi támogatás teljes összegét is kiemelten tartalmazza.
79. cikk
Az előfinanszírozás és az időközi átutalások felhalmozódása
(1) Az előfinanszírozás és a teljesített időközi átutalások halmozott összege nem lépheti túl az Alap operatív programhoz való hozzájárulásának 95 %-át.
(2) E felső határérték elérését követően az igazoló hatóság - legkésőbb az n+1. év február végéig - továbbra is továbbítja a Bizottságnak az n. év december 31-én igazolt költségnyilatkozatokat, valamint az év során az Alap számára visszatérített összegeket.
80. cikk
A kedvezményezettek számára történt kifizetések teljessége
A tagállamok meggyőződnek arról, hogy a kifizetések teljesítéséért felelős szervezetek biztosítják, hogy a kedvezményezettek a közpénzből való hozzájárulás teljes összegét a lehető leghamarabb és teljes egészében megkapják. Nem alkalmazható olyan levonás, visszatartás vagy bármilyen további külön díj vagy azzal megegyező hatású egyéb díj, amely csökkentené ezeket a kedvezményezettek számára kifizetendő összegeket.
3. szakasz
Előfinanszírozás
81. cikk
Kifizetés
(1) Valamennyi operatív program részére az Alapból történő hozzájárulás jóváhagyásáról szóló bizottsági határozatot követően a Bizottság a 2007-2013 időszakra egyszeri előfinanszírozási összeget fizet a tagállam által kijelölt szervezetnek. Ez az előleg az Alapnak az adott operatív programhoz való hozzájárulása 7 %-át teszi ki. Ezt két pénzügyi évre is el lehet osztani az alap rendelkezésére álló pénzügyi forrásokkal összhangban.
(2) A tagállam által kijelölt szervezet az előfinanszírozásként kifizetett teljes összeget visszatéríti a Bizottság részére, amenynyiben az előfinanszírozás első részletének a Bizottság általi kifizetésétől számított huszonnégy hónapon belül nem érkezik átutalási kérelem az operatív program keretében.
(3) Az előfinanszírozásból keletkező bármilyen kamatot - amelyet a tagállam számára közpénzből való nemzeti hozzájárulási forrásnak kell tekinteni - az operatív program számára kell elkönyvelni, és az operatív program végső lezárásakor be kell jelenteni a Bizottságnak.
(4) Az operatív program lezárásakor az előfinanszírozásként kifizetett összeget e rendelet 86. cikkével összhangban teljesen ki kell vezetni a Bizottság számláiból.
4. szakasz
Időközi átutalások
82. cikk
Időközi átutalások
Az operatív program esetében időközi átutalásokra kerül sor. Az első időközi átutalást a 71. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezésekkel összhangban kell teljesíteni.
83. cikk
A átutalási kérelmek elfogadhatósága
(1) A Bizottság általi minden egyes időközi átutalás az alábbi feltételek teljesítésétől függ:
a)
a Bizottság részére, a 78. cikkel összhangban, előzetesen átutalási kérelmet és költségnyilatkozatot küldtek;
b)
a Bizottság által kifizetett összeg nem haladja meg a jelenlegi pénzügyi tervben meghatározott, az Alapból a minden egyes prioritási tengely és célkitűzés tekintetében az egész időszak alatt kifizetett támogatás maximális összegét;
c)
az irányító hatóság a 67. cikk (1) és (3) bekezdésével összhangban megküldte a Bizottság számára a legutóbbi esedékes éves végrehajtási jelentést;
d)
a Bizottság nem nyilvánított a Szerződés 226. cikke értelmében vett jogsértéssel kapcsolatban indokolással ellátott véleményt azon művelet(ek) tekintetében, amely(ek)hez a kérdéses átutalási kérelemben igazolt költség kapcsolódik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett egy vagy több feltétel nem teljesül, a Bizottság egy hónapos határidőn belül tájékoztatja a tagállamot és az igazoló hatóságot annak érdekében, hogy azok megtehessék a helyzet orvoslásához szükséges lépéseket.
84. cikk
Kifizetési eljárás
(1) Az igazoló hatóság biztosítja, hogy valamennyi operatív program esetében az időközi átutalás iránti kérelmeket összegyűjtve, és amennyiben lehetséges, évente három alkalommal elküldik a Bizottság számára. A Bizottság abban az esetben teljesíti az adott évben a kifizetést, ha a átutalási kérelmet legkésőbb október 31-ig benyújtották.
(2) A rendelkezésre álló pénzeszközökre is figyelemmel, és amennyiben nem került sor a kifizetéseknek a 88. és 89. cikk szerinti megszakítására, illetőleg felfüggesztésére, a Bizottság az időközi kifizetést legkésőbb a 83. cikkben említett fenti feltételeknek megfelelő átutalási kérelem nyilvántartásba vételének napjától számított két hónapon belül teljesíti.
5. szakasz
Az egyenleg átutalása és a program lezárása
85. cikk
Részleges lezárás
(1) Az operatív program részlegesen lezárható a tagállam által meghatározandó időszakokban.
A részleges lezárás olyan műveletekre vonatkozik, amelyek az előző év december 31-ig befejeződtek. E rendelet alkalmazásában egy művelet akkor tekintendő befejezettnek, ha a körébe tartozó tevékenységeket ténylegesen elvégezték, és a kedvezményezettek valamennyi kiadását, valamint a vonatkozó közpénzből való hozzájárulást kifizették.
(2) A részleges lezárás feltétele, hogy a tagállam az adott év december 31-ig megküldje a Bizottságnak az alábbiakat:
a)
az (1) bekezdésben említett műveletekre vonatkozó költségnyilatkozatot;
b)
a részleges zárónyilatkozatot, a 61. cikk (1) bekezdése e) pontjának iii. alpontjával összhangban.
(3) A 96. és 97. cikkel összhangban végzett, részlegesen lezárt műveletre vonatkozó valamennyi pénzügyi korrekció nettó pénzügyi korrekció.
86. cikk
Az egyenleg átutalásának feltételei
(1) A Bizottság abban az esetben teljesíti az egyenleg átutalását, ha
a)
a tagállam 2017. március 31-ig elküldte a következő dokumentumokat tartalmazó, átutalási kérelmeket:
i.
az egyenleg átutalási igénylés és a 78. cikk szerinti költségnyilatkozat;
ii.
az operatív programról szóló záró végrehajtási jelentés, a 67. cikkben meghatározott információkat is beleértve;
iii.
zárónyilatkozat a 61. cikk (1) bekezdésének f) pontjával összhangban;
b)
a Bizottság nem nyilvánított a Szerződés 226. cikke értelmében vett jogsértéssel kapcsolatban indokolással ellátott véleményt azon művelet(ek) tekintetében, amely(ek)hez a kérdéses átutalási kérelemben igazolt költség kapcsolódik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett bármelyik dokumentumot nem küldik el a Bizottság számára, az a 90. cikknek megfelelően az egyenleg átutalása tekintetében a kötelezettségvállalás automatikus visszavonását eredményezi.
(3) A Bizottság az (1) bekezdés a) pontjának iii. alpontjában említett zárónyilatkozat átvételétől számított 5 hónapon belül tájékoztatja a tagállamot a nyilatkozat tartalmával kapcsolatos véleményéről. Ha a Bizottság öt hónapos határidőn belül nem tesz észrevételeket, a zárónyilatkozatot elfogadottnak kell tekinteni.
(4) A rendelkezésre álló pénzeszközökre is figyelemmel a Bizottság teljesíti az egyenleg átutalását a következő időpontok közül az későbbit követő negyvenöt napon belül:
a)
az az időpont, amelyben a 67. cikk (4) bekezdésével összhangban elfogadja a zárójelentést;
b)
az az időpont, amelyben elfogadja az (1) bekezdés a) pontjának iii. alpontjában említett, zárónyilatkozatot.
(5) A (6) bekezdés sérelme nélkül az egyenleg átutalására vonatkozó költségvetési kötelezettségvállalás a kifizetéstől számított tizenkét hónap elteltével automatikusan visszavonásra kerül.
A Bizottság két hónapos határidőn belül tájékoztatja a tagállamokat az operatív program lezárásának időpontjáról.
(6) A Bizottság vagy az Európai Számvevőszék által végzett ellenőrzések eredményeitől függetlenül a Bizottság által az operatív programra vonatkozó egyenleg átutalása a kifizetés napjától számított kilenc hónapon belül, illetve - amennyiben a tagállamnak negatív egyenleget kell visszatérítenie - a terhelési értesítés kibocsátásának napjától számított kilenc hónapon belül módosítható. Az egyenleg átutalásának módosítása nem változtatja meg az operatív program lezárásának (5) bekezdéssel összhangban meghatározott időpontját.
87. cikk
A dokumentumok rendelkezésre állása
(1) Az irányító hatóság biztosítja, hogy az érintett operatív program kiadásaira és ellenőrzéseire vonatkozó valamennyi igazoló dokumentum a Bizottság és az Európai Számvevőszék rendelkezésére álljon az alábbi ideig:
a)
az operatív program lezárását követő három éven keresztül;
b)
a (2) bekezdésben említett műveletek kiadásaira és ellenőrzéseire vonatkozó dokumentumok esetében a részleges lezárás évét követő három éven keresztül.
Ezek az időtartamok bírósági eljárás esetén vagy a Bizottság megfelelően indokolt kérelmére megszakadnak.
(2) Az irányító hatóság a Bizottság kérelmére rendelkezésre bocsát egy jegyzéket az olyan befejezett műveletekről, amelyeket a 85. cikk értelmében részlegesen lezártak.
(3) A dokumentumokat vagy eredeti példányban, vagy az eredetinek megfelelő, hitelesített példányban, általánosan elfogadott adathordozón kell megőrizni.
6. szakasz
A kifizetések megszakítása és felfüggesztése
88. cikk
A kifizetési határidő megszakítása
(1) A kifizetési határidőt az 1605/2002/EK, Euratom rendelet értelmében a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő legfeljebb hat hónapra megszakíthatja az alábbi esetekben:
a)
a nemzeti vagy közösségi ellenőrző szervezet jelentésében az irányítási és ellenőrzési rendszerek működésének súlyos hiányosságaira utaló bizonyítékok találhatók;
vagy
b)
a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőnek további vizsgálatokat kell elvégeznie, miután olyan információ jutott a tudomására, amely szerint valamely igazolt költségnyilatkozatban szereplő kiadás nem korrigált, súlyos szabálytalansághoz kapcsolódik.
(2) A tagállamot és az igazoló hatóságot haladéktalanul tájékoztatni kell a kifizetés megszakításának okairól. Amint a tagállam megtette a szükséges lépéseket, a megszakítás időtartama véget ér.
89. cikk
A kifizetések felfüggesztése
(1) A prioritási tengelyek vagy az operatív program szintjén a Bizottság részben vagy egészben felfüggesztheti az időközi átutalásokat, amennyiben:
a)
az operatív program irányítási és ellenőrzési rendszerében olyan súlyos hiányosság tapasztalható, amely érinti a kifizetések igazolására vonatkozó eljárás megbízhatóságát, és amelyre nézve nem hoztak korrekciós intézkedéseket;
vagy
b)
egy igazolt költségnyilatkozatban szereplő kiadás olyan súlyos szabálytalansághoz kapcsolódik, amelyet nem korrigáltak;
vagy
c)
valamely tagállam súlyosan megsérti a 70. cikk értelmében fennálló kötelezettségeit.
(2) A Bizottság akkor határozhat az időközi átutalások részben vagy egészben történő felfüggesztéséről, miután lehetőséget adott a tagállamnak arra, hogy az két hónapon belül megtegye észrevételeit.
(3) A Bizottság akkor szünteti meg részben vagy egészben az időközi átutalások felfüggesztését, amikor a tagállam meghozta a felfüggesztés megszüntetését lehetővé tevő, szükséges intézkedéseket. Amennyiben a tagállam nem teszi meg a szükséges intézkedéseket, a Bizottság olyan határozatot hozhat, hogy a 97. cikkel összhangban részben vagy egészben megszünteti az operatív programhoz nyújtott közösségi hozzájárulást.
7. szakasz
A kötelezettségvállalás automatikus visszavonása
90. cikk
Alapelvek
(1) A Bizottság - az operatív programra vonatkozó közösségi költségvetési kötelezettségvállalást követő második év december 31-ig - automatikusan visszavonja az operatív programra vonatkozó költségvetési kötelezettségvállalás bármely részét, amelyet nem használtak fel az előfinanszírozás vagy az időközi átutalások teljesítésére, vagy amelyre vonatkozóan nem küldtek a 83. cikknek megfelelően átutalási kérelmet.
(2) A kötelezettségvállalások 2015. december 31-én még mindig nyitott részét automatikusan vissza kell vonni, ha a Bizottság 2017. március 31-ig nem kap arra vonatkozóan elfogadható, átutalási kérelmet.
(3) Amennyiben ez a rendelet 2007. január 1. után lép hatályba, azon időszak, amelyet követően a költségvetési kötelezettségvállalás az (1) bekezdésben említettek szerint először automatikusan visszavonható, az első kötelezettségvállalás tekintetében meghosszabbodik a 2007. január 1. és az első költségvetési kötelezettségvállalás időpontja közötti hónapok számával.
91. cikk
Kivételek a kötelezettségvállalások megszűnésének időkorlátai vonatkozásában
Amennyiben az operatív program jóváhagyásáról szóló határozatot követően egy segítségnyújtási vagy támogatási konstrukció engedélyezéséhez a Bizottság határozata szükséges, a kötelezettségvállalások megszűnéséhez vezető időtartam a későbbi határozat napján kezdődik meg. A szóban forgó összegeket a tagállam által benyújtott ütemterv alapján kell megállapítani.
92. cikk
Határidők megszakadása bírósági eljárás vagy közigazgatási jogorvoslati eljárás miatt
A kötelezettségvállalás automatikus visszavonása által esetlegesen érintett összeget csökkenteni kell azokkal az összegekkel, amelyeket az igazoló hatóság bírósági eljárás vagy halasztó hatályú közigazgatási jogorvoslati eljárás által felfüggesztett tevékenység miatt nem tudott bejelenteni a Bizottságnak, azzal a feltétellel, hogy a tagállam a 90. cikkben meghatározottak szerint a költségvetési kötelezettségvállalást követő második év december 31-ig megküldi a Bizottságnak az indokolását.
A kötelezettségvállalásnak a 2015. december 31-én még nyitott része tekintetében a 90. cikk (2) bekezdésében említett határidőt az érintett műveletekkel kapcsolatos összegekre vonatkozóan ugyanilyen feltételekkel kell megszakítani.
A fent említett csökkentés egyszer kérhető abban az esetben, ha a felfüggesztés legfeljebb egy évig tartott, vagy többször kérhető a művelet végrehajtását felfüggesztő bírósági vagy államigazgatási határozat és a végleges bírósági vagy államigazgatási határozat között eltelt minden egyes évre.
93. cikk
A kötelezettségvállalás automatikus visszavonása alóli kivételek
A kötelezettségvállalás automatikus visszavonásának kiszámításakor az alábbiakat figyelmen kívül kell hagyni:
a)
a költségvetési kötelezettségvállalásnak az a része, amelyre vonatkozóan átutalási kérelmet nyújtottak be, a Bizottság azonban ennek visszatérítését a 90. cikkben meghatározottak szerint, valamint a 88. és 89. cikkel összhangban a költségvetési kötelezettségvállalást követő második vagy harmadik év december 31-én megszakította vagy felfüggesztette. Amikor a megszakítást vagy a felfüggesztést eredményező probléma megoldódott, az automatikus visszavonás szabályát a költségvetési kötelezettségvállalás érintett részére kell alkalmazni;
b)
a költségvetési kötelezettségvállalásnak azon része, amelyre vonatkozóan átutalási kérelmet nyújtottak be, de amelynek visszatérítése, különösen a költségvetési források hiánya miatt, korlátozott;
c)
a költségvetési kötelezettségvállalásnak azon része, amelyre vonatkozóan az operatív program végrehajtását súlyosan érintő vis maior miatt nem lehetett elfogadható átutalási kérelmet benyújtani. A vis maiorra hivatkozó nemzeti hatóságoknak bizonyítaniuk kell a vis maior által az operatív program végrehajtására részben vagy egészben gyakorolt közvetlen hatásokat.
94. cikk
Eljárás
(1) A Bizottság kellő időben tájékoztatja a tagállamot és az érintett hatóságokat a 90. cikkben meghatározott automatikus kötelezettségvállalás-visszavonás alkalmazásának eshetőségéről.
(2) A Bizottság tájékoztatja a tagállamot és az érintett hatóságokat a birtokában lévő információkból adódó automatikus kötelezettségvállalás-visszavonás összegéről.
(3) A tagállamnak az említett tájékoztatás kézhezvételétől számítva két hónap áll rendelkezésére ahhoz, hogy elfogadja az összeget vagy észrevételeket tegyen. A Bizottság a 90. cikkben megállapított határidőtől számított kilenc hónapon belül végrehajtja az automatikus kötelezettségvállalás-visszavonást.
(4) Az Alapnak az operatív programhoz való hozzájárulását az érintett évre vonatkozóan csökkenteni kell az automatikusan visszavont kötelezettségvállalás összegével. A tagállam a kötelezettségvállalás visszavonásától számított két hónapon belül felülvizsgált pénzügyi tervet készít, amelyben a csökkentett támogatási összeget az operatív program egy vagy több prioritási tengelyére vetíti. Ennek elmulasztása esetén a Bizottság arányosan csökkenti az egyes prioritási tengelyekhez allokált összegeket.
8. szakasz
Az euro használata
95. cikk
Az euro használata
(1) A tagállam által benyújtott operatív programban megállapított összegeket, az igazolt költségnyilatkozatokat, az átutalási kérelmeket, valamint az éves és záró végrehajtási jelentésben említett kiadásokat euróban kell megadni.
(2) Az operatív programokról szóló bizottsági határozatokban szereplő összegeket, valamint a bizottsági kötelezettségvállalások és kifizetések összegét euróban kell kifejezni és kifizetni.
(3) Azok a tagállamok, amelyek az átutalási kérelem időpontjában még nem vezették be az eurót fizetőeszközként, a nemzeti pénznemben felmerült kiadások összegét átszámítják euróra.
Az említett összeget a Bizottság azon hónapban érvényes elszámolási árfolyamán kell átszámítani euróra, amelyikben az érintett operatív program igazoló hatósága a kiadást elkönyvelte. Ezt az árfolyamot a Bizottság minden hónapban elektronikus úton közzéteszi.
(4) Amikor egy tagállam bevezeti az eurót, az előző bekezdésben megállapított átszámítási eljárást továbbra is alkalmazni kell valamennyi olyan kiadásra, amelyet az igazoló hatóság a nemzeti pénznem és az euro közötti rögzített átváltási árfolyam hatálybalépését megelőzően könyvelt el.
II. FEJEZET
Pénzügyi korrekciók
1. szakasz
A tagállamok által végrehajtott pénzügyi korrekciók
96. cikk
A tagállamok által végrehajtott pénzügyi korrekciók
(1) Elsődlegesen a tagállam feladata a szabálytalanságok kivizsgálása, a műveletek vagy az operatív program végrehajtása, illetve ellenőrzése feltételeinek jellegét érintő minden jelentősebb változás megállapítása nyomán történő fellépés, valamint a szükséges pénzügyi korrekciók elvégzése.
(2) A tagállamok elvégzik a műveletek vagy az operatív program esetében feltárt egyedi vagy a rendszerből adódó szabálytalanságokkal kapcsolatban szükséges pénzügyi korrekciókat. A tagállam által elvégzett korrekciók az állami hozzájárulásnak az operatív programból részben vagy egészben történő törlését jelentik. A tagállamnak figyelembe kell vennie a szabálytalanságok természetét és súlyosságát, valamint az Alapot ért pénzügyi veszteséget.
A (3) bekezdés sérelme nélkül az ilyen módon felszabaduló közösségi alapokat a tagállam 2015. december 31-éig újra felhasználhatja az operatív programra.
(3) A (2) bekezdéssel összhangban megszüntetett hozzájárulás nem használható fel újra a korrekció tárgyát képező művelet vagy műveletek számára, sem pedig - amennyiben a pénzügyi korrekció a rendszerből adódó szabálytalanság miatt szükséges - az olyan műveletek esetében, amelyek részben vagy egészben abba a prioritási tengelybe tartoznak, ahol a rendszerből adódó hiba előfordult.
(4) Rendszerből adódó szabálytalanság esetében a tagállam kiterjeszti vizsgálatait valamennyi valószínűleg érintett műveletre.
2. szakasz
A Bizottság által végrehajtott pénzügyi korrekciók
97. cikk
A korrekció feltételei
(1) A Bizottság valamely operatív programhoz nyújtott közösségi hozzájárulás részben vagy egészben történő megszüntetésével pénzügyi korrekciót hajthat végre, amennyiben a szükséges vizsgálatokat követően az alábbiakat állapítja meg:
a)
a program irányítási és ellenőrzési rendszerében olyan súlyos hiányosság van, amely kockáztatja a program számára már korábban kifizetett közösségi hozzájárulást;
b)
valamely igazolt költségnyilatkozatban szereplő kiadás szabálytalan, és ezt a tagállam az e bekezdés szerinti korrekciós eljárás megindítását megelőzően nem korrigálta;
c)
valamely tagállam az e bekezdés szerinti korrekciós eljárás megindítását megelőzően nem teljesítette a 96. cikkben foglalt kötelezettségeit.
(2) A Bizottság pénzügyi korrekcióit az azonosított szabálytalanságok egyedi esetei alapján határozza meg, figyelembe véve a szabálytalanság rendszerből adódó természetét az átalány- vagy extrapolált korrekció alkalmazásának eldöntése érdekében.
(3) A Bizottság a korrekció összegének meghatározásakor figyelembe veszi a szabálytalanság természetét és súlyosságát, valamint az operatív programban feltárt hiányosságok nagyságát és pénzügyi hatásait.
(4) Amennyiben a Bizottság az álláspontját nem a saját szolgálatainak ellenőrei által megállapított tények alapján alakítja ki, a pénzügyi következményekre vonatkozó saját következtetéseit az érintett tagállam által a 96. cikk (2) bekezdése alapján meghozott intézkedéseknek, a 70. cikk (1) bekezdésének b) pontja alapján benyújtott információknak és a tagállam válaszainak megvizsgálása alapján vonja le.
98. cikk
Eljárás
(1) A Bizottság a pénzügyi korrekcióról szóló határozat meghozatalát megelőzően azzal kezdi az eljárást, hogy tájékoztatja a tagállamot előzetes következtetéseiről, és felkéri a tagállamot, hogy két hónapon belül nyújtsa be észrevételeit.
Amennyiben a Bizottság extrapoláció alapján vagy átalány formájában végrehajtott pénzügyi korrekciót javasol, a tagállamnak lehetőséget kell kapnia - az érintett dokumentumok átvizsgálása révén - annak bizonyítására, hogy a szabálytalanság tényleges mértéke kisebb volt a Bizottság értékelésénél. A Bizottsággal egyetértésben a tagállam e vizsgálatot a dokumentumok megfelelően arányos részére vagy mintájára korlátozhatja. A kellően indokolt esetek kivételével az ilyen vizsgálat időtartama nem haladhatja meg az első albekezdésben említett két hónapos időtartamot követő további két hónapot.
(2) A Bizottság figyelembe veszi a tagállam által az (1) bekezdésben említett határidőn belül benyújtott valamennyi bizonyítékot.
(3) Ha a tagállam nem fogadja el a Bizottság előzetes következtetéseit, a Bizottság meghallgatásra hívja a tagállamot, amely során a két fél a partnerségen alakuló együttműködés keretében erőfeszítéseket tesz arra, hogy megegyezzen az észrevételek és az azokból levont következtetések tekintetében.
(4) Megegyezés esetén a tagállam a 96. cikk (2) bekezdése második albekezdésének megfelelően újra felhasználhatja az érintett közösségi alapokat.
(5) Megegyezés hiányában a Bizottság a meghallgatást követő hat hónapon belül határoz a pénzügyi korrekcióról, figyelembe véve az eljárás folyamán benyújtott valamennyi információt és észrevételt. Amennyiben nem kerül sor meghallgatásra, a hat hónapos időszak a Bizottság által küldött meghívás időpontjától számított két hónap elteltével kezdődik.
99. cikk
A tagállamok kötelezettségei
A Bizottság által végrehajtott pénzügyi korrekció nem érinti a tagállamoknak a 96. cikk (2) bekezdése szerinti visszafizettetésre vonatkozó kötelezettségét, valamint az állami támogatás visszafizettetésére vonatkozóan a Szerződés 87. cikke és az EK-Szerződés 88. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, szóló 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (23) 14. cikke értelmében fennálló kötelezettségét sem.
III. FEJEZET
Visszafizetés
100. cikk
Visszafizetés
(1) Az Európai Unió általános költségvetésébe történő visszafizetéseket az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 72. cikkével összhangban kiállított visszafizetési felszólításon feltüntetett esedékesség időpontja előtt kell teljesíteni. Az esedékesség időpontja a felszólítás kibocsátását követő második hónap utolsó napja.
(2) Késedelmes visszafizetés esetén az esedékesség időpontjától a tényleges visszafizetés napjáig terjedő időszakra vonatkozóan késedelmi kamatot kell fizetni. Ez a kamat az Európai Központi Bank által a fő refinanszírozási műveletei tekintetében az esedékesség hónapjának első munkanapján alkalmazott kamatlábnál másfél százalékponttal magasabb.
IX. CÍM
A BIZOTTSÁG
101. cikk
A bizottság
(1) A Bizottságot az Európai Halászati Alap Bizottsága segíti (a továbbiakban: a bizottság).
(2) Az e cikkre való hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni.
(3) Az e bekezdésre való hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni.
Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében megállapított határidő három hónap.
(4) A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.
102. cikk
Végrehajtási szabályok
E rendelet végrehajtási szabályait a 101. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
X. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
103. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) Ez a rendelet nem érinti a 4028/86/EGK (24), a 3699/93/EGK (25), a 2468/98/EK (26), valamint a 2792/1999/EGK (27) tanácsi rendelet, vagy bármely, az ilyen segítségnyújtásra 2006. december 31-én érvényes, és ezen segítségnyújtásra ezt követően is, érvényességük megszűntéig alkalmazandó jogszabály alapján jóváhagyott segítségnyújtás folytatását vagy módosítását, beleértve a teljes vagy részleges törlést is.
(2) A strukturális alapokra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21-i 1260/1999/EK tanácsi rendelet (28) 31. cikkének (2) bekezdésétől, 32. cikkének (4) bekezdésétől és 37. cikkének (1) bekezdésétől eltérve, a Bizottság által 2000. január 1-je és 2006. december 31-e között jóváhagyott, a Halászati Orientációs Pénzügyi Eszközről szóló, 1999. június 21-i 1263/1999/EK tanácsi rendelettel (29) létrehozott Halászati Orientációs Pénzügyi Eszköz (HOPE) által társfinanszírozott támogatásra lekötött olyan összegeket, amelyek esetében a ténylegesen kifizetett költségekről szóló igazolt nyilatkozatot, a 366/2001/EK bizottsági rendelet (30) 1. cikkének (1) bekezdésében említett, az elért eredményekről szóló jelentést is tartalmazó záró végrehajtási jelentést és az 1260/1999/EK tanácsi rendelet 38. cikke (1) bekezdésének f) pontjában említett nyilatkozatot nem küldték el a Bizottság számára a HOPE-ból való hozzájárulást engedélyező határozatban megállapított, az elszámolhatóság végső határidejétől számított 15 hónapon belül, a Bizottság az említett határidőt követő 6 hónapon belül automatikusan visszavonja, aminek következtében a jogosulatlanul átutalt összegeket vissza kell fizetni.
(3) Amennyiben átmeneti intézkedések válnak szükségessé az érvényben lévő rendszerről az e rendeletben megállapítottra való áttérés megkönnyítése érdekében, az ilyen intézkedéseket a 101. cikk (3) bekezdésben említett eljárással összhangban kell elfogadni.
Az ilyen intézkedéseket különösen a Bizottság által a 2000-2006-os időszakra jóváhagyott, már meglévő közösségi támogatásoknak az e rendeletben előírt támogatási Alapba való integrálása érdekében kell elfogadni.
104. cikk
Hatályon kívül helyezés
(1) A 103. cikk (1) bekezdésében megállapított rendelkezések sérelme nélkül az 1263/1999/EK és a 2792/1999/EK rendelet 2007. január 1-jétől kezdődően hatályát veszti.
(2) A hatályukat vesztett rendeletekre való hivatkozást az e rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni.
105. cikk
Felülvizsgálati záradék
A Tanács a Szerződés 37. cikkével összhangban legkésőbb 2013. december 31-ig felülvizsgálja ezt a rendeletet.
106. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2006. július 27-én.