++++
RAADETS FOERSTE DIREKTIV
af 24 . juli 1973
om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udoevelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring
( 73/239/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 57 , stk . 2 ,
under henvisning til den almindelige plan om ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden ( 1 ) , saerlig afsnit IV C ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 2 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 3 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I medfoer af forannaevnte almindelige plan er ophaevelse af begraensninger ved oprettelse af agenturer og filialer for saa vidt angaar virksomheder , der driver direkte forsikring , undergivet samordningen af betingelserne for adgang til og udoevelse af saadan virksomhed ; denne samordning skal i foerste omgang gennemfoeres for direkte forsikring bortset fra livsforsikring ;
for at lette adgangen til og udoevelsen af disse former for forsikringsvirksomhed er det vigtigt at fjerne visse forskelle i de nationale lovgivninger vedroerende tilsyn ; for at naa dette maal , samtidig med at der garanteres de sikrede og tredjemaend i alle medlemsstaterne en tilstraekkelig beskyttelse , boer navnlig de bestemmelser samordnes , der vedroerer de finansielle garantier , som kraeves af forsikringsvirksomheder ;
det er noedvendigt at risici klassificeres inden for forsikringsklasser navnlig for at bestemme , hvilke former for virksomhed , der er genstand for en obligatorisk tilladelse , samt stoerrelsen af den minimumsgarantifond , der fastsaettes for den paagaeldende forsikringsklasse ;
visse gensidige forsikringsselskaber boer udelukkes fra dette direktivs anvendelsesomraade , da de paa grund af deres juridiske status opfylder visse sikkerhedsbetingelser og frembyder saerlige finansielle garantier ; endvidere vil det vaere hensigtsmaessigt i flere medlemsstater at udelukke bestemte organer , hvis virksomhed kun omfatter et meget snaevert felt , og som vedtaegtsmaessigt er begraenset til et bestemt omraade eller til bestemte personer ;
de forskellige lovgivninger indeholder forskellige regler for samtidig udoevelse af sygeforsikring , kredit - og kautionsforsikring samt retshjaelpsforsikring med forskelle saavel mellem lovgivningerne indbyrdes som i forhold til andre forsikringsklasser ; opretholdelsen af disse forskelle efter ophaevelse af begraensninger i etableringsretten inden for forsikringsklasserne bortset fra livsforsikring vil fortsat laegge hindringer i vejen for etableringsfriheden ; dette problem maa loeses inden for rammerne af en senere samordning , der skal gennemfoeres i en forholdsvis naer fremtid ;
i hver medlemsstat maa tilsynet udvides til at omfatte alle de forsikringsklasser , der er omfattet af dette direktiv ; dette tilsyn er kun muligt , hvis disse former for virksomhed undergives en administrativ tilladelse ; betingelserne for meddelelse og tilbagekaldelse af denne tilladelse maa derfor fastsaettes naermere ; det er noedvendigt at indfoere adgang til domstolsproevelse af beslutninger om afslag eller tilbagekaldelse ;
de saakaldte transportfors * ger under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget og kreditforsikringerne under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget boer undergives en smidigere ordning paa grund af bestandige svingninger inden for vare - og kredittransaktioner ;
udarbejdelsen af en faelles metode til beregning af de tekniske reserver er for tiden genstand for en undersoegelse paa faellesskabsplan ; det synes derfor formaalstjenligt at udskyde gennemfoerelse af samordningen paa dette omraade samt spoergsmaal om fastsaettelse af anbringelsesmaader og om vaerdiansaettelse af aktiverne til senere direktiver ;
det er noedvendigt at forsikringsvirksomhederne ud over tekniske reserver , der er tilstraekkelige til at opfylde indgaaede forpligtelser , raader over en supplerende reserve , en saakaldt solvensmargin , i form af frie midler , for at kunne imoedegaa svingninger i virksomheden ; for i den forbindelse at sikre , at de paalagte forpligtelser fastsaettes paa grundlag af objektive kriterier , der giver virksomheder af samme stoerrelse de samme konkurrencevilkaar , boer det bestemmes , at denne margin dels skal staa i forhold til virksomhedens samlede omsaetning og dels skal fastsaettes paa grundlag af to sikkerhedsindicier , hvoraf det ene bygger paa praemierne , det andet paa skaderne ;
det er noedvendigt at kraeve en minimumsgarantifond , hvis stoerrelse fastsaettes paa grundlag af risikoens betydning inden for de paagaeldende forsikringsklasser , dels for at sikre , at virksomhederne allerede ved deres stiftelse raader over tilstraekkelige midler , dels for at garantere , at solvensmarginen i inter tilfaelde under udoevelse af virksomheden falder under et sikkerhedsminimum ;
det er noedvendigt at fastsaette foranstaltninger for det tilfaelde , at virksomhedens finansielle situation skulle udvikle sig saaledes , at det bliver vanskeligt for den at opfylde sine forpligtelser ;
de samordnede regler for udoevelse af direkte forsikringsvirksomhed i Faellesskabet skal principielt finde anvendelse paa alle de virksomheder , der goer sig gaeldende paa markedet , og altsaa ligeledes paa agenturer og filialer af virksomheder , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted ligger uden for Faellesskabet ; for saa vidt angaar tilsynsbestemmelserne boer der dog fastsaettes saerlige regler for disse agenturer og filialer , da midlerne i de virksomheder hvortil de hoerer , befinder sig uden for Faellesskabet ;
der boer imidlertid aabnes mulighed for en lempelse af disse saerlige betingelser uden dog at fravige det princip , at disse virksomheders agenturer og filialer ikke maa behandles mere gunstigt end Faellesskabets virksomheder ;
visse overgangsbestemmelser er paakraevet for at goere det muligt navnlig for bestaaende smaa og mellemstore virksomheder at tilpasse sig de forskrifter , der skal udstedes af medlemsstaterne til gennemfoerelse af dette direktiv med forbehold af artikel 53 i traktaten ;
det er vigtigt , at den ensartede anvendelse af de samordnede regler sikres , og med henblik herpaa at forudse et snaevert samarbejde paa dette omraade mellem Kommissionen og medlemsstaterne ,
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Afsnit I - Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Dette direktiv vedroerer adgang til og udoevelse af selvstaendig direkte forsikringsvirksomhed udoevet gennem forsikringsvirksomheder , der er etableret i en medlemsstat , eller som oensker at etablere sig i en medlemsstat , inden for de i bilaget til dette direktiv fastsatte klasser .
Artikel 2
Dette direktiv vedroerer ikke :
1 . Foelgende forsikringer :
a ) livsforsikring , d.v.s . navnlig livsbetinget kapitalforsikring , ophoerende eller livsvarig livsforsikring , livsforsikring med udbetaling i levende live , livsforsikring med tilbagebetaling af praemier , tontiner , forsikring betalbar ved aegteskab og forsikring betalbar ved foedsel ;
b ) livrente :
c ) livsforsikringsselskabernes accessoriske forsikringer , d.v.s . forsikring mod legemsbeskadigelse herunder uarbejdsdygtighed , forsikring mod doedsfald som foelge af ulykkestilfaelde forsikring mod invaliditet som foelge af ulykkestilfaelde eller sygdom , saafremt disse forskellige forsikringer tegnes accessorisk til livsforsikring ;
d ) forsikringer , der er omfattet af en lovbestemt social sikringsordning ;
e ) forsikring , der praktiseres i Irland og Det forenede Kongerige under betegnelsen sygeforsikring , og som indgaas for en lang periode og er uopsigelig ( " permanent health insurance not subject to cancellation " ) .
2 . Foelgende former for virksomhed :
a ) kapitalisationsvirksomhed , saaledes som denne er naermere fastlagt i de enkelte medlemsstaters lovgivning ;
b ) virksomhed , der udoeves af forsoergelses - og understoettelsesorganer , hvis ydelsen varierer efter de disponible midler , medens medlemsbidraget udgoer et fast beloeb ;
c ) virksomhed , der udoeves af en organisation , der ikke har status som juridisk person , og hvis formaal er gensidig sikring af dens medlemmer uden betaling af praemier og uden oprettelse af tekniske reserver ;
d ) indtil den senere samordning , der skal gennemfoeres inden en frist paa fire aar efter dette direktivs bekendtgoerelse , eksportkreditforsikringsvirksomhed for statens regning eller med statsstoette .
Artikel 3
1 . Dette direktiv vedroerer ikke de gensidige forsikringsselskaber , der opfylder samtlige foelgende betingelser :
- vedtaegterne giver mulighed for opkraevning af ekstrabidrag eller nedsaettelse af ydelserne ,
- virksomheden omfatter ikke ansvarsforsikring - med mindre denne udgoer en accessorisk sikring i henhold til punkt C i bilaget - samt kreditforsikring og kaution ,
- den aarlige praemieindtaegt , der opkraeves i forbindelse med virksomhed , som omfattes af dette direktiv , onverstiger ikke 1 million regningsenheder ,
- mindst halvdelen af de praemier , der opkraeves i forbindelse med virksomhed , som omfattes af dette direktiv , stammer fra fysiske personer , der er deltagere i det gensidige forsikringsselskab .
2 . Endvidere vedroerer dette direktiv ikke gensidige forsikringsselskaber , som med en anden virksomhed af samme art har indgaaet en aftale , der omfatter fuld genforsikring af de forsikringskontrakter , som de indgaar , eller indebaerer det overtagende selskabs indtraeden i det overdragende selskabs sted ved opfyldelsen af forpligtelser i henhold til de naevnte kontrakter .
I saa fald er det overtagende forsikringsselskab dog omfattet af dette direktiv .
Artikel 4
Saafremt deres vedtaegsmaessige kompetence ikke aendres , vedroerer dette direktiv ikke :
a ) i Tyskland
- foelgende offentligretlige organer med monopol ( Monopolanstalten ) :
1 . Badische Gebaeudeversicherungsanstalt , Karlsruhe
2 . Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt , Muenchen
3 . Bayerische Landestierversicherungsanstalt , Schlachtviehversicherung , Muenchen
4 . Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt , Braunschweig
5 . Hamburger Feuerkasse , Hamburg
6 . Hessische Brandversicherungsanstalt ( Hessische Brandversicherungskammer ) , Darmstadt
7 . Hessische Brandversicherungsanstalt , Kassel
8 . Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt , Sigmaringen
9 . Lippische Landesbrandversiel erungsanstalt , Detmold
10 . Nassauische Brandversicherungsanstalt , Wiesbaden
11 . Oldenburgische Landesbrandkasse , Oldenburg
12 . Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse , Aurich
13 . Feuersozietaet Berlin , Berlin
14 . Wuerttembergische Gebaeudebrandversicherungsanstalt , Stuttgart .
Den territoriale kompetence anses dog ikke som aendret i tilfaelde af en sammenslutning af disse organer , naar det nye organ bevarer de sammensluttede organers territoriale kompetence ; ligeledes anses kompetencen med hensyn til klasserne ikke som aendret , saafremt et af disse organer for det samme omraade overtager en eller flere klasser fra et af de omhandlede organer .
- foelgende halvstatslige organer :
1 . Postbeamtenkrankenkasse
2 . Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten ;
b ) i Frankrig
foelgende organer :
1 . Caisse départementale des Incendiés des Ardennes
2 . Caisse départementale des Incendiés de la Côte d'Or
3 . Caisse departementale des Incendies de la Marne
4 . Caisse départementale des Incendiés de la Mause
5 . Caisse départementale des Incendiés de la Somme
6 . Caisse départementale Grêle du Gers
7 . Caisse départementale Grêle de l'Hérault ;
c ) i Irland
Voluntary Health Insurance Board ;
d ) i Italien
la Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi ( Sportass ) .
e ) i Det forenede Kongerige
the Crown Agents .
Artikel 5
I dette direktiv forstaas ved :
a ) regningsenhed : den i artikel 4 i vedtaegterne for Den europaeiske Investeringsbank fastsatte enhed ;
b ) kongruens : daekning af forpligtelser , der kan kraeves opfyldt i en bestemt valuta ved aktiver , der lyder paa , eller som kan realiseres i denne samme valuta ;
c ) aktivernes lokalisering : tilstedevaerelse af roerlige eller faste aktiver inden for en medlemsstat dog uden krav om deponering af roerlige aktiver og uden restriktive foranstaltninger med hensyn til faste aktiver saasom tinglysning af panterettigheder . De aktiver , der bestaar i fordringer , anses som lokaliseret i den medlemsstat , hvor de kan indfries .
Afsnit II - Regler for virksomheder med vedtaegtsmaessigt hjemsted inden for Faellesskabet
Afdeling A : Betingelser for adgang til forsikringsvirksomhed
Artikel 6
1 . Hver medlemsstat goer adgang til direkte forsikringsvirksomhed paa sit omraade afhaengig af en administrativ tilladelse .
2 . Ansoegning om denne tilladelse skal indgives til den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat af :
a ) den virksomhed , der opretter sit vedtaegtsmaessige hjemsted paa denne stats omraade ,
b ) den virksomhed , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted befinder sig i en anden medlemsstat , og som aabner en filial eller et agentur paa den paagaeldende medlemsstats omraade ,
c ) den virksomhed , som efter at have modtaget den under litra a ) eller b ) omhandlede tilladelse udstraekker sin virksomhed paa denne stats omraade til andre forsikringsklasser ,
d ) den virksomhed , der i overensstemmelse med artikel 7 , stk . 1 , har opnaaet tilladelse for en del af den paagaeldende stats omraade , og som udstraekker sin virksomhed ud over dette omraade .
3 . Medlemsstaterne maa ikke goere denne tilladelse betinget af et depot eller en sikkerhedsstillelse .
Artikel 7
1 . Tilladelsen gaelder for den paagaeldende medlemsstats samlede omraade , medmindre ansoegeren kun anmoder om at udoeve virksomhed paa en del af den paagaeldende stats omraade , i det omfang den nationale lovgivning aabner mulighed herfor .
2 . Tilladelsen gives saerskilt for hver forsikringsklasse . Den omfatter hele den paagaeldende klasse , medmindre ansoegeren kun oensker at daekke en del af de risici , der i henhold til punkt A i bilaget hoerer under denne klasse .
a ) Hver medlemsstat har dog mulighed for at meddele tilladelse for de grupper af klasser , der er anfoert under punkt B i bilaget , idet tilladelsen gives den deri fastsatte tilsvarende benaevnelse .
b ) Den tilladelse , der gives for en klasse eller for en gruppe af klasser omfatter ligeledes daekning af de under en anden klasse hoerende accessoriske risici , saafremt de under punkt C i bilaget fastsatte betingelser er opfyldt .
c ) Indtil den senere samordning , der finder sted inden for en frist af fire aar efter meddelelse af dette direktiv , kan forbundsrepublikken Tyskland opretholde forbudet mod , at sygeforsikring , kredit - og kautionsforsikring eller retshjaelpsforsikring udoeves sideloebende eller samtidig med andre klasser paa dens omraade .
Artikel 8
1 . Hver medlemsstat kraever , at de virksomheder , der oprettes paa dens omraade , og som ansoeger om godkendelse :
a ) antager en af foelgende former :
- for kongeriget Belgien :
" société anonyme " / " naamloze vennootschap " , " société en commandite par actions " / " vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen " , " association d'assurance mutuelle " / " onderlinge verzekeringsmaatschappij " , " société coopérative " / " cooeperatieve vennootschap " ,
- for kongeriget Danmark :
" aktieselskaber " , " gensidige selskaber " ,
- for forbundsrepublikken Tyskland :
" Aktiengesellschaft " , " Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit " , Oeffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen " ,
- for Den franske Republik :
" société anonyme " , " société à forme mutuelle " , " mutuelle " , " union de mutuelles " ,
- for Irland :
" incorperated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " ,
- for Den italienske Republik :
" società per azioni " , " società cooperativa " , " mutua di assicurazione " ,
- for storhertugdoemmet Luxembourg :
" société anonyme " , " société en commandite par actions " , " association d'assurances mutuelles " , " société coopérative " ,
- for kongeriget Nederlandene :
" naamloze vernnootschap " , " onderlinge waarborgsmaatschappij " , " cooeperatieve vereniging " ,
- for Det forenede Kongerige :
" incorperated companies limited by shares or by guarantee or unlimited " , " societies registered under the industrial and provident societies acts " , " societies registered under the friendly societies act " , sammenslutningen af forsikringsgivere kaldet Lloyd's .
Endvidere kan medlemsstaterne i givet fald oprette virksomheder af enhver offentligretlig form , naar disse organers formaal er udoevelse af forsikringsvirksomhed paa samme vilkaar som privatretlige virksomheder ;
b ) begraenser deres formaal til forsikringsvirksomhed og dermed direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden erhvervsmaessig virksomhed ,
c ) fremlaegger en driftsplan i overensstemmelse med artikel 9 ,
d ) raader over den i artikel 17 , stk . 2 , fastsatte minimumsgarantifond .
2 . Den virksomhed , der ansoeger om tilladelse til udvidelse af virksomheden til andre klasser eller , i det i artikel 6 , stk . 2 , litra d ) , naevnte tilfaelde , til en anden del af omraadet , skal fremlaegge en driftsplan i overensstemmelse med artikel 9 for saa vidt angaar disse andre klasser eller denne anden del af omraadet .
Den skal endvidere godtgoere , at den raader over den i artikel 16 fastsatte solvensmargin , samt at den , saafremt der i henhold til artikel 17 , stk . 2 , for disse andre klasser kraeves en stoerre minimumsgarantifond end tidligere , er i besiddelse af dette minimum .
3 . Den nuvaerende samordning er ikke til hinder for medlemsstaternes anvendelse af bestemmelser , der foreskriver krav til bestyrelsesmedlemmernes faglige kvalifikationer samt godkendelse af vedtaegterne , de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i policerne , tariffer og alt andet materiale , der er noedvendigt for den normale gennemfoerelse af tilsynet .
4 . De ovennaevnte bestemmelser kan ikke foreskrive , at ansoegningen om tilladelse behandles under hensyntagen til markedets oekonomiske behov .
Artikel 9
Den i artikel 8 , stk . 1 , litra c ) , naevnte driftsplan skal indeholde angivelser eller dokumentation vedroerende :
a ) arten af de risici som virksomheden har til hensigt at daekke ; de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i de policer , den har til hensigt at benytte ;
b ) de tariffer , som virksomheden har til hensigt at anvende for de enkelte kategorier af dispositioner ;
c ) grundprincipperne for genforsikring ;
d ) sammensaetningen af minimumsgarantifonden ;
e ) de anslaaede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administrationen og funktionsnettet samt de dertil bestemte finansielle midler ;
og endvidere for de tre foelgende regnskabsaar :
f ) de anslaaede administrationsomkostninger bortset fra omkostninger i forbindelse med administrationens opbygning , navnlig de loebende almindelige omkostninger og provisioner ;
g ) de anslaaede praemier eller bidrag og skadesudgifter ;
h ) den sandsynlige finansielle stilling ;
i ) de anslaaede finansielle midler , der er bestemt til daekning af forpligtelser og solvensmargin .
De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves dog ikke i forbindelse med de under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget anfoerte risici ; heller ikke kraeves de under litra b ) naevnte angivelser i forbindelse med de under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget anfoerte risici . De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves ikke i forbindelse med de under nummer 11 i samme punkt anfoerte risici .
Artikel 10
1 . Hver medlemsstat kraever , at en virksomhed , der har sit vedtaegtsmaessige hjemsted paa en anden medlemsstats omraade , og som ansoeger om tilladelse til aabning af et agentur eller en filial :
a ) meddeler sine vedtaegter og listen med bestyrelsesmedlemmerne ;
b ) fremlaegger et certifikat , der er udstedt af de kompetente myndigheder i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , og hvori godtgoerelse inden for hvilke klasser den paagaeldende virksomhed er befoejet til at udoeve virksomhed , og at den raader over minimumsgarantifonden eller , saafremt den er stoerre , over den i henhold til artikel 16 , stk . 3 , beregnede minimumssolvensmargin ; certifikatet skal endvidere angive de risici , som virksomheden faktisk daekker , samt de i artikel 11 , stk . 1 , litra e ) , omhandlede finansielle midler ;
c ) fremlaegger en driftsplan i henhold til artikel 11 ;
d ) udpeger en generalbefuldmaegtiget med bopael og fast opholdssted i vaertslandet , som har tilstraekkelige befoejelser til at forpligte virksomheden over for tredjemand samt til at repraesentere den over for vaertslandets myndigheder og domstole ; saafremt den befuldmaegtigede er en juridisk person , skal denne have sit vedtaegtsmaessige hjemsted i vaertslandet og for sit vedkommende som sin repraesentant udpege en fysisk person , der opfylder de ovennaevnte betingelser . Den udpegede befuldmaegtigede kan kun afvises af en medlemsstat af grunde , der vedroerer hans haerderlighed eller faglige kvalifikationer , under de betingelser , der gaelder for lederne af de virksomheder , der har deres vedtaegtsmaessige hjemsted paa den paagaeldende stats omraade .
Med hensyn til Lloyd's maa eventuelle tvister i vaertslandet , der hidroerer fra indgaaede forpligtelser , ikke for de sikrede medfoere stoerre vanskeligheder , end hvis tvisterne vedroerte virksomheder af saedvanlig type ; med henblik herpaa skal den generalbefuldmaegtigedes kompetence saerligt omfatte befoejelse til i denne egenskab at give moede i retten som sagsoegt med befoejelse til at forpligte de paagaeldende forsikringsgivere i Lloyd's .
2 . Hver medlemsstat kraever , saafremt et agentur eller en filial oensker at udvide sin virksomhed til andre klasser eller - i det i artikel 6 , stk . 2 litra d ) , naevnte tilfaelde - til andre dele af den paagaeldende medlemsstats omraade , at ansoegeren af denne tilladelse fremlaegger en driftsplan i overensstemmelse med artikel 11 og opfylder de i stk . 1 , litra b ) , fastsatte betingelser .
3 . Den nuvaerende samordning er ikke til hinder for medlemsstaternes anvendelse af bestemmelser , som for alle forsikringsvirksomheder foreskriver krav om godkendelse af almindelige og specielle forsikringsbetingelser i policerne , tariffer samt alt andet materiale , der er noedvendigt for den normale udoevelse af tilsynet .
4 . De ovennaevnte bestemmelser kan ikke foreskrive , at ansoegningen om tilladelse behandles under hensyntagen til markedets oekonomiske behov .
Artikel 11
1 . Den i artikel 10 , stk . 1 , litra c ) , naevnte driftsplan for agenturet eller filialen skal indeholde angivelser eller dokumentation vedroerende :
a ) arten af de risici som virksomheden har til hensigt at daekke i vaertslandet ; de almindelige og specielle forsikringsbetingelser i de policer , den har til hensigt at benytte ;
b ) de tariffer , som virksomheden har til hensigt at anvende for de enkelte kategorier af dispositioner ;
c ) grundprincipperne for genforsikring ;
d ) oversigt over virksomhedens solvensmargin som omhandlet i artiklerne 16 og 17 ;
e ) de anslaaede omkostninger i forbindelse med opbygningen af administrationen og funktionsnettet samt de dertil bestemte finansielle midler ;
og endvidere for de tre foerste regnskabsaar ;
f ) de anslaaede administrationsomkostninger ;
g ) de anslaaede praemier eller bidrag og skadesudgifter under hensyn til det nye virkefelt ;
h ) agenturets eller filialens sandsynlige finansielle stilling .
De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves dog ikke i forbindelse med de under numrene 4 , 5 , 6 , 7 og 12 i punkt A i bilaget anfoerte risici ; heller ikke kraeves de under litra b ) naevnte angivelser i forbindelse med de under numrene 14 og 15 i punkt A i bilaget anfoerte risici . De under litra a ) og b ) naevnte angivelser kraeves ikke i forbindelse med de under nummer 11 i samme punkt anfoerte risici .
2 . Planen skal vedlaegges status og regnskab over virksomhedens indtaegter og udgifter for hvert af de sidste tre regnskabsaar . Saafremt virksomheden har mindre end tre regnskabsaar , skal den dog kun fremlaegge regnskaberne for de afsluttede regnskabsaar .
Med hensyn til Lloyd's erstattes meddelelsen af status og regnskab over indtaegter og udgifter af forpligtelsen til at fremlaegge det samlede aarsregnskab over forsikringsvirksomheden vedlagt attestation for , at revisorernes bekraeftelse er givet for hver forsikringsgiver og viser , at de forpligtelser , der er opstaaet ved denne virksomhed fuldt ud daekkes af aktiverne . Disse dokumenter skal goere det muligt for tilsynsmyndighederne at opnaa en sammenlignende oversigt over sammenslutningens stilling med hensyn til solvens .
3 . Denne plan fremsendes sammen med bemaerkninger fra de myndigheder , der har til opgave at give tilladelsen til de kompetente myndigheder i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende . Sidstnaevnte myndigheder afgiver inden tre maaneder efter modtagelsen af dette materiale udtalelse til foerstnaevnte myndigheder ; saafremt de paagaeldende myndigheder ikke har afgivet udtalelse inden udloebet af denne frist , anses deres udtalelse for positiv .
Artikel 12
Enhver beslutning om afslag skal vaere klart begrundet og skal meddeles den paagaeldende virksomhed .
Hver medlemsstat fastsaetter adgang til domstolsproevelse for enhver beslutning om afslag .
Denne samme adgang til proevelse fastsaettes for det tilfaelde , at de kompetente myndigheder ikke har afgivet udtalelse om ansoegningen om tilladelse inden for en frist af seks maaneder fra datoen for modtagelsen .
Afdeling B : Betingelser for udoevelse af forsikringsvirksomhed
Artikel 13
Medlemsstaterne efterproever i snaevert samarbejde de tilladte virksomheders finansielle situation .
Artikel 14
Tilsynsmyndigheden i den medlemsstat , paa hvis omraade virksomhedens vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , skal efterproeve denne virksomheds solvens for saa vidt angaar dets samlede virkefelt . Det paahviler tilsynsmyndighederne i de oevrige medlemsstater at give ovennaevnte tilsynsmyndighed alle noedvendige oplysninger for at goere det muligt for denne at gennemfoere den paagaeldende efterproevning .
Artikel 15
1 . Hver medlemsstat , paa hvis omraade et forsikringsforetagende udoever sin virksomhed , palaegger dette at afsaette tilstraekkelige tekniske reserver .
Disse reservers stoerrelse bestemmes efter de af staten fastsatte regler eller i mangel heraf efter den i denne stat gaeldende praksis .
2 . De tekniske reserver skal vaere daekket af aekvivalente og kongruente aktiver , der befinder sig i det land , hvor virksomheden udoeves . Medlemsstaterne kan dog lempe reglerne for aktivernes kongruens og lokalisering .
Luxembourg kan i betragtning af sin saerlige situation opretholde sin ved dette direktivs ikrafttraeden gaeldende garantiordning for de tekniske reserver , indtil samordningen af lovgivningerne vedroerende virksomhedernes likvidation er gennemfoert .
Retsforskrifterne i det land , hvor virksomheden udoeves , fastsaetter aktivernes art og i givet fald , i hvilket omfang det kan tillades , at disse daekker de tekniske reserver , samt reglerne for vurdering af disse aktiver .
3 . Saafremt en medlemsstat tillader , at de tekniske reserver daekkes af fordringer paa reassurandoererne , fastsaetter den den tilladte procentsats . Den kan i saa fald , uanset stk . 2 , ikke stille krav til disse fordringers lokalisering .
4 . Tilsynmyndigheden i den medlemsstat , paa hvis omraade en virksomheds vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , drager omsorg for , at virksomhedens status til daekning af de tekniske reserver udviser aktiver , der svarer til de forpligtelser , som er indgaaet i alle de lande , hvor den udoever sin virksomhed .
Artikel 16
1 . Hver medlemsstat paalaegger hver virksomhed , hvis vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende paa dens omraade , at oprette en i forhold til deres samlede virksomhed tilstraekkelig solvensmargin .
Solvensmarginen svarer til virksomhedens formue fri for enhver paaregnelig forpligtelse og med fradrag af immaterielle vaerdier . Den omfatter navnlig :
- den indbetalte grundkapital eller for gensidige forsikringsselskaber den faktiske grundfond ;
- halvdelen af den ikke-indbetalte grundkapital eller grundfond , naar den indbetalte del udgoer 25 % af denne kapital eller fond ;
- reserver lovmaessige og frie , der ikke modsvarer forpligtelserne ;
- overfoert overskud ;
- ekstrabidrag , som gensidige og gensidig-lignende selskaber med variable bidrag kan kraeve af deltagerne i loebet af et regnskabsaar , med et beloeb paa indtil halvdelen af forskellen mellem de maksimale bidrag og de faktisk opkraevede bidrag ; disse mulige ekstrabidrag kan dog ikke daekke mere end 50 % af marginen ;
- efter anmodning og begrundelse fra virksomheden og med samtykke fra tilsynsmyndighederne i de paagaeldende medlemsstater , hvor forsikringsforetagendet udoever sin virksomhed ; de skjulte reserver , der er opstaaet som foelge af en for lav ansaettelse af aktiverne og en for hoej ansaettelse af passiverne , i det omfang saadanne skjulte reserver ikke har karakter af et undtagelsestilfaelde .
Den for hoeje ansaettelse af de tekniske reserver vurderes i forhold til deres stoerrelse som beregnet af virksomheden i overensstemmelse med nationale bestemmelser ; indtil den senere samordning af de tekniske reserver kan dog et beloeb paa 75 % af forskellen mellem reservebeloebet for foreliggende risici , beregnet af virksomheden som et fast beloeb ved anvendelse af en minimumsprocentsats paa praemierne , og det beloeb , som ville vaere fremkommet ved beregning af reserven " aftale for aftale " - saafremt den nationale lovgivning tillader et valg mellem disse to metoder - tages i betragtning i solvensmarginen med indtil 20 % .
2 . Solvensmarginen bestemmes i forhold til enten det aarlige praemie - ellr bidragsbeloeb eller til gennemsnittet af skader i de tre sidste regnskabsaar . Saafremt virksomheder hovedsagelig kun daekker storm - , hagl - eller frostrisici , tages der dog hensyn til de sidste syv regnskabsaar som referenceperiode for gennemsnittet af skader .
3 . Med forbehold af artikel 17 skal solvensmarginens stoerrelse vaere lig med det hoejeste af foelgende to resultater :
Foerste resultat ( i forhold til praemierne ) :
- de praemier eller bidrag , der er indgaaet i direkte forsikringsforretning af enhver art i loebet af det sidste regnskabsaar inklusive accessoriske , laegges sammen ;
- hertil laegges beloebet for de praemier , der er overtaget for genforsikring i loebet af det sidste regnskabsaar ;
- herfra fradrages det samlede beloeb for de i loebet af det sidste regnskabsaar annullerede praemier eller bidrag samt det samlede beloeb for skatter og afgifter paa de praemier og bidrag , der indgaar i den samlede indtaegt .
Efter at have delt det saaledes fremkomne beloeb i to rater , af hvilke den foerste gaar op til 10 millioner regningsenheder , og den anden omfatter det resterende beloeb , beregnes broekdele paa henholdsvis 18 % og 16 % af disse rater og laegges til .
Det foerste resultat fremkommer ved multiplikation af den saaledes beregnede sum med det forhold , der for det sidste regnskabsaar bestaar mellem stoerrelsen af de forsikringsydelser , der paahviler virksomheden efter afgivelse til genforsikring , og forsikringsydelsernes bruttobeloeb ; dette forhold kan i intet tilfaelde vaere under 50 % .
Andet resultat ( i forhold til skaderne ) :
- de beloeb for skader , der uden fradrag af skader , som paahviler cessionarer og retrocessionarer , er udbetalt i loebet af de i stk . 2 omhandlede perioder i direkte forsikring , laegges sammen ;
- hertil laegges beloebet for de skader , der er udbetalt i loebet af de samme perioder for forpligtelser , der er overtaget i genforsikring eller retrocession ;
- hertil laegges beloebet for de henlaeggelser til endnu ikke afviklede skader , der er fastlagt i slutningen af sidste regnskabsaar for saavel direkte forretninger som for de ved genforsikring overtagne forpligtelser ;
- herfra fradrages de regresbeloeb , der er indgaaet i loebet af de i stk . 2 omhandlede perioder ;
- herfra fradrages beloebet for de henlaeggelser eller reserver til endnu ikke afviklede skader , som er fastlagt i begyndelsen af det andet regnskabsaar , der gaar forud for det sidst afsluttede regnskabsaar , for saavel direkte forretninger som for de ved genforsikring overtagne forpligtelser .
Efter at have delt tredjedelen eller syvendedelen af det saaledes fremkomne beloeb , alt efter referenceperioden i overensstemmelse med stk . 2 , i to rater , af hvilke den foerste gaar op til 7 millioner regningsenheder , og den anden omfatter det resterende beloeb , beregnes broekdele paa henholdsvis 26 % og 23 % af disse rater og laegges til .
Det andet resultat fremkommer ved multiplikation af den saaledes beregnede sum med det forhold , der for det sidste regnskabsaar bestaar mellem stoerrelsen af de skader , der paahvilede virksomheden efter afgivelse til genforsikring , og skadernes bruttobeloeb ; dette forhold kan i intet tilfaelde vaere lavere end 50 % .
4 . De broekdele , der anvendes paa de i stk . 3 naevnte rater nedsaettes til en tredjedel for sygeforsikring , der teknisk fungerer paa lignende maade som livsforsikring , saafremt
- de opkraevede praemier beregnes paa grundlag af sygelighedstavler efter de matematiske metoder , der anvendes i forsikring ;
- der oprettes en alderdomsreserve ;
- der opkraeves et praemietillaeg , for at skabe en sikkerhedsmargin af en passende stoerrelse ;
- forsikringsgiveren ikke kan opsige kontrakten foer senest efter udloebet af det tredje forsikringsaar ;
- kontrakten aabner mulighed for at haeve praemierne eller nedsaette ydelserne for loebende kontrakter .
5 . Med hensyn til Lloyd's , hvor den i stk . 3 omhandlede beregning af det foerste resultat i forhold til praemierne udfoeres paa grundlag af nettopraemier , multipliceres disse med en fast procent , hvis stoerrelse fastsaettes aarligt af hjemstedets tilsynsmyndighed . Denne faste procent skal beregnes paa grundlag af de seneste statistiske oplysninger saerlig vedroerende den udbetalte provision .
Disse oplysninger saavel som de foretagne beregninger meddeles tilsynsmyndighederne i de lande , hvor Lloyd er etableret .
Artikel 17
1 . En tredjedel af solvensmarginen udgoer garantifonden .
2 . a ) Garantifonden kan dog ikke vaere mindre ud :
- 400 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 10 , 11 , 12 , 13 , 14 og 15 anfoerte klasser ;
- 300 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 1 , 2 , 3 , 4 , 5 , 6 , 7 , 8 og 16 anfoerte klasser ;
- 200 000 regningsenheder for de risici eller en del af de risici , der hoerer under en af de i punkt A i bilaget under numrene 9 og 17 anfoerte klasser .
b ) Saafremt foretagendets virksomhed omfatter flere klasser eller flere risici , tages kun den klasse eller risiko i betragtning , der kraever det hoejeste beloeb .
c ) Hver medlemsstat kan traeffe bestemmelse om , at minimumsgarantifonden nedsaettes med en fjerdedel for gensidige selskaber og selskaber af gensidig-lignende karakter .
Artikel 18
1 . Medlemsstaterne fastsaetter ingen regler for valget af de aktiver , der ikke medgaar til daekningen af de tekniske reserver i henhold til artikel 15 .
2 . Med forbehold af artikel 15 , stk . 2 , artikel 20 , stk . 1 og 3 , og artikel 22 , stk . 1 , sidste afsnit , afstaar medlemsstaterne fra at begraense den fri raadighed over de roerlige og faste aktiver , der indgaar i de tilladte virksomheders formue .
Forbundsrepublikken Tyskland kan dog , indtil den senere samordning af betingelserne for adgang til og udoevelse af livsforsikringsvirksomhed , for saa vidt angaar sygeforsikring i henhold til artikel 16 , stk . 4 , opretholde begraensningerne i den fri raadighed over aktiverne , i det omfang den fri raadighed over de aktiver , der daekker de matematiske reserver , goeres afhaengig af samtykke fra en " Treuhaender " .
Kongeriget Danmark kan dog indtil den fremtidige samordning opretholde de bestemmelser i lovgivningen , der paalaegger begraensninger i den fri raadighed over aktiver , der er afsat af forsikringsvirksomheder til daekning af renteydelser , som skal udredes i henhold til den lovpligtige forsikring mod foelger af arbejdsulykker .
3 . Disse bestemmelser er ikke til hinder for de foranstaltninger , som medlemsstaterne er berettigede til at traeffe i deres egenskab af ejere af eller deltagere i de paagaeldende virksomheder , saafremt de i artikel 15 , stk . 2 , omhandlede forskrifter , i de lande hvor virksomheden udoeves , overholdes , og de sikredes interesser bevares .
Artikel 19
1 . Hver medlemsstat paalaegger de virksomheder , der har deres vedtaegtsmaessige hjemsted paa dens omraade , hvert aar at aflaegge beretning over deres samlede virksomhed , deres situation og deres solvens .
2 . Medlemsstaterne kraever af de foretagender , der udoever virksomhed paa deres omraade , at de regelmaessigt fremlaegger det for udoevelsen af tilsynet noedvendige materiale samt statistisk materiale . De kompetente tilsynsmyndigheder tilsender hinanden det materiale og de oplysninger , der har vaeret benyttet ved udoevelsen af tilsynet .
Artikel 20
1 . Saafremt et foretagende ikke efterkommer de i artikel 15 fastsatte bestemmelser , kan tilsynsmyndigheden i det land , hvor virksomheden udoeves , forbyde den fri raadighed over de aktiver , der befinder sig i dette land , efter at have underrettet tilsynsmyndighederne i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende .
2 . Med henblik paa genoprettelse af den finansielle situation i en virksomhed , hvis solvensmargin ikke laengere udgoer det i artikel 16 , stk . 3 , foreskrevne minimum , kraever tilsynsmyndigheden i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , en genoprettelsesplan , der skal forelaegges den til godkendelse .
3 . Saafremt solvensmarginen ikke laengere naar den i artikel 17 naermere fastsatte garantifond , kraever tilsynsmyndigheden i det land , hvor det vedtaegtsmaessige hjemsted er beliggende , af virksomheden en kortfristet finansieringsplan , der skal forelaegges den til godkendelse .
Den kan endvidere begraense eller forbyde den fri raadighed over virksomhedens aktiver . Den underretter myndighederne i de medlemsstater , paa hvis omraade denne virksomhed ligeledes er tilladt , herom , idet disse paa dens anmodning traeffer de samme foranstaltninger .
4 . I de i stk . 1 og 3 omhandlede tilfaelde kan de kompetente tilsynsmyndigheder desuden traeffe alle egnede foranstaltninger til bevarelse af de sikredes interesser .
5 . Tilsynsmyndighederne i de medlemsstater , paa hvis omraade den paagaeldende virksomhed ligeledes er tilladt , samarbejder om gennemfoerelsen af de i stk . 1 - 4 naevnte foranstaltninger .
Artikel 21
1 . Hver medlemsstat tillade , at de tilladte virksomheder helt eller delvis overdrager deres forsikringsbestand , saafremt den overtagende virksomhed under hensyntagen til overfoerslen er i besiddelse af den noedvendige solvensmargin .
De paagaeldende tilsynsmyndigheder raadfoerer sig indbyrdes foer en saadan overdragelse tillades .
2 . Naar tilladelse er givet af den kompetente tilsynsmyndighed , har denne overdragelse fuld gyldighed over for de paagaeldende forsikringstagere .
Afdeling C : Tilbagekaldelse af en tilladelse
Artikel 22
1 . Den tilladelse , der er givet af den kompetente myndighed i den medlemsstat , paa hvis omraade en virksomheds vedtaegtmaessige hjemsted befinder sig , kan tilbagekaldes af denne myndighed , naar virksomheden
a ) ikke laengere opfylder adgangsbetingelserne ;
med artikel 16 , stk . 3 . Ved beregningen af denne margin tages dog kun hensyn til praemier eller bidrag og skader , der hidroerer fra agenturets eller filialens virksomhed .
2 . En tredjedel af solvensmarginen udgoer garantifonden . Denne garantifond kan ikke vaere mindre end halvdelen af det i artikel 17 , stk . 2 , fastsatte minimum . Initialdepotet stillet i overensstemmelse med artikel 23 stk . 2 , litra e ) , er medregnet heri .
3 . De aktiver , der daekker solvensmarginen skal op til et beloeb paa stoerrelse med garantifonden befinde sig i den stat , hvor virksomheden udoeves , og for saa vidt angaar det resterende beloeb inden for Faellesskabet .
Artikel 26
1 . De virksomheder , der efter at have modtaget tilladelse i en medlemsstat opnaar tilladelse i en eller flere andre medlemsstater for der at oprette andre agenturer eller filialer , kan anmode om en eller flere af foelgende fordele :
a ) at den i artikel 25 omhandlede solvensmargin beregnes paa grundlag af den samlede virksomhed , som de udoever inden for Faellesskabet ; i saa fald tages de praemier eller bidrag og de skader i betragtning , der er en foelge af den virksomhed , som udoeves af samtlige agenturer eller filialer , der er etableret inden for Faellesskabet ;
b ) at de fritages for den i artikel 23 , stk . 2 , litra e ) , naevnte forpligtelse til ligeledes i disse stater at stille den kraevede sikkerhed ;
c ) at de aktiver , der repraesenterer garantifonden , lokaliseres i hvilken som helst af de medlemsstater , hvor de udoever deres virksomhed .
2 . Saafremt mindst to af de paagaeldende medlemsstater samtykker i helt eller delvis at imoedekomme virksomhedens anmodning , efterproever den kompetente myndighed i den medlemsstat , paa hvis omraade ansoegerens aeldste afdeling befinder sig , dette foretagendes solvens paa grundlag af dets samlede virksomhed inden for de medlemsstater , der har givet deres samtykke . Paa virksomhedens anmodning og med alle de paagaeldende medlemsstaters samtykke kan denne efterproevning dog gennemfoeres af den kompetente myndighed i en anden medlemsstat . Den myndighed , der gennemfoerer efterproevningen , modtager med henblik herpaa de noedvendige oplysninger fra de oevrige medlemsstater om de agenturer eller filialer , der er oprettet paa deres omraade .
3 . De i medfoer af denne artikel ydede fordele kan inddrages paa foranledning af en eller flere af de paagaeldende medlemsstater .
Artikel 27
Artiklerne 19 og 20 finder tilsvarende anvendelse paa agenturer og filialer af de i dette afsnit omhandlede virksomheder .
Ved anvendelser af artikel 20 ligestilles den for den aeldste afdeling kompetente myndighed eller den myndighed , der i dennes sted gennemfoerer efterproevningen af disse agenturers eller filialers samlede solvens , med myndigheden i den stat , paa hvis omraade faellesskabsvirksomhedens vedtaegtsmaessige hjemsted befinder sig .
Artikel 28
Saafremt den i artikel 26 , stk . 2 , naevnte myndighed tilbagekalder tilladelsen , underretter den tilsynsmyndighederne i de oevrige medlemsstater , hvor foretagendet udoever sin virksomhed , herom , og disse traeffer hensigtsmaessige foranstaltninger . Saafremt beslutningen om tilbagekaldelse begrundes med utilstraekkelig samlet solvens , saaledes som den er fastsat ved det i artikel 26 omhandlede samtykke foranstalter de medlemsstater , der deltager i dette samtykke , ligeledes tilbagekaldelse af deres tilladelse .
Artikel 29
Faellesskabet kan i de aftaler , det i overensstemmelse med traktaten indgar med et eller flere tredjelande , blive enige om anvendelse af bestemmelser , der afviger fra de i dette afsnit fastsatte , med det formaal paa betingelse af gensidighed at garantere en tilstraekkelig beskyttelse af de sikrede i medlemsstaterne .
Afsnit IV - Overgangsbestemmelser og diverse bestemmelser
Artikel 30
1 . Medlemsstaterne indroemmer de i afsnit II omhandlede virksomheder , som ved ikrafttraedelsen af foranstaltningerne til gennemfoerelse af dette direktiv omfatter en eller flere af de i artikel 1 omhandlede klasser paa deres omraade , en frist paa fem aar fra meddelelsen af dette direktiv til af efterkomme betingelserne i artiklerne 16 og 17 .
2 . Desuden kan medlemsstaterne :
a ) indroemme de i stk . 1 omhandlede virksomheder , som ved udloebet af fristen paa fem aar endnu ikke har tilvejebragt solvensmarginen fuldtud , en yderligere frist p * jst to aar , paa betingelse af , at disse virksomheder i overensstemmelse med artikel 20 har forelagt de foranstaltninger , som de har til hensigt at traeffe for at naa denne margin , til tilsynsmyndighedernes godkendelse ;
b ) fritage de i stk . 1 omhandlede virksomheder , som ved udloebet af fristen paa fem aar endnu ikke har naaet en aarlig indbetaling af praemier eller bidrag paa det seksdobbelte af den i artikel 17 , stk . 2 , naevnte minimumsgarantifond , for forpligtelsen til at oprette denne fond foer udgangen af det regnskabsaar , i hvilket praemierne eller bidragene udgoer det seksdobbelte af denne garantifond . Paa grundlag af resultaterne af den i artikel 33 naevnte undersoegelse beslutter Raadet med enstemmighed paa forslag af Kommissionen , hvornaar medlemsstaterne skal ophaeve denne fritagelse .
3 . De virksomheder , der oensker at udvide deres virksomhed i henhold til artikel 8 , stk . 2 , eller artikel 10 , kan kun goere dette , saafremt de omgaaende efterkommer reglerne i dette direktiv . De i stk . 2 , litra b ) , omhandlede virksomheder , som inden for det nationale omraade udvider deres virksomhed til andre klasser eller til andre dele af dette omraade , kan dog inden for en frist paa ti aar fra meddelelsen af dette direktiv fritages for forpligtelsen til at oprette den i artikel 17 , stk . 2 , naevnte minimumsgarantifond .
4 . De virksomheder , der har en anden form end de i artikel 8 anfoerte , kan endnu i tre aar efter meddelelsen af dette direktiv fortsaette udoevelsen af deres nuvaerende virksomhed under den juridiske form , de havde ved meddelelsen af dette direktiv . De virksomheder , der er oprettet i Det forenede Kongerige " by Royal Charter " eller " by private act " eller " by special public Act " kan fortsaette deres virksomhed i deres nuvaerende form uden tidsbegraensning .
De virksomheder , der i Belgien i overensstemmelse med deres formaal yder prioritetslaan ved intervention eller udfoerer opsparingsdispositioner i overensstemmelse med de i artikel 15 , nr . 4 , i bestemmelserne vedroerende tilsyn med private sparekasser , samordnet ved arrêté royal af 23 . juni 1967 , kan fortsaette disse former for virksomhed i tre aar fra meddelelsen af dette direktiv .
De paagaeldende medlemsstater opstiller listen over disse virksomheder og meddeler den til de oevrige medlemsstater og til Kommissionen .
5 . Efter anmodning fra de virksomheder , der opfylder forpligtelserne i artiklerne 15 , 16 og 17 , ophaever medlemsstaterne de restriktive foranstaltninger saasom pantehaeftelser , deponering eller sikkerhedsstillelse , der er gennemfoert i medfoer af nugaeldende bestemmelser .
Artikel 31
Medlemsstaterne indroemmer de i afsnit III omhandlede agenturer eller filialer , som ved ikrafttraedelsen af foranstaltningerne til gennemfoerelse af dette direktiv omfatter én eller flere af de i artikel 1 omhandlede klasser og ikke udvider deres virksomhed i henhold til artikel 10 , stk . 2 , en frist paa hoejst fem aar fra meddelelsen af dette direktiv til at efterkomme betingelserne i artikel 25 .
Artikel 32
I en periode , der udloeber ved ivaerksaettelsen af en aftale , som i overensstemmelse med artikel 29 er indgaaet med et tredjeland , og senest ved udloebet af en frist paa fire aar efter meddelelsen af dette direktiv , kan hver medlemsstat til fordel for dette lands virksomheder , der er etableret paa dets omraade , opretholde den ordning , som fandt anvendelse den 1 . januar 1973 , hvad angaar de tekniske reservers kongruens og lokalisering paa betingelse af , at de oevrige medlemsstater og Kommissionen underrettes herom , og at de graenser for lempelser , der gaelder i medfoer af artikel 15 , stk . 2 , til fordel for de af medlemsstaternes virksomheder , som er etableret paa dens omraade , ikke overskrides .
Afsnit V - Afsluttende bestemmelser
Artikel 33
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder foerer et snaevert samarbejde med henblik paa at lette tilsynet med direkte forsikring inden for Faellesskabet og at undersoege de vanskeligheder , der maatte opstaa ved gennemfoerelsen af dette direktiv .
Artikel 34
1 . Kommissionen forelaegger for Raadet inden for en frist af seks aar efter meddelelsen af dette direktiv en beretning om den indflydelse , som de i dette direktiv fastsatte finansielle krav har haft paa situationen inden for forsikringsmarkedet i medlemsstaterne .
2 . Om fornoedent forelaegger Kommissionen for Raadet foreloebige beretninger inden udgangen af den i artikel 30 stk . 1 , fastsatte overgangsperiode .
Artikel 35
Medlemsstaterne aendrer deres nationale bestemmelser i overensstemmelse med dette direktiv inden en frist paa atten maaneder fra dets meddelelse at regne og underretter omgaaende Kommissionen herom .
De saaledes aendrede bestemmelser gennemfoeres med forbehold af artiklerne 30 , 31 og 32 inden en frist paa tredive maaneder fra denne meddelelse at regne .
Artikel 36
Fra meddelelsen af dette direktiv drager medlemsstaterne omsorg for at Kommissionen faar tilsendt teksten til de vigtigste administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser , som de udsteder paa det af dette direktiv omfattede omraade .
Artikel 37
Bilaget udgoer en integrerende del af dette direktiv .
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 24 . juli 1973 .
A Tanács Első irányelve
(1973. július 24.)
az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról
(73/239/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a letelepedés szabadságának korlátozásait eltörlő Általános Programra [1] és különösen IV. részének C. címére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel az általános program alapján a képviseletek és fióktelepek letelepedését korlátozó rendelkezések megszüntetése a közvetlen biztosítási üzletág esetében az üzleti tevékenység megkezdéséhez és gyakorlásához szükséges feltételek összehangolásának a függvénye; mivel ezt az összehangolást az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység tekintetében az első lépésben meg kell valósítani;
mivel a biztosítási tevékenység megkezdésének és gyakorlásának megkönnyítése céljából elengedhetetlen bizonyos eltérések megszüntetése, amelyek a nemzeti felügyeleti szabályozások között mutatkoznak; mivel e cél eléréséhez, és ugyanakkor az összes tagállamban a biztosítottak és a harmadik felek megfelelő védelméről való gondoskodáshoz kívánatos különösen a biztosítóintézetektől megkívánt pénzügyi garanciákra vonatkozó rendelkezések összehangolása;
mivel szükséges a kockázatok osztályozása a különböző biztosítási ágazatokban, különösen annak meghatározása céljából, hogy mely tevékenységek tartoznak a kötelező engedélyezés körébe, és hogy mekkora az adott biztosítási ágazatra meghatározott minimális biztonsági tőke összege;
mivel kívánatos az irányelv alkalmazásából kizárni azokat az egyesületeket, amelyek jogállásuk alapján teljesítik a fedezetre és a pénzügyi garanciákra vonatkozó különös feltételeket; mivel ezenkívül kívánatos kizárni számos tagállam bizonyos intézményeit, amelyek tevékenysége csak egy kisebb ágazatot érint, és a jog által meghatározott területre vagy meghatározott személyekre korlátozódik;
mivel a különféle jogrendszerek eltérően szabályozzák a vállalkozás egyidejű folytatását az egészségbiztosítás, a hitel- és kezesi biztosítás, a harmadik személyekkel szembeni megtérítési igényre vonatkozó és a jogvédelmi biztosítás terén, akár egymással, akár más biztosítási ágazatokkal együtt végzik; mivel ezeknek az eltéréseknek a folyamatos megléte a nem életbiztosítási ágazatokban való letelepedési jogra vonatkozó korlátozások megszüntetése után azt jelentené, hogy a letelepedés akadályai továbbra is fennállnak; mivel e problémát további összehangolás útján kell megoldani viszonylag rövid időn belül;
mivel a felügyeletet minden tagállamban szükséges kiterjeszteni azokra a biztosítási ágazatokra, amelyekre az irányelv vonatkozik; mivel ez a felügyelet csak akkor lehetséges, ha az ilyen biztosítási tevékenységhez hatósági engedély szükséges; mivel ezért meg kell határozni a hatósági engedély megadásának, illetve visszavonásának feltételeit; mivel rendelkezni kell a bírósághoz fordulás jogáról arra az esetre, ha az engedélyt nem adták meg vagy visszavonták;
mivel kívánatos, hogy rugalmasabb szabályozás vonatkozzon a fuvarozási ágazatokként ismert biztosítási ágazatokra, amelyek a melléklet A. pontjában a 4., 5., 6., 7. és 12. számot viselik, valamint a hitelbiztosítási ágazatokra, amelyek a melléklet A. pontjában a 14. és 15. számot viselik, tekintettel az árukat és hiteleket érintő feltételek állandó változására;
mivel jelenleg közösségi szinten vizsgálatok folynak a biztosítástechnikai tartalékok kiszámításának általános módszerére vonatkozó kutatással kapcsolatban; mivel ezért kívánatosnak tűnik az összehangolás elérését e tárgyban, valamint a befektetési kategóriák meghatározását és a vagyonértékelést érintő kérdésekben újabb irányelvek számára fenntartani;
mivel szükséges, hogy a biztosítóintézetek a vállalt kötelezettségeik teljesítéséhez elegendő összegű biztosítástechnikai tartalékon felül kiegészítő tartalékkal rendelkezzenek, melynek neve szavatolótőke, és amelyet szabad eszközök alkotnak, abból a célból, hogy felkészüljenek az üzleti élet változásaira; mivel annak érdekében, hogy az ilyen célokból támasztott követelményeket objektív szempontok alapján határozzák meg, ami által az azonos méretű vállalkozások a verseny tekintetében ugyanolyan elbírálásban részesülnek, kívánatos, hogy az említett tőke mértéke összefüggésben álljon a vállalkozás üzleti forgalmának mértékével, és meghatározása két fedezeti mutató alapján történjen, amelyek közül az egyik a biztosítási díjakon, a másik a kárigényeken alapul;
mivel kívánatos megkövetelni egy olyan minimális biztonsági tőkét, amely igazodik a biztosított ágazatok kockázatainak nagyságához, annak érdekében, hogy a vállalkozások az induláskor rendelkezzenek a megfelelő forrásokkal, és hogy további működésük során a szavatolótőke semmilyen körülmények között ne csökkenjen egy fedezeti minimum alá;
mivel szükséges rendelkezni arra az esetre, amikor a vállalkozás pénzügyi helyzete úgy alakul, hogy vállalt kötelezettségeit nehezen tudja teljesíteni;
mivel a Közösségen belüli üzleti tevékenység vagy közvetlen biztosítás megkezdését és gyakorlását érintő összehangolt szabályok elvileg minden, a piacra belépő vállalkozásra vonatkoznak, és következésképpen azokra a képviseletekre és fióktelepekre is, amelyek központi irodája a Közösség területén kívül található; mivel mindazonáltal kívánatos speciális rendelkezéseket hozni az ilyen képviseletekre és fióktelepekre vonatkozó felügyeleti módszereket illetően, tekintettel arra a tényre, hogy anyavállalatuk eszközei a Közösség területén kívül találhatók;
mivel azonban kívánatos engedélyezni az ilyen speciális feltételek könnyítését annak az alapelvnek a szem előtt tartásával, hogy az ilyen képviseletek és fióktelepek ne részesüljenek kedvezőbb elbánásban, mint a Közösségen belüli vállalkozások;
mivel bizonyos átmeneti intézkedésekre van szükség, különösen annak érdekében, hogy lehetővé váljon a már létező kis- és középvállalkozások számára, hogy alkalmazkodjanak azokhoz a követelményekhez, amelyeket a tagállamok az irányelv alapján, a Szerződés 53. cikkének alkalmazása értelmében kötelesek előírni;
mivel fontos az összehangolt szabályok egységes alkalmazásának biztosítása, és hogy erre vonatkozóan intézkedés történjen a Bizottság és a tagállamok közötti szoros együttműködés érdekében ezen a területen,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. cím - Általános rendelkezések
1. cikk
Az irányelv az olyan önálló közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozik, amelyet valamely tagállamban letelepedett, vagy ott letelepedni kívánó biztosítóintézetek végeznek, az irányelv mellékletében meghatározott biztosítási ágazatokban.
2. cikk
Az irányelv nem vonatkozik:
1. a következő biztosítási fajtákra:
a) életbiztosítás, vagyis az a biztosítási ág, amely magában foglalja különösen az egy meghatározott kor elérésére szóló biztosítást, a halálesetre szóló biztosítást, az egy meghatározott kor elérésére vagy annál korábbi halálesetre szóló biztosítást, az életbiztosítást díj visszatérítésével, a tontinát, a házassági biztosítást és a születési biztosítást;
b) életjáradékok;
c) az életbiztosítással foglalkozó biztosítóintézetek által végzett kiegészítő biztosítás, vagyis személyi sérülésre, beleértve a munkaképtelenségre szóló biztosítást, a baleseti halál esetére szóló biztosítást, valamint a balesetből vagy betegségből eredő rokkantságra szóló biztosítást, ha ezeket a különféle biztosítási formákat az életbiztosítás mellett kötötték;
d) a szociális biztonság törvényes rendszerébe tartozó biztosítás;
e) az Írországban és az Egyesült Királyságban létező úgynevezett "permanent health insurance" (elállás lehetősége nélküli állandó egészségbiztosítás);
2. a következő műveletekre:
a) az egyes tagállamok jogszabályaiban meghatározottak szerinti tőketörlesztési műveletek;
b) az önsegélyező típusú intézmények műveletei, amelyek ellátásai a rendelkezésre álló forrásoktól függően változnak, és amelyekben a tagok hozzájárulását átalánydíjas alapon határozzák meg;
c) a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek műveletei, amelyek célja kölcsönös fedezet nyújtása tagjaik számára biztosítási díj fizetése, illetve biztosítástechnikai tartalék képzése nélkül;
d) az exporthitel-biztosítási ügyletek az állam számlájára vagy állami támogatással, a további összehangolásig, amely az irányelvről szóló értesítéstől számított négy éven belül kerül végrehajtásra.
3. cikk
(1) Az irányelv nem vonatkozik a kölcsönös biztosítási egyesületekre, amennyiben azok megfelelnek a következő feltételek mindegyikének:
- az alapszabálynak tartalmaznia kell olyan rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik a hozzájárulások követelését vagy az ellátások csökkentését,
- tevékenységük nem irányul a felelősségi kockázatok biztosítására - kivéve, ha ez utóbbi a melléklet C. pontja szerinti kiegészítő biztosítást jelent - vagy hitel- és kezesi biztosítási kockázatokra,
- az irányelv hatálya alá tartozó tevékenységekre vonatkozó éves hozzájárulási bevétel nem lépheti túl az egymillió elszámolási egységet,
és
- az irányelv hatálya alá tartozó tevékenységekre vonatkozó hozzájárulási bevétel legalább fele olyan személyektől származik, akik az egyesület tagjai.
(2) Az irányelv ezenkívül nem vonatkozik azokra az egyesületekre, amelyek más ilyen természetű egyesületekkel olyan megállapodást kötöttek, amely az általuk kibocsátott biztosítási kötvények teljes viszontbiztosításáról szól, vagy amely szerint az engedményezett biztosítóintézet teljesíti az ilyen kötvények alapján felmerülő kötelezettségeket az engedményező biztosítóintézet helyett.
Ilyen esetben az irányelv előírásai az engedményes biztosítóintézetre vonatkoznak.
4. cikk
Az irányelv nem vonatkozik a következő intézményekre, kivéve ha az alapszabályuk vagy a jogszabályok által meghatározott hatáskörük módosul:
a) Az alábbi, monopolhelyzetben lévő közjogi intézmények (Monopolanstalten):
Németországban
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, Munich,
3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, Munich,
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Brunswick,
5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg,
6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,
8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,
9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,
12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,
13. Feuersozietät Berlin, Berlin,
14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.
Az illetékességi terület azonban nem tekinthető módosítottnak az említett intézmények egyesülése esetén, amely egyesülés hatására az egyesülő intézmények illetékességi területe fennmarad az új intézmény javára, a biztosítási ágazatokra vonatkozó tevékenység sem tekinthető módosítottnak, ha ezek közül az intézmények közül az egyik a másik ilyen intézménytől egy vagy több biztosítási ágazatot ugyanarra a területre vonatkozóan átvesz.
A következő, félállami intézmények:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;
b) A következő intézmények:
Franciaországban
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,
3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,
4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,
5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;
c) Írországban
Voluntary Health Insurance Board;
d) Olaszországban
Il-Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass);
e) Az Egyesült Királyságban
The Crown Agents.
5. cikk
Az irányelv alkalmazásában:
a) "elszámolási egység": az az egység, amelyet az Európai Beruházási Bank alapszabályának 4. cikke meghatároz;
b) "megfelelő eszközök": a vállalt kötelezettségek egy bizonyos pénznemben kifejezett megjelölése az ugyanabban a pénznemben kifejezett vagy realizálható eszközök által;
c) "eszközök lokalizálása": az ingó vagy ingatlan eszközök egy tagállamon belüli fellelhetősége, de nem értelmezhető úgy, hogy az ingó tulajdont letétbe kell helyezni, az ingatlantulajdont pedig olyan korlátozó intézkedéseknek kell alávetni, mint például jelzálog bejegyzése. Az adósokkal szembeni igény alapján megjelölt eszközöket úgy kell tekinteni, mintha azok abban a tagállamban lennének fellelhetők, ahol végrehajthatók.
II. cím - Az olyan vállalkozásokra alkalmazandó szabályok, amelyek székhelye a Közösség területén található
A. szakasz: Az engedélyezés feltételei
6. cikk
(1) A közvetlen biztosítási tevékenység megkezdését saját területén minden tagállam hatósági engedélyhez köti.
(2) Ezt az engedélyt az érintett tagállam illetékes hatóságától kérelmezheti:
a) bármely vállalkozás, amely székhelyét az adott állam területén kívánja létrehozni;
b) bármely vállalkozás, amelynek székhelye egy másik tagállamban található, és amely fióktelepet vagy képviseletet kíván alapítani a kérdéses tagállam területén;
c) bármely vállalkozás, amely, miután megkapta a fenti a) és b) pontokban előírt engedélyeket, tevékenységét az adott állam területén más ágazatokra is kiterjeszti;
d) bármely vállalkozás, amely, miután a 7. cikk (1) bekezdésének megfelelően engedélyt kapott az állam területének egy részére, tevékenységét újabb területekre terjeszti ki.
(3) A tagállamok az engedély kiadását nem köthetik biztosíték nyújtásához, vagy kezesről való gondoskodáshoz.
7. cikk
(1) Az engedély az állam teljes területére érvényes, kivéve ha a kérelmező az ország területének egy részén való tevékenység végzésére kér engedélyt, amennyiben a nemzeti jogszabályok megengedik azt.
(2) Az engedélyt egy meghatározott biztosítási ágazatra adják meg. A teljes ágazatra érvényes, kivéve ha a kérelmező csak az adott ágazatba tartozó kockázatok egy részét kívánja biztosítani, amint az a melléklet A. pontjának felsorolásában szerepel.
Mindazonáltal:
a) bármely tagállamnak jogában áll engedélyt adni bármely, a melléklet B. pontjában szereplő ágazatcsoportra, feltéve hogy az ott előírt megfelelő elnevezést az engedély tartalmazza;
b) az egy ágazatra vagy egy ágazatcsoportra adott engedély érvényes egy másik csoportba tartozó kiegészítő kockázatok biztosítására is, ha a melléklet C. pontjában meghatározott feltételek teljesülnek;
c) további összehangolásig, amelyet az irányelvről szóló értesítéstől számított négy éven belül kell végrehajtani, a Németországi Szövetségi Köztársaság fenntarthatja azokat a rendelkezéseit, amelyek az ország területén belül megtiltják az egyidejű vállalkozást az egészségbiztosítás, a hitel- és kezesi biztosítás, a harmadik személyekkel szembeni megtérítési igényre vonatkozó és a jogvédelemi biztosítás terén, akár egymással, akár más biztosítási ágazatokkal együtt végzik.
8. cikk
(1) Minden tagállam előírja, hogy bármely, a területén alapított és engedélyt kérő vállalkozás:
a) a következő formák valamelyikével rendelkezzen:
- a Belga Királyság esetében:
"société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsmaatschappij", "société coopérative/cooperative vennootschap",
- Dánia esetében:
"Aktieselskaber" (részvénytársaságok), "gensidige selskaber" (kölcsönös biztosítóintézetek),
- a Németországi Szövetségi Köztársaság esetében:
"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",
- a Francia Köztársaság esetében:
"société anonyme", "société à forme mutuelle", "mutuelle", "union de mutuelles",
- az Ír Köztársaság esetében:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",
- az Olasz Köztársaság esetében:
"società per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",
- a Luxemburgi Nagyhercegség esetében:
"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurance mutuelle", "société coopérative",
- a Holland Királyság esetében:
"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "cooperative vereniging",
- az Egyesült Királyság esetében:
"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly Societies Act", a Lloyd's egyéni biztosítottjainak egyesülete.
Ezenkívül a tagállamok, adott esetben, alapíthatnak a közjog szerint ismert bármilyen formájú vállalkozást, feltéve hogy az ilyen intézmények célja olyan biztosítási tevékenység folytatása, amelynek feltételei egyenértékűek a magánjog alá tartozó vállalkozások feltételeivel;
b) üzleti tevékenységét a biztosítási üzletágra és az abból közvetlenül eredő műveletekre korlátozza, minden más kereskedelmi tevékenység kizárásával;
c) üzleti tervet nyújtson be a 9. cikk rendelkezéseinek megfelelően;
d) birtokolja a 17. cikk (2) bekezdésében meghatározott minimális biztonsági tőkét.
(2) Az olyan vállalkozásnak, amely további ágazatok végzésére, vagy a 6. cikk (2) bekezdés d) pontjában említett esetben további területrészeken való működésre kér engedélyt, üzleti tervet kell benyújtania a 9. cikk rendelkezéseinek megfelelően az ilyen további ágazatokra vagy további területrészre vonatkozóan.
Ezenkívül bizonyítania kell, hogy rendelkezésére áll a 16. cikkben meghatározott szavatolótőke, és ha a felveendő más ágazatok tekintetében a 17. cikk (2) bekezdésének intézkedései a korábbinál magasabb minimális biztonsági tőkét írnak elő, akkor ezt birtokolja.
(3) Ezek az összehangoló intézkedések nem gátolják a tagállamokat olyan rendelkezések alkalmazásában, amelyek a vezető tisztségviselők számára szakképesítési feltételt írnak elő, és abban, hogy az alapszabályt, illetve az alapító okiratot, a biztosítási kötvény általános és különös feltételeit, a díjszabást és a felügyelet rendes gyakorlásához szükséges bármely más dokumentumot jóváhagyáshoz kössenek.
(4) A fent említett rendelkezések nem követelik meg, hogy az engedélykérelmek elbírálása a piac gazdasági követelményeinek figyelembevételével történjen.
9. cikk
A 8. cikk (1) bekezdés c) pontjában említett üzleti terv a következőket érintő adatokat vagy igazolásokat tartalmazza:
a) azokat a kockázatokat, amelyeket a vállalkozás biztosítani szándékozik; a biztosítás általános és különös feltételeit, amelyeket a biztosítási szerződés tartalmaz;
b) az alkalmazni kívánt díjszabást az üzleti tevékenység minden részére;
c) a viszontbiztosításra vonatkozó vezérelveket;
d) a minimális biztonsági tőkét alkotó tételeket;
e) az adminisztratív szolgáltatások kiépítésének és a biztosítási tevékenység megszervezésének becsült költségeit; az ezekhez
tervezett pénzügyi forrásokat; ezenkívül az első három üzleti évre vonatkozóan:
f) az ügyvezetés becsült költségeit a kiépítés költségein túl, különösen a folyó általános költségeket és jutalékokat;
g) a biztosítási díjakra vagy hozzájárulásokra, illetve a kárigényekre vonatkozó becsléseket;
h) az előzetes mérleget;
i) a vállalt kötelezettségek teljesítésének tervezett pénzügyi forrásaira és a szavatolótőke fedezetére vonatkozó becsléseket.
A fenti a) és b) pontban említett adatok azonban nem szükségesek a melléklet A. pontjában meghatározott 4., 5., 6., 7. és 12. számú kockázatokhoz, a fenti b) pontban említett adatok pedig nem szükségesek a melléklet A. pontjában meghatározott 14. és 15. számú kockázatokhoz. Az a) és b) pontban említett adatok nem szükségesek az ugyanebben a pontban meghatározott 11. számú kockázat esetében.
10. cikk
(1) Minden tagállamnak elő kell írnia, hogy az olyan vállalkozás, amelynek székhelye egy másik tagállam területén található, és amely engedélyt kért képviselet vagy fióktelep megnyitására:
a) nyújtsa be az alapszabályát, valamint a vezető tisztségviselők listáját;
b) szerezzen be igazolást a székhelye szerinti ország illetékes hatóságaitól, amely tanúsítja azokat a biztosítási ágazatokat, amelyekben a vállalkozás jogosultan tevékenykedik, valamint azt, hogy rendelkezik a 16. cikk (3) bekezdésének megfelelően kiszámított minimális biztonsági tőkével, vagy, ha az magasabb, a minimális szavatolótőkével, illetve megállapítja a ténylegesen vállalt kockázatokat és a 11. cikk (1) bekezdésének e) pontja szerinti pénzügyi forrásokat;
c) nyújtson be üzleti tervet a 11. cikknek megfelelően;
d) nevezzen meg egy képviselőt, akinek állandó lakhelye és tartózkodási helye a fogadó országban van, és aki megfelelő felhatalmazással rendelkezik ahhoz, hogy a vállalkozás nevében harmadik személyekkel szemben kötelezettséget vállaljon, és képviselje a fogadó ország hatóságai és bírósága előtt; ha a képviselő jogi személy, székhelye a fogadó ország területén kell hogy legyen, és annak képviseletére ki kell jelölnie egy természetes személyt, aki eleget tesz a fenti feltételeknek. A képviselőt a tagállam nem utasítja vissza, kivéve az olyan, hírnévvel vagy szakképesítéssel kapcsolatos kifogások alapján, amelyek a kérdéses állam területén székhellyel rendelkező vállalkozások vezetőire vonatkoznak.
Tekintettel a Lloyd'sra, a vállalt kötelezettségekből eredő bármilyen jogvita esetén a fogadó országban a biztosított személyek nem részesülhetnek kedvezőtlenebb bánásmódban, mintha hagyományos típusú vállalkozás ellen folytatnának eljárást. Éppen ezért a képviselőnek megfelelő jogkörrel kell rendelkeznie ahhoz, hogy ellene peres eljárást indíthassanak, és hogy ebben a minőségében a Lloyd's biztosító érintett tagja számára kötelezettséget vállaljon.
(2) Minden tagállam előírja, hogy a képviselet vagy fióktelep tevékenységének akár további ágazatokra, akár a 6. cikk (2) bekezdés d) pontja szerinti esetben az ország területének további részeire való kiterjesztése céljából, az engedélyt kérelmezőnek be kell nyújtania egy üzleti tervet a 11. cikknek megfelelően, és eleget kell tennie a fenti (1) bekezdés b) pontja szerinti feltételeknek.
(3) Ezek az összehangoló intézkedések nem gátolják a tagállamokat az olyan rendelkezések végrehajtásában, amelyek minden biztosítóintézet számára előírják a biztosítási kötvény általános és különös feltételeinek, a díjszabásnak és a felügyelet érvényesítéséhez szükséges bármely más dokumentumnak a jóváhagyatását.
(4) A fent említett rendelkezések nem követelik meg, hogy az engedélykérelmek vizsgálata a piac gazdasági követelményeinek figyelembevételével történjen.
11. cikk
(1) A képviseletnek vagy fióktelepnek a 10. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett üzleti terve a következő adatokat vagy igazolásokat tartalmazza:
a) azokat a kockázatokat, amelyeket a vállalkozás a fogadó országban biztosítani szándékozik; a biztosítás általános és különös feltételeit, amelyeket a biztosítási szerződés tartalmaz;
b) az alkalmazni kívánt díjszabást az üzleti tevékenység minden részére;
c) a viszontbiztosításra vonatkozó vezérelveket;
d) a vállalkozás szavatolótőkéjének a 16. és 17. cikk szerinti helyzetét;
e) az adminisztratív szolgáltatások kiépítésének és a biztosítási tevékenység megszervezésének becsült költségeit; az ezekhez tervezett pénzügyi forrásokat;
ezenkívül az első három üzleti évre vonatkozóan:
f) az ügyvezetés becsült költségeit;
g) a biztosítási díjak vagy hozzájárulások becsült összegét, illetve az új tevékenységgel kapcsolatos kárigényekre vonatkozó becsléseket;
h) a képviselet vagy fióktelep előzetes mérlegét.
A fenti a) és b) pontban említett adatok azonban nem szükségesek a melléklet A. pontjában meghatározott 4., 5., 6., 7. és 12. számú kockázatokhoz, a fenti b) pontban említett adatok pedig nem szükségesek a melléklet A. pontjában meghatározott 14. és 15. számú kockázatokhoz. Az a) és b) pontban említett adatok nem szükségesek az ugyanebben a pontban meghatározott 11. számú kockázat esetében.
(2) Az üzleti tervhez csatolni szükséges a vállalkozás utolsó három üzleti évének az egyes éveire vonatkozó mérleget és eredménykimutatást. Ha azonban a tevékenység megkezdése óta még nem telt el három üzleti év, ezeket az adatokat csak a befejezett üzleti évekre vonatkozóan kell benyújtani.
Tekintettel a Lloyd'sra, a mérleg és az eredménykimutatás kiadását a biztosítási műveletekre vonatkozó éves kereskedelmi beszámoló kötelező bemutatása helyettesíti, amelyhez csatolni kell egy igazolást, amely bizonyítja, hogy a könyvvizsgálók igazolásai minden biztosítási vállalkozásra vonatkozóan elkészültek, valamint igazolja, hogy az eszközök teljes mértékben fedezik az ilyen műveletek eredményeként felmerült kötelezettségeket. Ezen okiratok által a felügyeleti hatóságoknak módjukban áll, hogy képet alkossanak az egyesülés fizetőképességi helyzetéről.
(3) Az üzleti tervet az engedély kiadására illetékes hatóságok észrevételeivel együtt továbbítják a székhely helye szerinti ország illetékes hatóságainak. Az utóbbi hatóságok az okiratok kézhezvételétől számított három hónapon belül közlik álláspontjukat az előbbiekkel; ha álláspontjukat e határidő elteltével nem közlik, az kedvezőnek tekintendő.
12. cikk
Az engedélyt visszautasító bármilyen döntéshez csatolni kell annak pontos okait, és erről értesíteni kell az érintett vállalkozást.
Minden tagállam rendelkezik a bírósághoz fordulás jogáról a kérelem elutasítása esetére.
Azokkal az esetekkel kapcsolatban is szükséges a bírósághoz fordulás jogáról rendelkezni, amikor az illetékes hatóságok nem foglalkoztak egy engedélykérelemmel az annak kézhezvételétől számított hat hónapon belül.
B. szakasz: A tevékenység végzésének feltételei
13. cikk
A tagállamok egymással szorosan együttműködnek az engedélyezett vállalkozások pénzügyi helyzetének felügyelete tekintetében.
14. cikk
A vállalkozás székhelye szerinti tagállam felügyeleti hatóságának igazolnia kell a vállalkozás fizetőképességi helyzetét annak teljes tevékenységére vonatkozóan. A többi tagállam felügyeleti hatóságai minden olyan adattal ellátják az előbbi hatóságot, amely az ilyen vizsgálat lefolytatásához szükséges.
15. cikk
(1) Minden tagállam, amelynek területén üzleti tevékenység folyik, előírja, hogy a vállalkozás megfelelő biztosítástechnikai tartalékot képezzen.
Az ilyen tartalék összegét az állam által meghatározott előírások szerint állapítják meg vagy, ilyen előírások hiányában, az adott államban elfogadott gyakorlatnak megfelelően.
(2) A biztosítástechnikai tartalékot a tevékenység folytatása szerinti államban elhelyezett egyenértékű és megfelelő eszközökkel kell fedezni. A tagállamok azonban engedélyezhetik a megfelelő eszközökre és az eszközök lokalizálására vonatkozó szabályok enyhítését.
Tekintettel speciális helyzetére, a Luxemburgi Nagyhercegség a vállalkozások felszámolására vonatkozó jogszabályok további összehangolásáig fenntarthatja a biztosítástechnikai tartalék követelményének az irányelv hatálybalépésekor létező rendszerét.
Az üzleti tevékenység folytatásának helye szerinti ország rendelkezései határozzák meg az ilyen eszközök természetét és, ahol szükséges, a biztosítástechnikai tartalék fedezésére való használhatóságuk mértékét, valamint meghatározzák az eszközök értékbecslésének szabályait is.
(3) Ha egy tagállam engedélyezi, hogy a biztosítástechnikai tartalékot a viszontbiztosítókkal szembeni követelések fedezzék, akkor megszabja ennek megengedett százalékos mértékét. Ilyen esetben a (2) bekezdés rendelkezései ellenére a tagállam nem írhatja elő, hogy az ilyen követeléseket képviselő eszközök a saját területén legyenek.
(4) Annak a tagállamnak a felügyeleti hatósága, amelynek területén a vállalkozás székhelye található, ellenőrzi, hogy a mérleg a céltartalék tekintetében a vagyonokat egyenértékűnek mutatja-e az összes olyan országban vállalt kötelezettségekkel, ahol a vállalkozás üzleti tevékenységet folytat.
16. cikk
(1) Minden tagállam előírja, hogy az olyan vállalkozások, amelyek székhelye az állam területén található, megfelelő szavatolótőkét képezzenek teljes üzleti tevékenységüknek megfelelően.
A szavatolótőkének meg kell felelnie a vállalkozás eszközeinek, mentesen minden előrelátható kötelezettségtől, és levonva az immateriális javakat. Különösen a következők tartoznak ide:
- a befizetett részvénytőke, vagy egyesületi formában működő biztosító esetén az indulótőke,
- a be nem befizetett részvénytőke vagy indulótőke fele, amint a befizetett rész eléri az indulótőke vagy részvénytőke 25 %-át,
- tartalékok (kötelező tartalékok és szabad tartalékok), amelyek nem kötődnek a vállalt biztosítási kötelezettségekhez,
- bármilyen profitátvitel,
- különböző hozzájárulással működő kölcsönös biztosító vagy ilyen jellegű egyesületek esetén bármilyen igény, amelyet a vállalkozás a tagjaival szemben kiegészítő hozzájárulásra való felhívás útján támaszt, az üzleti éven belül, a maximális hozzájárulás és a ténylegesen bekért hozzájárulás közti különbség 50 %-áig, a szavatolótőke 50 %-áig mint felső határig,
- a vállalkozás kérésére és erre vonatkozó bizonyíték bemutatásával, valamint minden olyan tagállam felügyeleti hatóságának beleegyezésével, ahol a vállalkozás üzleti tevékenységet folytat, bármilyen rejtett tartalék, amely az eszközök mérlegen belüli alulértékeléséből vagy a kötelezettségek mérlegen belüli túlértékeléséből származik, amennyiben az ilyen rejtett tartalék nem kivételes természetű.
A biztosítástechnikai tartalék túlértékelését a vállalkozás által a nemzeti rendelkezések alapján kiszámított összeghez viszonyítva határozzák meg; a biztosítástechnikai tartalékok további összehangolásáig azonban a tartaléknak az esedékes kockázatokra fenntartott az az összege, amelyet a vállalkozás átalányalapon a biztosítási díjakra vonatkozó minimális hányad alkalmazásával számított ki, és a tartalék - annak minden egyes szerződés utáni kiszámításával nyerhető - összege közti különbség 75 %-a vehető számításba a szavatolótőke 20 %-áig, amennyiben a nemzeti jogszabályok lehetőséget adnak a két módszer közti választásra.
(2) A szavatolótőke meghatározható egyrészt a biztosítási díjak vagy hozzájárulások éves összege alapján, másrészt az utolsó három üzleti év átlagos kárigényköltsége alapján. Az olyan vállalkozásnál azonban, amelyek alapvetően a vihar-, jégeső- és fagykockázatok közül egy vagy több biztosítását vállalják, az átlagos kárigényköltségre vonatkozó hivatkozási időszak az utolsó hét év.
(3) A 17. cikk rendelkezéseinek megfelelően a szavatolótőke összege egyenlő a következő két eredmény közül a nagyobbikkal:
első eredmény (a biztosítási díjak alapján):
- az utolsó üzleti év összes közvetlen üzleti tevékenysége tekintetében esedékes biztosítási díjak és hozzájárulások (beleértve a biztosítási díjakhoz és hozzájárulásokhoz tartozó kiegészítő költségeket) az összes üzleti évre vonatkoztatva összegzésre kerülnek,
- ehhez az összeghez hozzáadásra kerül az utolsó üzleti évben az összes viszontbiztosításért kapott biztosítási díjak összege,
- ebből az összegből azután levonásra kerül az utolsó pénzügyi évben törölt biztosítási díjak és hozzájárulások teljes összege, valamint az összegben szereplő biztosítási díjakra és hozzájárulásokra vonatkozó adók és illetékek teljes összege.
Az így kapott összeget két részre osztják, az első rész 10 millió elszámolási egységig terjed, a második rész pedig a fennmaradó összeg; kiszámítják ezek 18 %-át, illetve 16 %-át, és ezeket összeadják.
Az első eredményt úgy számítják ki, hogy a fentiek szerint kiszámított összeget megszorozzák a viszontbiztosításra átutalt összegek levonása után a vállalkozás által még nem teljesített igények, és az igények bruttó összege közti arányszámmal az utolsó üzleti év tekintetében; ez az arány semmilyen esetben sem lehet 50 %-nál kevesebb.
Második eredmény (a kárigények alapján):
- a közvetlen üzleti tevékenység tekintetében a (2) bekezdésben meghatározott időszakokban kifizetett kárigények (a viszontbiztosítók és a visszaengedményezők által viselt kárigények bármilyen levonása nélkül) összegzésre kerülnek,
- ehhez az összeghez hozzáadásra kerül a megegyező időszak alatt a viszontbiztosítások vagy visszaengedményezések alapján kifizetett kárigények összege,
- ehhez az összeghez hozzáadásra kerül az utolsó üzleti év végén mind a közvetlen üzleti tevékenység, mind a viszontbiztosítást vállaló tevékenység esedékes kárigényeire létrehozott fedezetek vagy tartalékok összege,
- ebből az összegből levonásra kerülnek a (2) bekezdésben meghatározott időszakokban kifizetett kárigények,
- a fennmaradó összegből ezután levonásra kerül az utolsó üzleti évet megelőző második üzleti év kezdetén mind a közvetlen üzleti tevékenység, mind a viszontbiztosítások esedékes igényeire létrehozott olyan fedezetek vagy tartalékok összege, amelyről elszámolás készült.
Az így kapott összeg egyharmadát vagy egyhetedét, a (2) bekezdésben meghatározott hivatkozási időszaknak megfelelően, két részre osztják, az első rész hétmillió elszámolási egységig terjed, a második rész pedig a fennmaradó összeg; kiszámítjuk ezek 26 %-át, illetve 23 %-át és ezeket összeadjuk.
A második eredményt úgy számítják ki, hogy a fentiek szerint kiszámított összeget megszorozzák a viszontbiztosítási összegek átutalása után a vállalkozás által még nem teljesített igények, és az igények bruttó összege közti arányszámmal az utolsó üzleti év tekintetében; ez az arány semmilyen esetben sem lehet 50 %-nál kevesebb.
(4) A (3) bekezdésben említett részekre alkalmazandó törtszámok mindegyike egyharmadára csökken az életbiztosításéhoz hasonló technikai alapon működő egészségbiztosítás esetében, ha
- a fizetendő biztosítási díjat a betegségtáblák alapján a biztosításban alkalmazott matematikai módszerrel számítják ki,
- tartalékot képeznek növekvő kor esetére,
- biztosítási pótdíjat szednek egy megfelelő összegű biztonsági ráhagyás létrehozására,
- a biztosító legkésőbb csak a harmadik üzleti év végén mondhatja fel a szerződést,
- a szerződés már érvényes szerződések esetében is lehetőséget biztosít arra, hogy növeljék a biztosítási díjat, vagy csökkentsék a kifizetéseket.
(5) A Lloyd's esetében a (3) bekezdésben említett első eredmény kiszámítása a biztosítási díjak tekintetében a nettó biztosítási díjak alapján történik, amelyet aztán a belső könyvvizsgáló által évente meghatározott átalányhányaddal szoroznak meg. Ezt az átalányhányadot a kifizetett jutalékokra vonatkozó legújabb statisztikai adatok alapján kell kiszámítani.
A részleteket a hozzájuk tartozó számításokkal együtt elküldik azon országok hatóságaihoz, amelyekben a Lloyd's jelen van.
17. cikk
(1) A szavatolótőke egyharmada alkotja a biztonsági tőkét.
(2) a) A biztonsági tőke azonban nem lehet kevesebb, mint:
- 400000 elszámolási egység abban az esetben, ha a melléklet A. pontjában a 10., 11., 12., 13., 14. és 15. szám alatt felsorolt ágazatok valamelyikébe tartozó kockázatok mindegyikét vagy közülük néhányat a vállalkozás biztosít,
- 300000 elszámolási egység abban az esetben, ha a melléklet A. pontjában az 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8. és 16. szám alatt felsorolt ágazatok valamelyikébe tartozó kockázatok mindegyikét vagy közülük néhányat a vállalkozás biztosít,
- 200000 elszámolási egység abban az esetben, ha a melléklet A. pontjában a 7. és 9. szám alatt felsorolt ágazatok valamelyikébe tartozó kockázatok mindegyikét vagy közülük néhányat a vállalkozás biztosít.
b) Ha a vállalkozás által végzett üzleti tevékenység több ágazatot vagy több kockázatot érint, csak azt az ágazatot vagy kockázatot veszik figyelembe, amelyikhez a legmagasabb összeg szükséges.
c) Bármely tagállam rendelkezhet arról, hogy a kölcsönös biztosítási vagy ilyen típusú egyesületek esetében a minimális biztonsági tőkét egynegyed résszel csökkentsék.
18. cikk
(1) A tagállamok nem határozzák meg az eszközök kiválasztásának szabályait a 15. cikkben említett biztosítástechnikai tartalékot képező eszközökön túl.
(2) A 15. cikk (2) bekezdés, a 20. cikk (1) és (3) bekezdése, valamint a 22. cikk (1) bekezdés utolsó albekezdése kivételével a tagállamok nem korlátozzák az engedélyezett vállalkozások vagyonának részét képező eszköztételek (akár ingó, akár ingatlan tulajdon) feletti szabad rendelkezést.
A Németországi Szövetségi Köztársaság azonban az életbiztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó feltételek további összehangolásáig, a 16. cikk (4) bekezdése szerinti egészségbiztosítással kapcsolatban fenntarthatja az eszközök feletti szabad rendelkezésre érvényes korlátozásokat, amennyiben a matematikai tartalékokat fedező eszközök feletti szabad rendelkezés egy "Treuhänder" megállapodás függvénye.
További összehangoló intézkedések megtételéig a Dán Királyság azonban hatályban tarthatja azokat a jogszabályait, amelyek korlátozzák a biztosítóintézetek olyan eszközei feletti szabad rendelkezést, amelyet a kötelező ipari balesetbiztosítás folytán kifizetendő járadékok fedezésére különítettek el.
(3) Ezek a rendelkezések nem zárják ki, hogy a tagállamok, mint a kérdéses vállalkozások tulajdonosai vagy tagjai, illetve társai intézkedéseket hozzanak, szem előtt tartva a tevékenység végzési helye szerinti ország szabályait, ahogy azt a 15. cikk (2) bekezdése előírja, és védelmezve a biztosítottak érdekeit.
19. cikk
(1) Valamennyi tagállam minden olyan vállalkozás számára, amelynek székhelye az állam területén található, annak pénzügyi helyzetét és fizetőképességét bemutató, minden tevékenységére kiterjedő éves beszámoló készítését írja elő.
(2) A tagállamok minden, a területükön működő vállalkozás számára előírják, hogy azok rendszeres tájékoztatást adjanak üzleti forgalmukról, és bemutassák azokat a statisztikai iratokat, amelyek a felügyelet gyakorlása szempontjából szükségesek. Az illetékes felügyeleti hatóságok átadják egymásnak a felügyelet gyakorlásához szükséges okiratokat és adatokat.
20. cikk
(1) Ha egy vállalkozás nem teljesíti a 15. cikk rendelkezéseit, annak az országnak a felügyeleti hatósága, ahol a vállalkozás üzleti tevékenységet folytat, megtilthatja az eszközök feletti szabad rendelkezést az adott országban, miután szándékáról tájékoztatta a székhely szerinti ország felügyeleti hatóságát.
(2) Az olyan vállalkozás pénzügyi helyzetének helyreállítására, amelynek szavatolótőkéje a 16. cikk (3) bekezdésében előírt minimum alá esett, a székhely szerinti ország felügyeleti hatósága kötelezi egy, a stabil pénzügyi helyzet helyreállítását célzó terv jóváhagyásra történő benyújtására.
(3) Ha a szavatolótőke a 17. cikkben meghatározott biztonsági tőke alá esik, a székhely szerinti ország felügyeleti hatósága kötelezi a vállalkozást rövid távú pénzügyi terv jóváhagyásra történő benyújtására.
Emellett korlátozhatja vagy megtilthatja a vállalkozás eszközei feletti szabad rendelkezést is. Bármilyen intézkedéséről értesíti azoknak a tagállamoknak a hatóságait, amelyek területén a vállalkozás engedélyezett, és azok a székhely szerinti ország felügyeleti hatóságának kérésére megteszik ugyanazokat az intézkedéseket.
(4) Az illetékes felügyeleti hatóságok a továbbiakban minden szükséges intézkedést megtesznek a biztosítottak érdekeinek védelmében az (1) és (3) bekezdésben szereplő esetekben.
(5) Azoknak a tagállamoknak a felügyeleti hatóságai, amelyek területén a kérdéses vállalkozás szintén engedélyezett, az (1) és (4) bekezdésben említett rendelkezések végrehajtása érdekében együttműködnek.
21. cikk
(1) Minden tagállam lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy biztosítási kötvényállományuk egészét vagy egy részét engedményezzék, ha az engedményezett az engedményezést követően rendelkezik a szükséges szavatolótőkével.
Az érintett felügyeleti hatóságok az engedményezés jóváhagyása előtt egymással tanácskoznak.
(2) Amikor az engedményezést az illetékes felügyeleti hatóság jóváhagyta, az közvetlenül hatályosul a kötvénybirtokosokkal vagy a biztosítottakkal szemben.
C. szakasz: Az engedély visszavonása
22. cikk
(1) A székhely szerinti tagállamnak az illetékes hatósága által megadott engedélyt vissza lehet vonni, ha a vállalkozás:
a) az engedélyezés feltételeinek már nem tesz eleget;
b) a megadott időn belül képtelen volt meghozni a 20. cikkben említett helyreállítási vagy pénzügyi tervben szereplő intézkedéseket;
c) a nemzeti jogszabályok szerinti kötelezettségeit súlyosan megszegi.
Az engedély visszavonása esetén a székhely szerinti ország felügyeleti hatósága értesíti a visszavonásról azoknak a tagállamoknak a felügyeleti hatóságait, amelyek a vállalkozás részére engedélyt adtak ki; azok pedig ezt követően szintén visszavonják az általuk adott engedélyt. A központi iroda országának felügyeleti hatósága, a többi felügyeleti hatósággal egyetértésben, minden szükséges intézkedést megtesz a biztosítottak érdekeinek védelmében, főként pedig korlátozza a vállalkozás eszközei feletti szabad rendelkezést, ha ilyen korlátozást még nem írtak elő a 20. cikk (1) bekezdésének és (3) bekezdése 2. albekezdésének megfelelően.
(2) A székhelyét más tagállamban fenntartó vállalkozás képviselete vagy fióktelepe számára adott engedély akkor vonható vissza, ha a képviselet vagy fióktelep:
a) az engedélyezés feltételeinek már nem tesz eleget;
b) annak az országnak a joga szerinti kötelezettségeit súlyosan megsérti, ahol üzleti tevékenységét folytatja, különös tekintettel a 15. cikkben meghatározott biztosítástechnikai tartalék felállítására.
Az engedély visszavonása előtt annak az országnak a felügyeleti hatóságai, ahol az üzleti tevékenység folyik, konzultálnak annak az országnak a felügyeleti hatóságával, ahol a központi iroda található. Ha az előbbi hatóságok úgy ítélik meg, hogy a képviselet vagy fióktelep tevékenységének felfüggesztése a konzultáció befejezése előtt szükséges, abban az esetben erre haladéktalanul felkérik annak az országnak a felügyeleti hatóságát, ahol a székhely található.
(3) Minden, az engedély visszavonására vagy az üzleti tevékenység felfüggesztésére vonatkozó határozatot pontosan meg kell indokolni, és arról értesíteni kell az érintett vállalkozást.
Minden tagállam rendelkezik a bírósághoz fordulás jogáról ilyen határozat ellen.
III. cím - Azon képviseletekre és fióktelepekre alkalmazandó szabályok, amelyek a Közösség területén létesültek, és olyan vállalkozásokhoz tartoznak, amelyek székhelye a Közösség területén kívül található
23. cikk
(1) Valamennyi tagállam hivatalos engedélyhez köti minden olyan vállalkozásnak az 1. cikkben említett üzleti tevékenység folytatását, amelynek a székhelye a Közösségen kívül található.
(2) Egy tagállam akkor adhat engedélyt, ha a vállalkozás legalább a következő feltételeket teljesíti:
a) saját országának joga szerint jogosult biztosítási tevékenység végzésére;
b) képviseletet vagy fióktelepet létesít az adott tagállam területén;
c) vállalja, hogy a képviselet vagy fióktelep irányításának helyén az általa ott végzett üzleti tevékenységre vonatkozóan beszámolót készít, és hogy a lebonyolított üzletekről ott vezet nyilvántartást;
d) kijelöl egy képviselőt, akinek személyét az illetékes hatóságoknak jóvá kell hagyniuk;
e) abban az országban, ahol üzleti tevékenységet folytat, rendelkezik a 17. cikk (2) bekezdésében a biztonsági tőkével kapcsolatban előírt minimális összeg legalább felével egyenértékű eszközökkel, és a minimális összeg egynegyedét biztosítékként letétbe helyezi;
f) vállalja, hogy a 25. cikkben említett követelményeknek megfelelően a szavatolótőkére vonatkozó előírásokat megtartja;
g) üzleti tervet nyújt be a 11. cikk (1) és (2) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően.
24. cikk
A tagállamok előírják, hogy a vállalkozások megfelelő biztosítástechnikai tartalékot képezzenek, amely fedezi az adott állam területén vállalt kötelezettségeiket. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a képviselet vagy fióktelep a biztosítástechnikai tartalékot azzal egyenértékű, és az adott állam által meghatározott mértékig megfelelő eszközökkel fedezze.
A tagállamok jogszabályait kell alkalmazni a biztosítástechnikai tartalék kiszámítására, a befektetési kategóriák meghatározására és az eszközök értékelésére.
Az érintett tagállam rendelkezik arról, hogy a biztosítástechnikai tartalékot képező eszközök az állam területén legyenek. A 15. cikk (3) bekezdését azonban alkalmazni kell.
25. cikk
(1) A területükön létesült képviseletek és fióktelepek számára minden tagállam meghatároz egy szavatolótőke-szükségletet, amelyet minden előre látható kötelezettségtől mentes és eszmei vagyontételeket nem tartalmazó eszközök alkotnak. A szavatolótőke kiszámítása a 16. cikk (3) bekezdésének rendelkezései szerint történik. A szavatolótőke kiszámításánál azonban csak azokat a biztosítási díjakat vagy hozzájárulásokat, illetve kárigényeket kell figyelembe venni, amelyek az érintett képviselet vagy fiókte lep által végzett üzleti tevékenységgel kapcsolatosak.
(2) A szavatolótőke egyharmada alkotja a biztonsági tőkét. A biztonsági tőke nem lehet kevesebb, mint a 17. cikk (2) bekezdésében meghatározott minimum fele. A 23. cikk (2) bekezdése e) pontjának megfelelően elhelyezett kezdeti letétet a biztonsági tőkébe be kell számítani.
(3) A szavatolótőkét alkotó eszközök biztonsági tőkéig terjedő részét abban az országban kell elhelyezni, ahol az üzleti tevékenység folyik, a fennmaradó részt pedig a Közösség területén.
26. cikk
(1) Minden olyan vállalkozás, amely, miután engedélyt kapott egy tagállamtól, még egy vagy több más tagállamtól is engedélyt kap arra, hogy más képviseleteket vagy fióktelepeket létesítsen területükön, a következő kedvezmények közül egyet vagy többet kérelmezhet:
a) a 25. cikkben említett szavatolótőkének a Közösség területén végzett teljes üzleti tevékenysége alapján történő kiszámításához ebben az esetben a Közösség területén található összes képviselet és fióktelep üzleti tevékenységére vonatkozó biztosítási díjakat vagy hozzájárulásokat, illetve igényeket figyelembe kell venni;
b) a 23. cikk (2) bekezdése e) pontjában előírt letét elhelyezése alóli felmentés ezekben az államokban is;
c) a biztonsági tőkét képviselő eszközök bármelyikének abban a tagállamban történő elhelyezését, ahol a vállalkozás üzleti tevékenységet folytat.
(2) Ha az érintett tagállamok közül legalább kettő részben vagy egészen elfogadja a kérelmet, annak a tagállamnak az illetékes hatósága, amelynek területén a kérelmező legrégebbi fióktelepe található, vizsgálja a vállalkozás fizetőképességi állapotát, a kérelmet elfogadó tagállamokban a vállalkozás által végzett teljes üzleti tevékenység tekintetében. Ilyen vizsgálatot azonban a vállalkozás kérésére és az érintett tagállamok egyhangú jóváhagyásával egy másik tagállam illetékes hatósága is végezhet. A vizsgálatot végző hatóság a többi tagállamtól minden szükséges információt megkap a területükön létesült képviseletekre és fióktelepekre vonatkozóan.
(3) Az e cikk alapján megítélt kedvezmények egy vagy több érintett tagállam kezdeményezésére visszavonhatók.
27. cikk
A 19. és 20. cikk rendelkezéseit a vállalkozásoknak azokkal a képviseleteivel és fióktelepeivel kapcsolatban is alkalmazni kell, amelyekre ez a cím vonatkozik.
A 20. cikk alkalmazását tekintve, a legrégebbi fióktelep felügyeleti hatósága, vagy az a hatóság, amelyik helyette végzi a képviseletek és fióktelepek teljes fizetőképességének vizsgálatát, azonosnak tekintendő annak az államnak a hatóságával, amelyben egy közösségi vállalkozás székhelye található.
28. cikk
Abban az esetben, ha a 26. cikk (2) bekezdésében említett hatóság visszavonja az engedélyt, ez a hatóság értesíti azon tagállamok hatóságait, ahol a vállalkozás működik, ez utóbbi felügyeleti hatóságok pedig megteszik a szükséges intézkedéseket. Ha az engedély visszavonásának az az oka, hogy az általános fizetőképességi állapot a 26. cikkben említett feltételeknek nem felel meg, az engedélyt adó tagállamok szintén visszavonják engedélyüket.
29. cikk
A Szerződés alapján egy vagy több harmadik országgal kötött megállapodás útján a Közösség hozzájárulhat az ebben a címben meghatározottaktól eltérő rendelkezések alkalmazásához, viszonosság alapján a tagállamokban biztosított személyek megfelelő védelmének biztosítása céljából.
IV. cím - Átmeneti és egyéb rendelkezések
30. cikk
(1) A tagállamok az irányelvről szóló értesítéstől kezdődően ötéves határidőt szabnak a 16. és 17. cikk követelményeinek teljesítésére azoknak a II. címben említett vállalkozásoknak, amelyek az irányelv végrehajtására hozott intézkedések hatálybalépésekor az állam területén az 1. cikkben említett egy vagy több ágazatban biztosítási szolgáltatást végeznek.
(2) A tagállamok továbbá:
a) engedélyezhetnek bármely, az (1) bekezdésben említett vállalkozásnak, amely az ötéves időszak végére nem teljesítette a szavatolótőke nagyságát, egy újabb, két évnél nem hosszabb időtartamot, feltéve hogy a vállalkozás a 20. cikknek megfelelően a felügyeleti hatósághoz jóváhagyásra benyújtotta azokat az intézkedéseket, amelyeket ennek érdekében tenni szándékozik;
b) mentesíthetik azokat az (1) bekezdésben említett vállalkozásokat, amelyek éves biztosítási díjból vagy hozzájárulásból származó bevétele az ötéves időszak leteltével nem érték el a 17. cikk (2) bekezdésében előírt minimális biztonsági tőke hatszorosát, azon követelmény alól, hogy ilyen minimális biztonsági tőkét hozzanak létre annak az üzleti évnek a vége előtt, amelyben a biztosítási díjból vagy hozzájárulásból származó bevételük eléri a minimális biztonsági tőke hatszorosát. A 33. cikkben meghatározott vizsgálat eredményeinek figyelembevételével és a Bizottság javaslata alapján a Tanács egyhangúlag határoz arról, hogy a tagállamok mikor szüntessék meg ezt a mentesítést.
(3) Azoknak a vállalkozásoknak, amelyek a 8. cikk (2) bekezdése és a 10. cikk értelmében bővíteni kívánják tevékenységüket, azonnal meg kell felelniük az irányelv rendelkezéseinek. Azok a (2) bekezdés b) pontjában említett vállalkozások azonban, amelyek saját országuk területén kívánják kiterjeszteni üzleti tevékenységüket más biztosítási ágazatokra vagy a terület más részeire, az irányelv közzétételétől számított tíz évre mentesíthetők a 17. cikk (2) bekezdésében említett minimális biztonsági tőke képzésének kötelezettsége alól.
(4) Azok a vállalkozások, amelyek formája különbözik a 8. cikkben felsoroltak mindegyikétől, az irányelvről szóló értesítéstől számított három évig folytathatják jelenlegi üzleti tevékenységüket abban a jogi formában, amelyben az értesítés idején működnek. Az Egyesült Királyságban a "Royal Charter" vagy "private Act" vagy "special public Act" által alapított vállalkozások jelenlegi formájukban korlátlan ideig folytathatják üzleti tevékenységüket.
Azok a belgiumi vállalkozások, amelyek üzleti céljaik alapján intervenciós jelzálogkölcsönökkel vagy befektetési műveletekkel foglalkoznak a magán-takarékszövetkezetek felügyeletére vonatkozó rendelkezések 15. cikke 4. pontjának megfelelően, amelyet az 1967. június 23-i "arrête royal" hangol össze, az irányelvről szóló értesítéstől számított három évig folytathatják ezt az üzleti tevékenységet.
Az érintett tagállamok listát készítenek az ilyen vállalkozásokról, és azt eljuttatják a többi tagállamnak és a Bizottságnak.
(5) A 15., 16. és 17. cikk követelményeinek megfelelő vállalkozások kérésére a tagállamok megszüntetik a korlátozó intézkedések alkalmazását, például amelyek a jelenlegi jogszabályok szerint létrehozott jelzálogra, letétekre és biztosítékokra vonatkoznak.
31. cikk
A tagállamok az irányelvről szóló értesítéstől számított legfeljebb ötéves időtartamot engedélyezhetnek arra, hogy azok a III. címben említett képviseletek vagy fióktelepek, amelyek az irányelv végrehajtására hozott intézkedések hatálybalépésekor az 1. cikkben említett egy vagy több ágazatot biztosítanak, és üzleti tevékenységüket a 10. cikk (2) bekezdése értelmében nem terjesztik ki, megfeleljenek a 25. cikk feltételeinek.
32. cikk
Egy harmadik országgal a 29. cikk értelmében kötött egyezmény hatálybalépéséig, de legkésőbb az irányelvről szóló értesítéstől számított négy év leteltéig, a tagállamok hatályban tarthatják a harmadik országnak az adott tagállam területén létesített vállalkozásai javára szóló azon jogszabályokat, amelyeket 1973. január 1-jén a megfelelő eszközökre és a biztosítástechnikai tartalék helymeghatározására alkalmazni kellett, feltéve hogy erről tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot, valamint hogy a 15. cikk (2) bekezdésében a tagállamoknak az adott tagállam területén létesített vállalkozásai javára engedélyezett enyhítések határain nem terjeszkednek túl.
V. cím - Záró rendelkezések
33. cikk
A Bizottság és a tagállamok illetékes hatóságai szorosan együttműködnek a közvetlen biztosítás felügyeletének Közösségen belüli megkönnyítése, valamint az irányelv alkalmazása során adódó bármilyen nehézség vizsgálata érdekében.
34. cikk
(1) Az irányelvről szóló értesítéstől számított hat éven belül a Bizottság jelentést nyújt be a Tanácsnak az irányelvben előírt pénzügyi követelményeknek a tagállamok biztosítási piacainak helyzetére gyakorolt hatásáról.
(2) A Bizottság, ahogyan és amennyiben szükséges, időközi jelentéseket nyújt be a Tanácsnak a 30. cikk (1) bekezdésében meghatározott átmeneti időszak vége előtt.
35. cikk
A tagállamok a kihirdetéstől számított 18 hónapon belül úgy módosítják nemzeti rendelkezéseiket, hogy azok megfeleljenek az irányelvnek, és erről haladéktalanul értesítik a Bizottságot.
Az így módosított rendelkezések a 30., 31. és 32. cikknek megfelelően a kihirdetéstől számított 30 hónapon belül alkalmazandók.
36. cikk
Az irányelvről szóló értesítést követően a tagállamok közlik a Bizottsággal azokat a legfontosabb törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseiket, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
37. cikk
A melléklet ezen irányelv szerves részét képezi.
38. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1973. július 24-én.