EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 717/2007
af 27. juni 2007
om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
De høje priser, der skal betales af brugerne af de offentlige mobiltelefonnet, f.eks. studerende, forretningsrejsende og turister, når de benytter deres mobiltelefon under rejse i udlandet i Fællesskabet, er en kilde til bekymring både hos de nationale tilsynsmyndigheder og hos forbrugerne og fællesskabsinstitutionerne. De urimeligt høje detailtakster er resultatet af høje engrostakster, der opkræves af den udenlandske værts-netudbyder, og også i mange tilfælde en høj detailavance, der opkræves af kundens egen netudbyder. Nedsættelser af engrostaksterne er ofte ikke blevet videregivet til detailkunden. Til trods for, at visse udbydere for nylig har indført takstordninger, der giver kunderne mere fordelagtige betingelser og lavere priser, er der meget der tyder på, at forholdet mellem omkostninger og priser ikke svarer til, hvad der ville kendetegne markeder med fuldkommen konkurrence.
(2)
Oprettelsen af et europæisk socialt, kulturelt og uddannelsesmæssigt område, der bygger på mobilitet for enkeltpersoner, bør forbedre kommunikationen mellem personer med henblik på at skabe et reelt »Europa for Borgerne«.
(3)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (3), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (4), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (5), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (6) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (7), (i det følgende samlet benævnt »2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation«), tager sigte på at skabe et indre marked for elektronisk kommunikation i Fællesskabet, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem øget konkurrence.
(4)
Denne forordning er ikke et isoleret tiltag, men supplerer og understøtter, for så vidt angår roaming i Fællesskabet, 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation. Disse rammebestemmelser har ikke givet de nationale myndigheder tilstrækkelige instrumenter til at gribe ind på en effektiv og håndfast måde over for prisfastsættelsen for roamingtjenester i Fællesskabet og sikrer derfor ikke, at det indre marked for roamingtjenester er velfungerende. Denne forordning er et hensigtsmæssigt middel til at rette op på denne situation.
(5)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation bygger på det princip, at der kun bør pålægges regulerende forhåndsforpligtelser, hvis der ikke er reel konkurrence, og fastsætter bestemmelser om en proces med regelmæssige markedsanalyser og fornyet vurdering af forpligtelserne fra de nationale tilsynsmyndigheders side, som kan føre til pålæggelse af forhåndsforpligtelser over for udbydere, der udpeges som havende en stærk markedsposition. De elementer, der indgår i denne proces, omfatter afgrænsning af relevante markeder i overensstemmelse med Kommissionens henstilling (8) om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (i det følgende benævnt »henstillingen«), analyse af de afgrænsede markeder i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (9), udpegning af udbydere med en stærk markedsposition og pålæggelse af forhåndsforpligtelser på de således udpegede udbydere.
(6)
Henstillingen udpeger det nationale engrosmarked for international roaming på offentlige mobiltelefonnet som et relevant marked, der er underlagt forhåndsregulering. Det arbejde, der er blevet udført af de nationale tilsynsmyndigheder (både enkeltvis og inden for De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe) med at analysere de nationale engrosmarkeder for international roaming, har imidlertid vist, at det endnu ikke har været muligt for nogen national tilsynsmyndighed at gribe effektivt ind over for de høje engrostakster inden for roaming i Fællesskabet på grund af vanskeligheden med at udpege virksomheder med en stærk markedsposition i lyset af de særlige forhold, der gør sig gældende inden for international roaming, bl.a. dens grænseoverskridende karakter.
(7)
Hvad angår detaillevering af internationale roamingtjenester, udpeger henstillingen ikke noget detailmarked for international roaming som et relevant marked, hvilket bl.a. skyldes, at internationale roamingtjenester på detailniveau ikke købes uafhængigt, men kun udgør ét element i en bredere detailpakke, som kunderne køber af deres hjemmeudbyder.
(8)
Desuden er de nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at beskytte og fremme interesserne hos mobiltelefonkunder, som normalt er bosiddende på deres område, ikke i stand til at kontrollere adfærden hos netudbydere i det besøgte net, som befinder sig i andre medlemsstater og som kunderne er afhængige af, når de benytter internationale roamingtjenester. Denne forhindring kan også formindske effektiviteten i foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer på basis af deres residualkompetence til at indføre forbrugerbeskyttelsesregler.
(9)
Som følge heraf er medlemsstaterne under pres for at træffe foranstaltninger for at gribe ind over for takstniveauet for international roaming, men ordningen med regulerende forhåndsindgriben fra de nationale tilsynsmyndigheders side i henhold til 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation har ikke vist sig tilstrækkelig til at sætte myndighederne i stand til at gribe afgørende ind for at forsvare forbrugernes interesse på dette særlige område.
(10)
Endvidere opfordres Kommissionen i Europa-Parlamentets beslutning om elektronisk kommunikation i EU, regulering og markeder, 2004 (10), til at tage nye initiativer for at nedbringe de høje takster i den grænseoverskridende mobiltelefontrafik, mens Det Europæiske Råd på sit møde den 23. og 24. marts 2006 konkluderede, at en målrettet, effektiv og integreret informations- og kommunikationsteknologipolitik både på europæisk og nationalt plan er afgørende for at nå Lissabon-strategiens fornyede mål om økonomisk vækst og produktivitet, og noterede i denne sammenhæng, at det var af stor betydning for konkurrenceevnen at nedbringe roamingtaksterne.
(11)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, baseret på de overvejelser, der var fremherskende dengang, tog sigte på at fjerne alle handelshindringer mellem medlemsstaterne inden for det område, de harmoniserede, bl.a. hvad angår foranstaltninger, der påvirker roamingtaksterne. Dette bør imidlertid ikke forhindre, at de harmoniserede regler tilpasses andre overvejelser, således at man finder det mest effektive middel til at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samtidig med at betingelserne for det indre markeds funktion forbedres.
(12)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, navnlig rammedirektivet bør derfor ændres for at muliggøre en fravigelse af gældende regler, nemlig at taksterne for udbud af tjenester bør fastsættes ved kommercielle aftaler, hvis der ikke foreligger en stærk markedsposition, og dermed give plads for supplerende regulerende forpligtelser, som afspejler de særlige kendetegn ved roamingtjenester i Fællesskabet.
(13)
Detail- og engrosroamingmarkederne har deres helt egne særlige kendetegn, som begrunder ekstraordinære foranstaltninger, som går videre end de ordninger, der ellers er til rådighed under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation.
(14)
Der bør pålægges regulerende forpligtelser både på detail- og engrosniveau for at beskytte roamingkundernes interesser, idet erfaringen har vist, at nedsættelser af engrostaksterne for roamingtjenester i Fællesskabet ikke altid afspejles i lavere detailtakster for roaming, fordi der mangler incitamenter til at gøre det. På den anden side kunne initiativer til at nedbringe niveauet i detailtaksterne uden at røre ved niveauet i de engrosomkostninger, der knytter sig til at levere tjenesterne, indebære risiko for at forstyrre roamingmarkedets funktion i Fællesskabet.
(15)
Disse regulerende forpligtelser bør træde i kraft snarest muligt, men samtidig give de berørte udbydere en rimelig tidsfrist til at tilpasse deres takster og udbud af tjenester for at sikre, at de overholdes, og bør gælde direkte i alle medlemsstater.
(16)
Der bør benyttes en fælles tilgang til at sikre, at brugere af jordbaserede offentlige mobiltelefonnet under rejse i Fællesskabet ikke betaler for høje takster for roamingtelefonitjenester i Fællesskabet, når de foretager eller modtager talebaserede opkald, hvorved der opnås et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samtidig med at konkurrencen mellem mobiludbyderne sikres og tilskyndelsen til innovation og forøgelsen af forbrugernes valgmuligheder bevares. I lyset af de involverede tjenesters grænseoverskridende karakter er der behov for denne fælles tilgang, således at mobiludbyderne kan benytte ét sammenhængende regelsæt baseret på objektive kriterier.
(17)
Den mest effektive og proportionale tilgang til regulering af takstniveauet for at foretage og modtage roamingopkald i Fællesskabet består i på fællesskabsniveau at fastsætte en maksimal gennemsnitlig minuttakst på engrosniveau og fastsætte et loft over taksterne på detailniveau ved at indføre en eurotarif. Den gennemsnitlige engrostakst bør finde anvendelse på samtlige kombinationer af to netudbydere i Fællesskabet over en nærmere bestemt periode.
(18)
Eurotariffen bør fastsættes på et niveau, der sikrer udbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen og tilskynder til konkurrerende roamingudbud til lavere takster. Udbyderne bør aktivt og gratis og på en klar og gennemsigtig måde tilbyde alle deres roamingkunder en eurotarif.
(19)
Denne lovgivningsmæssige tilgang bør sikre, at detailtakster for roaming i Fællesskabet mere rimeligt afspejler de underliggende omkostninger, der er forbundet med at levere tjenesten, end det hidtil har været tilfældet. Den maksimale eurotarif, der må tilbydes roamingkunder, bør derfor muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til engrosomkostningerne ved at udbyde roamingtjenesten, samtidig med at udbyderne tillades at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres takststruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Denne lovgivningsmæssige tilgang bør ikke finde anvendelse på tillægstjenester.
(20)
Denne lovgivningsmæssige tilgang bør være enkel at gennemføre og overvåge for at lette den administrative byrde mest muligt både for de udbydere, som berøres af de krav, den stiller, og for de nationale tilsynsmyndigheder, der har til opgave at overvåge og håndhæve den. Den bør også være gennemskuelig og umiddelbart forståelig for alle mobiltelefonkunder i Fællesskabet. Desuden bør den skabe sikkerhed og forudsigelighed for de udbydere, som tilbyder engros- og detailroamingtjenester. De maksimale minuttakster på engros- og detailniveau bør derfor fastsættes i denne forordning.
(21)
Den således fastlagte maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør tage hensyn til de forskellige elementer, der indgår i et roamingopkald i Fællesskabet, herunder udgifter til originering og terminering af opkald over mobilnet, samt overheads og udgifter til signalering og transit. Det mest hensigtsmæssige benchmark for originering og terminering af opkald er den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, som anvendes af mobilnetudbydere i Fællesskabet, og som beregnes på grundlag af oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder og offentliggøres af Kommissionen. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst i henhold til denne forordning bør derfor fastsættes under hensyntagen til den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, der kan tjene som benchmark for de medgåede omkostninger. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør nedsættes en gang om året for at tage hensyn til de nedskæringer i mobiltermineringstaksterne, som de nationale tilsynsmyndigheder gennemfører med regelmæssige mellemrum.
(22)
Den eurotarif, der bør gælde på detailniveau, bør give roamingkunder sikkerhed for, at de ikke betaler en for høj takst, når de foretager eller modtager et reguleret roamingopkald, samtidig med at hjemmeudbyderne får tilstrækkeligt råderum til at differentiere de produkter, de tilbyder kunderne.
(23)
Alle forbrugere bør uden ekstraudgifter eller forhåndsbetingelser have mulighed for at vælge en simpel roamingtakst, som ikke overstiger regulerede takster. En rimelig margin mellem engrosomkostningerne og detailprisen bør sikre, at udbyderne kan få dækket alle deres særlige roamingomkostninger på detailniveau herunder en passende andel af udgifter til markedsføring og tilskud til mobiltelefoner, samtidig med, at der er tilstrækkeligt til at sikre en rimelig fortjeneste. Indførelsen af en eurotarif er en hensigtsmæssig måde til både at sikre beskyttelse for forbrugerne og fleksibilitet for udbyderne. Som det er tilfældet på engrosniveau bør de maksimale eurotariffer nedsættes en gang om året.
(24)
Nye roamingkunder bør modtage fuldstændige oplysninger om de forskellige eksisterende takster for roaming i Fællesskabet, herunder de takster, som er i overensstemmelse med eurotariffen. Eksisterende roamingkunder bør have mulighed for at vælge en ny takst, som er i overensstemmelse med eurotariffen eller en hvilken som helst anden takst inden for et vist tidsrum. Med hensyn til eksisterende roamingkunder, som ikke foretager et sådant valg inden for dette tidsrum, bør der skelnes mellem de kunder, som allerede havde valgt en bestemt roamingtakst eller -pakke før denne forordnings ikrafttræden og de kunder, som ikke havde foretaget et valg. Sidstnævnte bør automatisk opkræves en takst, der overholder denne forordning. Roamingkunder, som allerede nyder godt af særlige roamingtakster eller -pakker, der opfylder deres individuelle behov, og som de har valgt af den årsag, bør bibeholde deres nuværende takstvilkår, medmindre de efter en påmindelse om deres nuværende takstforhold giver udtryk for et andet valg inden for det fastsatte tidsrum. Sådanne særlige roamingtakster kan f.eks. omfatte »flat-rate« roamingtakster, ikke offentligt tilgængelige takster, takster med yderligere faste roaminggebyrer, takster med minutpriser, som er lavere end den maksimale eurotarif eller takster med opkaldsafgifter.
(25)
Udbyderne af detailroamingtjenester i Fællesskabet bør gives en tidsfrist, inden for hvilken de kan tilpasse deres priser til de lofter, der er fastsat i denne forordning.
(26)
Tilsvarende bør udbydere af engrosroamingtjenester i Fællesskabet have en tilpasningsperiode for at anvende de lofter, der er fastsat i denne forordning.
(27)
Da det i nærværende forordning bestemmes, at direktiverne, som udgør 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, ikke berører særlige foranstaltninger, der vedtages for at regulere roamingtakster for mobiltaletelefoniopkald i Fællesskabet, og da udbydere af roamingtjenester i Fællesskabet i henhold til denne forordning kan blive nødt til at foretage ændringer i deres detailroamingtakster for at opfylde kravene i forordningen, bør sådanne ændringer ikke give mobilkunder ret til i henhold til den nationale gennemførelseslovgivning om 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation at opsige deres kontrakter.
(28)
Denne forordning bør ikke berøre innovative tilbud til forbrugere, som er gunstigere end den maksimale eurotarif, der er fastsat i denne forordning, men bør derimod tilskynde til innovative tilbud til roamingkunderne til lavere takster. Denne forordning gør det ikke nødvendigt at genindføre roamingtakster i tilfælde, hvor de er blevet helt afskaffet, eller at forhøje hidtidige roamingtakster til de lofter, der er fastsat i denne forordning.
(29)
Hjemmeudbydere kan tilbyde en månedlig alt inkluderende »flat-rate« pris for rimelig anvendelse, som ikke er underlagt noget takstloft. Denne »flat-rate« pris kan også omfatte roaming i Fællesskabet og/eller datakommunikationstjenester (herunder SMS (Short Message Service) og MMS (Multimedia Messaging Service)) i Fællesskabet.
(30)
For at sikre at alle brugere af mobiltaletelefoni kan drage fordel af denne forordnings bestemmelser bør kravene til detailpriserne finde anvendelse, uanset om roamingkunderne har en kontrakt om forudgående eller efterfølgende afregning med deres hjemmeudbyder, og uanset om hjemmeudbyderen råder over sit eget net, er en virtuel mobilnetudbyder eller gensælger af mobiltaletelefonitjenester.
(31)
I tilfælde af, at udbydere af mobiltelefonitjenester i Fællesskabet befinder sig i en situation, hvor fordelene for deres kunder ved interoperabilitet og end-to-end forbindelser trues som følge af opsigelse eller trussel om opsigelse af deres roamingaftaler med mobilnetudbydere i andre medlemsstater, eller er ude af stand til at tilbyde deres kunder mobiltelefonitjenester i en anden medlemsstat, fordi de ikke har en aftale med mindst én engrosnetudbyder, bør de nationale tilsynsmyndigheder om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere en sådan end-to-end forbindelse og interoperabilitet af tjenester under hensyntagen til målsætningerne i artikel 8 i rammedirektivet, herunder navnlig skabelsen af et velfungerende indre marked for elektroniske kommunikationstjenester.
(32)
For at forbedre gennemsigtigheden i detailtaksterne for at foretage og modtage regulerede roamingopkald i Fællesskabet og for at hjælpe roamingkunder med at træffe afgørelse om brugen af deres mobiltelefon under rejse i udlandet bør udbyderne af mobiltelefonitjenester gøre det muligt for deres roamingkunder nemt og gratis at indhente oplysninger om de roamingtakster, der gælder for dem, når de foretager eller modtager opkald i en besøgt medlemsstat. Desuden bør udbyderne efter anmodning og gratis give deres kunder yderligere oplysninger om minuttaksten eller dataenhedstaksten (inklusive moms) for at foretage eller modtage talebaserede opkald og også for at sende eller modtage SMS, MMS og andre datakommunikationstjenester i den besøgte medlemsstat.
(33)
Gennemsigtighed indebærer også, at udbyderne giver oplysninger om roamingtaksterne, navnlig eurotariffen og den alt inkluderende »flat-rate« pris såfremt en sådan tilbydes, når der tegnes abonnement og hver gang, der sker ændringer i roamingtaksterne. Hjemmeudbydere bør orientere om roamingtakster på hensigtsmæssig vis, f.eks. gennem regninger, internettet, tv-reklamer eller med post. Hjemmeudbydere bør sikre, at alle deres roamingkunder er klar over, at der findes regulerede takster, og tilsende dem en klar og saglig meddelelse om betingelserne for eurotariffen og retten til at skifte til og fra den.
(34)
De nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at udføre opgaver under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, bør tildeles de nødvendige beføjelser til at overvåge og håndhæve forpligtelserne i denne forordning inden for deres område. De bør også overvåge udviklingen i taksterne for tale- og datatjenester for mobiltelefonkunder, der roamer i Fællesskabet, herunder om nødvendigt de særlige omkostninger, der er forbundet med at foretage eller modtage roamingopkald i Fællesskabets mest perifere regioner, og nødvendigheden af at sikre, at disse omkostninger i tilstrækkelig grad kan dækkes ind på engrosmarkedet, samt at trafikstyringsmetoder ikke anvendes til at begrænse valgmulighederne til skade for kunderne. De bør sikre, at der stilles opdaterede oplysninger om anvendelsen af denne forordning til disposition for interesserede parter, og offentliggøre resultaterne af denne overvågning hvert halve år. Oplysningerne bør opdeles efter, om der er tale om erhvervskunder, og om der er tale om efterfølgende betaling eller forudbetaling.
(35)
Indenlandsk roaming i Fællesskabets mest perifere regioner, hvor mobiltelefontilladelserne afviger fra dem, der tildeles for resten af landets territorium, kan gøres til genstand for takstnedsættelser, som svarer til dem der gælder på roamingmarkedet i Fællesskabet. Gennemførelsen af denne forordning bør ikke medføre, at kunder, som anvender indenlandske roamingtjenester, prismæssigt stilles ringere end kunder, der anvender grænseoverskridende roamingtjenester i Fællesskabet. Med henblik herpå kan de nationale myndigheder træffe yderligere foranstaltninger i overensstemmelse med fællesskabsretten.
(36)
I betragtning af at nye mobildatakommunikationstjenester vinder stadig mere frem parallelt med taletelefoni, bør nærværende forordning også gøre det muligt at overvåge udviklingen på markedet for disse tjenester. Kommissionen bør derfor også overvåge markedet for roamingtjenester for datakommunikation herunder SMS og MMS.
(37)
Medlemsstaterne bør indføre sanktioner, som pålægges ved overtrædelse af denne forordning.
(38)
Eftersom målene for denne forordning, nemlig at oprette en fælles tilgang, der skal sikre, at brugerne af offentlige mobiltelefonnet under rejse i Fællesskabet ikke betaler for høje takster for roamingtjenester i Fællesskabet, når de foretager eller modtager talebaserede opkald, hvorved der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samtidig med at konkurrencen mellem mobiltelefonudbyderne sikres, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne på en sikker, harmoniseret og passende måde og dermed bedre kan opfyldes på fællesskabsplan, kan Fællesskabet vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(39)
Denne fælles tilgang bør være gældende i en begrænset periode. Denne forordning kan på baggrund af resultaterne af en revision fra Kommissionens side forlænges eller ændres. Kommissionen bør undersøge forordningens effektive virkning og hvilket bidrag den har ydet til gennemførelsen af rammebestemmelserne og et velfungerende indre marked og også undersøge, hvilke konsekvenser forordningen har haft for mindre udbydere af mobiltelefoni i Fællesskabet og for deres stilling på roamingmarkedet i Fællesskabet -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning indføres en fælles tilgang for at sikre at brugere af offentlige mobiltelefonnet under rejse i Fællesskabet ikke betaler for høje takster for roamingtjenester i Fællesskabet, når de foretager og modtager opkald, hvorved der opnås et velfungerende indre marked og et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, samtidig med at konkurrencen mellem mobiltelefonudbyderne sikres og at incitamenter til innovation og valgmuligheder for forbrugerne bevares. Den fastsætter regler for de takster, som mobiludbyderne må opkræve for levering af internationale roamingtjenester for talebaserede opkald med originering og terminering i Fællesskabet, og gælder både for takster, der opkræves mellem netudbydere på engrosniveau, og for takster, der opkræves af hjemmeudbyderne på detailniveau.
2. Ved denne forordning fastsættes også bestemmelser, som tager sigte på at øge prisgennemsigtigheden og forbedre oplysningerne om takster til brugerne af roamingtjenester i Fællesskabet.
3. Denne forordning udgør en specifik foranstaltning, jf. artikel 1, stk. 5, i rammedirektivet.
4. Takstlofterne i denne forordning angives i euro. Såfremt takster, som berøres af artikel 3 og 4, angives i andre valutaer, fastsættes de indledende takstlofter i henhold til disse artikler i de pågældende valutaer under anvendelse af de referencevalutakurser, der var gældende den 30. juni 2007, som offentliggjort af Den Europæiske Centralbank i Den Europæiske Unions Tidende. I forbindelse med de efterfølgende takstnedsættelser, jf. artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, omregnes de ændrede værdier under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres på samme måde én måned forud for datoen for ikrafttrædelsen af de ændrede takster.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i adgangsdirektivet, artikel 2 i rammedirektivet og artikel 2 i forsyningspligtdirektivet anvendelse.
2. Ud over definitionerne i stk. 1 forstås ved:
a)
»eurotarif« en takst, som ikke overstiger den i artikel 4 fastsatte maksimumtakst, som en hjemmeudbyder kan opkræve for levering af regulerede roamingopkald i overensstemmelse med nævnte artikel
b)
»hjemmeudbyder« et selskab, der leverer jordbaserede offentlige mobiltelefontjenester til en roamingkunde enten gennem sit eget net eller som virtuel mobil-netudbyder eller gensælger
c)
»hjemmenet« et jordbaseret offentligt mobiltelefonnet, der er beliggende i en medlemsstat og benyttes af en hjemmeudbyder til levering af jordbaserede offentlige mobiltelefontjenester til en roamingkunde
d)
»roaming i Fællesskabet« en roamingkundes benyttelse af en mobiltelefon eller et andet apparat til at foretage eller modtage opkald i Fællesskabet, mens den pågældende befinder sig i en anden medlemsstat end den, hvori kundens hjemmenet er beliggende, ved brug af aftaler mellem udbyderen af hjemmenettet og udbyderen af det besøgte net
e)
»reguleret roamingopkald« en roamingkundes mobiltaletelefoniopkald med originering i et besøgt net og terminering i et offentligt telefonnet i Fællesskabet eller en roamingkundes modtagelse af et opkald med originering i et offentligt telefonnet i Fællesskabet og terminering i et besøgt net
f)
»roamingkunde« en kunde hos en udbyder af jordbaserede offentlige mobiltelefontjenester ved hjælp af et jordbaseret offentligt mobiltelefonnet beliggende i Fællesskabet, hvis kontrakt eller aftale med vedkommendes hjemmeudbyder gør det muligt at benytte en mobiltelefon eller et andet apparat til at foretage eller modtage opkald på et besøgt net ved brug af aftaler mellem udbyderen af hjemmenettet og udbyderen af det besøgte net
g)
»besøgt net« et jordbaseret offentligt mobiltelefonnet beliggende i en anden medlemsstat end den, hvori hjemmenettet er beliggende, der giver en roamingkunde mulighed for at foretage eller modtage opkald ved brug af aftaler med udbyderen af hjemmenettet.
Artikel 3
Engrostakster for foretagelse af regulerede roamingopkald
1. Den gennemsnitlige engrostakst, som udbyderen af et besøgt net må opkræve af udbyderen af en roamingkundes hjemmenet for levering af et reguleret roamingopkald med originering i det besøgte net, inklusive udgifter til bl.a. originering, transittjenester og terminering, må ikke overstige 0,30 EUR pr. minut.
2. Denne gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to netudbydere og beregnes over en periode på 12 måneder eller mindre, hvis der er mindre end 12 måneder til udløbet af denne forordning. Den gennemsnitlige maksimale engrostakst nedsættes til 0,28 EUR og 0,26 EUR henholdsvis den 30. august 2008 og den 30. august 2009.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosroamingindtægt med det samlede antal engrosroamingminutter til foretagelse af engrosroamingopkald i Fællesskabet, der sælges af den pågældende netudbyder i løbet af den pågældende periode. Udbyderen af det besøgte net kan skelne mellem takster i høj- og lavtakstperioder.
Artikel 4
Detailtakster for regulerede roamingopkald
1. Hjemmeudbydere er forpligtet til klart og tydeligt at tilvejebringe og aktivt tilbyde alle deres roamingkunder en eurotarif i overensstemmelse med stk. 2. Eurotariffen må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtakst.
Når hjemmeudbydere fremsætter sådanne tilbud, skal de minde de roamingkunder, som forud for den 30. juni 2007 havde valgt en særlig roamingtakst eller -pakke, om vilkårene for denne takst eller pakke.
2. Den detailtakst, eksklusive moms, for en eurotarif, som en hjemmeudbyder må opkræve af sin roamingkunde for levering af et reguleret roamingopkald, kan variere fra roamingopkald til roamingopkald, men må ikke overstige 0,49 EUR pr. minut for ethvert foretaget opkald eller 0,24 EUR pr. minut for ethvert modtaget opkald. Prisloftet for foretagne opkald nedsættes til 0,46 EUR og 0,43 EUR og for modtagne opkald til 0,22 EUR og 0,19 EUR henholdsvis den 30. august 2008 og den 30. august 2009.
3. Alle roamingkunder skal have tilbud om den i stk. 2 omhandlede tarif.
Alle eksisterende roamingkunder skal have lejlighed til inden den 30. juli 2007 udtrykkeligt at vælge en eurotarif eller en hvilken som helst anden roamingtakst, og har en frist på to måneder til at gøre deres hjemmeudbyder bekendt med deres valg. Den ønskede takst finder anvendelse senest en måned efter hjemmeudbyderens modtagelse af kundens anmodning.
Roamingkunder, som ikke har foretaget et valg inden for nævnte frist på to måneder, tildeles automatisk den i stk. 2 omhandlede eurotarif.
Roamingkunder, som allerede inden den 30. juni 2007 udtrykkeligt havde valgt en særlig roamingtakst eller -pakke, som er forskellig fra den takst, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg, og som ikke giver udtryk for noget valg i overensstemmelse med dette stykke, bibeholder deres hidtidige valgte takst eller pakke.
4. Alle roamingkunder kan på et hvilket som helst tidspunkt efter afslutningen af proceduren i stk. 3 anmode om at skifte til eller fra eurotariffen. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet. Hjemmeudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtakst har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overskride tre måneder.
Artikel 5
Anvendelsen af artikel 3 og 6
1. Artikel 3 finder anvendelse fra den 30. august 2007.
2. Artikel 6, stk. 1 og 2, finder anvendelse fra den 30. september 2007.
Artikel 6
Gennemsigtighed i detailtakster
1. For at henlede roamingkunders opmærksomhed på, at de vil blive underlagt roamingtakster, når de foretager og modtager opkald, giver hver hjemmeudbyder undtagen i de tilfælde, hvor en roamingkunde har meddelt hjemmeudbyderen, at han ikke ønsker det, automatisk, uden unødig forsinkelse og gratis ved hjælp af en beskedtjeneste, når vedkommende rejser ind i en anden medlemsstat, end den hvori hans hjemmenet er beliggende, roamingkunden basale personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster (inklusive moms), der gælder når denne kunde foretager og modtager opkald i den besøgte medlemsstat.
Disse basale personaliserede takstoplysninger omfatter den maksimale takst, som kunden kan underlægges i henhold til vedkommendes takstordning for opkald fra det besøgte land til medlemsstaten, hvori hjemmenettet er beliggende og for modtagne opkald. De omfatter også det gratis nummer, der henvises til i stk. 2, for at få mere detaljerede oplysninger.
En kunde, som har givet meddelelse om, at han ikke ønsker de automatiske beskeder, har til enhver tid ret til og gratis at anmode om, at hjemmeudbyderen yder denne service igen.
Hjemmeudbyderne giver automatisk og gratis gennem et talebaseret opkald blinde og synshæmmede de basale personaliserede takstoplysninger, hvis de anmoder om dette.
2. Ud over bestemmelserne i stk. 1 har kunder ret til at anmode om og gratis modtage mere detaljerede personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster, der gælder for telefonopkald, SMS, MMS og andre datakommunikationstjenester gennem et mobilopkald eller via SMS. En sådan anmodning foretages på et gratis nummer, som hjemmeudbyderen opretter til dette formål.
3. Hjemmeudbyderne giver alle brugere fuld oplysning om gældende roamingtakster og navnlig eurotariffen, når der tegnes abonnement. De giver også uden unødig forsinkelse hver gang, der sker en takstændring, deres roamingkunder ajourførte oplysninger om gældende roamingtakster.
Hjemmeudbyderne foretager det fornødne til at sikre, at alle deres roamingkunder har kendskab til eurotariffen. Hjemmeudbyderne skal navnlig inden den 30. juli 2007. orientere alle roamingkunder om betingelserne for eurotariffen på en klar og saglig måde. De skal derefter med faste mellemrum sende en påmindelse til alle kunder, der har valgt en anden takst.
Artikel 7
Tilsyn og håndhævelse
1. De nationale tilsynsmyndigheder overvåger og fører tilsyn med overholdelsen af denne forordning på deres område.
2. De nationale tilsynsmyndigheder offentliggør ajourførte oplysninger om anvendelsen af denne forordning, navnlig artikel 3 og 4, på en sådan måde, at interesserede parter har nem adgang til oplysningerne.
3. Med henblik på gennemførelsen af den i artikel 11 omhandlede revision overvåger de nationale tilsynsmyndigheder udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af tale- og datakommunikationstjenester til roamingkunder, herunder SMS og MMS, og herunder i Fællesskabets mest perifere regioner, som omhandlet i artikel 299, stk. 2, i traktaten. De nationale tilsynsmyndigheder skal også være opmærksomme på den særlige ufrivillige roaming i grænseområder mellem nabomedlemsstater og overvåge, om trafikstyringsmetoder anvendes til skade for kunderne. Resultaterne af denne overvågning indberettes til Kommissionen hver sjette måned og opdeles efter, om der er tale om erhvervskunder, og om der er tale om efterfølgende eller forudgående betaling.
4. De nationale tilsynsmyndigheder har beføjelse til at kræve, at virksomheder, der er underlagt forpligtelserne i denne forordning, afgiver alle oplysninger af relevans for gennemførelsen og håndhævelsen af denne forordning. Virksomhederne afgiver oplysningerne, så snart de anmodes herom, under overholdelse af de frister og i den detaljeringsgrad, som den nationale tilsynsmyndighed kræver.
5. De nationale tilsynsmyndigheder kan på eget initiativ gribe ind for at sikre overholdelsen af denne forordning. Navnlig skal de om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere end-to-end forbindelse og interoperabilitet inden for roamingtjenester.
6. Konstaterer en national tilsynsmyndighed, at der er forekommet en overtrædelse af forpligtelserne i denne forordning, har den beføjelse til at kræve, at overtrædelsen øjeblikkeligt ophører.
Artikel 8
Bilæggelse af tvister
1. I tilfælde af tvister mellem virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester i en medlemsstat, i forbindelse med de forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning, finder tvistbilæggelsesprocedurerne i artikel 20 og 21 i rammedirektivet anvendelse.
2. Medlemsstaterne sikrer adgang til de udenretslige tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastlagt i artikel 34 i forsyningspligtdirektivet i tilfælde af uløste tvister, der involverer en forbruger eller en slutbruger, og der vedrører spørgsmål, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 9
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes karakter og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser senest 30. marts 2008 og underretter den omgående om enhver ændring heraf.
Artikel 10
Ændring af direktiv 2002/21/EF (rammedirektivet)
Følgende stykke tilføjes artikel 1 i direktiv 2002/21/EF (rammedirektivet):
»5. Dette direktiv og særdirektiverne berører ikke specifikke foranstaltninger, som måtte blive vedtaget til regulering af de internationale roamingtakster i offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet.«
Artikel 11
Revision
1. Kommissionen tager denne forordnings funktion op til revision og forelægger en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet senest den 30. december 2008. Kommissionen vurderer navnlig, om målene i denne forordning er nået. I rapporten foretager den en gennemgang af udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af taletelefoni- og datakommunikationstjenester, herunder SMS og MMS, til roamingkunder og fremsætter eventuelt henstillinger vedrørende behovet for en regulering af disse tjenester. Kommissionen kan med henblik herpå anvende de oplysninger, som den har modtaget i medfør af artikel 7, stk. 3.
2. I rapporten foretager Kommissionen en evaluering af, om der på baggrund af udviklingen i markeds- og konkurrencesituationen og forbrugerbeskyttelsen er behov for at forlænge forordningens gyldighedsperiode efter udløbet af den i artikel 13 fastsatte periode eller for at ændre den under hensyntagen til takstudviklingen for mobiltelefoni- og datakommunikationstjenester på nationalt plan og forordningens konsekvenser for mindre, uafhængige eller nystartede udbyderes konkurrencesituation. Hvis Kommissionen anser det for nødvendigt, forelægger den et forslag for Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 12
Underretningskrav
Medlemsstaterne underretter senest den 30. august 2007. Kommissionen om navnet på de nationale tilsynsmyndigheder, som vil være ansvarlig for at udføre opgaverne i henhold til denne forordning.
Artikel 13
Ikrafttræden og udløb
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den udløber den 30. juni 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. juni 2007.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 717/2007/EK RENDELETE
(2007. június 27.)
a Közösségen belüli nyilvános mobiltelefon-hálózatok közötti barangolásról (roaming), valamint a 2002/21/EK irányelv módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 95. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárással összhangban (2),
mivel:
(1)
A nemzeti szabályozó hatóságok, valamint a fogyasztók és a közösségi intézmények aggasztónak találják a nyilvános mobiltelefon-hálózatot igénybe vevők (diákok, üzletemberek és turisták) által a mobiltelefon használatáért a Közösségen belüli utazások során fizetendő ár magas szintjét. A túlzott mértékű fogyasztói árak oka az, hogy a külföldi hazai hálózat üzemeltetője magas nagykereskedelmi árakat szab, és hogy gyakran az ügyfél saját hálózatának üzemeltetője magas fogyasztói felárat kér. A nagykereskedelmi ár csökkenése nem mindig érinti az ügyfelet. Bár az utóbbi időkben egyes üzemeltetők kedvezőbb feltételeket és alacsonyabb árakat kínáló tarifacsomagokat vezettek be ügyfeleik számára, bizonyítható, hogy a költségek és az árak közötti kapcsolat továbbra sem olyan, mint amilyen teljes piaci verseny esetén lenne.
(2)
Az egyének mobilitásán alapuló európai szociális, oktatási és kulturális térség létrehozásának meg kell könnyítenie az emberek közötti kapcsolattartást, hogy megvalósuljon a valódi „Európa a polgárokért”.
(3)
Az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (hozzáférési irányelv) (3); az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (engedélyezési irányelv) (4); az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (keretirányelv) (5); az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (egyetemes szolgáltatási irányelv) (6); valamint az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (7) (a továbbiakban együtt: az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozása) az elektronikus hírközlés közösségi belső piacának létrehozására és a verseny ösztönzése révén a magas szintű fogyasztóvédelemre irányul.
(4)
Ez a rendelet nem lehet elszigetelt intézkedés, hanem a Közösségen belüli barangolás vonatkozásában kiegészíti és támogatja az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozását. E keretszabályozás nem biztosított megfelelő eszközöket a nemzeti szabályozó hatóságok számára ahhoz, hogy a Közösségen belüli barangolás árszabása tekintetében hatékony intézkedéseket hozhassanak, és így nem biztosítja a barangolási szolgáltatások belső piacának akadálytalan működését. E rendelet e helyzet javításának megfelelő eszköze.
(5)
Az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozása azon az elven alapul, hogy ex ante szabályozó kötelezettségek csak akkor írhatók elő, ha nincs hatékony verseny, és olyan eljárást biztosít, amely szerint a nemzeti szabályozó hatóságoknak rendszeresen elemezniük kell a piacot és felül kell vizsgálniuk a kötelezettségeket, és ennek nyomán ex ante kötelezettségeket kell előírniuk azon üzemeltetők tekintetében, amelyek jelentős piaci erővel rendelkeznek. Az eljárás elemei magukba foglalják a Bizottságnak a 2002/21/EK irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett piacoknak az elektronikus hírközlési ágazat érintett termék- és szolgáltatáspiacairól szóló ajánlásával (8) (a továbbiakban: ajánlás) összhangban történő meghatározását, ezen piacoknak a Bizottságnak az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások közösségi keretszabályozása szerinti piacelemzésről és a jelentős piaci erő eszerinti meghatározásáról szóló iránymutatásaival (9) összhangban történő elemzését, a jelentős piaci erővel rendelkező üzemeltetők kijelölését, valamint ex ante kötelezettségek előírását ezen üzemeltetők számára.
(6)
Az ajánlás értelmében a nyilvános mobiltelefon-hálózatok közötti nemzetközi barangolás nagykereskedelmi nemzeti piaca olyan érintett piac, amely ex ante szabályozás alá vonható. A nemzeti szabályozó hatóságok tevékenysége azonban (külön-külön és az európai szabályozók csoportja keretében) a Közösségen belüli barangolás nemzeti nagykereskedelmi piacainak elemzése során bebizonyította, hogy még egyetlen nemzeti szabályozó hatóság sem tudott hatásosan fellépni a nemzetközi barangolás magas nagykereskedelmi árai ellen, mivel nehéz megállapítani, hogy mely vállalkozások rendelkeznek jelentős piaci erővel, tekintettel a nemzetközi barangolás különleges körülményeire, így a szolgáltatás határokon átnyúló természetére.
(7)
A nemzetközi barangolási szolgáltatások kiskereskedelme tekintetében az ajánlás a nemzetközi barangolás egyetlen kiskereskedelmi piacát sem minősíti érintett piacnak, többek között azért, mert kiskereskedelmi szinten nemzetközi barangolási szolgáltatás önmagában nem rendelhető meg, csak az ügyfél hazai szolgáltatójánál megvásárolt nagyobb szolgáltatáscsomag részeként.
(8)
Továbbá, a nemzeti szabályozó hatóságok, amelyek az ország területén állandó lakóhellyel rendelkező mobiltelefonálók érdekeit hivatottak megvédeni és érvényesíteni, nem képesek ellenőrizni a látogatott hálózat egy másik tagállamban található üzemeltetőjét, aki nemzetközi barangolási szolgáltatást nyújt a szóban forgó ügyfeleknek. Ez az akadály csökkentheti a tagállamoknak a lakóhelyen alapuló jogalkotói hatáskörükben meghozott fogyasztóvédelmi intézkedéseik érvényesülését is.
(9)
Ennek megfelelően a tagállamokra nyomás nehezedik, hogy a nemzetközi barangolási díjak tekintetében intézkedéseket hozzanak, azonban az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozása szerint a nemzeti szabályozó hatóságoknak biztosított előzetes beavatkozásra irányuló szabályozás nem bizonyult elegendőnek ahhoz, hogy a szóban forgó hatóságok e különleges területen érdemben felléphessenek a fogyasztók érdekében.
(10)
Továbbá, az Európai Parlament 2004. évi európai elektronikus hírközlési szabályozásról és piacokról szóló állásfoglalása (10) felszólítja a Bizottságot, hogy a határokon átnyúló mobiltelefon-forgalom magas költségei csökkentésére újabb kezdeményezéseket dolgozzon ki, míg az Európai Tanács 2006. március 23-i és 24-i ülésének egyik következtetése értelmében a megújult lisszaboni stratégia gazdasági növekedési és termelékenységi céljainak eléréséhez elengedhetetlenek a célirányos, hatékony és integrált információs és kommunikációs technológiai (IKT) szakpolitikák - mind európai, mind nemzeti szinten -, és ennek összefüggésében megjegyezték a barangolási díjak csökkentésének fontosságát a versenyképesség szempontjából.
(11)
Az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozásának célja - akkori nyilvánvaló megfontolások alapján - a tagállamok közötti valamennyi kereskedelmi korlátozás felszámolása volt az általa harmonizált területeken, többek között a barangolási díjakat érintő intézkedések révén. Ez azonban nem akadályozhatja a harmonizált szabályok más megfontolások alapján történő módosítását, megtalálva a magas szintű fogyasztóvédelem elérésének a leghatékonyabb eszközét miközben javítják a belső piac működési feltételeit.
(12)
Módosítani kell ezért az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozását, különösen a keretirányelvet annak érdekében, hogy el lehessen térni az egyébként alkalmazandó szabályoktól - nevezetesen, hogy jelentős piaci erő hiányában a kínált szolgáltatások ára kereskedelmi megállapodás révén legyen megállapítható -, és ezáltal olyan kiegészítő szabályozási kötelezettségek előírását tegyék lehetővé, amelyek megfelelnek a Közösségen belüli barangolási szolgáltatások sajátos jellemzőinek.
(13)
A kis- és a nagykereskedelmi barangolási piac olyan egyedi sajátosságokkal rendelkezik, amelyek a 2002. évi keretszabályozás értelmében rendelkezésre álló eljárásokon túlmenő, kivételes intézkedéseket tesznek indokolttá.
(14)
A barangolást végző ügyfelek érdekének védelmében kis- és nagykereskedelmi szinten egyaránt szabályozási kötelezettségeket kell előírni, mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy a Közösségen belüli barangolási szolgáltatások nagykereskedelmi árának csökkenése - kellő ösztönzés hiányában - nem feltétlenül eredményezi a barangolás kiskereskedelmi árának csökkenését. Másrészt pedig, amennyiben a kiskereskedelmi ár csökkentését célzó intézkedések nem irányulnak az ezen szolgáltatások nyújtásához kapcsolódó nagykereskedelmi költségek szintjéhez, sérülhet a Közösségen belüli barangolási piac rendes működése.
(15)
E szabályozási kötelezettségeket a lehető leghamarabb hatályba kell léptetni, ésszerű időt biztosítva az érintett üzemeltetőknek, hogy áraikat és kínált szolgáltatásaikat az ezeknek való megfelelés érdekében kiigazíthassák, valamint azokat valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazni kell.
(16)
Közös megközelítést kell alkalmazni annak biztosítása érdekében, hogy a földfelszíni nyilvános mobiltelefon-hálózatot használók Közösségen belüli utazásaik során ne fizessenek túlzott árat a Közösségen belüli barangolási szolgáltatások keretében történő beszédhívások kezdeményezéséért és fogadásáért, ezáltal a fogyasztók magas szintű védelemben részesüljenek, de a mobilüzemeltetők közötti verseny is fennmaradjon, valamint megőrizzék az innovációra való ösztönzést és a fogyasztói választást is. Az érintett szolgáltatások határokon átnyúló természetére tekintettel közös megközelítés szükséges ahhoz, hogy a mobilüzemeltetőknek egyetlen, objektív kritériumokon alapuló, egységes, koherens keretszabályozáson belül működhessenek.
(17)
A leghatékonyabb és legarányosabb megközelítés, amelynek révén szabályozható a Közösségen belüli barangolásos híváskezdeményezések és -fogadások díja, egy legmagasabb átlagos percenkénti nagykereskedelmi díj közösségi szintű megállapítása és a kiskereskedelmi díjak eurotarifa bevezetése révén történő korlátozása. Az átlagos nagykereskedelmi díj bármely két, Közösségen belüli üzemeltető között egy meghatározott időtartam folyamán alkalmazandó.
(18)
Az eurotarifát olyan szinten kell megállapítani, amely megfelelő árrést garantál az üzemeltetők számára és ösztönözi az olcsóbb, versenyképes barangolási ajánlatokat. Az üzemeltetőknek aktívan kell ajánlaniuk az eurotarifát valamennyi barangolást végző ügyfelük számára ingyenes, világos és átlátható módon.
(19)
Ez a szabályozási megközelítés biztosítja, hogy a Közösségen belüli barangolási díjak az eddiginél jobban tükrözzék a szolgáltatásnyújtás alapjául szolgáló költségeket. Ezért a barangolást végző ügyfeleknek kínálható legmagasabb eurotarifának ésszerű árrést kell biztosítania a barangolási szolgáltatások nyújtásának nagykereskedelmi költségéhez képest, ugyanakkor lehetővé kell tennie, hogy az üzemeltetők is szabadon versenyezhessenek, azáltal hogy eltérő kínálatot ajánlanak, és az árszerkezetüket a piaci feltételekhez és a fogyasztói igényekhez igazítják. Ez a szabályozási megközelítés nem alkalmazandó az értéknövelt szolgáltatásokra.
(20)
E szabályozási megközelítésnek könnyen végrehajthatónak és figyelemmel kísérhetőnek kell lennie, hogy minél kevesebb adminisztratív terhet rójon mind az előírásai által érintett üzemeltetőkre, mind a felügyeletéért és kikényszerítéséért felelős nemzeti szabályozó hatóságokra. Ezért átláthatónak és egyértelműnek kell lennie valamennyi Közösségen belüli mobiltelefon-ügyfél számára. Ezenkívül biztonságosnak és kiszámíthatónak kell lennie a nagy- és kiskereskedelmi barangolási szolgáltatásokat nyújtó üzemeltetők számára. E rendeletben ezért pénzügyi fogalmak révén meg kell határozni a percenkénti nagy- és kiskereskedelmi díjak legmagasabb szintjét.
(21)
A legmagasabb átlagos percenkénti nagykereskedelmi díjat úgy kell megállapítani, hogy figyelemmel legyen egy Közösségen belüli barangolásos hívás lebonyolításában előforduló különböző elemekre, különösen a mobil hálózatokon való híváskezdeményezések és -végződtetések díjára, beleértve az általános költségeket, valamint a jelzéstovábbítást és a tranzitálást. A híváskezdeményezés és -végződtetés legmegfelelőbb referenciaértéke a Közösségen belüli mobilhálózati üzemeltetők átlagos mobilvégződtetési díja, amely a nemzeti szabályozó hatóságoktól származó és a Bizottság által közzétett információkon alapul. Az e rendelet által megállapított legmagasabb átlagos percenkénti díjakat ezért úgy kell meghatározni, hogy figyelembe vegyék az átlagos mobilvégződtetési díjakat, ami a felmerülő költségek referenciaértékeként szolgál. A legmagasabb átlagos percenkénti nagykereskedelmi díjakat évente csökkenteni kell a nemzeti szabályozó hatóságok által időről időre előírt mobilvégződtetési díjak csökkentésének figyelembe vétele céljából.
(22)
A kiskereskedelmi szinten alkalmazandó eurotarifának biztosítania kell a barangolást végző ügyfél számára, hogy egy szabályozott barangolási híváskezdeményezésért vagy -fogadásáért nem kell túlzott árat fizetnie, de egyúttal elegendő árrés marad a hazai üzemeltetőknek ahhoz, hogy megkülönböztethessék az ügyfeleknek felkínált termékeket.
(23)
Minden fogyasztónak biztosítani kell olyan egyszerű barangolási díjszabás választhatóságát, amely többletdíjak és előfeltételek nélkül sem haladja meg a szabályozott díjhatárokat. A nagykereskedelmi költségek és a kiskereskedelmi árak közötti ésszerű árrés biztosítja az üzemeltetők számára a kiskereskedelmi szinten jelentkező valamennyi barangolással kapcsolatos különleges költség fedezését, beleértve a marketingköltségek és a készüléktámogatás megfelelő részét is, és megfelelő megtérülést biztosít számukra. Az eurotarifa olyan megfelelő eszköz, amely védelmet nyújt a fogyasztóknak, az üzemeltető számára pedig rugalmasságot biztosít. A nagykereskedelmi szinttel összhangban az eurotarifa legmagasabb szintjeinek is évente csökkenni kell.
(24)
Az új barangolást végző ügyfeleket teljes körűen tájékoztatni kell a Közösségben létező, barangolási díjszabásokról, beleértve az eurotarifával összhangban álló díjszabásokat is. A meglévő barangolást végző ügyfeleknek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy egy eurotarifával összhangban álló új díjszabást, vagy bármely más barangolási díjszabást válasszanak meghatározott időn belül. Azon meglévő barangolást végző ügyfelek esetében, akik e meghatározott időn belül nem választanak, helyénvaló különbséget tenni azok között, akik már a rendelet hatálybalépése előtt kiválasztottak egy adott barangolási díjszabást vagy -csomagot, és azok között, akik nem választottak. Az utóbbi ügyfeleket automatikusan az e rendeletnek megfelelő díjszabásban kell részesíteni. Azon barangolást végző ügyfelek, akik az egyéni igényeiknek megfelelő adott barangolási díjszabásokat vagy -csomagokat vesznek igénybe, és amelyeket ennek alapján választottak, az általuk korábban kiválasztott díjszabásnál vagy -csomagnál maradnak, amennyiben az aktuális díjfeltételeikre való emlékeztetést követően a megfelelő határidőn belül nem jelzik módosítási szándékukat. Az ilyen adott barangolási díjszabások és -csomagok magukba foglalhatnak például átalánydíjakat, nem nyilvános díjszabásokat, rögzített barangolási díjakkal növelt díjszabásokat, a legmagasabb eurotarifánál alacsonyabb percdíjakat, illetve kapcsolási díjakat tartalmazó díjszabásokat.
(25)
A Közösségen belüli kiskereskedelmi barangolási szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatóknak meghatározott időtartammal kell rendelkezniük, hogy áraikat az e rendeletben megállapított korlátokhoz igazíthassák.
(26)
Hasonlóképpen kiigazítási időtartamot kell biztosítani a Közösségen belüli nagykereskedelmi barangolási szolgáltatásokat nyújtók számára, hogy megfelelhessenek az e rendeletben megállapított korlátoknak.
(27)
Mivel e rendelet előírja, hogy az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozását alkotó irányelvek nem sérthetik a mobil-beszédhívások Közösségen belüli barangolási díjainak szabályozására irányuló különös intézkedéseket, és mivel e rendelet előírhatja, hogy a Közösségen belüli barangolási szolgáltatások nyújtói változtassák meg a barangolás kiskereskedelmi díjszabását annak érdekében, hogy e rendelet előírásainak megfeleljenek, ezek a változtatások nem keletkeztethetnek jogosultságot a mobiltelefont használó ügyfeleknek arra, hogy az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozását átültető nemzeti törvények alapján felmondják a szerződéseiket.
(28)
E rendelet nem sértheti a fogyasztóknak kínált innovatív ajánlatokat, amelyek az e rendeletben meghatározottak szerinti legmagasabb eurotarifánál előnyösebbek, hanem inkább ösztönöznie kell a barangolást végző ügyfeleknek alacsonyabb áron kínált innovatív ajánlatokat. E rendelet nem írhatja elő barangolási díjak újbóli bevezetését ott, ahol ezeket már eltörölték, és nem írhatja elő meglévő barangolási díjak felemelését az e rendeletben meghatározott szintekre.
(29)
A hazai szolgáltatók felkínálhatnak egy méltányos, minden szolgáltatásra kiterjedő havi átalánydíjat, amelyhez nem kapcsolódnak díjkorlátok. Ez az átalánydíj a Közösségen belül magában foglalhatja a Közösségen belüli hang- és/vagy adatátviteli szolgáltatásokat (beleértve a rövid szöveges üzeneteket (SMS) és a multimédiás üzenetküldő szolgáltatást (MMS)).
(30)
Annak érdekében, hogy e rendelet rendelkezései minden mobiltelefon beszélgetéseket folytató felhasználó számára előnyösek lehessenek, a kiskereskedelmi árazásra vonatkozó előírásokat egyaránt alkalmazni kell, függetlenül attól, hogy a barangolást végző ügyfél feltöltőkártyás vagy számlás szerződést kötött-e hazai szolgáltatójával, valamint attól is, hogy a hazai szolgáltató saját hálózattal rendelkezik-e, virtuális mobilhálózat-üzemeltető-e, illetve mobil-beszédhívási szolgáltatások viszonteladója-e.
(31)
Ha a Közösségen belüli mobilszolgáltatók úgy találják, hogy az együttműködtethetőség és a végpontok közötti összeköthetőségből fakadó előnyök az ügyfeleik számára veszélyeztetve vannak a más tagállamokban működő mobilhálózat-üzemeltetőkkel kötött, barangolásra vonatkozó megállapodásaik megszűnése illetve a megszűnés veszélye miatt, vagy ügyfeleiknek egy másik tagállamban nem tudnak szolgáltatásokat nyújtani, mivel egyetlen nagykereskedelmi hálózatszolgáltatóval sem létezik megállapodásuk, a nemzeti szabályozó hatóságok szükség esetén élhetnek a hozzáférési irányelv 5. cikkében foglalt hatáskörrel a megfelelő hozzáférés és összekapcsolás biztosítása céljából, hogy garantálják az ilyen végpontok közötti összeköthetőséget és együttműködtethetőséget, figyelembe véve a keretirányelv 8. cikkében foglalt célokat, különösen az elektronikus hírközlési szolgáltatások teljes körűen működő egységes piacának megteremtését.
(32)
Annak érdekében, hogy a Közösségen belüli szabályozott barangolásos híváskezdeményezés és -fogadás kiskereskedelmi árai átláthatóbbak legyenek, valamint a barangolást végző ügyfeleknek segítsenek a könnyebb döntéshozatalban mobiltelefonjuk használatáról külföldön, a mobiltelefon-szolgáltatóknak biztosítaniuk kell a barangolást végző ügyfeleik számára, hogy ingyenesen, könnyen kapjanak információkat a látogatott tagállamban beszédhívás kezdeményezésekor és fogadásakor rájuk érvényes barangolási díjakról. Továbbá, a szolgáltatóknak ingyenesen további információkat kell nyújtaniuk ügyfeleik kérésére a látogatott tagállamban a beszédhívások, SMS-ek és MMS-ek kezdeményezése vagy fogadása, valamint egyéb adatátviteli szolgáltatások percdíjára és egységenkénti díjára (hozzáadottérték-adóval) vonatkozólag.
(33)
Az átláthatóság azt is megköveteli, hogy a szolgáltatók előfizetés átvételekor, valamint a díjak megváltozásakor minden alkalommal tájékoztatást nyújtsanak a barangolási díjakról, különösen az eurotarifáról és - amennyiben kínálatukban szerepel - a minden szolgáltatást magában foglaló átalánydíjról. A hazai szolgáltatóknak megfelelő eszközök segítségével, például számlákon, az Interneten keresztül, televíziós reklámokkal vagy közvetlenül a címzetthez küldött levélben kell tájékoztatást nyújtaniuk a barangolási díjakról. A hazai szolgáltatóknak biztosítaniuk kell, hogy a barangolást végző ügyfeleik tudomással bírnak a szabályozott díjszabások hozzáférhetőségéről, valamint ezen ügyfeleiknek világos és elfogulatlan tájékoztatót kell küldeniük, amely ismerteti az eurotarifa feltételeit és a jogot az arra, illetve arról történő átállásra.
(34)
Az elektronikus hírközlés 2002. évi keretszabályozása szerinti feladatok elvégzéséért felelős nemzeti szabályozó hatóságoknak biztosítani kell a szükséges hatásköröket arra, hogy az illetékességi területükön felügyeljék és érvényesítsék az e rendeletben foglalt kötelezettségeket. Nyomon kell követniük a Közösségen belül barangolást végző mobiltelefonos ügyfeleknek nyújtott beszéd- és adatátviteli szolgáltatások árazásának alakulását is, beleértve adott esetben a Közösség legkülső térségeiben lebonyolított barangolásos híváskezdeményezések és fogadások költségbeli sajátosságait, és e költségek nagykereskedelmi piacon történő megtérülésének szükségét, továbbá azt, hogy nem használnak-e forgalmat terelő technikákat a kínálat ügyfeleket károsító korlátozására. Biztosítaniuk kell, hogy az érdekelt felek naprakész tájékoztatást kapjanak e rendelet alkalmazásáról, és félévenként nyilvánosságra kell hozniuk az ilyen nyomon követési vizsgálatok eredményeit. Tájékoztatást kell nyújtani külön-külön a vállalati, az előfizetéses és a feltöltőkártyás ügyfelekről.
(35)
A Közösség legkülső térségeiben, ahol a mobiltelefon engedélyek eltérnek az ország többi területén kiadottaktól, az országon belüli barangolás esetében a díjakat a közösségi barangolási piacon alkalmazott díjakkal megegyező mértékben kell csökkenteni. E rendelet végrehajtása nem eredményezheti az országon belüli barangolási szolgáltatásokat használó ügyfelek kevésbé kedvező árazási bánásmódját a Közösségen belüli barangolási szolgáltatásokat használó ügyfelekkel szemben. Ennek érdekében a nemzeti szabályozó hatóságok a közösségi jognak megfelelő, kiegészítő intézkedéseket hozhatnak.
(36)
Tekintettel arra, hogy a beszédhívásos telefonálás mellett egyre nagyobb teret nyernek az új mobil adatátviteli szolgáltatások, e rendeletnek lehetővé kell tennie az e szolgáltatások piaci változásainak nyomon követését is. A Bizottságnak ezért szintén nyomon kell követnie a barangolásos adatátviteli szolgáltatások - beleértve az SMS-t és az MMS-t - piacát is.
(37)
A tagállamoknak rendelkezniük kell az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciórendszerről.
(38)
Mivel e rendelet céljait - nevezetesen olyan közös megközelítés létrehozását, amely biztosítja, hogy a nyilvános mobiltelefon-hálózatot a Közösségen belül külföldön igénybe vevő felhasználók ne fizessenek túl magas árakat a beszédhívás-kezdeményezéssel és -fogadással összefüggő Közösségen belüli barangolási szolgáltatásokért, és ezáltal magas szintű fogyasztóvédelmet ér el, miközben védelemben részesíti a mobilszolgáltatók közötti versenyt is- a tagállamok nem tudják megfelelő módon, biztonságosan, összehangoltan és kellő időben megvalósítani, és ezért azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(39)
E közös megközelítést egy korlátozott időszakra kell létrehozni. E rendelet a Bizottság által végzett felülvizsgálat fényében meghosszabbítható vagy módosítható. A Bizottságnak felül kell vizsgálnia e rendelet eredményességét, és azt, hogy mennyiben járul hozzá a keretszabályozás végrehajtásához, valamint a belső piac zavartalan működéséhez, ezen kívül meg kell vizsgálnia e rendeletnek a kisebb közösségi mobiltelefon- szolgáltatókra és ezen szolgáltatóknak a Közösségen belüli barangolási piacon elfoglalt helyzetére gyakorolt hatását,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet közös megközelítést hoz létre, amely biztosítja, hogy a nyilvános mobiltelefon-hálózatot felhasználók a Közösségen belüli utazásaik során ne fizessenek túlságosan magas árat a Közösségen belüli barangolási szolgáltatásokért hívások kezdeményezése és fogadása során, ezáltal hozzájárul a belső piac zavartalan működéséhez, miközben magas szintű fogyasztóvédelmet ér el, és védelemben részesíti a mobilszolgáltatók közötti versenyt is, valamint egyaránt megőrzi az innovációs kezdeményezéseket és a fogyasztók szabad választását. E rendelet szabályokat állapít meg a Közösségen belül kezdeményezett és végződő beszédhívásokkal összefüggő nemzetközi barangolási szolgáltatások nyújtásáért a mobilszolgáltatók által beszedhető díjakról, és alkalmazása egyaránt kiterjed a hálózatüzemeltetők közötti nagykereskedelmi díjakra és a hazai szolgáltatók által beszedett kiskereskedelmi díjakra.
(2) E rendelet szabályokat állapít meg az árak átláthatóságának javítása, valamint a Közösségen belüli barangolási szolgáltatások felhasználói által fizetendő díjakra vonatkozó tájékoztatás nyújtásának javítása céljából.
(3) E rendelet a keretirányelv 1. cikkének (5) bekezdése értelmében egyedi intézkedésnek minősül.
(4) Az e rendeletbe foglalt díjkorlátok mértékét euróban kell kifejezni. Ahol a 3. és a 4. cikk szerinti díjakat más valutákban denominálják, az e cikkek szerinti kezdeti díjkorlátokat azon valutákban az Európai Központi Bank által az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétettek alapján, 2007. június 30-kor érvényes referencia átváltási árfolyam alkalmazásával kell meghatározni. A díjkorlátokban a 3. cikk (2) bekezdése és a 4. cikk (2) bekezdése alapján ezt követően bekövetkező csökkentések tekintetében a felülvizsgált értékeket a felülvizsgált értékek alkalmazásának időpontja előtt egy hónappal így közzétett referencia átváltási árfolyam alkalmazásával kell meghatározni.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában a hozzáférési irányelv 2. cikkében, a keretirányelv 2. cikkében és az egyetemes szolgáltatási irányelv 2. cikkében megállapított fogalommeghatározásokat alkalmazni kell.
(2) Az (1) bekezdésben említett fogalommeghatározásokon kívül a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
a)
„eurotarifa”: a 4. cikkben előírt legmagasabb díjat meg nem haladó díjszabás, amelyet azon cikkel összhangban egy hazai szolgáltató a szabályozott barangolásos hívások nyújtásáért szedhet;
b)
„hazai szolgáltató”: egy vállalkozás, amely a barangolást végző ügyfélnek földfelszíni nyilvános mobiltelefon-szolgáltatásokat nyújt saját hálózatán keresztül, vagy virtuális mobilhálózat-üzemeltetőként, illetve viszonteladóként;
c)
„hazai hálózat”: egy tagállamon belüli földi nyilvános mobiltelefon-hálózat, amelynek révén egy hazai szolgáltató a barangolást végző ügyfélnek földfelszíni nyilvános mobiltelefon-szolgáltatásokat nyújt;
d)
„Közösségen belüli barangolás”: a barangolást végző ügyfél egy mobiltelefont vagy egyéb készüléket - a hazai hálózat üzemeltetője és a látogatott hálózat üzemeltetője közötti megállapodás alapján - Közösségen belüli hívásfogadásra vagy -kezdeményezésre akkor használ, amikor nem a saját hazai hálózata szerinti tagállamban tartózkodik;
e)
„szabályozott barangolásos hívás”: barangolást végző ügyfél olyan mobil-beszédhívása, amelyet egy látogatott hálózaton kezdeményeztek és a végződés szerinti nyilvános telefonhálózat a Közösségen belül található, vagy a barangolást végző ügyfél olyan hívásfogadása, amelyet a Közösségen belüli nyilvános telefonhálózatról kezdeményeztek és egy látogatott hálózaton fogadtak;
f)
„barangolást végző ügyfél”: földfelszíni nyilvános mobiltelefon-szolgáltatást a Közösségen belül található földfelszíni nyilvános mobiltelefon-hálózaton keresztül nyújtó szolgáltató ügyfele, aki olyan szerződéssel vagy megállapodással rendelkezik hazai szolgáltatójával, amely lehetővé teszi, hogy egy mobiltelefont vagy egyéb készüléket - a hazai hálózat üzemeltetője és a látogatott hálózat üzemeltetője közötti megállapodás alapján - a látogatott hálózaton híváskezdeményezésre vagy fogadásra használjon;
g)
„látogatott hálózat”: olyan földfelszíni nyilvános mobiltelefon-hálózat, amely a hazai hálózatétól eltérő tagállamban található, és amely lehetővé teszi, hogy a barangolást végző ügyfél - a hazai hálózat üzemeltetőjével kötött megállapodás alapján - hívásokat kezdeményezzen, illetve fogadjon.
3. cikk
Szabályozott barangolásos hívások nagykereskedelmi díjai
(1) A látogatott hálózat üzemeltetője a barangolást végző ügyfél hazai hálózatának üzemeltetőjétől percenként legfeljebb 0,30 EUR-nak megfelelő átlagos nagykereskedelmi díjat szedhet a látogatott hálózatról kezdeményezett szabályozott barangolásos hívás nyújtásáért, beleértve többek között annak kezdeményezési, továbbítási és végződtetési költségét is.
(2) Ezt az átlagos nagykereskedelmi díjat kell alkalmazni bármely két üzemeltető között, és azt tizenkét hónapos időszakra kell kiszámítani vagy e rendelet lejártáig hátralévő rövidebb időszakra. A legmagasabb átlagos nagykereskedelmi díjat 2008. augusztus 30-i 0,28 EUR-ra, 2009. augusztus 30-i 0,26 EUR-ra kell csökkenteni.
(3) Az (1) bekezdésben említett átlagos nagykereskedelmi díjat úgy kell kiszámítani, hogy a vonatkozó időszak alatt az érintett üzemeltető Közösségen belüli nagykereskedelmi barangolásos árbevételét el kell osztani az értékesített nagykereskedelmi barangolásos percek számával. A látogatott hálózat üzemeltetőjének lehetősége van csúcsidős és csúcsidőn kívüli díjakat alkalmazni.
4. cikk
Szabályozott barangolásos hívások kiskereskedelmi díjai
(1) A hazai szolgáltatók a (2) bekezdésben előírt eurotarifát világosan és átlátható módon teszik hozzáférhetővé és aktívan kínálják valamennyi barangolást végző ügyfelük részére. Az eurotarifa nem vonhat maga után semmilyen ezzel kapcsolatos előfizetést vagy más rögzített, illetve rendszeres díjat és valamennyi kiskereskedelmi díjszabással kombinálhatónak kell lennie.
Az erre vonatkozó ajánlat során a hazai szolgáltatóknak emlékeztetniük kell valamennyi barangolást végző ügyfelüket, akik 2007. június 30-i előtt különös barangolási díjszabást vagy csomagot választottak, az azon díjszabásra vagy csomagra alkalmazott feltételekre.
(2) A hazai szolgáltató által saját barangolást végző ügyfelétől szedett (hozzáadottérték-adó nélküli) eurotarifa barangolásos hívásonként eltérő lehet, de híváskezdeményezés esetén legfeljebb 0,49 EUR/perc díjat, hívásfogadás esetén 0,24 EUR/perc díjat szedhet egy szabályozott barangolásos hívás nyújtásáért. A kezdeményezett hívások felső határa 2008. augusztus 30-i 0,46 EUR-ra csökken és 2009. augusztus 30-i 0,43 EUR-ra, a fogadott hívások felső határa pedig 0,22 EUR-ra, illetve 0,19 EUR-ra.
(3) Valamennyi barangolást végző ügyfélnek fel kell kínálni a (2) bekezdésben szereplő díjszabást.
A hazai szolgáltatóknak 2007. július 30-ig valamennyi barangolást végző ügyfelük részére fel kell kínálniuk azt a lehetőséget, hogy eurotarifát, vagy másik barangolási díjszabást válasszanak szabadon, és két hónapot kell biztosítaniuk számukra arra, hogy hazai szolgáltatójuk tudomására hozzák választásukat. A kért díjszabást az ügyfél kérésének a hazai szolgáltatóhoz való beérkezését követő egy hónapon belül kell aktiválni.
Azon barangolást végző ügyfelek esetében, akik e két hónapon belül nem választottak díjszabást automatikusan a (2) bekezdésben előírt eurotarifát kell alkalmazni.
Azonban az a barangolást végző ügyfél, aki már 2007. június 30-i előtt különös barangolási díjszabást vagy csomagot választott szabadon - amely eltér attól a barangolási díjszabástól, amelybe ilyen választás hiányában sorolnák -, és aki e bekezdés értelmében nem választ másik díjszabást, a korábban általa választott díjszabásban vagy csomagban marad.
(4) A (3) bekezdésben szereplő eljárás befejezését követően a barangolást végző ügyfél bármikor kérheti az eurotarifába történő átsorolását vagy abból való kilépését. A díjszabások közötti váltásnak a kérelem kézhezvételét követő egy munkanapon belül, ingyenesen kell megtörténnie, és nem köthető az előfizetés egyéb részeire vonatkozó feltételekhez és korlátozásokhoz. A hazai szolgáltató az érvényes barangolási díjszabás lejártát követően három hónapot meg nem haladó, előre meghatározott legrövidebb időtartamra elhalaszthatja a váltást.
5. cikk
A 3. és 6. cikk alkalmazása
(1) A 3. cikket 2007. augusztus 30-tól kell alkalmazni.
(2) A 6. cikk (1) és (2) bekezdését 2007. szeptember 30-tól kell alkalmazni.
6. cikk
A kiskereskedelmi díjak átláthatósága
(1) A barangolást végző ügyfelek arra történő figyelmeztetése érdekében, hogy híváskezdeményezéskor és -fogadáskor barangolási díjak vonatkoznak rájuk, minden hazai szolgáltató köteles - kivéve, ha az ügyfél értesítette szolgáltatóját, hogy nem kívánja e szolgáltatást igénybe venni - automatikusan, indokolatlan késedelem nélkül, ingyenesen, rövid szöveges üzenetben alapvető, személyre szóló árazási tájékoztatást adni a barangolást végző ügyfélnek, amikor az a hazai hálózatától eltérő tagállam területére lép, a szóban forgó ügyfél által látogatott tagállamban történő híváskezdeményezésre és -fogadásra vonatkozó barangolási díjakról (hozzáadottérték-adóval együtt).
E személyre szóló, alapvető árazási tájékoztatásnak tartalmaznia kell az ügyfél díjcsomagjának megfelelően a látogatott tagállamon belüli, továbbá a hazai hálózata szerinti tagállamba irányuló hívások kezdeményezéséért, valamint a hívásfogadásért kiszabható legmagasabb díjakat. További tájékoztatás céljából ugyancsak tartalmaznia kell a (2) bekezdésben említett, ingyenesen hívható telefonszámot.
Annak az ügyfélnek, aki értesítetést küldött, hogy nem kívánja igénybe venni az automatikus rövid szöveges üzenetet, joga van e szolgáltatást bármikor és ingyenesen újból kérni szolgáltatójától.
A hazai szolgáltatóknak a személyre szóló árazási tájékoztatást a vak és gyengén látó ügyfelek részére, ha az ügyfél kéri, automatikusan és ingyenesen, beszédhívással kell nyújtaniuk.
(2) Az (1) bekezdés kiegészítéseként, az ügyfélnek joga van ingyenesen mobil beszédhívás vagy SMS révén kérni és kapni a beszédhívásokra, SMS-re, MMS-re és más adatkommunikációs szolgáltatásokra vonatkozó, barangolási díjszabásokról szóló, személyre szabott, részletesebb információt. Az ilyen kéréseket a hazai szolgáltató által erre a célra kijelölt ingyenesen hívható telefonszámon keresztül lehet intézni.
(3) A hazai szolgáltatók szerződéskötésekor kötelesek minden felhasználót teljes körűen tájékoztatni az érvényes barangolási díjakról, különösen az eurotarifáról. Ezenkívül indokolatlan késedelem nélkül a díjakban bekövetkező minden változás alkalmával naprakész tájékoztatást kell adniuk barangolást végző ügyfeleiknek az érvényes barangolási díjakról.
A hazai szolgáltatók minden szükséges lépést megtesznek annak biztosítása érdekében, hogy minden ügyfelük tisztában legyen az eurotarifa hozzáférhetőségével Különösen pedig 2007. július 30-ig, érthető és nem részrehajló módon tájékoztatják az összes ügyfelet az eurotarifára vonatkozó feltételekről. Ezután ésszerű időközönként emlékeztetőt küldenek az összes olyan ügyfélnek, aki más díjszabást választott.
7. cikk
Felügyelet és jogérvényesítés
(1) A nemzeti szabályozó hatóságok illetékességi területükön figyelemmel kísérik és felügyelik e rendelet betartását.
(2) A nemzeti szabályozó hatóságok kötelesek az e rendelet, és különösen a 3. és 4. cikk alkalmazására vonatkozó naprakész információkat az érintett felek számára könnyen hozzáférhető módon nyilvánosságra hozni.
(3) A nemzeti szabályozó hatóságok a 11. cikkben előírt felülvizsgálatra történő felkészülés keretében, a Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésében említett legkülső régiókban is figyelemmel kísérik a barangolást végző ügyfeleknek nyújtott beszéd- és adatkommunikációs szolgáltatások - köztük az SMS és az MMS - nagy- és kiskereskedelmi díjainak alakulását. A nemzeti szabályozó hatóságok a szomszédos tagállamok határ menti régióiban különös figyelmet fordítanak szándékolatlan barangolás sajátos eseteire, továbbá figyelemmel kísérik, hogy alkalmaznak-e a forgalomterelési technikákat az ügyfelek kárára. Az ilyen figyelemmel kísérés eredményeiről hathavonta tájékoztatják a Bizottságot, beleértve a vállalati, a számlás szerződéssel rendelkező és a feltöltőkártyás ügyfelekre vonatkozó egyedi információkat.
(4) A nemzeti szabályozó hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy az e rendelet szerint kötelezett vállalkozásoktól bekérjék az e rendelet végrehajtását és érvényre juttatását érintő összes információt. Azon vállalkozások - a nemzeti szabályozó hatóságok kérésére, az előírt időszakon belül és részletességgel - késlekedés nélkül kötelesek kiadni ezeket az információkat.
(5) A nemzeti szabályozó hatóságok saját kezdeményezésük alapján is felléphetnek az e rendeletnek való megfelelés biztosítása érdekében. Amennyiben szükséges, különösen a hozzáférési irányelv 5. cikke szerinti hatásköröket alkalmazhatják a megfelelő hozzáférés és összekapcsolás biztosítása érdekében, hogy ezáltal garantálják a barangolási szolgáltatások végpontok közötti kapcsolódását és összeköthetőségét.
(6) A nemzeti szabályozó hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük ahhoz, hogy az e rendeletben előírt kötelezettségek megszegését megállapítva előírhassák e jogsértés azonnali megszüntetését.
8. cikk
Vitarendezés
(1) A valamely tagállamban elektronikus hírközlő hálózatot vagy szolgáltatást nyújtó vállalkozások között az e rendeletben megállapított kötelezettségekkel kapcsolatban kialakuló vita esetén a keretirányelv 20. és 21. cikkében meghatározott vitarendezési eljárásokat kell alkalmazni.
(2) Az e rendelet hatálya alá tartozó kérdéssel kapcsolatban ügyfeleket vagy végfelhasználókat érintő megoldatlan vita esetén a tagállamok biztosítják az egyetemes szolgáltatási irányelv 34. cikkében meghatározott, peren kívüli vitarendezési eljárások hozzáférhetőségét.
9. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést ezek végrehajtására. Az előírt szankcióknak hatásosaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. A tagállamok az említett előírásokról legkésőbb 2008. március 30-ig, és az ezeket érintő későbbi módosításokról pedig haladéktalanul kötelesek értesíteni a Bizottságot.
10. cikk
A 2002/21/EK irányelv (keretirányelv) módosítása
A 2002/21/EK irányelv (keretirányelv) 1. cikke a következő bekezdéssel egészül ki:
„(5) Ez az irányelv és a különös irányelvek nem érintik a Közösségen belüli nyilvános mobiltelefon-hálózatokra vonatkozó nemzetközi barangolás szabályozása céljából elfogadott egyedi intézkedéseket.”.
11. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság 2008. december 30-i felülvizsgálja e rendelet működését, és jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A Bizottság különösen értékeli, hogy e rendelet céljai megvalósultak-e. Jelentésében a Bizottság felülvizsgálja a barangolást végző ügyfeleknek nyújtott hang- és adatátviteli szolgáltatások - így az SMS és MMS - nagy- és kiskereskedelmi áraiban bekövetkezett változásokat, és adott esetben ajánlásokat fogalmaz meg e szolgáltatások szabályozásának szükségessége tekintetében. E célból a Bizottság felhasználhatja a 7. cikk (3) bekezdésének megfelelően nyújtott információkat.
(2) Jelentésében a Bizottság értékeli, hogy figyelembe véve a piac alakulását és tekintettel mind a versenyre, mind a fogyasztóvédelemre, szükséges-e a rendelet hatályának a 13. cikkben említett időszakon túl történő meghosszabbítása, vagy módosítása, figyelembe véve a mobil hang- és adatátviteli szolgáltatások díjszabásának nemzeti szintű alakulását, valamint e rendeletnek a kisebb, független vagy új üzemeltetők versenyhelyzetére gyakorolt hatását. Ha a Bizottság ezt szükségesnek találja, javaslatot nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
12. cikk
Bejelentési kötelezettség
A tagállamok 2007. augusztus 30-i közlik a Bizottsággal, hogy melyek az e rendelet alá tartozó feladatok elvégzéséért felelős nemzeti szabályozó hatóságok.
13. cikk
Hatálybalépés és lejárat
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet 2010. június 30-én hatályát veszti.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2007. június 27-án.