RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1182/2007
af 26. september 2007
om særlige regler for frugt og grøntsager og om ændring af direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) Nr. 827/68, (EF) Nr. 2200/96, (EF) Nr. 2201/96, (EF) Nr. 2826/2000, (EF) Nr. 1782/2003 og (EF) Nr. 318/2006 og ophævelse af forordning (EØF) Nr. 2202/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Reglerne for den gældende ordning for frugt og grøntsager er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (2), Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (3) og Rådets forordning (EF) nr. 2202/96 af 28. oktober 1996 om en støtteordning for producenter af visse citrusfrugter (4).
(2)
Erfaringen har vist, at ordningen for frugt- og grøntsagssektoren bør ændres, for at følgende mål kan nås: forbedring af sektorens konkurrenceevne og markedsorientering for at bidrage til at opnå en bæredygtig produktion, der er konkurrencedygtig både på det indre marked og på verdensmarkedet, reducering af kriserelaterede udsving i producenternes indkomst, forøgelse af forbruget af frugt og grøntsager i Fællesskabet og videreførelse af sektorens bestræbelser på at bevare og beskytte miljøet.
(3)
Målene kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne som følge af den fælles karakter af markedet for frugt og grøntsager og kan derfor på grund af behovet for yderligere fælles indsats bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(4)
Kommissionen har forelagt et separat forslag til Rådets forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, som i begyndelsen vil kunne indeholde nogle bestemmelser af horisontal art vedrørende frugt og grøntsager og en række andre landbrugsprodukter, særlig bestemmelserne om en forvaltningskomité. Disse bestemmelser bør bibeholdes i forordning (EF) nr. 2200/96 og (EF) nr. 2201/96. De bør imidlertid ajourføres, forenkles og strømlines, så de let kan indarbejdes i forordningen om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter.
(5)
Alle øvrige specifikke bestemmelser vedrørende frugt og grøntsager bør på grund af omfanget af ændringerne af den nuværende ordning af klarhedshensyn indarbejdes i en særskilt forordning. I det omfang disse bestemmelser til en vis grad også er af horisontal art og dermed gælder for en række andre landbrugsprodukter, som f.eks. bestemmelserne om handelsnormer og samhandel med tredjelande, bør de ajourføres og forenkles, så de senere let kan indarbejdes i ovennævnte forordning om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter. Denne forordning bør derfor ikke ophæve eller ændre gældende instrumenter af horisontal art, medmindre de er blevet forældede, overflødige eller på grund af deres karakter ikke bør behandles på rådsniveau.
(6)
Denne forordnings anvendelsesområde bør omfatte produkter henhørende under den fælles markedsordning for henholdsvis frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager. Bestemmelserne om producentorganisationer og brancheorganisationer og brancheaftaler gælder dog kun for produkter, der er omfattet af den fælles markedsordning for frugt og grøntsager, og denne sondring bør bibeholdes. Den fælles markedsordning for frugt og grøntsager bør udvides til også at omfatte køkkenurter. Timian og safran er på nuværende tidspunkt omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten (5), og bør derfor fjernes herfra.
(7)
Der bør anvendes handelsnormer, især for så vidt angår definition, kvalitet, klassificering, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, afsætning og mærkning, for visse produkter, så markedet kan få forsyninger af produkter af ensartet og tilfredsstillende kvalitet. Desuden kan der være behov for at vedtage særlige foranstaltninger, især tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de pågældende normers kendetegn, for at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende væsentlige forstyrrelser af markedet.
(8)
For øjeblikket fastsætter Rådets direktiv 2001/112/EF af 20. december 2001 om frugtsaft og visse lignende produkter bestemt til konsum (6) og Rådets direktiv 2001/113/EF af 20. december 2001 om marmelade og frugtgelé samt kastanjecreme bestemt til konsum (7) særlige bestemmelser vedrørende fremstillingen, sammensætningen og mærkningen af disse produkter. Disse bestemmelser er dog ikke helt tidssvarende for så vidt angår udviklingen i de relevante internationale normer og bør derfor ændres for at give mulighed for en ajourføring.
(9)
Ved produktionen og afsætningen af frugt og grøntsager bør der tages hensyn til miljøet, både i forbindelse med dyrkningsmetoder, forvaltning af udtjent materiale og bortskaffelse af produkter, som er tilbagekøbt fra markedet, og der bør navnlig tages hensyn til beskyttelse af vandkvaliteten, opretholdelse af den biologiske mangfoldighed samt landskabspleje.
(10)
Producentorganisationerne udgør basisaktørerne i frugt- og grøntsagsordningen, som de varetager en decentraliseret forvaltning af. Da efterspørgslen i stigende grad koncentreres, er det fortsat en økonomisk nødvendighed, at udbuddet koncentreres gennem disse organisationer for at styrke producenternes markedsposition. Sammenslutningen bør ske på frivilligt grundlag og motiveres af den fordel, der kan opnås på grund af omfanget og effektiviteten af de tjenester, producentorganisationerne kan yde deres medlemmer. Da producentorganisationer udelukkende handler i deres medlemmers interesse, bør de anses for at handle i deres medlemmers navn og på deres vegne i økonomiske anliggender.
(11)
Erfaringen har vist, at producentorganisationer er det rigtige værktøj til at samle udbuddet. Producentorganisationerne er dog ikke lige udbredt i alle medlemsstaterne. For at gøre producentorganisationerne mere attraktive bør der fastsættes bestemmelser for så vidt muligt at få dem til at fungere mere fleksibelt. Fleksibiliteten bør især vedrøre producentorganisationens produktudbud, det tilladte omfang af direkte salg og udvidelsen af reglerne til at omfatte producenter, der ikke er medlemmer, ligesom det bør tillades sammenslutninger af producentorganisationer at udføre alle former for aktiviteter, der udføres af medlemmerne, og det bør tillades at outsource aktiviteter, herunder til datterselskaber, i begge tilfælde på de nødvendige betingelser.
(12)
En medlemsstat bør ikke anerkende en producentorganisation som værende i stand til at bidrage til virkeliggørelsen af den fælles markedsordnings mål, medmindre organisationen ved sine vedtægter forpligter sig selv og sine medlemmer til at overholde en række bestemmelser. For at sikre driftsfondenes eksistens og korrekte funktion bør producentorganisationerne normalt overtage hele den pågældende frugt- og grøntsagsproduktion fra deres medlemmer.
(13)
Ønsker producentsammenslutninger i medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, at opnå status som producentorganisation efter denne forordning, bør der kunne indrømmes dem en overgangsperiode, i hvilken der kan ydes finansiel støtte fra medlemsstaten og fra Fællesskabet, såfremt producentsammenslutningerne påtager sig og overholder visse forpligtelser.
(14)
For at sikre, at producentorganisationerne handler ansvarsfuldt, især i forbindelse med deres finansielle beslutninger, og at de offentlige midler, organisationerne får tildelt, udnyttes langsigtet, bør det fastsættes, på hvilke betingelser disse midler kan anvendes. Medfinansiering af driftsfonde, som etableres af producentorganisationerne, er en hensigtsmæssig løsning. I særlige tilfælde bør der tillades yderligere finansieringsmuligheder. For at styre Fællesskabets udgifter bør der lægges loft over støtten til de producentorganisationer, som opretter en driftsfond.
(15)
I områder, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, bør der kunne ydes supplerende national finansiel støtte. For medlemsstater, der er særligt ugunstigt stillet i strukturel henseende, bør Fællesskabet kunne refundere denne støtte.
(16)
For at forenkle ordningen og reducere udgifterne til den kan det være nyttigt så vidt muligt at harmonisere procedurerne og reglerne for udgifternes berettigelse til refusion gennem driftsfonde med procedurerne og reglerne for landdistriktsudviklingsprogrammerne, ved at kræve, at medlemsstaterne udarbejder en national strategi for driftsprogrammer.
(17)
For at styrke producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf yderligere og for at sikre, at markedet har den ønskede stabilitet, bør medlemsstaterne på bestemte betingelser kunne pålægge alle de producenter i et område, der ikke er medlem, at følge de regler, som organisationen eller sammenslutningen i det pågældende område har fastsat for sine medlemmer, især reglerne for produktion, afsætning og miljøbeskyttelse. Nogle af de udgifter, der er forbundet med reglernes udvidede anvendelse, bør, når de er dokumenteret, kunne pålægges de pågældende producenter, eftersom disse drager fordel af virkningerne. Økologiske producenter bør dog ikke pålægges at følge reglerne, medmindre en betydelig del af dem selv ønsker det. Det er nødvendigt at tillade hurtig udvidelse af sådanne regler vedrørende kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger med henblik på hurtig imødegåelse af kriser.
(18)
En række heterogene støtteordninger for frugt og grøntsager blev indført ved forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96. På grund af ordningernes antal og forskelligartethed er de blevet komplicerede at forvalte. I disse ordninger, der var rettet mod visse frugter og grøntsager, kunne der ikke i fuldt omfang tages højde for de regionale produktionsvilkår, og de omfattede ikke alle frugter og grøntsager. Der bør derfor findes et andet værktøj til at støtte frugt- og grøntsagsproducenterne.
(19)
Desuden var støtteordningerne for frugt og grøntsager ikke fuldstændigt integreret i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (8). Det har resulteret i, at disse ordninger er blevet kompleks og usmidig at forvalte.
(20)
For at opnå en mere målrettet og samtidig fleksibel støtteordning for frugt og grøntsager og også af forenklingshensyn bør de gældende støtteordninger derfor ophæves, og frugt og grøntsager bør indarbejdes fuldstændigt i den ordning, som blev indført ved forordning (EF) nr. 1782/2003. Med henblik herpå bør landbrugere, der producerede frugt og grøntsager i referenceperioden, kunne omfattes af enkeltbetalingsordningen. Medlemsstaterne bør også fastsætte referencebeløb og det antal hektar, der er støtteberettigede i henhold til enkeltbetalingsordningen, på grundlag af en repræsentativ periode, der er relevant for markedet for de enkelte frugter og grøntsager, og passende mål og ikke diskriminerende kriterier. Arealer, der er beplantet med frugt og grøntsager, herunder permanent beplantede frugt- og grøntsagsarealer samt planteskoler, bør kunne omfattes af enkeltbetalingsordningen. De nationale lofter bør ændres i overensstemmelse hermed. For at give de berørte sektorer tid til at tilpasse sig deres indlemmelse i enkeltbetalingsordningen bør der indføres overgangsperioder. Navnlig bør der være mulighed for afkoblede betalinger for frugt og grøntsager og midlertidig koblet arealstøtte for visse produkter bestemt til forarbejdning, som var støtteberettigede under de eksisterende støtteordninger, samt jordbær og hindbær. For sidstnævnte produkters vedkommende kan der også gives supplerende national støtte oven i fællesskabsstøtten. Kommissionen bør også kunne vedtage gennemførelsesbestemmelser og de fornødne overgangsforanstaltninger med hensyn til ovenstående.
(21)
Produktionen af frugt og grøntsager er uforudsigelig, og produkterne er fordærvelige. Selv ikke alt for store overskud på markedet kan medføre væsentlige forstyrrelser. Der er gennemført ordninger for tilbagekøb fra markedet, men de har vist sig noget komplicerede at forvalte. Der bør indføres en række yderligere krisestyringsforanstaltninger, der er så lette at anvende som muligt. Under disse omstændigheder synes det at være bedst, at alle disse foranstaltninger integreres i producentorganisationernes driftsprogrammer, og det skulle også være med til at gøre producentorganisationerne mere attraktive for producenterne. For at krisestyringsforanstaltninger kan udvides til producenter, der ikke er medlem af producentorganisationer, bør medlemsstaterne imidlertid i en overgangsperiode bemyndiges til at yde statsstøtte i sådanne tilfælde. Støtten bør dog være mindre end den, medlemmerne af producentorganisationen modtager, så det bliver attraktivt at være medlem. Ved afslutningen af overgangsperioden bør det undersøges, hvordan denne statsstøtte har fungeret.
(22)
Integreringen af spisekartofler i ordningen omhandlet i forordning (EF) nr. 1782/2003 forudsætter, at traktatens bestemmelser om statsstøtte også anvendes på spisekartofler, for at det indre marked baseret på fælles priser kan fungere korrekt, idet der dog bør indføres en overgangsperiode, så sektoren kan tilpasse sig.
(23)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2826/2000 af 19. december 2000 om oplysningskampagner og salgsfremstød for landbrugsprodukter på det indre marked (9) ydes der EF-tilskud på op til 50 % til visse salgsfremstød. For at fremme forbruget af frugt og grøntsager blandt børn i uddannelsesinstitutioner bør denne procentdel forhøjes i forbindelse med sådanne fremstød for frugt og grøntsager.
(24)
Brancheorganisationer, der er dannet på initiativ af individuelle eller allerede sammensluttede erhvervsdrivende, og som repræsenterer en betydelig del af erhvervskategorierne inden for frugt- og grøntsagssektoren, kan bidrage til en bedre hensyntagen til de faktiske forhold på markedet og fremme en udvikling i den økonomiske adfærd, der tilsigter en forbedring af indberetningen af produktionsdata, navnlig for så vidt angår tilrettelæggelsen af produktionen samt præsentationen og afsætningen af produkterne. Da disse brancheorganisationers virke generelt kan bidrage til, at målene i traktatens artikel 33 og navnlig i denne forordning nås, bør medlemsstaterne, når de forskellige former for indsats er fastlagt, have mulighed for specifikt at anerkende de organisationer, der godtgør, at de er tilstrækkeligt repræsentative, og som gennemfører aktioner, der er gunstige for disse mål. Bestemmelserne om udvidet anvendelse af de regler, producentorganisationerne eller sammenslutningerne heraf har fastsat, og om deling af de udgifter, som denne udvidede anvendelse medfører, bør også gælde for brancheorganisationer, da der sigtes mod tilsvarende mål.
(25)
Oprettelsen af et enhedsmarked i Fællesskabet forudsætter, at der indføres en ordning for samhandelen med tredjelande. Samhandelsordningen bør omfatte importtold og bør i princippet stabilisere EF-markedet. Samhandelsordningen bør være baseret på de aftaler, der er indgået ved de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden.
(26)
For at indgangsprisordningen kan anvendes på frugt og grøntsager, skal der vedtages særlige bestemmelser for at tage hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser.
(27)
For at samhandelen med landbrugsprodukter med tredjelande kan overvåges, kan det for nogle produkters vedkommende være påkrævet, at der indføres en import- og eksportlicensordning, der indbefatter sikkerhedsstillelse, for at sikre, at de transaktioner, som der udstedes licenser for, rent faktisk gennemføres. Kommissionen bør derfor bemyndiges til at indføre licensordninger for disse produkter.
(28)
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på fællesskabsmarkedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt.
(29)
Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte toldkontingenter, der følger af internationale aftaler indgået i henhold til traktaten eller af andre retsakter vedtaget af Rådet.
(30)
På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser undværes. I undtagelsestilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked, og toldordningen dog vise sig at være utilstrækkelige. For at fællesskabsmarkedet i sådanne tilfælde ikke skal være sårbart over for eventuelle forstyrrelser, bør Fællesskabet hurtigt kunne træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(31)
For at disse samhandelsordninger kan fungere korrekt, bør der åbnes mulighed for at regulere eller, når markedssituationen kræver det, forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv eller passiv forædling.
(32)
For fortsat at kunne danne retsgrundlag for eksportrestitutioner for sukker, som er indeholdt i visse forarbejdede frugter og grøntsager, jf. artikel 16, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 2201/96, bør listen over de berørte produkter tilføjes på listen i bilag VII til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (10).
(33)
Direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) nr. 827/68, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2826/2000, (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 318/2006 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(34)
Da de fælles markeder for landbrugsprodukter er under konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om relevante udviklingstendenser.
(35)
Der er risiko for, at enhedsmarkedet, som er baseret på fælles priser, ikke vil fungere efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Der bør dog åbnes mulighed for engangsydelse af statsstøtte til tomatforarbejdningssektoren i Italien og Spanien for at støtte dens tilpasning til bestemmelserne i denne forordning.
(36)
Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, bør finansieres af Fællesskabet i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (11).
(37)
Ifølge frugt- og grøntsagsordningen er der visse forpligtelser, der skal overholdes. For at sikre, at de overholdes, er der behov for kontrol og anvendelse af sanktioner, hvis forpligtelserne ikke overholdes. Kommissionen bør derfor have beføjelse til at indføre regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og medlemsstaternes indberetningsforpligtelser. Under den nye ordning er det særlige inspektørkorps i frugt- og grøntsagssektoren ikke længere nødvendigt og bør derfor afskaffes.
(38)
Den støtteordning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 2202/96 skal ophæves. Nævnte forordning har dermed ikke længere noget formål og bør derfor ophæves.
(39)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (12).
(40)
Af forenklingshensyn bør de separate komitéer for friske frugter og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager ophæves og afløses af en fælles komité for frugt og grøntsager, nedsat ved forordning (EF) nr. 2200/96.
(41)
Overgangen fra de gældende ordninger til ordningerne i denne forordning kan forårsage problemer, som ikke behandles i denne forordning. For at løse sådanne problemer bør Kommissionen kunne vedtage overgangsforanstaltninger. Endvidere bør der fastsættes bestemmelser om fortsat anerkendelse af producentorganisationer og sammenslutninger heraf, som er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96, og eventuel fortsættelse af driftsprogrammer, som er godkendt efter nævnte forordning, samt tilsvarende bestemmelser om producentsammenslutninger, som er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96, og deres anerkendelsesplaner.
(42)
Denne forordning bør generelt anvendes fra den 1. januar 2008. For at undgå at afbryde støtteordningerne for forarbejdede frugter og grøntsager og citrusfrugter midt i produktionsåret, bør støtteordningerne dog gælde indtil udgangen af produktionsåret 2007/2008 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
Ved denne forordning fastsættes der særlige regler for de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
Afsnit III og IV i nærværende forordning gælder dog kun for de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, der udelukkende er bestemt for forarbejdning.
Artikel 43 gælder også for kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701.
AFSNIT II
KLASSIFICERING AF PRODUKTER
Artikel 2
Handelsnormer
1. De produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, som er bestemt til at blive solgt friske til forbrugeren, kan kun markedsføres, hvis de er af sund, sædvanlig handelskvalitet, og hvis oprindelseslandet er angivet.
2. Kommissionen kan fastsætte handelsnormer for et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
3. Kommissionen skal i den forbindelse tage hensyn til de standardanbefalinger, som De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE) har vedtaget.
4. De handelsnormer, der er nævnt i stk. 1 og 2:
a)
finder anvendelse på alle trin af markedsføringen, herunder import og eksport, medmindre Kommissionen har fastsat andre bestemmelser
b)
fastsættes især under hensyntagen til de pågældende produkters kendetegn, behovet for at sikre, at produkterne kan afsættes på markedet uden problemer, og forbrugernes interesse i at modtage passende og transparent produktinformation, navnlig hvad angår produktets oprindelsesland, klasse og eventuelt sort (eller handelstype)
c)
kan især vedrøre kvalitet, klassificering, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, afsætning og mærkning.
5. Indehavere af produkter, som der er fastsat handelsnormer for, må kun udstille eller udbyde dem til salg eller levere eller i øvrigt bringe dem i handelen inden for Fællesskabet, såfremt de er i overensstemmelse med disse normer. Produktindehaveren er ansvarlig for overensstemmelse med normerne.
6. Medlemsstaterne kontrollerer selektivt på grundlag af en risikoanalyse, om produkterne er i overensstemmelse med handelsnormerne, jf. dog eventuelle særlige bestemmelser, som Kommissionen kan vedtage i henhold til artikel 42. Kontrollen skal finde sted forud for transporten fra dyrkningsområderne i forbindelse med produkternes emballering eller ved deres indladning. For produkter fra tredjelande finder kontrollen sted inden overgangen til fri omsætning.
7. Indtil der vedtages nye handelsnormer, finder de handelsnormer, der er udarbejdet i medfør af forordning (EF) nr. 2200/96 og forordning (EF) nr. 2201/96, fortsat anvendelse.
AFSNIT III
PRODUCENTORGANISATIONER
KAPITEL I
Krav og anerkendelse
Artikel 3
Krav
1. I denne forordning forstås ved en »producentorganisation« en juridisk person eller klart defineret del af en juridisk person, som overholder følgende krav:
a)
den er oprettet på initiativ af landbrugere, jf. artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, som dyrker et eller flere af de produkter, som er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, som udelukkende er bestemt for forarbejdning
b)
den har til formål at anvende dyrkningsformer, produktionsmetoder og affaldshåndteringer, der er miljøvenlige, navnlig for at beskytte kvaliteten af vandet, jorden og landskabet og bevare og fremme den biologiske mangfoldighed
c)
den har et eller flere af følgende formål:
i)
at sikre, at produktionen planlægges og tilpasses efter efterspørgslen, navnlig hvad angår kvalitet og mængde
ii)
at koncentrere udbuddet og markedsføringen af medlemmernes produktion
iii)
at optimere produktionsomkostningerne og stabilisere producentpriserne
d)
dens vedtægter fastsætter de særlige krav, der er omhandlet i stk. 2, og
e)
den er anerkendt af den pågældende medlemsstat i henhold til artikel 4.
2. Producentorganisationens vedtægter forpligter bl.a. de tilsluttede producenter til:
a)
at følge de regler, producentorganisationen har vedtaget for indberetning af produktionsdata og for produktion, afsætning og miljøbeskyttelse
b)
kun at være medlem af én producentorganisation for så vidt angår en given bedrifts produktion af et hvilket som helst af de produkter, som er nævnt i stk. 1, litra a)
c)
at afsætte hele deres produktion af det pågældende produkt gennem producentorganisationen
d)
at give producentorganisationen de oplysninger, den ønsker til statistiske formål, og som bl.a. kan vedrøre areal, høst, udbytte og direkte salg
e)
at betale de vedtægtsbestemte finansielle bidrag til iværksættelse og finansiering af driftsfonden, jf. artikel 8.
3. Uanset stk. 2, litra c), kan tilsluttede producenter, såfremt producentorganisationen tillader det, og på vilkår, som producentorganisationen fastsætter:
a)
sælge en fastsat procentdel af deres produktion og/eller produkter fra deres bedrift og/eller uden for deres bedrift direkte til forbrugerne til deres personlige brug, idet medlemsstaterne fastsætter procentdelen til mindst 10 %
b)
selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen producentorganisation, afsætte produkter, som udgør en beskeden mængde i forhold til den produktionsmængde, der kan afsættes gennem deres egen producentorganisation
c)
selv eller gennem en anden producentorganisation, der er udpeget af deres egen organisation, afsætte produkter, som på grund af deres kendetegn ikke normalt hører med til deres egen producentorganisations forretningsmæssige aktiviteter.
4. Producentorganisationens vedtægter indeholder også bestemmelser om:
a)
nærmere regler for fastlæggelse, vedtagelse og ændring af bestemmelserne i stk. 2
b)
at medlemmerne skal erlægge de finansielle bidrag, der er nødvendige til at finansiere producentorganisationen
c)
at medlemmerne kan føre demokratisk kontrol med producentorganisationen og dens beslutninger
d)
sanktioner såvel for overtrædelse af de vedtægtsbestemte forpligtelser, bl.a. manglende betaling af finansielle bidrag, som for overtrædelse af producentorganisationens regler
e)
optagelse af nye medlemmer, herunder en minimumsperiode for medlemskab
f)
de regnskabsmæssige og budgetmæssige regler, der kræves, for at organisationen kan fungere.
5. Producentorganisationer anses for at handle i deres medlemmers navn og på deres vegne i økonomiske anliggender.
Artikel 4
Anerkendelse
1. Medlemsstaterne anerkender de i artikel 3, stk. 1 omhandlede producentorganisationer, der anmoder om en sådan anerkendelse, forudsat at:
a)
de opfylder betingelserne i artikel 3 og fremlægger relevant bevis herfor
b)
de har et mindsteantal medlemmer og dækker en mindstemængde eller -værdi af markedsegnet produktion, som medlemsstaterne skal fastsætte, og fremlægger relevant dokumentation herfor
c)
de frembyder tilstrækkelig garanti med hensyn til gennemførelsen, varigheden og effektiviteten af deres indsats og koncentrationen af udbuddet, hvorefter medlemsstaterne kan beslutte, hvilke af deres produkter eller grupper af produkter, jf. artikel 3, stk. 1, litra a), der bør omfattes af producentorganisationen
d)
de reelt gør det muligt for deres medlemmer at opnå fornøden teknisk bistand til anvendelse af miljøvenlige dyrkningsmetoder
e)
de om nødvendigt reelt stiller tekniske faciliteter til rådighed til indsamling, oplagring, emballering og afsætning af produkterne
f)
de sikrer en passende handels- og regnskabsmæssig forvaltning af de opgaver, de påtager sig, og
g)
de ikke indtager en dominerende stilling på et bestemt marked, medmindre det er nødvendigt for at nå målene i traktatens artikel 33.
2. Medlemsstaterne
a)
træffer beslutning om at anerkende en producentorganisation senest tre måneder efter, at der er indgivet ansøgning med den relevante dokumentation
b)
kontrollerer regelmæssigt, om producentorganisationerne overholder dette afsnit, og anvender i tilfælde af misligholdelse eller uregelmæssigheder i forbindelse med denne forordning sanktioner over for disse organisationer og træffer om nødvendigt beslutning om at tilbagekalde anerkendelsen
c)
giver en gang om året Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
Artikel 5
Sammenslutninger af producentorganisationer
En sammenslutning af producentorganisationer oprettes på initiativ af anerkendte producentorganisationer og kan udføre alle de aktiviteter, der henhører under en producentorganisation som omhandlet i denne forordning. Med henblik herpå kan medlemsstaterne efter anmodning anerkende en sammenslutning af producentorganisationer, hvis:
a)
medlemsstaterne finder, at sammenslutningen reelt kan udføre disse aktiviteter, og
b)
sammenslutningen ikke indtager en dominerende stilling på et bestemt marked, medmindre det er nødvendigt for at nå målene i traktatens artikel 33.
Artikel 3, stk. 5, finder tilsvarende anvendelse på handlinger foretaget af producentsammenslutninger.
Artikel 6
Udlicitering
Medlemsstaterne kan tillade en anerkendt producentorganisation eller en anerkendt sammenslutning af producentorganisationer at udlicitere alle dens aktiviteter, herunder til datterselskaber, forudsat at den over for medlemsstaten på fyldestgørende vis dokumenterer, at dette er en hensigtsmæssig måde at nå den pågældende producentorganisations eller sammenslutnings mål på.
Artikel 7
Producentsammenslutninger
1. I denne forordning forstås ved en »producentsammenslutning« en juridisk person eller klart defineret del af en juridisk person, der er oprettet på initiativ af landbrugere som defineret i artikel 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1782/2003, der dyrker et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og/eller produkter, der udelukkende er bestemt for forarbejdning, med henblik på at blive anerkendt som producentorganisation.
Producentsammenslutninger i medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, eller i Fællesskabets regioner i den yderste periferi, jf. artikel 299, stk. 2, i traktaten, eller på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1405/2006 (13), kan indrømmes en overgangsperiode til at opfylde betingelserne for anerkendelse i artikel 4.
Med henblik herpå forelægger disse producentsammenslutninger medlemsstaten en anerkendelsesplan med en tidsplan, hvis godkendelse bevirker, at den overgangsperiode, som er nævnt i andet afsnit, begynder, idet godkendelsen gælder som en foreløbig anerkendelse. Overgangsperioden kan ikke være længere end fem år.
2. Inden anerkendelsesplanen godkendes, underretter medlemsstaterne Kommissionen om deres hensigt og de finansielle følger heraf.
3. I overgangsperioden kan medlemsstaterne yde producentsammenslutningerne:
a)
støtte for at fremme deres oprettelse og forenkle deres administration
b)
støtte, som ydes direkte eller gennem kreditinstitutter, til delvis dækning af de investeringer, der er nødvendige for anerkendelsen, og som er opført som sådanne i den anerkendelsesplan, der er nævnt i stk. 1, tredje afsnit.
4. Den i stk. 3 omhandlede støtte refunderes af Fællesskabet efter de bestemmelser, der vedtages i medfør af artikel 42, litra b), nr. ii).
5. Den i stk. 3, litra a), omhandlede støtte fastslås for hver producentsammenslutning på grundlag af den afsatte produktion og beløber sig i det første, andet, tredje, fjerde og femte år til:
a)
henholdsvis 10 %, 10 %, 8 %, 6 % og 4 % af værdien af den afsatte produktion hvad angår producentsammenslutningerne i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, og
b)
henholdsvis 5 %, 5 %, 4 %, 3 % og 2 % af værdien af den afsatte produktion hvad angår producentsammenslutningerne i Fællesskabets regioner i den yderste periferi, jf. artikel 299, stk. 2, i traktaten, eller på de mindre øer i Det Ægæiske Hav, jf. artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1405/2006.
Disse satser kan nedsættes i forhold til værdien af den afsatte produktion, som overstiger en tærskel. Der kan fastsættes et loft over den støtte, der i et givet år betales til en producentsammenslutning.
KAPITEL II
Driftsfonde og driftsprogrammer
Artikel 8
Driftsfonde
1. Producentorganisationer kan oprette en driftsfond. Fonden finansieres af:
a)
finansielle bidrag fra medlemmerne eller producentorganisationen selv
b)
finansiel støtte fra Fællesskabet til producentorganisationer.
2. Driftsfondene anvendes kun til finansiering af driftsprogrammer, som medlemsstaterne har godkendt i henhold til artikel 13.
Artikel 9
Driftsprogrammer
1. Driftsprogrammerne skal have to eller flere af de mål, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, litra c), eller et af følgende mål:
a)
at planlægge produktionen
b)
at forbedre produkternes kvalitet
c)
at øge produkternes handelsværdi
d)
at iværksætte salgsfremmende foranstaltninger for produkterne, uanset om de er i frisk eller forarbejdet form
e)
at fremme miljøforanstaltninger og miljøvenlige produktionsmetoder, herunder økologisk landbrug
f)
kriseforebyggelse og -styring.
2. Kriseforebyggelse og -styring går ud på at undgå og at håndtere kriser på frugt- og grøntsagsmarkederne og omfatter i den forbindelse:
a)
tilbagekøb fra markedet
b)
grøn høst eller undladt høst af frugt og grøntsager
c)
salgsfremme og kommunikation
d)
uddannelsesforanstaltninger
e)
høstforsikring
f)
støtte til dækning af administrationsomkostningerne ved oprettelse af gensidige fonde.
Kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger, herunder tilbagebetaling af hovedstol og renter, herunder tredje afsnit, må højst tegne sig for en tredjedel af de udgifter, der afholdes inden for rammerne af driftsprogrammet.
For at finansiere kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger kan producentorganisationer optage lån på kommercielle vilkår. I så fald kan tilbagebetalingen af hovedstolen og renterne på disse lån indgå i driftsprogrammet og således være berettiget til finansiel støtte fra Fællesskabet i henhold til artikel 10. Enhver specifik aktion som led i kriseforebyggelse og krisestyring finansieres enten via sådanne lån eller direkte, men ikke på begge måder.
3. Medlemsstaterne sørger for, at
a)
driftsprogrammerne omfatter to eller flere miljøforanstaltninger, eller
b)
mindst 10 % af udgifterne under det operationelle program omfatter miljøforanstaltninger.
Miljøforanstaltningerne skal opfylde kravene til betalinger for miljøvenligt landbrug, jf. artikel 39, stk. 3, første afsnit, i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (14).
Hvis mindst 80 % af de producenter, som er tilsluttet en produktionsorganisation, er omfattet af et eller flere identiske tilsagn som led i miljøvenligt landbrug i henhold til denne bestemmelse, regnes hvert af disse tilsagn som en miljøforanstaltning, jf. første afsnit, litra a).
Støtten til de miljøforanstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, dækker de ekstraomkostninger og det indkomsttab, der følger af denne foranstaltning.
4. Stk. 3 finder først anvendelse i Bulgarien og Rumænien fra den 1. januar 2011.
5. Investeringer, der øger miljøbelastningen, er kun tilladt, hvis der er truffet effektive foranstaltninger til at beskytte miljøet mod belastningen.
Artikel 10
Finansiel støtte fra Fællesskabet
1. Den finansielle støtte fra Fællesskabet er lig med de finansielle bidrag, jf. artikel 8, stk. 1, litra a), som reelt er betalt, idet den dog begrænses til 50 % af de udgifter, der reelt er afholdt.
2. Den finansielle støtte fra Fællesskabet kan højst udgøre 4,1 % af værdien af hver producentorganisations afsatte produktion.
Den procentdel kan dog forhøjes til 4,6 % af værdien af den afsatte produktion, forudsat at det beløb, der overstiger 4,1 % af værdien af den afsatte produktion, udelukkende anvendes til kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger.
3. Efter anmodning fra en producentorganisation fastsættes den procentdel, der er omhandlet i stk. 1, til 60 % for et driftsprogram eller en del af et driftsprogram, såfremt det opfylder mindst en af følgende betingelser:
a)
det forelægges af flere fællesskabsproducentorganisationer, der udøver deres virksomhed i forskellige medlemsstater, for tværnationale foranstaltninger
b)
det forelægges af en eller flere producentorganisationer for foranstaltninger, der skal gennemføres af en branche
c)
det vedrører kun særlig støtte til produktion af økologiske produkter, som er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 af 24. juni 1991 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler (15)
d)
det forelægges af en producentorganisation i en af de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, for foranstaltninger, der afsluttes senest ved udgangen af 2013
e)
det er det første, der er forelagt af en anerkendt producentorganisation, som er lagt sammen med en anden anerkendt producentorganisation
f)
det er det første, der skal forelægges af en anerkendt sammenslutning af producentorganisationer
g)
det forelægges af producentorganisationer i medlemsstater, hvor producentorganisationerne afsætter under 20 % af frugt- og grøntsagsproduktionen
h)
det forelægges af en producentorganisation i en af Fællesskabets regioner i den yderste periferi
i)
det omfatter kun specifik støtte til foranstaltninger, der fremmer børns forbrug af frugt og grøntsager i uddannelsesinstitutioner.
4. Den procentdel, der er omhandlet i stk. 1, er 100 % ved tilbagekøb af frugt og grøntsager fra markedet, der ikke må overstige 5 % af hver producentorganisations afsatte produktionsmængde, og som afhændes:
a)
ved gratis uddeling til velgørende institutioner eller stiftelser, der har medlemsstaternes godkendelse til at tage sig af personer, som i henhold til deres lands lovgivning har ret til offentlig understøttelse, navnlig fordi de ikke råder over tilstrækkelige midler til deres underhold
b)
ved gratis uddeling til fængsler, skoler og offentlige uddannelsesinstitutioner og feriekolonier, hospitaler og alderdomshjem, som medlemsstaterne udpeger, idet de træffer de nødvendige foranstaltninger, så disse mængder uddeles som supplement til de mængder, disse institutioner normalt indkøber.
Artikel 11
National finansiel støtte
1. I de områder af medlemsstaterne, hvor producenterne kun er organiseret i ringe grad, kan medlemsstaterne, på behørigt begrundet anmodning, af Kommissionen få adgang til at yde producentorganisationerne en national finansiel støtte, som ikke må overstige 80 % af de finansielle bidrag, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra a). Denne støtte skal lægges til driftsfonden.
I de områder af medlemsstater, hvor under 15 % af frugt- og grøntsagsproduktionens værdi afsættes gennem producentorganisationer, og hvor frugt- og grøntsagsproduktionen udgør mindst 15 % af den samlede landbrugsproduktion, kan den støtte, der er nævnt i første afsnit, efter anmodning fra vedkommende medlemsstat refunderes af Fællesskabet.
2. Traktatens artikel 87, 88 og 89 finder ikke anvendelse på national finansiel støtte, som er godkendt i henhold til stk. 1.
Artikel 12
Nationale regler og national strategi for driftsprogrammer
1. Medlemsstaterne fastsætter nationale regler for udarbejdelse af betingelserne for de i artikel 9, stk. 3, omhandlede foranstaltninger. Ifølge disse regler skal sådanne foranstaltninger opfylde de relevante krav i forordning (EF) nr. 1698/2005, herunder kravene i denne forordnings artikel 5 om komplementaritet, sammenhæng og overensstemmelse.
Medlemsstaterne sender udkastet til disse regler til Kommissionen, som kan kræve det ændret inden for tre måneder, hvis den konstaterer, at udkastet ikke gør det muligt at nå de mål, der er fastsat i traktatens artikel 174 og i Det Europæiske Fællesskabs sjette miljøhandlingsprogram (16). Investeringer på individuelle bedrifter, der støttes af driftsprogrammer, skal også overholde disse mål.
2. Medlemsstaterne udarbejder en national strategi for bæredygtige driftsprogrammer inden for frugt- og grøntsagssektoren. En sådan strategi skal omfatte følgende:
a)
en analyse af situationen med hensyn til styrker og svagheder og udviklingspotentiale
b)
en begrundelse for de valgte prioriteter
c)
driftsprogrammers og instrumenters mål samt resultatindikatorer
d)
vurdering af driftsprogrammer
e)
producentorganisationernes indberetningsforpligtelser.
Den nationale strategi skal også omfatte de nationale regler, jf. stk. 1.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på medlemsstater, som ikke har nogen anerkendt producentorganisation.
Artikel 13
Godkendelse af driftsprogrammer
1. Udkast til driftsprogrammer forelægges for de nationale myndigheder, som godkender eller afviser dem eller kræver dem ændret i henhold til dette kapitel.
2. Producentorganisationerne sender senest inden udgangen af hvert år medlemsstaten et overslag over driftsfonden for hvert år og fremlægger passende dokumentation herfor baseret på driftsprogrammets overslag, udgifterne for det igangværende år og eventuelle udgifter for de forudgående år samt, i givet fald, på de anslåede produktionsmængder for det følgende år.
3. Medlemsstaten sender producentorganisationen eller sammenslutningen af producentorganisationer overslag over den finansielle støtte fra Fællesskabet inden for de fastsatte lofter, jf. artikel 10.
4. Udbetalingerne af den finansielle støtte fra Fællesskabet foretages på grundlag af de udgifter, der er afholdt til de aktioner, som er nævnt i driftsprogrammet. Til disse aktioner kan der ydes forskud, forudsat der stilles garanti eller sikkerhed.
5. Producentorganisationen meddeler medlemsstaten det endelige beløb for udgifterne i det foregående år med behørig dokumentation for at modtage resten af den finansielle støtte fra Fællesskabet.
6. Driftsprogrammer og deres finansiering enten af producenterne og producentorganisationerne eller af fællesskabsmidler har en varighed på mindst tre år og højst fem år.
KAPITEL III
Udvidet anvendelse af regler over for producenter i et økonomisk område
Artikel 14
Udvidet anvendelse af regler
1. Såfremt en producentorganisation, der udøver sin virksomhed i et bestemt økonomisk område, anses for at være repræsentativ for produktionen og producenterne af et givet produkt i dette område, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra producentorganisationen forpligte de producenter, der er etableret i området, og som ikke er medlem af producentorganisationen, til at følge:
a)
de regler, der er omhandlet i artikel 3, stk. 2, litra a)
b)
de regler, der nødvendige for at gennemføre foranstaltningerne i artikel 9, stk. 2, litra c).
Første afsnit finder anvendelse, forudsat at reglerne:
a)
har været anvendt i mindst et produktionsår
b)
er anført i den udtømmende liste i bilag I
c)
er gjort bindende for højst tre produktionsår.
Den betingelse, der er nævnt i andet afsnit, litra a), finder dog ikke anvendelse, hvis de pågældende regler er dem, der er nævnt i bilag I, punkt 1, 3 og 5. I så fald finder den udvidede anvendelse af regler kun anvendelse i ét produktionsår.
2. I dette kapitel forstås ved »økonomisk område« et geografisk område, der omfatter dyrkningsområder, som grænser op til eller ligger nær ved hinanden, og som har ensartede produktions- og afsætningsvilkår.
Medlemsstaterne sender Kommissionen en liste over økonomiske områder.
Senest en måned efter meddelelsen godkender Kommissionen listen eller træffer efter samråd med den pågældende medlemsstat beslutning om de ændringer, medlemsstaten skal foretage heri. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
3. En producentorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, hvis den omfatter mindst 50 % af producenterne i det økonomiske område, hvor den udøver sin virksomhed, og mindst 60 % af produktionsmængden i dette område. Ved beregningen af disse procenter tages der ikke hensyn til producenter eller produktion af økologiske produkter, som er omfattet af forordning (EØF) nr. 2092/91, jf. dog stk. 5.
4. Regler, der bliver gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område:
a)
må ikke skade andre producenter, hverken i den pågældende medlemsstat eller i Fællesskabet
b)
gælder ikke, medmindre det specielt er tilsigtet, for produkter, som leveres til forarbejdning ifølge en kontrakt, der er underskrevet inden produktionsårets begyndelse, undtagen hvad angår reglerne for indberetning af produktionsdata, jf. artikel 3, stk. 2, litra a)
c)
må ikke være uforenelige med fællesskabsreglerne og de nationale forskrifter.
5. Reglerne må ikke gøres bindende for producenter af økologiske produkter, som er omfattet af forordning (EØF) nr. 2092/91, medmindre foranstaltningen er blevet godkendt af mindst 50 % af disse producenter i det økonomiske område, hvor producentorganisationen udøver sin virksomhed, og organisationen tegner sig for mindst 60 % af denne produktion i området.
Artikel 15
Meddelelse
Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle producenter i et bestemt økonomisk område, jf. artikel 14, stk. 1. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
Artikel 16
Ophævelse
Kommissionen beslutter, at medlemsstaten skal ophæve den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget i henhold til artikel 14, stk. 1:
a)
hvis den konstaterer, at en sådan udvidelse medfører, at konkurrencen udelukkes inden for en væsentlig del af det indre marked, eller at den frie samhandel skades, eller at målene i traktatens artikel 33 bringes i fare
b)
hvis den konstaterer, at traktatens artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på de regler, som er udvidet til at omfatte andre producenter. Kommissionens beslutning vedrørende disse regler anvendes først fra tidspunktet for konstateringen
c)
hvis den efter kontrol konstaterer, at dette kapitel ikke overholdes.
Artikel 17
Finansielle bidrag for producenter, der ikke er tilsluttet
Anvendes artikel 14, stk. 1, kan den pågældende medlemsstat på grundlag af dokumentation beslutte, at de producenter, der ikke er medlem, skal betale producentorganisationen den del af de finansielle bidrag, som de producenter, der er medlem, betaler, og som anvendes til at dække:
a)
de administrative omkostninger i forbindelse med anvendelsen af de regler, der er nævnt i artikel 14, stk. 1
b)
de udgifter til forskning, markedsundersøgelser og salgsfremmende foranstaltninger, som organisationen eller sammenslutningen gennemfører, og som alle producenterne i området drager fordel af.
Artikel 18
Udvidet anvendelse af reglerne på sammenslutninger af producentorganisationer
I dette kapitel opfattes enhver henvisning til producentorganisationer også som en henvisning til anerkendte sammenslutninger af producentorganisationer.
KAPITEL IV
Rapport
Artikel 19
Rapport
Senest den 31. december 2013 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af dette afsnit for så vidt angår producentorganisationer, driftsfonde og driftsprogrammer.
AFSNIT IV
BRANCHEORGANISATIONER OG BRANCHEAFTALER
KAPITEL I
Krav og anerkendelse
Artikel 20
Krav
I denne forordning forstås ved en »brancheorganisation« en juridisk person:
a)
der består af repræsentanter for erhvervsaktiviteter inden for produktion af og/eller handel med og/eller forarbejdning af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96
b)
der er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de organisationer eller sammenslutninger, som den er sammensat af
c)
der i et eller flere af Fællesskabets områder udøver to eller flere af nedenstående aktiviteter, under hensyntagen til forbrugernes interesser:
i)
forbedring af kendskabet til produktionen og markedet og produktionens og markedets gennemsigtighed
ii)
medvirken til bedre koordinering af markedsføringen af frugt og grøntsager, bl.a. ved markedsforskning og markedsundersøgelser
iii)
udarbejdelse af standardkontrakter, der er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne
iv)
bedre udnyttelse af frugt- og grøntsagsproduktionen
v)
informationer og forskning, der er nødvendig for produktionsomlægning til produkter, som er bedre tilpasset markedets behov og forbrugernes smag og ønsker, navnlig hvad angår produktkvalitet og miljøbeskyttelse
vi)
forskning i metoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og andre rå- og hjælpestoffer, samtidig med at produktkvaliteten sikres, og jorden og vandet beskyttes
vii)
udvikling af metoder og midler til forbedring af produktkvaliteten
viii)
bedre udnyttelse og beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
ix)
fremme af integreret produktion eller andre miljøvenlige produktionsmetoder
x)
fastsættelse af strengere regler end de nationale forskrifter eller fællesskabsreglerne for så vidt angår de regler for produktion og afsætning, som er nævnt i bilag I, punkt 2 og 3
d)
der er anerkendt af den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 21.
Artikel 21
Anerkendelse
1. Hvis strukturerne i en medlemsstat berettiger dertil, kan medlemsstaterne anerkende organisationer, der anmoder herom, og som er etableret i medlemsstaten, som brancheorganisationer, såfremt:
a)
de udøver deres aktiviteter i et eller flere områder af den pågældende medlemsstat
b)
de repræsenterer en betydelig andel af produktionen af og/eller handelen med og/eller forarbejdningen af frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager i det eller de pågældende områder, og, i tilfælde af at de dækker flere områder, såfremt de fremlægger bevis for en mindsterepræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, de repræsenterer, i hvert af de pågældende områder
c)
de varetager to eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i artikel 20, litra c)
d)
de ikke selv forestår hverken produktion eller forarbejdning af eller handel med frugt og grøntsager eller forarbejdede frugter og grøntsager
e)
de ikke er part i en af de aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis, der er omhandlet i artikel 22, stk. 4.
2. Inden medlemsstaterne udsteder anerkendelse, meddeler de Kommissionen, hvilke brancheorganisationer der har ansøgt om anerkendelse, og giver Kommissionen alle relevante oplysninger om, hvor repræsentative de pågældende organisationer er, og hvilke aktiviteter de udøver, samt alle øvrige oplysninger, der er nødvendige for en vurdering.
Kommissionen kan gøre indsigelse mod anerkendelsen inden for en frist på to måneder regnet fra det tidspunkt, hvor den får meddelelsen.
3. Medlemsstaterne
a)
træffer beslutning om anerkendelse senest tre måneder efter indgivelsen af ansøgningen med samtlige støttedokumenter
b)
kontrollerer regelmæssigt, om brancheorganisationerne overholder betingelserne for anerkendelse, anvender sanktioner over for disse organisationer i tilfælde af misligholdelse eller uregelmæssigheder i forbindelse med denne forordning og træffer om nødvendigt beslutning om at tilbagekalde anerkendelsen
c)
tilbagekalder anerkendelsen:
i)
hvis kravene til og betingelserne for anerkendelse i henhold til dette kapitel ikke længere er til stede
ii)
hvis brancheorganisationen bliver part i en af de aftaler, vedtagelser eller former for samordnet praksis, der er omhandlet i artikel 22, stk. 3, uden at dette berører andre sanktioner i medfør af national lovgivning
iii)
hvis brancheorganisationen ikke foretager den obligatoriske meddelelse som omhandlet i artikel 22, stk. 2
d)
giver inden to måneder Kommissionen meddelelse om alle beslutninger om udstedelse, nægtelse eller tilbagekaldelse af anerkendelser.
4. Reglerne for, hvordan og hvor hyppigt medlemsstaterne aflægger rapport til Kommissionen om brancheorganisationernes aktiviteter, vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Kommissionen kan på grundlag af kontrol kræve, at medlemsstaterne tilbagekalder udstedte anerkendelser.
5. Anerkendelse indebærer tilladelse til at gennemføre aktiviteter som omhandlet i artikel 20, litra c), i henhold til denne forordnings øvrige bestemmelser.
6. Kommissionen gør en liste over de anerkendte brancheorganisationer offentligt tilgængelig på en måde, den finder passende, med angivelse af det økonomiske område eller området for deres virksomhed samt deres aktiviteter, jf. artikel 23. Tilbagekaldelser af anerkendelser gøres også offentligt tilgængelige.
KAPITEL II
Konkurrenceregler
Artikel 22
Anvendelse af konkurrencereglerne
1. Uanset artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (17) finder traktatens artikel 81, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedtaget af anerkendte brancheorganisationer med henblik på gennemførelse af de aktiviteter, som er nævnt i artikel 20, litra c), i nærværende forordning.
2. Stk. 1 finder kun anvendelse på betingelse af:
a)
at aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis er meddelt Kommissionen
b)
at Kommissionen ikke inden for en frist på to måneder regnet fra meddelelsen af alle de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering, har erklæret aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis for uforenelig med fællesskabsreglerne.
3. Aftalerne, vedtagelserne og den samordnede praksis må først bringes i anvendelse efter udløbet af den frist, der er nævnt i stk. 2, litra b).
4. Følgende aftaler, vedtagelser og former for samordnet praksis betragtes under alle omstændigheder for uforenelige med fællesskabsreglerne:
a)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan medføre nogen form for opdeling af markederne i Fællesskabet
b)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan bevirke, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfredsstillende
c)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan medføre en konkurrenceforvridning, som ikke er absolut nødvendig for at nå de mål for den fælles landbrugspolitik, der tilsigtes med brancheorganisationens aktivitet
d)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der omfatter fastsættelse af priser, uden at dette dog indskrænker brancheorganisationernes aktiviteter i henhold til specifikke fællesskabsregler
e)
aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, der kan skabe forskelsbehandling eller udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende produkter.
5. Konstaterer Kommissionen efter udløbet af den frist på to måneder, der er nævnt i stk. 2, litra b), at betingelserne for at anvende stk. 1 ikke er opfyldt, vedtager den en beslutning, ved hvilken det erklæres, at traktatens artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på den pågældende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis.
Kommissionens beslutning kan ikke anvendes fra en dato, som ligger før datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende brancheorganisation, medmindre denne har givet urigtige oplysninger eller har misbrugt den undtagelse, der er omhandlet i stk. 1.
6. For flerårige aftaler gælder meddelelsen for det første år også for aftalens følgende år. I dette tilfælde kan Kommissionen dog på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat til enhver tid afgive en udtalelse om manglende overensstemmelse.
KAPITEL III
Udvidet anvendelse af regler
Artikel 23
Udvidet anvendelse af regler
1. Hvis en brancheorganisation, der udøver sin virksomhed i et bestemt område i en medlemsstat, anses for at være repræsentativ for produktionen eller forarbejdningen af eller handelen med et givet produkt, kan den pågældende medlemsstat efter anmodning fra brancheorganisationen i en begrænset periode gøre nogle af de aftaler, vedtagelser eller former for samordnet praksis, som der er opnået enighed om inden for organisationen, bindende for andre erhvervsdrivende, der er etableret i området/områderne, uanset om de er selvstændige eller sammenslutninger, som ikke er medlem af organisationen.
2. En brancheorganisation anses for at være repræsentativ efter stk. 1, når den tegner sig for mindst to tredjedele af produktionen eller forarbejdningen af eller handelen med det eller de pågældende produkter i det eller de pågældende områder i en medlemsstat. Gælder en ansøgning om at udvide reglernes anvendelsesområde for flere områder, fremlægger brancheorganisationen bevis for en mindsterepræsentativitet for hver af de erhvervsgrene, den repræsenterer, i hvert af de pågældende områder.
3. De regler, hvis anvendelsesområde der kan ansøges om udvidelse af:
a)
skal have et af følgende mål:
i)
indberetning af produktionsdata og markedsforhold
ii)
strengere produktionsregler end dem, der er fastsat i fællesskabsreglerne og de nationale forskrifter
iii)
udarbejdelse af standardkontrakter, som er i overensstemmelse med fællesskabsreglerne
iv)
regler for afsætning
v)
regler for miljøbeskyttelse
vi)
foranstaltninger til salgsfremme og bedre udnyttelse af produktionen
vii)
foranstaltninger til beskyttelse af økologisk landbrug, oprindelsesbetegnelser, kvalitetsmærker og geografiske betegnelser
b)
skal have været gældende i mindst ét produktionsår
c)
må kun være bindende i højst tre produktionsår
d)
må ikke skade andre erhvervsdrivende, hverken i den pågældende medlemsstat eller i Fællesskabet.
Den betingelse, der er nævnt i første afsnit, litra b), finder dog ikke anvendelse, hvis de pågældende regler er dem, der er nævnt i bilag I, punkt 1, 3 og 5. I så fald finder den udvidede anvendelse af regler kun anvendelse i ét produktionsår.
4. De regler, der er nævnt i stk. 3, litra a), nr. ii), iv) og v), må ikke afvige fra reglerne i bilag I. De regler, der er nævnt i stk. 3, litra a), nr. ii), gælder ikke for produkter, som er produceret uden for det eller de områder, som er nævnt i stk. 1.
Artikel 24
Meddelelse og ophævelse
1. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de regler, de har gjort bindende for alle erhvervsdrivende i et eller flere områder i henhold til artikel 23, stk. 1. Kommissionen gør disse regler offentligt tilgængelige på en måde, den finder passende.
2. Før reglerne gøres offentligt tilgængelige, informerer Kommissionen den komité, nedsat ved artikel 46, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2200/96, om enhver meddelelse om udvidelse af brancheaftalerne.
3. Kommissionen beslutter i de tilfælde, der er nævnt i artikel 16, at medlemsstaten skal ophæve den udvidelse af reglernes anvendelsesområde, den har vedtaget.
Artikel 25
Finansielle bidrag fra producenter, der ikke er tilsluttet
Udvides reglerne til at omfatte et eller flere produkter, og er en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i artikel 23, stk. 3, litra a), og som varetages af en anerkendt brancheorganisation, af generel økonomisk interesse for erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har udstedt anerkendelsen, beslutte, at selvstændige erhvervsdrivende eller sammenslutninger, som ikke er medlem af brancheorganisationen, men som drager fordel af disse aktiviteter, betaler organisationen et beløb, der helt eller delvis dækker de finansielle bidrag, medlemmerne betaler, såfremt bidragene skal dække de udgifter, som er en direkte følge af varetagelsen af de pågældende aktiviteter.
AFSNIT V
ORDNING FOR SAMHANDELEN MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Generelle bestemmelser
Artikel 26
Generelle principper
Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller i bestemmelser vedtaget i henhold til denne forordning, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande:
a)
opkrævning af afgifter med samme virkning som told
b)
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 27
Den kombinerede nomenklatur
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for nomenklaturens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af dette afsnit. Den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.
KAPITEL II
Import
Afdeling I
Importlicenser
Artikel 28
Fakultative importlicensordninger
Kommissionen kan kræve, at der ved import til Fællesskabet af et eller flere produkter, som er omfattet af denne forordning, skal fremlægges importlicens.
Artikel 29
Udstedelse af licenser
Medlemsstaterne udsteder importlicenser til enhver ansøger, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret, medmindre andet er fastsat af Rådet, og uden at dette dog tilsidesætter foranstaltninger truffet med henblik på anvendelsen af dette kapitel.
Artikel 30
Gyldighed
Importlicensen er gyldig i hele Fællesskabet.
Artikel 31
Sikkerhedsstillelse
1. Medmindre andet er fastsat efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, er licensudstedelsen betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen inden for licensens gyldighedsperiode.
2. Undtagen i tilfælde af force majeure fortabes sikkerhedsstillelsen helt eller delvis, hvis importen ikke finder sted eller kun delvis finder sted i licensens gyldighedsperiode.
Artikel 32
Gennemførelsesbestemmelser
Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, herunder licensernes gyldighedsperiode og størrelsen af sikkerhedsstillelsen, efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Afdeling II
Importtold og indgangsprisordning
Artikel 33
Importtold
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes importtoldsatserne i den fælles toldtarif for produkter, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 34
Indgangsprisordning
1. Afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af indgangsprisen for det importerede parti, skal prisens rigtighed kontrolleres ved hjælp af en fast importværdi, som beregnes af Kommissionen for hvert enkelt oprindelsesland og hvert enkelt produkt på grundlag af et vejet gennemsnit af priserne på de pågældende produkter på medlemsstaternes repræsentative importmarkeder eller på andre markeder, hvis det er relevant.
Efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 kan der dog vedtages særlige bestemmelser til kontrol af indgangspriserne ved import af produkter, som hovedsagelig er bestemt til forarbejdning.
2. Hvis den oplyste indgangspris for det pågældende parti er højere end den faste importværdi forhøjet med en margen, der fastsættes efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96, og som højst må være 10 % over den faste værdi, skal der stilles en sikkerhed, som svarer til importtolden, og som fastsættes på grundlag af den faste importværdi.
3. Hvis indgangsprisen for det pågældende parti ikke oplyses i forbindelse med toldbehandlingen, afhænger anvendelsen af toldsatserne i den fælles toldtarif af den faste importværdi eller af anvendelsen af de relevante bestemmelser i toldforskrifterne på betingelser, der fastlægges efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
4. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne artikel efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Artikel 35
Tillægsimporttold
1. Ved import til toldsatsen i artikel 33 og 34 af et eller flere produkter, der er omfattet af denne forordning, opkræves der en tillægsimporttold for at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for fællesskabsmarkedet som følge af importen af disse produkter:
a)
hvis importen sker til en pris, der ligger under det niveau, som Fællesskabet har meddelt Verdenshandelsorganisationen (udløsningsprisen), eller
b)
hvis importmængden i et år overstiger et bestemt niveau (udløsningsmængden).
Udløsningsmængden fastlægges på basis af afsætningsmulighederne, der defineres som importen i procent af det tilsvarende indenlandske forbrug i de tre forudgående år.
2. Tillægsimporttolden pålægges ikke, hvis det er usandsynligt, at importen skaber forstyrrelser på fælleskabsmarkedet, eller hvis virkningerne ikke står i forhold til det tilstræbte mål.
3. Ved anvendelsen af stk. 1, litra a), fastlægges importpriserne på grundlag af cif-importpriserne for det pågældende parti.
Cif-importpriserne kontrolleres på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller fællesskabsimportmarkedet.
4. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til nærværende artikel efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96. De kan navnlig vedrøre:
a)
de produkter, som skal pålægges tillægsimporttold
b)
de øvrige kriterier, der er nødvendige for at sikre anvendelsen af stk. 1.
Afdeling III
Importkontingentforvaltning
Artikel 36
Toldkontingenter
1. De toldkontingenter for import af produkter omfattet af denne forordning, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300 eller af en rådsretsakt, åbnes og forvaltes af Kommissionen i henhold til gennemførelsesbestemmelser, der vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
2. Toldkontingenterne forvaltes på en sådan måde, at de erhvervsdrivende behandles på lige fod, ved anvendelse af en af følgende metoder eller en kombination af dem eller en anden passende metode:
a)
en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge, som ansøgninger indgives i (»først til mølle«-princippet)
b)
en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning om (metoden »samtidig behandling«)
c)
en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme (metoden »traditionelle/nye mønstre«).
3. Forvaltningsmetoden skal i givet fald tage behørigt hensyn til fællesskabsmarkedets forsyningsbehov og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked.
Artikel 37
Åbning af toldkontingenter
Kommissionen fastsætter efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 årlige toldkontingenter, om nødvendigt tidsmæssigt fordelt over hele året, og fastlægger, hvilken forvaltningsmetode der skal anvendes.
Gennemførelsesbestemmelserne til denne afdeling vedtages efter samme procedure, især:
a)
bestemmelser, der giver garanti for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
b)
bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der anvendes til kontrol af den garanti, som er nævnt i litra a)
c)
betingelser for udstedelse af importlicenser og licensernes gyldighedsperiode.
Afdeling IV
Beskyttelsesforanstaltninger og aktiv forædling
Artikel 38
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Kommissionen træffer i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande (18) og Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning (19) beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, jf. denne artikels stk. 3.
2. Medmindre andet er fastsat af Rådet, træffer Kommissionen beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, der sker i henhold til internationale aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3.
3. De beskyttelsesforanstaltninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, kan Kommissionen træffe på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne beskyttelsesforanstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe afgørelser, som Kommissionen har truffet i henhold til stk. 1 og 2, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve den pågældende afgørelse inden en måned efter datoen for dens indbringelse for Rådet.
4. Finder Kommissionen, at en beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i henhold til stk. 1 eller 2, bør ophæves eller ændres, gør den følgende:
a)
hvis foranstaltningen er vedtaget af Rådet, foreslår Kommissionen Rådet, at den ophæves eller ændres. Rådet træffer beslutning med kvalificeret flertal
b)
i alle andre tilfælde ophæver eller ændrer Kommissionen fællesskabsbeskyttelsesforanstaltninger.
Artikel 39
Suspension af proceduren for aktiv forædling
1. Hvis Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for aktiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for produkter, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger inden en måned efter datoen for deres indbringelse for Rådet.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for produkter, der er omfattet af denne forordning, kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for disse produkter.
KAPITEL III
Eksport
Afdeling I
Eksportlicenser
Artikel 40
Fakultative eksportlicensordninger
1. Kommissionen kan beslutte, at der ved eksport fra Fællesskabet af et eller flere produkter, som er omfattet af denne forordning, skal fremlægges eksportlicens.
2. Artikel 29, 30 og 31 anvendes med de fornødne ændringer.
3. Der vedtages gennemførelsesbestemmelser til denne artikel, herunder licensernes gyldighedsperiode og størrelsen af sikkerhedsstillelsen, efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.
Afdeling II
Suspension af passiv forædling
Artikel 41
Suspension af proceduren for passiv forædling
1. Hvis Fællesskabets marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for passiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for passiv forædling for produkter, der falder ind under denne forordnings anvendelsesområde. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger inden en måned efter datoen for deres indbringelse for Rådet.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for produkter, der er omfattet af denne forordning, kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for passiv forædling for disse produkter.
AFSNIT VI
GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, ÆNDRINGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Gennemførelsesbestemmelser
Artikel 42
Gennemførelsesbestemmelser
Gennemførelsesbestemmelser til denne forordning kan vedtages efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96. De kan især omfatte:
a)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit II, herunder:
i)
bestemmelser om produkter, som der er fastsat normer for, og bestemmelser om handelsnormer, jf. artikel 2, navnlig med henblik på at definere, hvad der udgør et produkt af sund, sædvanlig handelskvalitet
ii)
bestemmelser om overensstemmelsesinspektioner, navnlig med hensyn til konsekvent anvendelse heraf i medlemsstaterne
iii)
bestemmelser om undtagelser og fritagelser fra anvendelsen af handelsnormerne
iv)
bestemmelser om præsentation, markedsføring og mærkning
v)
bestemmelser om anvendelse af handelsnormerne på produkter, der importeres til Fællesskabet, og produkter, der eksporteres fra Fællesskabet
b)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit III, herunder:
i)
gennemførelsesbestemmelser om tværnationale producentorganisationer og tværnationale sammenslutninger af producentorganisationer, herunder administrativ bistand, som de relevante kompetente myndigheder skal yde i tilfælde af tværnationalt samarbejde
ii)
gennemførelsesbestemmelser om finansiering af de foranstaltninger, som er nævnt i artikel 7, herunder tærsklerne og lofterne for støtte og omfanget af Fællesskabets medfinansiering af støtten
iii)
andelen af og detaljerede bestemmelser om refusion af de støtteforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 11, stk. 1
iv)
gennemførelsesbestemmelser om investeringer på individuelle bedrifter
v)
datoerne for de meddelelser og underretninger, der er omhandlet i artikel 13
vi)
bestemmelse om delvise betalinger af den finansielle støtte fra Fællesskabet, jf. artikel 13.
c)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit IV
d)
regler for den administrative og fysiske kontrol, som medlemsstaterne skal føre for at undersøge, om de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, er overholdt
e)
en ordning med administrative sanktioner, der skal anvendes, hvis det konstateres, at de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, ikke er overholdt. De administrative sanktioner differentieres efter, hvor alvorlig, omfattende og varig misligholdelsen er, og hvor hyppigt den har fundet sted
f)
regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb som følge af anvendelsen af denne forordning
g)
regler for indberetning af, hvilken kontrol der er foretaget, og resultaterne heraf
h)
gennemførelsesbestemmelser til afsnit V, herunder de foranstaltninger, der specifikt er nævnt i dette afsnit
i)
bestemmelser med henblik på at bestemme, hvilke oplysninger der er nødvendige for at anvende artikel 44, og bestemmelser om oplysningernes form og indhold, om tidspunkter og frister og procedurer for at sende eller gøre oplysninger og dokumenter tilgængelige
j)
de foranstaltninger, der er nødvendige for at lette overgangen fra ordningerne i forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96 til ordningerne i nærværende forordning, herunder ordningerne for gennemførelse af denne forordnings artikel 55.
KAPITEL II
Ændringer, ophævelse og afsluttende bestemmelser
Artikel 43
Statsstøtte
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktionen af og handelen med de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i forordning (EF) nr. 2201/96, og kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701.
Uanset første afsnit:
a)
kan medlemsstaterne fortsat yde statsstøtte efter eksisterende ordninger for produktion af og handel med kartofler, friske eller kølede, henhørende under KN-kode 0701, indtil den 31. december 2011
b)
kan Spanien og Italien i produktionsåret 2007/08 yde statsstøtte på op til 15 mio. EUR for at støtte tomatforarbejdningssektorens tilpasning til bestemmelserne i denne forordning
c)
kan medlemsstaterne indtil den 31. december 2010 yde statsstøtte på følgende betingelser:
i)
statsstøtten betales kun til producenter af frugt og grøntsager, som ikke er medlem af en anerkendt producentorganisation, og som underskriver en kontrakt med en anerkendt producentorganisation, hvori de accepterer, at de skal anvende den pågældende producentorganisations kriseforebyggelses- og krisestyringsforanstaltninger
ii)
det støttebeløb, der betales til sådanne producenter, overstiger ikke 75 % af den fællesskabsstøtte, der modtages af medlemmerne af den pågældende producentorganisation, og
iii)
senest den 31. december 2010 forelægger den pågældende medlemsstat Kommissionen en rapport om statsstøttens nyttevirkning og effektivitet, herunder en analyse af, hvor meget den har medvirket til organiseringen af sektoren. Kommissionen gennemgår rapporten og beslutter, om den skal fremsætte passende forslag.
Artikel 44
Meddelelser
Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er nødvendige for at anvende denne forordning, for at overvåge og analysere markedet og opfylde de internationale forpligtelser for de produkter, som er omfattet af denne forordning.
Artikel 45
Udgifter
Udgifter i forbindelse med denne forordning betragtes som interventioner til regulering af landbrugsmarkederne, jf. artikel 3, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1290/2005.
Artikel 46
Ændringer af forordning (EØF) nr. 827/68
I bilaget til forordning (EØF) nr. 827/68 affattes rubrikken vedrørende KN-kode 0910 således:
»ex 0910
Ingefær, gurkemeje, laurbærblade, karry og andre krydderier bortset fra timian og safran«.
Artikel 47
Ændringer af forordning (EF) nr. 2200/96
I forordning (EF) nr. 2200/96 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1, stk. 2, affattes tabellen således:
»KN-kode
Varebeskrivelse
0702 00 00
Tomater, friske eller kølede
0703
Skalotteløg, hvidløg og andre spiseløg samt porrer og andre Allium-arter, friske eller kølede
0704
Hvidkål, blomkål, grønkål og anden spiselig kål (Brassica-arter), friske eller kølede
0705
Salat (Lactuca sativa) og cikorie (Cichorium-arter), friske eller kølede
0706
Gulerødder, majroer, rødbeder, skorzoner, knoldselleri, radiser og andre spiselige rødder, friske eller kølede
0707 00
Agurker og asier, friske eller kølede
0708
Bælgfrugter, også udbælgede, friske eller kølede
ex 0709
Andre grøntsager, friske eller kølede, undtagen grøntsager henhørende under KN-kode 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 og 0709 90 60
ex 0802
Andre nødder, friske eller tørrede, også afskallede, undtagen arecanødder (betelnødder) og kolanødder, henhørende under KN-kode 0802 90 20
0803 00 11
Pisang, friske
ex 0803 00 90
Pisang, tørrede
0804 20 10
Figner, friske
0804 30 00
Ananas
0804 40 00
Avocadoer
0804 50 00
Guavabær, mango og mangostaner
0805
Citrusfrugter, friske eller tørrede
0806 10 10
Druer, friske, til spisebrug
0807
Meloner (herunder vandmeloner) og melontræsfrugter (papaya), friske
0808
Æbler, pærer og kvæder, friske
0809
Abrikoser, kirsebær, ferskner (herunder nektariner), blommer og slåen, friske
0810
Andre frugter, friske
0813 50 31
0813 50 39
Blandinger udelukkende af tørrede nødder henhørende under KN-kode 0801 og 0802
0910 20
Safran
ex 0910 99
Timian, frisk eller kølet
ex 1211 90 85
Basilikum, melisse, mynte, origanum vulgare (oregano/vild merian), rosmarin og salvie, frisk og kølet
1212 99 30
Johannesbrød«
2)
Afsnit I-VI, artikel 43 og 44, artikel 47-57 og bilag I-V udgår.
3)
Artikel 46 affattes således:
»Artikel 46
1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for Frugt og Grøntsager (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.«
Artikel 48
Ændringer af forordning (EF) nr. 2201/96
I forordning (EF) nr. 2201/96 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 1, stk. 3, affattes således:
»3. Produktionsårene for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 46, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96.«
2)
Afsnit I og II, artikel 23-32 og bilag I, II og III udgår.
Artikel 49
Ændringer af forordning (EF) nr. 2826/2000
I forordning (EF) nr. 2826/2000 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 5, stk. 3, tilføjes følgende afsnit:
»Når det gælder salgsfremstød for frisk frugt og friske grøntsager, lægges der særlig vægt på fremstød over for børn i uddannelsesinstitutioner.«
2)
I artikel 9, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»Den procentdel, der er nævnt i første afsnit, er 60 %, når det gælder fremstød for frugt og grøntsager over for børn i uddannelsesinstitutioner.«
Artikel 50
Ændring af direktiv 2001/112/EF
I artikel 7 i direktiv 2001/112/EF tilføjes følgende led:
»-
tilpasning af dette direktiv til udviklingen i de relevante internationale normer, hvor det er hensigtsmæssigt.«
Artikel 51
Ændring af direktiv 2001/113/EF
I artikel 5 i direktiv 2001/113/EF tilføjes følgende led:
»-
tilpasning af dette direktiv til udviklingen i de relevante internationale normer, hvor det er hensigtsmæssigt.«
Artikel 52
Ændringer af forordning (EF) nr. 1782/2003
I forordning (EF) nr. 1782/2003 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 33, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
har opnået en betaling i den referenceperiode, der er nævnt i artikel 38, under mindst en af de støtteordninger, der er nævnt i bilag VI, eller, når det drejer sig om olivenolie, i det produktionsår, der er nævnt i artikel 37, stk. 1, andet afsnit, eller, når det drejer sig om sukkerroer, sukkerrør og cikorie, hvis de har modtaget markedsstøtte i den repræsentative periode, der er nævnt i punkt K i bilag VII, eller, når det drejer sig om bananer, hvis de har modtaget udligningsstøtte for indkomsttab i den repræsentative periode, der er nævnt i punkt L i bilag VII, eller når det drejer sig om frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler, hvis de har været producenter af frugt og grøntsager eller spisekartofler eller har drevet planteskoler i den repræsentative periode, som medlemsstaterne anvender for disse produkter i henhold til punkt M i bilag VII, eller«.
2)
I artikel 37, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»For frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler beregnes og tilpasses referencebeløbet i henhold til punkt M i bilag VII.«
3)
Artikel 40, stk. 2, affattes således:
»2. Hvis force majeure-forholdene eller de usædvanlige omstændigheder har gjort sig gældende i hele referenceperioden, beregner medlemsstaten referencebeløbet på grundlag af perioden 1997-1999.
For sukkerroer, sukkerrør og cikorie beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt K i bilag VII. For bananer beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt L i bilag VII. For frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler beregnes referencebeløbet på grundlag af produktionsåret umiddelbart før den repræsentative periode, der er valgt i henhold til punkt M i bilag VII. I disse tilfælde anvendes stk. 1 med de fornødne ændringer.«
4)
I artikel 42, stk. 8, indsættes følgende afsnit:
»Ved anvendelsen af stk. 5 kan medlemsstaterne dog beslutte, at uudnyttede betalingsrettigheder svarende til et tilsvarende antal hektar, som landbrugeren har afgivet erklæring om og har anvendt til produktion af spisekartofler eller frugt og grøntsager, i 2007 ikke skal overføres til den nationale reserve.«
5)
Artikel 43, stk. 2, litra a), affattes således:
»a)
for den i bilag VII anførte støtte til kartoffelstivelse, tørret foder, frø, olivenplantager og tobak antallet af hektar, for hvilke der er modtaget støtte for produktionen i referenceperioden, som beregnet i overensstemmelse med bilag VII, punkt B, D, F, H og I
aa)
for så vidt angår sukkerroer, sukkerrør og cikorie antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt K, nr. 4
ab)
for så vidt angår bananer antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt L
ac)
for så vidt angår frugt og grøntsager, spisekartofler og planteskoler antallet af hektar som beregnet i henhold til bilag VII, punkt M.«
6)
Artikel 44, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»Ved »støtteberettiget hektar« forstås også:
a)
arealer, der er tilplantet med humle eller er omfattet af en midlertidig udtagningsforpligtelse
b)
arealer, der er tilplantet med oliventræer
c)
arealer, der er tilplantet med bananplanter
d)
arealer, der er beplantet med permanente frugt- og grøntsagskulturer
e)
planteskoler.«
7)
I artikel 45 indsættes som stk. 3:
»3. I medlemsstater, der ikke har benyttet valgmuligheden i artikel 71, og som ikke benytter valgmuligheden i artikel 51, stk. 2, overføres uudnyttede betalingsrettigheder svarende til et tilsvarende antal hektar, som landbrugeren har afgivet erklæring om og har anvendt til produktion af spisekartofler eller frugt og grøntsager, i 2007 dog ikke til den nationale reserve.«
8)
Artikel 51 affattes således:
»Artikel 51
Anvendelse af jorden til landbrugsformål
Landbrugerne kan anvende de parceller, der er afgivet erklæring om i henhold til artikel 44, stk. 3, til enhver landbrugsaktivitet bortset fra permanente afgrøder. Landbrugerne kan dog anvende parcellerne til følgende afgrøder:
a)
humle
b)
oliventræer
c)
bananer
d)
permanente frugt- og grøntsagskulturer
e)
planteskoler.
Som en undtagelse fra stk. 1 kan en medlemsstat senest den 1. november 2007 beslutte, at parceller i en eller flere regioner af medlemsstaten indtil en dato, der fastsættes af medlemsstaten, men senest den 31. december 2010, fortsat ikke må anvendes til:
a)
produktion af et eller flere af de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2200/96 og i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96. Medlemsstaterne kan dog i så tilfælde beslutte at tillade, at der dyrkes biafgrøder på de støtteberettigede hektarområder i en periode på højst tre måneder, der begynder hvert år den 15. august; denne dato kan dog på anmodning af en medlemsstat ændres efter proceduren i artikel 144, stk. 2, for regioner, hvor kornet af klimatiske grunde normalt høstes tidligere, og/eller
b)
produktion af spisekartofler, og/eller
c)
planteskoler.«
9)
Artikel 60, stk. 8, affattes således:
»8. Hvis en medlemsstat beslutter at benytte undtagelsen i artikel 51, stk. 2, kan den senest den 1. november 2007 også beslutte at anvende nærværende artikels stk. 1-7 i samme periode. Nærværende artikels stk. 1-7 anvendes ikke i andre tilfælde.«
10)
I artikel 63, stk. 3, tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår medtagelsen af betalingskomponenten for frugt- og grøntsager, spisekartofler og planteskoler i enkeltbetalingsordningen kan medlemsstaterne senest den 1. april 2008 beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen i første afsnit.«
11)
Artikel 64, stk. 2, affattes således:
»2. Kommissionen fastsætter efter hver enkelt medlemsstats valg efter proceduren i artikel 144, stk. 2, et loft for hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 66-69.
Loftet skal svare til andelen af de enkelte typer direkte betalinger under de nationale lofter, der er omhandlet i artikel 41, og multipliceres med de procentsatser for nedsættelse, som medlemsstaterne anvender i henhold til artikel 66-69.
Det samlede beløb for de fastsatte lofter fratrækkes de nationale lofter omhandlet i artikel 41 efter proceduren i artikel 144, stk. 2.«
12)
Artikel 65, stk. 1, affattes således:
»1. For så vidt angår de rettigheder, der skal tildeles landbrugerne efter eventuelle nedsættelser i henhold til artikel 41, nedsættes den andel af referencebeløbet, der hidrører fra hver af de direkte betalinger, der er omhandlet i artikel 66-69, med en procentsats, der fastsættes af medlemsstaterne inden for begrænsningerne i artikel 66-69, og for så vidt angår direkte betalinger omhandlet i artikel 68b inden for den periode, der er fastsat af medlemsstaterne i henhold til nævnte artikel.«
13)
Følgende artikel indsættes efter artikel 68a:
»Artikel 68b
Overgangsbetalinger for frugt og grøntsager
1. Medlemsstaterne kan senest den 1. november 2007 beslutte indtil den 31. december 2011 at tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse tomater, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningen i forordning (EF) nr. 2201/06.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer sådanne tomater, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g.
2. Medlemsstaterne kan senest den 1. november 2007 beslutte at tilbageholde:
a)
indtil den 31. december 2010 op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i nærværende stykkes tredje afsnit, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96, og
b)
fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2012 op til 75 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til visse frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i nærværende stykkes tredje afsnit, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes i overensstemmelse med artikel 64, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer en eller flere af følgende frugt- og grøntsagskulturer, der leveres til forarbejdning, og som var støtteberettigede under støtteordningerne i forordning (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 2202/96 som fastsat af den berørte medlemsstat, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g:
a)
friske figner
b)
friske citrusfrugter
c)
druer til spisebrug
d)
pærer
e)
ferskner og nektariner og
f)
visse typer blommer afledt af »d'Ente«-blommer.
3. Den del af de nationale lofter, jf. stk. 1, der svarer til tomater, fastsættes således:
Medlemsstat
Beløb
(mio. EUR pr. kalenderår)
Bulgarien
5,394
Den Tjekkiske Republik
0,414
Grækenland
35,733
Spanien
56,233
Frankrig
8,033
Italien
183,967
Cypern
0,274
Malta
0,932
Ungarn
4,512
Rumænien
1,738
Polen
6,715
Portugal
33,333
Slovakiet
1,018
4. Den del af de nationale lofter, jf. stk. 2, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer, fastsættes således:
Medlemsstat
Beløb
(mio. EUR pr. kalenderår)
Bulgarien
0,851
Den Tjekkiske Republik
0,063
Grækenland
153,833
Spanien
110,633
Frankrig
44,033
Italien
131,700
Cypern
I 2008: 4,793
I 2009: 4,856
I 2010: 4,919
I 2011: 4,982
I 2012: 5,045
Ungarn
0,244
Rumænien
0,025
Portugal
2,9400
Slovakiet
0,007«
14)
Artikel 71g udgår.
15)
I artikel 71k, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår medtagelsen af frugt- og grøntsagsbetalingskomponenten i enkeltbetalingsordningen kan de nye medlemsstater dog senest den 1. april 2008 eller senest den 1. august året før det første år, hvor enkeltbetalingsordningen anvendes, beslutte at anvende undtagelsesbestemmelsen i første afsnit.«
16)
I afsnit IV tilføjes følgende kapitler efter kapitel 10f:
»KAPITEL 10g
OVERGANGSBETALINGER FOR FRUGT OG GRØNTSAGER
Artikel 110t
Overgangsarealstøtte
1. Hvis artikel 68b, stk. 1, eller artikel 143bc, stk. 1, finder anvendelse, kan der i den periode, der er omhandlet i disse bestemmelser, ydes en overgangsarealstøtte på de betingelser, der er fastlagt i dette kapitel, til landbrugere, der producerer visse tomater som fastsat af medlemsstaterne, der leveres til forarbejdning.
2. Hvis artikel 68b, stk. 2, eller artikel 143bc, stk. 2, finder anvendelse, kan der i den periode, der er omhandlet i disse bestemmelser, ydes en overgangsarealstøtte på de betingelser, der er fastlagt i dette kapitel, til landbrugere, der producerer visse frugt- og grøntsagsprodukter anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit, som fastsat af medlemsstaterne, der leveres til forarbejdning.
Artikel 110u
Støttebeløb og støtteberettigelse
1. Medlemsstaterne fastsætter støtten pr. hektar, hvor der dyrkes tomater og hvert af de frugter og grøntsager, der er anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit, på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier.
2. Det samlede beløb for betalingerne må under ingen omstændigheder overstige det loft, der er fastsat i henhold til artikel 64, stk. 2, eller artikel 143bc.
3. Der ydes kun støtte for arealer, hvor produktionen er omfattet af en kontrakt om forarbejdning til et af de produkter, der er anført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
4. Medlemsstaterne kan gøre ydelsen af EF-støtte afhængig af yderligere objektive og ikke-diskriminerende kriterier, herunder at landbrugerne er medlem af en producentorganisation eller producentsammenslutning, der er anerkendt efter henholdsvis artikel 4 og artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 1182/2007 af 26. september 2007 om reform af frugt- og grøntsagssektoren (20).
5. Senest den 1. november 2007 underretter medlemsstaterne Kommissionen om deres beslutning om at anvende artikel 68b eller artikel 143bc, det beløb, der tilbageholdes efter artikel 68b eller artikel 143bc, og de kriterier, der er omhandlet i denne artikels stk. 1.
KAPITEL 10h
OVERGANGSBETALING FOR BÆRFRUGTER
Artikel 110v
Betaling for bærfrugter
1. Der ydes overgangsarealstøtte indtil den 31. december 2012 for jordbær henhørende under KN-kode 0810 10 00 og for hindbær henhørende under KN-kode 0810 20 10, der leveres til forarbejdning.
2. Der ydes kun støtte for arealer, hvor produktionen er omfattet af en kontrakt om forarbejdning til et af de produkter, der er anført i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2201/96.
3. Fællesskabsstøtten udgør 230 EUR pr. hektar pr. år.
4. Medlemsstaterne kan yde national støtte som supplement til støtten fra Fællesskabet. Det samlede beløb for støtten fra Fællesskabet og den nationale støtte må ikke overstige 400 EUR pr. hektar pr. år.
5. Støtten betales kun for maksimale nationale garantiarealer, der tildeles medlemsstaterne som følger:
Medlemsstat
Nationalt garantiareal
(ha)
Bulgarien
2 400
Ungarn
1 700
Letland
400
Litauen
600
Polen
48 000
Hvis det støtteberettigede areal i en given medlemsstat og i et givet år overstiger det maksimale nationale garantiareal, nedsættes det i stk. 3 omhandlede beløb proportionalt med overskridelsen af det maksimale nationale garantiareal.
6. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på overgangsbetalingen for bærfrugter.
17)
Artikel 143b, stk. 1, affattes således:
»1. De nye medlemsstater kan senest på tiltrædelsesdatoen beslutte at erstatte de direkte betalinger undtagen støtten til energiafgrøder, jf. afsnit IV, kapitel 5, og overgangsbetalingen for bærfrugter, jf. afsnit IV, kapitel 10h, i den i stk. 9 omtalte gyldighedsperiode med en generel arealbetaling, som skal beregnes i henhold til stk. 2.«
18)
Artikel 143b, stk. 3, tredje led, affattes således:
»-
tilpasset med den relevante procentsats i artikel 143a for den gradvise indførelse af direkte betalinger, undtagen for de beløb, der er til rådighed i overensstemmelse med bilag VII, punkt K, nr. 2, eller i overensstemmelse med forskellen mellem disse beløb og dem, der faktisk anvendes, jf. artikel 143ba, stk. 4, og undtagen for de beløb, der svarer til frugt- og grøntsagssektoren i overensstemmelse med artikel 68b, stk. 3 og 4, eller i overensstemmelse med forskellen mellem disse beløb og dem, der faktisk anvendes, jf. artikel 143bb, stk. 4, og artikel 143bc, stk. 3.«
19)
Følgende artikler tilføjes efter artikel 143ba:
Artikel 143bb
Særskilt frugt- og grøntsagsbetaling
1. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte at yde en særskilt frugt- og grøntsagsbetaling til de landbrugere, der er støtteberettigede i henhold til den generelle arealbetalingsordning. Den ydes på grundlag af objektive og ikke-diskriminerende kriterier som f.eks. dem, der er fastsat i bilag VII, punkt M, stk. 1, og for en repræsentativ periode som fastsat i nævnte stykke.
2. Den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling ydes inden for grænserne af den del af det nationale loft, jf. artikel 71c, der svarer til frugt og grøntsager.
3. Uanset stk. 2 kan hver enkelt berørt ny medlemsstat senest den 1. november 2007 på grundlag af objektive kriterier beslutte at anvende et lavere loft for den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling end det, der er angivet i nævnte stykke.
4. De midler, der stilles til rådighed for ydelsen af den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, medtages ikke i det årlige rammebeløb omhandlet i artikel 143b, stk. 3.
5. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling.
6. Ved arv eller forskud på arv tildeles den særskilte frugt- og grøntsagsbetaling til den landbruger, som har arvet bedriften, forudsat at denne landbruger er støtteberettiget i henhold til den generelle arealbetalingsordning.
Artikel 143bc
Overgangsbetaling for frugt og grøntsager
1. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte indtil den 31. december 2011 at tilbageholde op til 50 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 41, der svarer til tomater henhørende under KN-kode 0702 00 00.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer tomater, på de betingelser, der er angivet i afsnit IV, kapitel 10g.
2. Uanset artikel 143b kan de nye medlemsstater, som anvender den generelle arealbetalingsordning, senest den 1. november 2007 beslutte at tilbageholde:
a)
indtil den 31. december 2010 op til 100 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 71c, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
b)
fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2012 op til 75 % af den del af de nationale lofter, jf. artikel 71c, der svarer til frugt- og grøntsagskulturer bortset fra enårige kulturer anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
I så tilfælde og inden for det loft, der fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, foretager den berørte medlemsstat på årsbasis en supplerende betaling til landbrugerne.
Den supplerende betaling ydes til landbrugere, der producerer et eller flere af de frugter og grøntsager som fastsat af den berørte medlemsstat, der er anført i artikel 68b, stk. 2, tredje afsnit.
3. De midler, der stilles til rådighed for ydelsen af overgangsbetalingen for frugt og grøntsager i overensstemmelse med stk. 1, og 2, medtages ikke i det årlige rammebeløb omhandlet i artikel 143b, stk. 3.
4. Artikel 143a og 143c finder ikke anvendelse på overgangsbetalingen for frugt- og grøntsager.
20)
I artikel 145 indsættes følgende efter litra dc):
»dd)
gennemførelsesbestemmelser for frugt- og grøntsags-, spisekartoffel- og planteskolestøttens medtagelse i enkeltbetalingsordningen og for de betalinger, der er nævnt i afsnit IV, kapitel 10g og 10h.«
21)
Artikel 155 affattes således:
»Artikel 155
Andre overgangsbestemmelser
Yderligere foranstaltninger til lettelse af overgangen fra ordningerne fastsat i de i artikel 152 og 153 omhandlede forordninger og i forordning (EØF) nr. 404/93, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2202/96 og (EF) nr. 1260/2001 til ordningerne i nærværende forordning, særlig ordningerne vedrørende anvendelsen af artikel 4 og 5 i og bilaget til forordning (EF) nr. 1259/1999 og artikel 6 i forordning (EF) nr. 1251/1999, og fra bestemmelserne vedrørende forbedringsplanerne omhandlet i forordning (EØF) nr. 1035/72 til ordningerne omhandlet i artikel 83-87 i nærværende forordning, kan fastsættes efter proceduren i artikel 144, stk. 2, i nærværende forordning. De forordninger og artikler, der henvises til i artikel 152 og 153, finder fortsat anvendelse med henblik på fastsættelsen af de referencebeløb, der er omhandlet i bilag VII.«
22)
Bilagene ændres som anført i bilag II til nærværende forordning.
Artikel 53
Ændringer af forordning (EF) nr. 318/2006
I forordning (EF) nr. 318/2006 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 32, stk. 1, 2 og 4, indsættes ordene »eller bilag VIII« efter »bilag VII«.
2)
Følgende bilag tilføjes efter bilag VII:
» BILAG VIII
Forarbejdede frugter og grøntsager
De produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (21).
«
Artikel 54
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 2202/96 ophæves.
Artikel 55
Overgangsbestemmelser
1. De støtteordninger, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 2201/96 og 2202/96, og som ophæves ved nærværende forordning, gælder fortsat for hvert af de pågældende produkter for det produktionsår, som udløber i 2008 for det pågældende produkt.
2. Producentorganisationer og sammenslutninger af producentorganisationer, der allerede er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96 inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, er fortsat anerkendt efter nærværende forordning. De foretager om nødvendigt tilpasninger til kravene i denne forordning inden den 31. december 2010.
3. Et driftsprogram, der er anerkendt efter forordning (EF) nr. 2200/96 inden datoen for denne forordnings anvendelse, kan efter anmodning fra en producentorganisation
a)
fortsætte med at løbe indtil dets udløb, eller
b)
blive ændret for at opfylde kravene i denne forordning, eller
c)
blive erstattet af et nyt driftsprogram, som er godkendt efter denne forordning.
Artikel 10, stk. 3, litra e) og f), finder anvendelse på driftsprogrammer, der er forelagt i 2007, men endnu ikke godkendt på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og som i øvrigt opfylder kriterierne i de nævnte litraer.
4. Producentsammenslutninger, som er indrømmet foreløbig anerkendelse efter forordning (EF) nr. 2200/96, er fortsat omfattet af denne foreløbige anerkendelse efter nærværende forordning. Anerkendelsesplaner, der er accepteret efter forordning (EF) nr. 2200/96, er fortsat omfattet af denne accept efter nærværende forordning. Planerne ændres dog om nødvendigt, for at producentsammenslutningen kan opfylde kriterierne for anerkendelse som producentorganisation, jf. artikel 4 i denne forordning. For så vidt angår producentsammenslutninger i de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. maj 2004 eller senere, finder de støttesatser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 4, litra a), anvendelse på anerkendelsesplanerne fra datoen for anvendelsen af denne forordning.
5. Kontrakter som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2202/96, der omfatter mere end et produktionsår af støtteordningen for forarbejdning af citrusfrugter, og som vedrører det produktionsår, der begynder den 1. oktober 2008 eller det efterfølgende produktionsår, kan med begge kontraktparters samtykke ændres eller opsiges for at tage hensyn til ophævelsen af nævnte forordning og den dermed forbundne afskaffelse af støtten. Der pålægges ikke de pågældende parter sanktioner i henhold til nævnte forordning eller dens gennemførelsesbestemmelser som følge af en ændring eller opsigelse.
6. Hvis en medlemsstat gør brug af overgangsordningen i artikel 68b eller artikel 143bc i forordning (EF) nr. 1782/2003, finder de bestemmelser, der er vedtaget i medfør af artikel 6 i forordning (EF) nr. 2201/96 eller artikel 6 i forordning (EF) nr. 2202/96 om mindstekravene til de råvarer, der leveres til forarbejdning, og mindstekravene til færdigvarernes kvalitet, fortsat anvendelse for så vidt angår råvarer høstet på den pågældende medlemsstats område.
Artikel 56
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. september 2007.
A TANÁCS 1182/2007/EK RENDELETE
(2007. szeptember 26.)
a gyümölcs- és zöldségágazat tekintetében különleges szabályok megállapításáról, a 2001/112/EK és a 2001/113/EK irányelv, valamint a 827/68/EGK, a 2200/96/EK, a 2201/96/EK, a 2826/2000/EK, az 1782/2003/EK és a 318/2006/EK rendelet módosításáról, továbbá a 2202/96/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 36. és 37. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,
mivel:
(1)
A gyümölcs- és zöldségágazat jelenlegi rendszerét a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendelet (2), a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2201/96/EK tanácsi rendelet (3) és az egyes citrusfélék termelői részére közösségi támogatási rendszer bevezetéséről szóló, 1996. október 28-i 2202/96/EK tanácsi rendelet (4) határozza meg.
(2)
A tapasztalatok fényében a következő célkitűzések elérése érdekében meg kell változtatni a gyümölcs- és zöldségágazat közös piacszervezési rendszerét: az ágazat versenyképességének és piacorientáltságának javítása a belső és a külső piacokon egyaránt versenyképes, fenntartható termelés megvalósításához való hozzájárulás érdekében, a termelők jövedelmében a piaci válságok hatására jelentkező ingadozások csökkentése, a gyümölcs- és zöldségfogyasztás növelése a Közösségben, valamint a környezet megőrzésére és védelmére tett ágazati erőfeszítések folytatása.
(3)
Mivel ezen célokat a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani a gyümölcs- és zöldségpiac közös természetéből kifolyólag, és ezért a további közös fellépés szükségességénél fogva az közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.
(4)
A Bizottság külön javaslatot nyújtott be egy, a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról szóló tanácsi rendeletre vonatkozóan, amely kezdetben magában foglalhatná a gyümölcs- és zöldségágazat egyes, számos más mezőgazdasági termékre is vonatkozó horizontális jellegű rendelkezéseit, különösen az irányítóbizottságról szóló rendelkezéseket. Helyénvaló ezeket a rendelkezéseket a 2200/96/EK és a 2201/96/EK rendeletben meghagyni. Mindazonáltal ezeket a rendelkezéseket aktualizálni, egyszerűsíteni és korszerűsíteni kell, hogy könnyen beilleszthetők legyenek a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról szóló rendeletbe.
(5)
A jelenlegi rendszer változtatásainak hatálya miatt a kifejezetten a gyümölcs- és zöldségágazatra vonatkozó egyéb rendelkezéseket az egyértelműség érdekében egy külön rendeletbe kell foglalni. Ha az ilyen rendelkezések bizonyos mértékig horizontális jellegűek is, és egy sor egyéb mezőgazdasági termékre vonatkoznak - ilyenek például a forgalmazási előírásokra és a harmadik országokkal folytatott kereskedelemre vonatkozó rendelkezések -, azokat is korszerűsíteni és egyszerűsíteni kell, hogy később könnyen beépíthetőek legyenek a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról szóló, fent említett rendeletbe. Ennek megfelelően ez a rendelet nem irányul horizontális jellegű, meglévő jogi eszközök hatályon kívül helyezésére vagy módosítására, kivéve ha azok elavulttá, feleslegessé váltak, vagy olyan jellegűek, hogy indokolatlan a Tanács szintjén foglalkozni velük.
(6)
E rendelet hatálya a gyümölcs- és zöldségfélék, valamint a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélék piacai közös szervezésének hatálya alá tartozó termékekre terjed ki. A termelői szervezetekre és szakmaközi szervezetekre és megállapodásokra vonatkozó rendelkezések azonban csak a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséhez tartozó termékekre érvényesek, és ezt a megkülönböztetést fenn kell tartani. A gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezésének hatályát egyes fűszernövényekre is ki kell terjeszteni, hogy részesülhessenek az említett rendszer nyújtotta előnyökből. A kakukkfű és a sáfrány jelenleg az egyes, a Szerződés II. mellékletében felsorolt termékek piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 28-i 827/68/EGK tanácsi rendelet (5) hatálya alá tartozik, ahonnan azokat ez okból el kell távolítani.
(7)
A forgalmazási előírások, különösen a meghatározásra, a minőségre, az osztályozásra, a méretre, a csomagolásra, a burkolatra, a tárolásra, a szállításra, a kiszerelésre, az értékesítésre és a jelölésre vonatkozóan bizonyos termékek tekintetében alkalmazandók, lehetővé téve a piac egységes és kielégítő minőségű termékekkel való ellátását. Ezenkívül a fogyasztóknak kínált termékek minősége és eredetisége vonatkozásában a visszaélések és az általuk esetlegesen előidézett jelentős piaci zavarok elkerülése érdekében különleges intézkedések - különösen naprakész elemzési módszerek és az érintett előírások jellemzőinek meghatározását szolgáló egyéb intézkedések - elfogadására lehet szükség.
(8)
A gyümölcslevekről és egyes hasonló, emberi fogyasztásra szánt termékekről szóló, 2001. december 20-i 2001/112/EK tanácsi irányelv (6) és az emberi fogyasztásra szánt gyümölcsdzsemekről, zselékről, marmeládokról és a cukrozott gesztenyekrémről szóló, 2001. december 20-i 2001/113/EK tanácsi irányelv (7) jelenleg különös rendelkezéseket állapít meg e termékek gyártására, összetételére és jelölésére vonatkozóan. E szabályokat azonban nem tették teljes mértékben naprakésszé a releváns nemzetközi szabványok terén megvalósult fejlemények figyelembevételéhez, ezért azokat módosítani kell e naprakésszé tétel lehetővé tétele érdekében.
(9)
A gyümölcs- és zöldségfélék termesztése és forgalmazása során teljeskörűen figyelembe kell venni a környezetvédelmi szempontokat, beleértve a termesztési gyakorlatot, a hulladékkezelést és a piacról kivont termékek elhelyezését, különös figyelemmel a vízminőség védelmére, a biodiverzitás fenntartására és a tájvédelemre.
(10)
A termelői szervezetek alapvető szereplői a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezésének, amelynek decentralizált működését saját szintjükön biztosítják. A kereslet egyre nagyobb koncentrációjával szemben a kínálat ezen szervezeteken keresztüli csoportosítása a termelők piaci helyzetének megerősítése érdekében továbbra is gazdasági szükségszerűség. A csoportosítást önkéntes alapon kell végrehajtani, és annak hasznosságát a termelői szervezetek által a tagjaik részére felajánlott szolgáltatások köre és hatékonysága révén kell bizonyítani. Mivel a termelői szervezetek kizárólag tagjaik érdekében járnak el, ezekre a szervezetekre úgy kell tekinteni, mint amelyek tagjaik nevében és megbízásából járnak el gazdasági ügyekben.
(11)
A tapasztalatok alapján a termelői szervezetek jelentik a kínálat csoportosításának megfelelő eszközét. Azonban a termelői szervezetek elterjedése a különböző tagállamokban egyenetlen. A termelői szervezetek vonzerejének további növelése érdekében - ahol lehetséges - rendelkezni kell működésük rugalmasabbá tételéről. Ez a rugalmasság különösen a termelői szervezet termékskáláját, az engedélyezett közvetlen értékesítés mértékét, a szabályoknak a tagsági viszonnyal nem rendelkezőkre történő kiterjesztését, valamint a termelői szervezetek társulásainak arra történő felhatalmazását érintené, hogy az adott esetben szükséges feltételek mellett tagjaik bármely tevékenységét gyakorolják, és a tevékenységeiket kiszervezzék/átruházzák, a leányvállalatokra történő átruházást is beleértve.
(12)
Egy termelői szervezetet a saját tagállama csak akkor ismerhet el olyan szervezetként, mint amely képes hozzájárulni a közös piacszervezés céljainak megvalósításához, ha alapító okirata előír bizonyos követelményeket a szervezetre és annak tagjaira vonatkozóan. A működési alapok létrehozása és megfelelő működtetése megkívánja, hogy a termelői szervezetek - általánosságban - tagjaik teljes vonatkozó gyümölcs- és zöldségtermelését átvegyék.
(13)
Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén vagy ezen időpontot követően csatlakozott tagállamok azon termelői csoportjainak, amelyek szeretnék elnyerni az e rendelet szerinti termelői szervezeti jogállást, engedélyezni kell egy átmeneti időszakot, amely során - a termelői csoport bizonyos kötelezettségvállalása esetén - számukra nemzeti és közösségi pénzügyi támogatás adható.
(14)
Annak érdekében, hogy a termelői szervezetekre különösképpen a pénzügyi döntéseik terén nagyobb felelősség háruljon, valamint, hogy a számukra biztosított közösségi források a jövőbeli követelményeknek való megfelelést szolgálják, meg kell állapítani a források felhasználását szabályozó feltételeket. A termelői szervezetek által felállított működési alapok közös finanszírozása megfelelő megoldást jelent. Különleges esetekben engedélyezni kell a finanszírozás kiegészítő lehetőségeit. A közösségi kiadások korlátok között tartása érdekében a termelői szervezetek számára a működési alapok létrehozásához nyújtott segítség esetén egy felső összeghatárt kell megállapítani.
(15)
Azokban a régiókban, ahol a termelés szervezettsége gyenge, kiegészítő nemzeti pénzügyi hozzájárulásokat kell lehetővé tenni. A strukturálisan kifejezett hátrányban lévő tagállamok esetében ezeket a hozzájárulásokat a Közösség által visszatéríthetővé kell tenni.
(16)
A rendszer egyszerűsítése és költségeinek csökkentése érdekében lehetőség szerint hasznos lenne összehangolni a működési alapok keretében felmerülő kiadások támogathatóságára vonatkozó eljárásokat és szabályokat a vidékfejlesztési programok eljárásaival és szabályaival azáltal, hogy a tagállamoktól az operatív programokra vonatkozóan nemzeti stratégia kidolgozását követelik meg.
(17)
A termelői szervezetek és ezek társulásai befolyásának további növelése és a piac szükséges legnagyobb stabilitásának biztosítása érdekében a tagállamok részére lehetővé kell tenni, hogy bizonyos feltételek mellett kiterjesszék egy adott régió nem tag termelőire is az érintett régióban a szervezet vagy társulás által a tagokra alkalmazott szabályokat, különösen a termelés, értékesítés és a környezetvédelem terén. Ahol indokolt, a szabályok kiterjesztése révén jelentkező egyes költségek az érintett termelőkre háríthatók, mivel a szabályok kiterjesztéséből ők is profitálnak. A biotermelőkre azonban e termelők jelentős részének beleegyezése nélkül nem terjeszthetők ki a szabályok. A válságok gyors kezelhetősége érdekében lehetővé kell tenni e szabályoknak a válságmegelőzési és -kezelési intézkedésekre történő gyors kiterjesztését.
(18)
A 2200/96/EK, a 2201/96/EK és a 2202/96/EK rendelet számos heterogén támogatási programot határozott meg egyes gyümölcs- és zöldségfélék vonatkozásában. E támogatási rendszerek száma és változatossága bonyolulttá tette adminisztrációjukat. Miközben néhány egyedi gyümölcsöt és zöldséget céloztak meg, a rendszerek nem tudták teljes mértékben figyelembe venni a termelés regionális körülményeit, és nem terjedtek ki minden gyümölcs- és zöldségfélére. Helyénvaló ezért más eszközt keresni a gyümölcs- és zöldségtermesztők támogatására.
(19)
Ezenkívül a gyümölcs- és zöldségfélékre vonatkozó támogatási rendszereket nem foglalták bele teljes mértékben a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendeletbe (8). Ez a rendszerek kezelésének bonyolultságához és merevségéhez vezetett.
(20)
A gyümölcs- és zöldségágazat támogatásának célzottabb, de rugalmasabb rendszere érdekében és az egyszerűsítés érdekében helyénvaló a meglévő támogatási rendszerek eltörlése és a gyümölcs- és zöldségfélék teljes körű belefoglalása az 1782/2003/EK rendelet által létrehozott rendszerbe. E célból rendelkezni kell arról, hogy azok a mezőgazdasági termelők, akik a referencia-időszakban termeltek gyümölcs- és zöldségféléket, jogosultak az egységes támogatási rendszer igénybevételére. Rendelkezni kell arról is, hogy a tagállamok határozzanak meg referenciaösszegeket és állapítsák meg az egységes támogatási rendszer értelmében támogatásra jogosult hektárszámot egy, az összes gyümölcs- és zöldségtermék piacának megfelelő reprezentatív időszak, valamint megfelelő objektív és megkülönböztetésmentes kritériumok alapján. A gyümölcs- és zöldségfélékkel - beleértve az állandó gyümölcs- és zöldségkultúrákat, valamint a faiskolákat is - beültetett területek jogosultak az egységes támogatási rendszerben való részvételre. A nemzeti felső határokat ennek megfelelően módosítani kell. Annak érdekében, hogy az érintett ágazatoknak elegendő idejük legyen az egységes támogatási rendszerbe történő beilleszkedésre, átmeneti időszakról kell gondoskodni. Rendelkezni kell mindenekelőtt a gyümölcs- és zöldségfélékre történő termeléstől független kifizetésekről és bizonyos feldolgozásra szánt termékek - amelyek a meglévő támogatási szabályozás keretei közt jogosultak voltak -, illetve a szamóca és a málna ideiglenesen kapcsolt területalapú támogatásáról. Ez utóbbi termékekre ezen felül a közösségi támogatás mellé nemzeti pótlék is adható. Rendelkezni kell arról is, hogy a Bizottság a fentiek tekintetében részletes végrehajtási szabályokat és - szükség szerint - átmeneti intézkedéseket fogadjon el.
(21)
A gyümölcs- és zöldségfélék termesztése előre nem kiszámítható, a termékek pedig romlandóak. A piacon megjelenő többlet, még ha nem is túl nagy, jelentősen megzavarhatja a piacot. Működött néhány rendszer az áruk piacról történő kivonására, de ezek kezelése meglehetősen bonyolultnak bizonyult. Számos további, a lehető legkönnyebben alkalmazható válságkezelési intézkedéseket kell bevezetni. A jelen körülmények között a legjobb megközelítésnek az tűnik, ha az összes ilyen intézkedés beépül a termelői szervezetek operatív programjaiba, és így a termelői szervezeteket még vonzóbbá teszi a termelők számára. Annak érdekében azonban, hogy a válságkezelési intézkedéseket azokra is kiterjesszék, akik nem tagjai termelői szervezeteknek, a tagállamokat egy átmeneti időszakra fel kellene hatalmazni arra, hogy ilyen esetekben állami támogatást nyújtsanak. A támogatás azonban kisebb kell, hogy legyen a termelői szervezeti tagoknak nyújtottnál, hogy vonzóvá tegyék a tagságot. Ezen állami támogatás működését az átmeneti időszak végén felül kellene vizsgálni.
(22)
Az áruburgonya bevonása az 1782/2003/EK rendeletben meghatározott rendszerbe maga után vonja, hogy a közös árakon alapuló, egységes piac megfelelő működésének megóvása érdekében a Szerződés állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseit az áruburgonyára is alkalmazni kell, miközben az ágazat igazodásának lehetővé tételére átmeneti időszakot kell biztosítani.
(23)
A mezőgazdasági termékek belső piacon történő megismertetésével és promóciójával kapcsolatos intézkedésekről szóló, 2000. december 19-i 2826/2000/EK tanácsi rendelet (9) egyes promóciós intézkedésekhez legfeljebb 50 %-os mértékben nyújtható közösségi hozzájárulásról rendelkezik. Az oktatási intézményekben tanuló gyermekek gyümölcs- és zöldségfogyasztásának ösztönzése érdekében az említett százalékot ez esetben fel kell emelni a gyümölcs- és zöldségfélék promóciója esetében.
(24)
Az egyéni vagy már csoportosult piaci szereplők kezdeményezésére alapított szakmaközi szervezetek, amennyiben a gyümölcs- és zöldségágazat különböző foglalkozási kategóriájú tagjainak jelentős arányát képviselik, hozzájárulhatnak a piaci valóság iránti nagyobb figyelmet tanúsító magatartáshoz, és elősegíthetnek egy olyan kereskedelmi megközelítést, amely javítja a termelési jelentéstételt, különösen a termelés megszervezése, a termékek megjelenítése és forgalmazása tekintetében. Mivel e szervezetek munkája általában képes hozzájárulni a Szerződés 33. cikkében foglalt céloknak - és különösképpen e rendelet céljainak - megvalósításához, ezért lehetővé kell tenni - mihelyt az erre vonatkozó cselekvési formák meghatározásra kerülnek - azon szervezetek sajátos elismerését, amelyek megfelelő reprezentativitásról tesznek tanúbizonyságot, és gyakorlati tevékenységet folytatnak az említett célok elérésével kapcsolatban. A termelői szervezetek és társulásaik által elfogadott szabályok kiterjesztésére, valamint a kiterjesztés révén fellépő költségek megosztására vonatkozó rendelkezéseket, a kitűzött célok hasonlóságából következően, a szakmaközi szervezetekre is alkalmazni kell.
(25)
A Közösség egységes piacának létrehozása magában foglalja a Közösség külső határain alkalmazandó kereskedelmi rendszer bevezetését. Ennek a kereskedelmi rendszernek tartalmaznia kell behozatali vámokat és - elvben - stabilizálnia kell a közösségi piacot. A kereskedelmi rendszernek a többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulója keretében elfogadott kötelezettségvállalásokon kell alapulnia.
(26)
A belépési árrendszer gyümölcs- és zöldségfélékre történő alkalmazása a Közösség nemzetközi kötelezettségvállalásainak figyelembevétele céljából különleges rendelkezések elfogadását követeli meg.
(27)
Annak érdekében, hogy nyomon lehessen követni a mezőgazdasági termékek harmadik országokkal folytatott kereskedelmének mennyiségét, egyes termékek tekintetében szükség lehet a behozatalra és a kivitelre vonatkozó engedélyezési rendszer bevezetésére, beleértve biztosíték letétbe helyezését annak biztosítására, hogy ténylegesen végrehajtsák azokat az ügyleteket, amelyekre ilyen engedélyt bocsátottak ki. A Bizottságot ezért fel kell hatalmazni az említett termékek tekintetében engedélyezési rendszerek bevezetésére.
(28)
Azon káros hatások megelőzése, illetve ellensúlyozása céljából, amelyek a közösségi piacot bizonyos mezőgazdasági termékek behozatala miatt érhetik, az ilyen termékek behozatalát - bizonyos feltételek teljesülése esetén - kiegészítő vám megfizetéséhez kell kötni.
(29)
A Bizottságot bizonyos feltételek mellett helyénvaló felhatalmazni arra, hogy a Szerződésnek megfelelően megkötött nemzetközi megállapodásokból vagy a Tanács egyéb jogi aktusaiból fakadó vámkontingenseket megnyissa és kezelje.
(30)
A vámrendszer lehetővé teszi valamennyi egyéb védintézkedés felszámolását a Közösség külső határain. A belső piaci és vámmechanizmus rendkívüli körülmények között elégtelennek bizonyulhat. Ilyen esetben, hogy a közösségi piac ne maradjon védtelen az esetlegesen kialakuló zavarokkal szemben, a Közösségnek képesnek kell lennie arra, hogy minden szükséges intézkedést haladéktalanul megtegyen. Az ilyen intézkedéseknek összhangban kell lenniük a Közösség nemzetközi kötelezettségvállalásaival.
(31)
Ahhoz, hogy az említett kereskedelmi szabályok megfelelően működjenek, rendelkezni kell az aktív vagy passzív feldolgozási eljárás alkalmazásának szabályozásáról, illetve - ha a piaci helyzet úgy kívánja - tilalmáról.
(32)
Annak érdekében, hogy továbbra is biztosított legyen a 2201/96/EK rendelet 16. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott, bizonyos feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélékben felhasznált cukorra vonatkozó export-visszatérítések jogalapja, a cukorágazat piacának közös szervezéséről szóló, 2006. február 20-i 318/2006/EK tanácsi rendelet (10) VII. mellékletében foglalt jegyzéket ki kell egészíteni az érintett termékek jegyzékével.
(33)
A 2001/112/EK és a 2001/113/EK irányelvet, valamint a 827/68/EGK, a 2200/96/EK, a 2201/96/EK, a 2826/2000/EK, az 1782/2003/EK és a 318/2006/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.
(34)
Mivel a mezőgazdasági termékek közös piacai folyamatosan fejlődnek, ezért a tagállamoknak és a Bizottságnak folyamatosan tájékoztatniuk kell egymást a vonatkozó fejleményekről.
(35)
A közös árakon alapuló egységes piac megfelelő működését veszélyeztetné a nemzeti támogatások nyújtása. Ezért az e rendelet hatálya alá tartozó termékekre általános szabályként a Szerződésnek az állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. Mindazonáltal Olaszországban és Spanyolországban - az e rendelet intézkedéseihez való alkalmazkodást elősegítendő - egyszeri állami támogatást kell előirányozni a paradicsomfeldolgozó ágazat számára.
(36)
Az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek következtében a tagállamok részéről felmerülő kiadásokat - a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 2005. június 21-i 1290/2005/EK tanácsi rendelettel (11) összhangban - a Közösség finanszírozza.
(37)
A gyümölcs- és zöldségfélékre vonatkozó rendszer bizonyos teljesítendő kötelezettségeket ír elő. E kötelezettségek teljesítésének garantálása érdekében ellenőrzésekre, a kötelezettségek nem teljesítése esetén pedig szankciók alkalmazására van szükség. Ezért a Bizottságra kell ruházni a megfelelő szabályok - beleértve a jogosulatlan kifizetések visszatérítését és a tagállamok jelentéstételi kötelezettségét érintő szabályokat is - bevezetésének hatáskörét. A gyümölcs- és zöldségágazat ellenőrökből álló különleges szervére nem lesz szükség az új rendszerben, ezért azt meg kell szüntetni.
(38)
A 2202/96/EK rendelet által létrehozott támogatási rendszert el kell törölni. Az említett rendelet így tárgytalanná válik, és ezért hatályon kívül kell helyezni.
(39)
Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (12) összhangban kell elfogadni.
(40)
Az egyszerűsítés érdekében a friss gyümölcs- és zöldségfélék, valamint a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélék különálló bizottságait meg kell szüntetni, és egyetlen olyan gyümölcs- és zöldségfélékkel foglalkozó bizottsággal kell helyettesíteni, amely a 2200/96/EK tanácsi rendelet alapján kerül felállításra.
(41)
A jelenlegi szabályozásról az e rendeletben előírt szabályozásra való átállás nehézségeket okozhat, amelyekkel nem foglalkozik ez a rendelet. E nehézségek kezelése végett a Bizottságnak módot kell adni átmeneti intézkedések elfogadására. Ezen túlmenően rendelkezni kell a 2200/96/EK rendelet szerint elismert termelői szervezetek és társulásaik folytatólagos elismeréséről, valamint az említett rendelet szerint jóváhagyott operatív programok esetleges folytatásáról, továbbá a 2200/96/EK rendelet szerint elismert termelői csoportokra és azok elismerési terveire vonatkozó hasonló rendelkezésekről.
(42)
Ez a rendelet általánosságban 2008. január 1-jétől alkalmazandó. Mindazonáltal a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékekre, valamint a citrusfélékre vonatkozó támogatási rendszereknek a gazdasági év közepén történő félbeszakítását elkerülendő, engedélyezni kell e támogatási rendszereknek a 2007/2008-as gazdasági év végéig tartó működését,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Hatály
Ez a rendelet a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében és a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékekre alkalmazandó különleges szabályokat állapít meg.
E rendelet III. és IV. címe azonban csak a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékek és/vagy a kizárólag feldolgozásra szánt termékek tekintetében alkalmazandó.
A 43. cikk a 0701 KN-kód alá tartozó, friss vagy hűtött burgonyára alkalmazandó.
II. CÍM
A TERMÉKEK OSZTÁLYOZÁSA
2. cikk
Forgalmazási minőség szabványok
(1) A fogyasztók részére frissen történő árusításra szánt, a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékeket kizárólag akkor lehet forgalmazni, ha azok épek, egészségesek és piacképes minőségűek, továbbá ha fel van tüntetve a származási ország.
(2) A Bizottság forgalmazási-minőség szabványok alkalmazásáról rendelkezhet a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében és a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt egy vagy több termék vonatkozásában.
(3) Ennek során a Bizottságnak figyelembe kell vennie az előírásokra vonatkozóan az Egyesült Nemzetek Szervezetének Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) által elfogadott ajánlásokat.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben említett forgalmazási minőség szabványok
a)
a forgalomba hozatal valamennyi szakaszában alkalmazandóak, a behozatalt és a kivitelt is beleértve, ha a Bizottság másképpen nem rendelkezik;
b)
megállapítása során figyelembe kell venni különösen az érintett termékek sajátosságait, a termékek zökkenőmentes forgalomba hozatalát lehetővé tévő feltételek biztosításának szükségességét, valamint a termékre vonatkozó kielégítő és átlátható tájékoztatással kapcsolatos fogyasztói igényt, különösen a termék származási országa, minőségi osztálya és - ahol indokolt - fajtája (vagy kereskedelmi típusa) vonatkozásában;
c)
különösen a minőségre, az osztályozásra, a méretre, a csomagolásra, a göngyölegre, a tárolásra, a szállításra, a kiszerelésre, a forgalmazásra és a jelölésrere vonatkozhatnak.
(5) Az elfogadott forgalmazási minőség szabványok hatálya alá tartozó termékekkel rendelkező személy kizárólag az említett forgalmazási előírásoknak megfelelő módon mutathatja be, ajánlhatja fel eladásra, illetve szállíthatja vagy értékesítheti a termékeket a Közösségen belül. Az áru birtokosa felelős a forgalmazási minőség szabványoknak való megfelelés biztosításáért.
(6) A Bizottság által a 42. cikkben foglaltaknak megfelelően esetlegesen elfogadott bármely különös rendelkezés sérelme nélkül a tagállamok kockázatelemzés alapján szelektív módon ellenőrzik, hogy a termékek megfelelnek-e az említett forgalmazási minőség szabványoknak. Ezeket az ellenőrzéseket a termőterületekről történő elszállítást megelőző szakaszra kell összpontosítani, amikor a termékeket csomagolják vagy rakodják. A harmadik országokból származó termékek esetében az ellenőrzéseket a szabad forgalomba bocsátást megelőzően kell elvégezni.
(7) Az új forgalmazási minőség szabványok elfogadásáig a 2200/96/EK és a 2201/96/EK rendelet alapján megfogalmazott forgalmazási minőség szabványokat továbbra is alkalmazni kell.
III. CÍM
TERMELŐI SZERVEZETEK
I. FEJEZET
Követelmények és elismerés
3. cikk
Követelmények
(1) E rendelet alkalmazásában a termelői szervezet bármely jogi személy, vagy egy jogi személy egyértelműen meghatározott része, amely teljesíti az alábbi követelményeket:
a)
az 1782/2003/EK rendelet 2. cikkének a) pontja értelmében jött létre olyan mezőgazdasági termelők kezdeményezésére, akik a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt egy vagy több terméket és/vagy kizárólag feldolgozásra szánt termékeket termesztenek;
b)
célja a környezetbarát termesztési gyakorlatok, termesztési technológiák és hulladékkezelési módszerek használata, különös tekintettel a vízminőség-, a talaj- és a tájvédelemre, valamint a biodiverzitás megőrzésére vagy ösztönzésére;
c)
a következők közül egyet vagy többet tűz ki célul:
i.
a termelés megtervezésének és a kereslethez való hozzáigazításának biztosítása, különösen a minőség és a mennyiség tekintetében;
ii.
a kínálati oldal koncentrációja és a tagok által előállított termékek forgalomba hozatala;
iii.
a termelési költségek optimalizálása és a termelői árak stabilizálása;
d)
alapszabálya rendelkezik a (2) bekezdésben meghatározott különös követelményekről; és
e)
az érintett tagállam a 4. cikknek megfelelően elismerte.
(2) A termelői szervezet alapszabálya különösen a következőket követeli meg tagjaitól:
a)
a termelői szervezet által elfogadott szabályok alkalmazása a termelési jelentéstétellel, a termeléssel, a forgalmazással és a környezetvédelemmel kapcsolatban;
b)
az (1) bekezdés a) pontjában említett bármely terméket termelő adott gazdaság termelése tekintetében csak egyetlen termelői szervezethez való tartozás;
c)
az érintett teljes termésüknek a termelői szervezeten keresztül történő forgalmazása,
d)
a termelői szervezet által statisztikai célokra igényelt adatok biztosítása, különösen a termőterületet, a betakarított mennyiségeket, a hozamokat és a közvetlen eladásokat illetően;
e)
az alapszabálya által kikötött pénzügyi hozzájárulások befizetése a 8. cikkben előírt működési alap létrehozására és feltöltésére.
(3) A (2) bekezdés c) pontja ellenére - amennyiben a termelői szervezet engedélyezi és amennyiben ez összhangban áll a termelői szervezet által meghatározott feltételekkel - a termelő tagok:
a)
termésük és/vagy termékeik rögzített százalékánál - mely százalékot a tagállamok rögzítik legalább 10 %-os szinten - többet nem értékesíthetnek közvetlenül a gazdaságukban és/vagy azon kívül a fogyasztók személyes szükségleteinek kielégítésére;
b)
a szervezetük által forgalmazható termelési mennyiséghez képest csekély jelentőségű termékmennyiségeket értékesíthetnek, akár saját maguk, akár a saját termelői szervezetük által kijelölt másik termelői szervezeten keresztül;
c)
akár saját maguk, akár a saját termelői szervezetük által kijelölt másik termelői szervezeten keresztül olyan termékeket értékesíthetnek, amelyek tulajdonságaik révén rendszerint nem tartoznak az érintett termelői szervezet kereskedelmi tevékenységébe.
(4) A termelői szervezet társulási szabályzata az alábbiakról is rendelkezik:
a)
a (2) bekezdésben említett szabályok meghatározására, elfogadására és módosítására szolgáló eljárások;
b)
a termelői szervezet finanszírozásához szükséges pénzügyi hozzájárulások kiszabása a tagokra;
c)
olyan szabályok, amelyek a termelő tagok számára demokratikus módon lehetővé teszik a termelői szervezet tevékenységének és döntéseinek demokratikus módon történő, alapos vizsgálatát;
d)
az alapszabályban meghatározott kötelezettségek megszegéséért - különösen a pénzügyi hozzájárulások be nem fizetéséért - vagy a termelői szervezet által megállapított szabályok megsértéséért kirótt szankciók;
e)
az új tagok belépésére - különösen a minimális tagsági időtartamra - vonatkozó szabályok;
f)
a szervezet működéséhez szükséges számviteli és költségvetési szabályok.
(5) A termelői szervezetekre úgy kell tekinteni, mint amelyek tagjaik nevében és megbízásából járnak el gazdasági ügyekben.
4. cikk
Elismerés
(1) A tagállamok a 3. cikk (1) bekezdése értelmében elismerik az ilyen elismerést kérő termelői szervezeteket, feltéve hogy:
a)
megfelelnek a 3. cikkben meghatározott követelményeknek, és ezt megfelelőképpen bizonyítani is tudják;
b)
tagjaik száma, valamint értékesíthető termékeik mennyisége vagy értéke elér egy, a tagállamok által meghatározandó alsó határt, és ezt megfelelőképpen bizonyítani is tudják;
c)
elegendő bizonyítékot szolgáltatnak arra vonatkozóan, hogy megfelelően végzik tevékenységüket a ráfordított idő, valamint a hatékonyság és a kínálat koncentrációja tekintetében, mely célból a tagállamok eldönthetik, hogy a 3. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett termékek vagy termékcsoportok közül melyek tartozzanak a termelői szervezet kereskedelmi tevékenységébe;
d)
hatékonyan lehetővé teszik tagjaik számára a technikai segítségnyújtás elérését a környezetbarát termesztési eljárások használatában;
e)
szükség esetén hatékonyan biztosítják tagjaik terméséhez a begyűjtés, tárolás, csomagolás és forgalmazás technikai eszközeit;
f)
biztosítják tevékenységeik megfelelő kereskedelmi és számviteli irányítását; és
g)
egy adott piacon csak akkor kerülhetnek gazdasági erőfölénybe, ha az a Szerződés 33. cikkében megfogalmazott célkitűzések eléréséhez szükséges.
(2) A tagállamok:
a)
a kérelem és valamennyi vonatkozó bizonyíték beadásától számított három hónapon belül határoznak a termelői szervezet elismeréséről;
b)
rendszeres időközönként ellenőrzik, hogy a termelői szervezetek betartják-e az e címben foglaltakat, e rendelet rendelkezéseinek be nem tartása vagy az azokat érintő szabálytalanságok esetén alkalmazzák az ezekre a szervezetekre vonatkozó szankciókat, és - amennyiben szükséges - döntenek az elismerés visszavonásáról;
c)
évente egyszer értesítik a Bizottságot minden olyan döntésről, amely az elismerés megadásáról, megtagadásáról vagy visszavonásáról szól.
5. cikk
Termelői szervezetek társulásai
A termelői szervezetek társulásai elismert termelői szervezetek kezdeményezésére jönnek létre, és azok a termelői szervezetek bármely tevékenységét elvégezhetik. E célból a tagállamok - ha erre felkérést kapnak - elismerhetik a termelői szervezetek társulásait, amennyiben:
a)
a tagállam úgy véli, hogy a társulás képes az említett tevékenységek hatékony elvégzésére; és
b)
a társulás egy adott piacon nincs gazdasági erőfölényben, kivéve ha a Szerződés 33. cikkében megfogalmazott célkitűzések elérése ezt szükségessé teszi.
A 3. cikk (5) bekezdését értelemszerűen, a termelői szervezetek társulásainak tevékenységeire is alkalmazni kell.
6. cikk
A tevékenységek kiszervezése
A tagállamok engedélyezhetik, hogy elismert termelői szervezetek vagy elismert termelői szervezetek társulásai kiszervezhessék tevékenységeiket - többek között leányvállalatokhoz -, feltéve hogy elegendő bizonyítékot szolgáltatnak a tagállam részére arra vonatkozóan, hogy ez a kiszervezés az érintett termelői szervezet vagy a termelői szervezetek érintett társulása célkitűzései megvalósításának megfelelő módját jelenti.
7. cikk
Termelői csoportok
(1) E rendelet alkalmazásában a termelői csoport bármely olyan jogi személy vagy egy jogi személy egyértelműen meghatározott olyan része, amely - termelői szervezetként történő elismerés céljával - az 1782/2003/EK rendelet 2. cikkének a) pontja értelmében jött létre olyan mezőgazdasági termelők kezdeményezésére, akik a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt egy vagy több terméket és/vagy kizárólag feldolgozásra szánt termékeket termesztenek.
Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén vagy ezen időpontot követően csatlakozott tagállamok, a Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésében említett legkülső régiók, illetve az 1405/2006/EK rendelet (13) 1. cikkének (2) bekezdésében említett kisebb égei-tengeri szigetek termelői csoportjai számára átmeneti időszak engedélyezhető, amely alatt teljesíteni kell a 4. cikkben meghatározott, az elismeréshez szükséges feltételeket.
Az elismerés megszerzése céljából az említett termelői csoportok benyújtanak egy ütemezett elismerési tervet az érintett tagállam részére, amely terv elfogadásakor megkezdődik a második albekezdésben említett átmeneti időszak, és megtörténik az előzetes elismerés. Az átmeneti időszak nem lehet hosszabb öt évnél.
(2) Az elismerési terv elfogadását megelőzően a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot szándékaikról és azok várható pénzügyi vonatkozásairól.
(3) Az átmeneti időszak alatt a tagállamok a termelői csoportok részére biztosíthatják az alábbiakat:
a)
támogatás létrejöttük ösztönzésére és adminisztratív működésük elősegítésére;
b)
támogatás, közvetlenül vagy hitelintézeteken keresztül egyaránt, azon beruházások részleges fedezésére, amelyek az elismerés megszerzéséhez szükségesek, és az (1) bekezdés harmadik albekezdésében említett elismerési tervben bemutatásra kerültek.
(4) A (3) bekezdésben említett támogatást a Közösség visszatéríti a 42. cikk b) pontjának ii. alpontja alapján elfogadott szabályoknak megfelelően.
(5) A (3) bekezdés a) pontjában említett támogatás minden egyes termelői csoport tekintetében annak értékesített termelése alapján kerül meghatározásra, valamint az első, második, harmadik, negyedik és ötödik évben:
a)
az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén vagy ezen időpontot követően csatlakozott tagállamokban a termelői csoportok esetében az értékesített termelés értéke 10 %, 10 %, 8 %, 6 % és 4 %-ának felel meg; valamint
b)
a Szerződés 299. cikkének (2) bekezdésében említett legkülső régiókban, illetve az 1405/2006/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett kisebb égei-tengeri szigeteken a termelői csoportok esetében az értékesített termelés értéke 5 %, 5 %, 4 %, 3 % és 2 %-ának felel meg.
A küszöbértékeket meghaladó értékű forgalmazott termelés tekintetében csökkenteni lehet ezeket az értékeket. A termelői csoportok számára egy adott évben fizethető támogatásra felső határ alkalmazható.
II. FEJEZET
Működési alapok és operatív programok
8. cikk
Működési alapok
(1) A termelői szervezetek működési alapot hozhatnak létre. Az alapot a következőkből finanszírozzák:
a)
a tagok vagy magának a termelői szervezetnek a pénzügyi hozzájárulása;
b)
a termelői szervezeteknek nyújtható közösségi pénzügyi támogatás.
(2) A működési alapokat kizárólag a tagállamok által a 13. cikkel összhangban jóváhagyott operatív programok finanszírozására szabad felhasználni.
9. cikk
Operatív programok
(1) Az operatív programok a 3. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett, vagy az alábbiakban felsorolt célkitűzések közül kettőnek vagy többnek a megvalósítására irányulnak:
a)
a termelés megtervezése;
b)
a termékek minőségének javítása;
c)
a termékek kereskedelmi értékének növelése;
d)
a friss vagy a feldolgozott termékek promóciója;
e)
környezetvédelmi intézkedések és a környezetet kímélő termelési módszerek, a biogazdálkodást is beleértve;
f)
válságmegelőzés és -kezelés.
(2) A válságmegelőzés és -kezelés a gyümölcs- és zöldségpiacok válságainak elkerülésével és kezelésével kapcsolatos, és ebben az összefüggésben a következőkre terjed ki:
a)
a piacról történő árukivonás;
b)
zöld szüret vagy a gyümölcs- és zöldségfélék be nem takarítása;
c)
promóció és kommunikáció;
d)
képzési intézkedések;
e)
betakarítási biztosítás;
f)
a kölcsönös alapok létrehozásával kapcsolatos adminisztratív költségek támogatása.
A válságmegelőzési és -kezelési intézkedések - beleértve bárminemű tőke- és kamat-visszatérítést, a harmadik albekezdésben említetteknek megfelelően - az operatív program keretében felmerülő kiadások legfeljebb egyharmadát tehetik ki.
A válságmegelőzési és -kezelési intézkedések finanszírozása érdekében a termelői szervezetek piaci feltételekkel kölcsönt vehetnek fel. Ebben az esetben a tőke és a kölcsön után járó kamatok visszafizetése az operatív program részét képezheti, és az így jogosult lehet a 10. cikk szerinti közösségi pénzügyi támogatásra. A válságmegelőzés és -kezelés keretében tett bármely konkrét intézkedés az ilyen kölcsönökből vagy közvetlenül finanszírozható, de egyszerre mindkét módon nem.
(3) A tagállamok előírják, hogy:
a)
az operatív programoknak tartalmazniuk kell két vagy több környezetvédelmi intézkedést; vagy
b)
az operatív programok kiadásainak legalább 10 %-át környezetvédelmi intézkedésekre kell fordítani.
A környezetvédelmi intézkedések tiszteletben tartják az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból (EMVA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK tanácsi rendelet (14) 39. cikke (3) bekezdésének első albekezdésében foglalt, az agrár-környezetvédelmi kifizetésekre vonatkozó követelményeket.
Amennyiben egy termelői szervezet termelő tagjainak legalább 80 %-a az említett rendelkezés szerinti egy vagy több azonos agrár-környezetvédelmi kötelezettségvállalást tett, e kötelezettségvállalások mindegyike az első albekezdés a) pontjában említett környezetvédelmi intézkedésnek számít.
Az első albekezdésben említett környezetvédelmi intézkedések támogatása fedezi az intézkedésből származó többletköltségeket és bevételkiesést.
(4) A (3) bekezdést Bulgáriában és Romániában csak 2011. január 1-jétől kell alkalmazni.
(5) A környezeti terhelést növelő beruházások csak olyan esetekben engedélyezhetők, amikor hatékony védintézkedések óvják a környezetet az ilyen terheléssel szemben.
10. cikk
Közösségi pénzügyi támogatás
(1) A közösségi pénzügyi támogatás megegyezik a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett pénzügyi hozzájárulások ténylegesen befizetett összegével, de legfeljebb a felmerült tényleges kiadások 50 %-áig terjedhet.
(2) A közösségi pénzügyi támogatás maximális mértéke az egyes termelői szervezetek által értékesített termelés értékének 4,1 %-a.
Ez a százalékarány mindazonáltal a forgalomba hozott termék értékének 4,6 %-ára növelhető, amennyiben a forgalomba hozott termék értékének 4,1 %-át meghaladó összeget csak válságmegelőzési és -kezelési intézkedések céljaira használják fel.
(3) A termelői szervezet kérésére egy operatív program vagy az operatív program egy része tekintetében - az (1) bekezdésben előírt százalékarány 60 %, amennyiben a szóban forgó program az alábbi feltételek legalább egyikét teljesíti:
a)
azt különböző tagállamokban, több államot érintő rendszerekben együttműködő, több közösségi termelői szervezet nyújtja be;
b)
azt akár egy vagy több, szakmaközi alapon működő rendszerbe bekapcsolódott termelői szervezet nyújtja be;
c)
az kizárólag a mezőgazdasági termékek ökológiai termeléséről, valamint a mezőgazdasági termékeken és élelmiszereken erre utaló jelölésekről szóló, 1991. június 24-i 2092/91/EGK tanácsi rendelet (15) hatálya alá tartozó biotermékek termelésére vonatkozó egyedi támogatást érinti;
d)
azt az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén vagy azt követően csatlakozott valamely tagállam termelői szervezete nyújtja be a legkésőbb 2013 végéig futó intézkedésekre;
e)
az egy olyan elismert termelői szervezet első benyújtandó operatív programja vagy első benyújtandó operatív programjának része, amely egy másik elismert termelői szervezettel egyesült;
f)
az a termelői szervezetek egy elismert társulásának első benyújtandó operatív programja vagy első benyújtandó operatív programjának része;
g)
olyan tagállamok termelői szervezetei nyújtják be, amelyekben a termelői szervezetek a gyümölcs- és zöldségtermés kevesebb mint 20 %-át forgalmazzák;
h)
azt a Közösség egyik legkülső régiójának termelői szervezete nyújtja be;
i)
az kizárólag az oktatási intézményekben tanuló gyermekek gyümölcs- és zöldségfogyasztásának előmozdítását célzó intézkedések egyedi támogatást érinti.
(4) Az (1) bekezdésben előírt százalékarány 100 % a gyümölcs- és zöldségfélék piacról történő kivonása esetében, amely nem haladhatja meg az egyes termelői szervezetek által értékesített termelés mennyiségének 5 %-át, és amellyel az alábbiak szerint rendelkeznek:
a)
ingyenes szétosztás a tagállamok által elismerten működő jótékonysági szervezetek és alapítványok körében a tevékenységük során történő felhasználásra olyan személyek megsegítésére, akiknek a közsegélyezéshez való jogát a nemzeti jog elismeri, különösen azért, mert a létszükségletek terén hiányt szenvednek;
b)
ingyenes szétosztás a tagállamok által kijelölt olyan büntetés-végrehajtási intézmények, iskolák, közoktatási intézmények és gyermeküdültetési táborok, valamint kórházak és idősotthonok körében, amelyek minden szükséges lépést megtesznek annak biztosítására, hogy az így szétosztott árumennyiségek csak az ilyen létesítmények által szokásosan vásárolt mennyiségek kiegészítését képezzék.
11. cikk
Nemzeti pénzügyi támogatás
(1) A tagállamok olyan régióiban, ahol a termelők szervezettségének foka különösen alacsony, a Bizottság - kellően indokolt kérésre - engedélyezheti a tagállamoknak, hogy a termelői szervezetek számára a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett pénzügyi hozzájárulás legfeljebb 80 %-át kitevő nemzeti pénzügyi támogatást fizessenek. Ez a támogatás a működési alapot egészíti ki.
A tagállamok olyan régiói számára, amelyekben a termelői szervezetek a gyümölcs- és zöldségtermelés mennyiségének kevesebb mint 15 %-át értékesítik, és amelyekben a gyümölcs- és zöldségtermelés részesedése a teljes mezőgazdasági termelésből legalább 15 %, az első albekezdésben említett támogatást a Közösség az érintett tagállam kérésére megtérítheti.
(2) A Szerződés 87., 88. és 89. cikke nem alkalmazandó az (1) bekezdés szerint engedélyezett nemzeti pénzügyi támogatásra.
12. cikk
Az operatív programokra vonatkozó nemzeti keret és nemzeti stratégia
(1) A tagállamok nemzeti keretet állítanak fel a 9. cikk (3) bekezdésében említett intézkedésekkel kapcsolatos általános feltételek meghatározása érdekében. Ez a keret különösen arról rendelkezik, hogy ezen intézkedéseknek teljesíteniük kell az 1698/2005/EK rendelet megfelelő követelményeit, a kiegészítő jelleggel, összhangggal és megfeleléssel kapcsolatos, az e rendelet 5. cikkében foglalt követelményeket is beleértve.
A tagállamok benyújtják a Bizottságnak az általuk javasolt keretet, és a Bizottság három hónapon belül módosításokat írhat elő, amennyiben úgy véli, hogy a javaslat nem teszi lehetővé a Szerződés 174. cikkében, valamint a Hatodik Közösségi Környezetvédelmi Cselekvési Programban (16) rögzített célkitűzések elérését. Az egyéni gazdaságokat érintő operatív programok által támogatott beruházásoknak is tiszteletben kell tartaniuk a szóban forgó célkitűzéseket.
(2) A tagállamok létrehozzák a gyümölcs- és zöldségpiachoz kapcsolódó fenntartható operatív programokra vonatkozó nemzeti stratégiájukat. Egy ilyen stratégia a következőkről rendelkezik:
a)
helyzetelemzés az erős és a gyenge pontok kiemelésével, valamint a fejlesztési lehetőségek elemzése;
b)
a választott prioritások indoklása;
c)
az operatív programok célkitűzései és az eszközök, valamint a teljesítménymutatók;
d)
az operatív programok értékelése;
e)
a termelői szervezetek jelentéstételi kötelezettségei.
A nemzeti stratégia az (1) bekezdésben említett nemzeti keretet is magában foglalja.
(3) Az (1) és (2) bekezdés nem alkalmazható az elismert termelői szervezetekkel nem rendelkező tagállamokra.
13. cikk
Az operatív programok jóváhagyása
(1) Az operatív programok tervezetét az illetékes nemzeti hatóságokhoz kell benyújtani, amelyek e fejezet rendelkezéseivel összhangban vagy jóváhagyják, vagy elutasítják azt, vagy kérik annak módosítását.
(2) A termelői szervezetek minden egyes évre vonatkozóan közlik a tagállammal a működési alap becsült összegét, és arra vonatkozóan megfelelő indoklást nyújtanak be a működésiprogram-becslések, a tárgyév és - lehetőség szerint - a korábbi évek kiadásai, valamint - amennyiben szükséges - a következő év termelésének becsült mennyiségei alapján.
(3) A tagállam értesíti a termelői szervezetet vagy a termelői szervezetek társulását a közösségi pénzügyi támogatásnak a 10. cikkben meghatározott korlátokkal összhangban megbecsült összegéről.
(4) A közösségi pénzügyi támogatások kifizetése az operatív program terveihez kapcsolódó kiadások alapján történik. Ugyanezen tervekre - kaució vagy biztosíték letétbe helyezése esetén - előleg fizethető.
(5) A termelői szervezet - a szükséges igazoló dokumentumok kíséretében - értesíti a tagállamot az előző évi kiadásainak végeleges összegéről, hogy megkaphassa a közösségi pénzügyi támogatás fennmaradó összegét.
(6) Az operatív programok végrehajtása, valamint egyrészről a termelők és termelői szervezetek, másrészről a közösségi alapok általi finanszírozása legalább hároméves és legfeljebb ötéves időtartamban történik.
III. FEJEZET
A szabályok kiterjesztése egy adott gazdasági térség termelőire
14. cikk
A szabályok kiterjesztése
(1) Olyan esetekben, amikor valamely adott gazdasági térségben működő termelői szervezetet egy adott termék tekintetében, az adott térség termelése és termelői vonatkozásában reprezentatívnak tekintenek, az érintett tagállam a termelői szervezet kérésére kötelezővé teheti az alábbi szabályokat az adott gazdasági térségben letelepedett, de a termelői szervezethez nem tartozó termelők számára:
a)
a 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett szabályok;
b)
a 9. cikk (2) bekezdésének c) pontjában említett intézkedések végrehajtásához szükséges szabályok.
Az első albekezdés alkalmazásának feltétele, hogy a szabályok:
a)
legalább egy gazdasági év óta hatályban vannak;
b)
az I. melléklet teljes listájában szerepelnek;
c)
nem több mint három gazdasági évre kerülnek kötelező jelleggel bevezetésre.
Mindazonáltal a második albekezdés a) pontjában említett feltételt nem kell alkalmazni, ha az érintett szabályok azok, amelyek az I. melléklet 1., 3. és 5. pontjában kerültek felsorolásra. Ebben az esetben a szabályok kiterjesztése legfeljebb egy gazdasági évre alkalmazható.
(2) E fejezet alkalmazásában a „gazdasági térség” csatlakozó vagy szomszédos termelési régiókból álló olyan földrajzi zónát jelent, amelyekben a termelési és piaci értékesítési körülmények azonosak.
A tagállamok értesítik a Bizottságot a gazdasági térségek listájáról.
A értesítéstől számított egy hónapon belül a Bizottság jóváhagyja a listát, vagy az érintett tagállammal folytatott konzultációt követően meghatározza az utóbbi által a listán elvégzendő módosításokat. A Bizottság a jóváhagyott listát az általa megfelelőnek ítélt módon közzéteszi.
(3) Egy termelői szervezet akkor minősül az (1) bekezdés értelmében vett reprezentatív termelői szervezetnek, amennyiben a működési területéül szolgáló gazdasági térség termelőinek legalább 50 %-a a tagjai közé tartozik, és a terület termésmennyiségének legalább 60 %-át lefedi. Az (5) bekezdés sérelme nélkül, e százalékarányok kiszámításakor nem kell figyelembe venni a 2092/91/EGK rendelet hatálya alá tartozó biotermelőket és biotermelést.
(4) Az adott gazdasági térség összes termelőjére kötelezően vonatkozó szabályok:
a)
az érintett tagállamban vagy a Közösségben nem okozhatnak semmilyen kárt más termelőknek;
b)
a 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett, a termelési jelentéstétellel kapcsolatos szabályok kivételével nem érvényesek azokra a termékekre, amelyeket feldolgozás céljából szállítanak a gazdasági év kezdete előtt aláírt szerződés alapján, kivéve ha kifejezetten vonatkoznak rájuk;
c)
nem lehetnek összeegyeztethetetlenek a hatályban lévő közösségi és nemzeti szabályokkal.
(5) A szabályok nem tehetők kötelezővé a 2092/91/EGK rendelet hatálya alá tartozó biotermékeket termelők számára, kivéve ha a gazdasági térségben, amelyben a termelői szervezet működik, az érintett termelők legalább 50 %-a beleegyezett az intézkedésbe, és a termelői szervezet a szóban forgó terület ilyen jellegű termelésének legalább 60 %-át lefedi.
15. cikk
Értesítés
A tagállamok haladéktalanul értesítik a Bizottságot azokról a szabályokról, amelyeket a 14. cikk (1) bekezdésének megfelelően az egyes gazdasági térségekben az összes termelő részére kötelezővé tettek. A Bizottság ezeket a szabályokat az általa megfelelőnek ítélt módon közzéteszi.
16. cikk
Hatályon kívül helyezés
A Bizottság dönt arról, hogy egy tagállamnak hatályon kívül kell-e helyeznie a szabályoknak a 14. cikk (1) bekezdése szerinti kiterjesztéséről hozott döntését:
a)
amennyiben úgy találja, hogy a szóban forgó, más termelőkre történő kiterjesztés kizárja a versenyt a belső piac jelentős részén, vagy veszélyezteti a szabad kereskedelmet, vagy a Szerződés 33. cikkének célkitűzései veszélybe kerülnek;
b)
amennyiben úgy találja, hogy a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése vonatkozik az egyéb termelőkre kiterjesztett szabályokra. A Bizottság e szabályokra vonatkozó döntését csak a szóban forgó megállapítás időpontjától kell alkalmazni;
c)
amennyiben ellenőrzéseket követően úgy találja, hogy az e fejezetben foglaltakat nem tartották be.
17. cikk
Nem tag termelők pénzügyi hozzájárulásai
A 14. cikk (1) bekezdésének alkalmazása esetén az érintett tagállam - a bemutatott bizonyíték alapos vizsgálatát követően - úgy dönthet, hogy a tagsági viszonnyal nem rendelkező termelők kötelesek befizetni a termelői szervezetnek a tagok által fizetett pénzügyi hozzájárulás egy részét, amennyiben a pénzügyi hozzájárulás az alábbi költségek fedezésére szolgál:
a)
a 14. cikk (1) bekezdésében említett szabályok alkalmazásából származó adminisztratív költségek;
b)
a szervezet vagy társulás által vállalt és a térség valamennyi termelője számára hasznos kutatások, piaci tanulmányok és eladásösztönzési tevékenységek költségei.
18. cikk
A szabályok kiterjesztése termelői szervezetek társulásaira
E fejezet alkalmazásában a termelői szervezetekre történő bármely hivatkozást úgy kell tekinteni, mint amely a termelői szervezetek elismert társulásaira is vonatkozik.
IV. FEJEZET
Jelentés
19. cikk
Jelentés
A Bizottság legkésőbb 2013. december 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz e címnek a termelői szervezetek, a működési alapok és az operatív programok tekintetében történő végrehajtásáról.
IV. CÍM
SZAKMAKÖZI SZERVEZETEK ÉS MEGÁLLAPODÁSOK
I. FEJEZET
Követelmények és elismerés
20. cikk
Követelmények
E rendelet alkalmazásában a „szakmaközi szervezetek” olyan jogi személyek,
a)
amelyek a 2200/96/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésében felsorolt termékek előállításával és/vagy kereskedelmével és/vagy feldolgozásával összefüggő gazdasági tevékenységek képviselőiből állnak;
b)
amelyeket az ezeket alkotó szervezetek, illetve társulások összességének, illetve egy részének kezdeményezésére hoztak létre;
c)
amelyek a Közösség egy vagy több régiójában az alább felsorolt tevékenységek közül kettőt vagy annál többet folytatnak, a fogyasztók érdekeinek figyelembevételével:
i.
a termelés és a piac ismeretének és átláthatóságának növelése;
ii.
a gyümölcs- és zöldségfélék piacrabocsátási módja jobb koordinálásának elősegítése, különösen kutatási és piaci tanulmányok révén;
iii.
a közösségi szabályoknak megfelelő, szabványos szerződési formák kidolgozása;
iv.
a termesztett gyümölcs- és zöldségfélékben rejlő lehetőségek teljesebb körű kiaknázása;
v.
azon információk biztosítása és kutatások elvégzése, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a termelés a piaci igényeknek, valamint a fogyasztói ízlésnek és elvárásoknak megfelelőbb termékekhez igazodjon, különös tekintettel a termékminőségre és a környezetvédelemre;
vi.
a növényvédő szerek és egyéb adalékok használatának csökkentését célzó lehetőségek felkutatása, a termékek minőségének biztosítása, valamint a talaj- és vízminőség megőrzése;
vii.
a termékminőség javítását célzó eljárások és eszközök kifejlesztése;
viii.
a biogazdálkodásban, valamint az eredetmegjelölésekben, a minőséget igazoló címkékben és a földrajzi árujelzőkben rejlő lehetőségek hasznosítása és azok oltalma;
ix.
az integrált termesztés vagy egyéb környezetbarát termesztési módszerek elősegítése;
x.
az I. melléklet 2. és 3. pontjában említett termesztési és forgalombahozatali szabályok vonatkozásában olyan szabályok meghatározása, amelyek szigorúbbak, mint a közösségi vagy nemzeti szabályok;
d)
amelyeket az érintett tagállam a 21. cikkel összhangban elismert.
21. cikk
Elismerés
(1) Amennyiben a tagállam struktúrái ezt biztosítják, a tagállamok szakmaközi szervezetként ismerhetnek el minden olyan, a területükön alapított szervezetet, amely megfelelő kérvényt nyújt be, azzal a feltétellel, hogy:
a)
az érintett tagállam egy vagy több régiójában fejtik ki tevékenységüket;
b)
a gyümölcs- és zöldségfélék, valamint a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélékből készült termékek előállításának és/vagy kereskedelmének és/vagy feldolgozásának jelentős arányát képviselik a szóban forgó régióban vagy régiókban, és - egynél több régió esetén - mindegyik régióban igazolni tudják a reprezentativitás minimális szintjét az általuk összefogott ágazatok mindegyikében;
c)
a 20. cikk c) pontjában említett tevékenységek közül kettőt vagy annál többet folytatnak;
d)
saját maguk nem vesznek részt a gyümölcs- és zöldségfélék, vagy a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélékből készített termékek előállításában, feldolgozásában vagy forgalmazásában;
e)
nem vesznek részt a 22. cikk (4) bekezdésében említett megállapodások, döntések vagy összehangolt magatartások egyikében sem.
(2) Az elismerést megelőzően a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az elismerésüket kérvényező szakmaközi szervezetekről, megadva a reprezentativitásuk mértékére és különböző tevékenységi körükre vonatkozó minden lényeges tájékoztatást, a kiértékeléshez szükséges minden egyéb információval együtt.
A Bizottság az értesítést követő két hónapon belül kifogást emelhet az elismerést illetően.
(3) A tagállamok:
a)
a kérvénynek az összes vonatkozó igazoló dokumentummal együtt történő benyújtásától számított három hónapon belül döntenek arról, hogy megadják-e az elismerést;
b)
rendszeres időközönként ellenőrzik, hogy a szakmaközi szervezetek betartják-e az elismeréshez szükséges feltételeket; azok be nem tartása vagy e rendelet előírásait érintő szabálytalanságok esetén szankciókat vetnek ki az érintett szervezetekre, és - amennyiben szükséges - döntenek az elismerés visszavonásáról;
c)
visszavonják az elismerést, amennyiben:
i.
az elismerés tekintetében az ebben a fejezetben meghatározott követelmények már nem teljesülnek;
ii.
a szakmaközi szervezet részt vesz bármely, a 22. cikk (3) bekezdésében említett megállapodásban, döntésben vagy összehangolt magatartásban, bármely egyéb - a nemzeti törvényből következő - szankció sérelme nélkül;
iii.
a szakmaközi szervezet elmulaszt eleget tenni a 22. cikk (2) bekezdésében említett értesítési kötelezettségnek;
d)
két hónapon belül értesítik a Bizottságot a valamely szervezetnek megítélt, attól megtagadott vagy visszavont elismerésről.
(4) A tagállamoknak a szakmaközi szervezetek tevékenységét illető, a Bizottság felé történő jelentési kötelezettségének feltételeire és gyakoriságára vonatkozó szabályokat a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell meghatározni.
A Bizottság az ellenőrzések eredményei alapján felkérheti a tagállamot az elismerés visszavonására.
(5) E rendelet többi rendelkezésének megfelelően az elismerés a 20. cikk c) pontjában felsorolt tevékenységek végzésének engedélyezését jelenti.
(6) A Bizottság - az általa megfelelőnek ítélt módon - közzéteszi az elismert szakmaközi szervezetek jegyzékét, feltüntetve tevékenységeik gazdasági szféráját vagy területét, és a 23. cikk értelmében végzett tevékenységeket. Az elismerés visszavonása szintén közzétételre kerül.
II. FEJEZET
Versenyszabályok
22. cikk
Versenyszabályok alkalmazása
(1) Az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról szóló, 2006. július 24-i 1184/2006/EK tanácsi rendelet (17) 1. cikke ellenére a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni az elismert szakmaközi szervezetek azon megállapodásaira, döntéseire és összehangolt magatartásaira, amelyek az e rendelet 20. cikkének c) pontjában említett tevékenységek végzésének célját szolgálják.
(2) Az (1) bekezdést csak akkor kell alkalmazni, ha:
a)
a megállapodásokról, döntésekről, illetve összehangolt magatartásokról értesítették a Bizottságot;
b)
az összes kért információ kézhezvételét követő két hónapon belül a Bizottság nem állapította meg, hogy a megállapodások, döntések és összehangolt magatartások összeegyeztethetetlenek a közösségi szabályokkal.
(3) A megállapodások, döntések és összehangolt magatartások a (2) bekezdés b) pontjában említett időszak lejártáig nem léptethetők hatályba.
(4) A következő megállapodásokat, döntéseket és összehangolt magatartásokat kell minden esetben a közösségi szabályokkal összeegyeztethetetlennek minősíteni:
a)
azon megállapodások, döntések és összehangolt magatartások, amelyek a Közösségen belül a piacok bármilyen formában történő felosztásához vezethetnek;
b)
azon megállapodások, döntések és összehangolt magatartások, amelyek befolyásolhatják a piacszervezés zavartalan működését;
c)
azon megállapodások, döntések és összehangolt magatartások, amelyek a verseny olyan torzulásait okozhatják, amelyek nem feltétlenül szükségesek a szakmaközi szervezet tevékenysége révén követett közös agrárpolitikai célok eléréséhez;
d)
azon megállapodások, döntések és összehangolt magatartások, amelyek maguk után vonják az árak rögzítését, a szakmaközi szervezetek egyedi közösségi szabályok alkalmazásában folytatott tevékenységeinek sérelme nélkül;
e)
azon megállapodások, döntések és összehangolt magatartások, amelyek megkülönböztetést teremthetnek vagy megszüntethetik a versenyt a szóban forgó termékek jelentős részére vonatkozóan.
(5) Amennyiben a (2) bekezdés b) pontjában említett két hónapos időtartam lejártát követően a Bizottság azt állapítja meg, hogy az (1) bekezdés alkalmazására vonatkozó feltételek nem teljesültek, akkor határozatot hoz, amelyben kijelenti, hogy a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését kell alkalmazni a szóban forgó megállapodásokra, döntésekre vagy összehangolt magatartásokra.
Ezt a bizottsági határozatot nem kell alkalmazni az érintett szakmaközi szervezet értesítésének időpontját megelőzően, kivéve ha a szóban forgó szakmaközi szervezet helytelen tájékoztatást adott vagy visszaélt az (1) bekezdésben biztosított mentességgel.
(6) Több évre szóló megállapodások esetében az első évben tett előzetes értesítés érvényes a megállapodás következő éveire. Mindemellett ebben az esetben a Bizottság saját kezdeményezésére vagy egy tagállam kérésére bármikor összeférhetetlenséget állapíthat meg.
III. FEJEZET
A szabályok kiterjesztése
23. cikk
A szabályok kiterjesztése
(1) Az olyan esetekben, amikor egy tagállam adott régiójában vagy régióiban működő valamely szakmaközi szervezet egy adott termék előállításának, kereskedelmének vagy feldolgozásának tekintetében reprezentatívnak tekintett, akkor az érintett tagállam az említett szakmaközi szervezet kérésére - korlátozott időszakra - kötelezővé teheti a szóban forgó régióban vagy régiókban működő egyéb, a szervezethez nem tartozó gazdasági szereplők - egyének vagy csoportok - számára az említett szervezeten belüli egyes megállapodásokat, döntéseket vagy összehangolt magatartásokat.
(2) Egy szakmaközi szervezet akkor minősül az (1) bekezdés értelmében vett reprezentatív szakmaközi szervezetnek, amennyiben a tagállam adott régiójában vagy régióiban a kérdéses termék vagy termékek előállításának, kereskedelmének vagy feldolgozásának legalább kétharmad részében érintett. Amennyiben a szakmaközi szervezet szabályainak az egyéb gazdasági szereplőkre történő kiterjesztése iránti kérelem egynél több régiót érint, a szakmaközi szervezetnek igazolnia kell a reprezentativitás minimális szintjét az összes általuk összefogott ágazatban, az érintett régiók mindegyikében.
(3) Azok a szabályok, amelyek kiterjesztése kérhető az egyéb gazdasági szereplőkre:
a)
az alábbi célok egyikére irányulnak:
i.
az előállításra vonatkozó és piaci jelentéstétel;
ii.
a közösségi vagy nemzeti szabályokban meghatározottaknál szigorúbb előállítási szabályok;
iii.
a közösségi szabályoknak megfelelő szabványszerződések készítése;
iv.
forgalmazási szabályok;
v.
környezetvédelmi szabályok;
vi.
a termékekben rejlő lehetőségek elősegítését és hasznosítását szolgáló intézkedések;
vii.
a biogazdálkodás, valamint az eredetmegjelölések, a minőséget igazoló címkék és a földrajzi árujelzők védelmét szolgáló intézkedések;
b)
már legalább egy gazdasági éve hatályban vannak;
c)
legfeljebb három gazdasági évre tehetők kötelezővé;
d)
az érintett tagállamban vagy a Közösségben nem okozhatnak semmilyen kárt más gazdasági szereplőknek.
Mindazonáltal az első albekezdés b) pontjában említett feltételt nem kell alkalmazni, ha az érintett szabályok azok, amelyek a I. melléklet 1., 3. és 5. pontjában kerültek felsorolásra. Ebben az esetben a szabályok kiterjesztése legfeljebb egy gazdasági évre alkalmazható.
(4) A (3) bekezdés a) pontjának ii., iv. és v. alpontjában említett szabályok nem térhetnek el az I. mellékletben meghatározott szabályoktól. A (3) bekezdés a) pontjának ii. alpontjában említett szabályokat nem kell alkalmazni az (1) bekezdésben említett adott régión vagy régiókon kívül előállított termékekre.
24. cikk
Értesítés és hatályon kívül helyezés
(1) A tagállamok haladéktalanul értesítik a Bizottságot azokról a szabályokról, amelyeket a 23. cikk (1) bekezdésének megfelelően egy vagy több meghatározott régióban az összes gazdasági szereplő számára kötelezővé tettek. A Bizottság ezeket a szabályokat az általa megfelelőnek ítélt módon közzéteszi.
(2) A szabályok közzététele előtt a Bizottság tájékoztatja a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (1) bekezdése alapján felállított bizottságot a szakmaközi megállapodások kiterjesztéséről szóló bármely értesítésről.
(3) A Bizottság dönt arról, hogy - a 16. cikkben említett esetekben - valamely tagállamnak hatályon kívül kell-e helyeznie egy szabály kiterjesztéséről szóló, az adott tagállam által hozott döntést.
25. cikk
Tagsággal nem rendelkezők pénzügyi hozzájárulásai
Azokban az esetekben, amikor az egy vagy több termékre vonatkozó szabályokat kiterjesztik, és amikor a 23. cikk (3) bekezdésének a) pontjában említett egy vagy több tevékenységet egy elismert szakmaközi szervezet folytat, és e tevékenységek azoknak a személyeknek az általános gazdasági érdekét szolgálják, akiknek a tevékenysége kapcsolatban van egy vagy több érintett termékkel, az elismerést biztosító tagállam dönthet úgy, hogy azoknak az egyéneknek vagy csoportoknak, amelyek nem tagjai a szakmaközi szervezetnek, de amelyek az említett tevékenységek előnyeit élvezik, be kell fizetniük a szervezet tagjai által fizetett pénzügyi hozzájárulás teljes összegét vagy annak egy részét, amennyiben ezt a hozzájárulást a szóban forgó tevékenység végzésével kapcsolatos költségek közvetlen fedezésére szánják.
V. CÍM
HARMADIK ORSZÁGOKKAL FOLYTATOTT KERESKEDELEM
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
26. cikk
Általános elvek
Amennyiben e rendelet vagy az e rendelet alapján elfogadott rendelkezések másképpen nem rendelkeznek, a harmadik országokkal folytatott kereskedelem során tilos:
a)
a vámmal azonos hatású bármiféle díj kivetése;
b)
bármiféle mennyiségi korlátozás vagy azzal azonos hatású intézkedés alkalmazása.
27. cikk
Kombinált Nómenklatúra
Az e cím hatálya alá tartozó termékek vámtarifa-besorolására a Kombinált Nómenklatúra értelmezésének általános szabályait és alkalmazásának különös szabályait kell alkalmazni. Az e rendelet alkalmazásából származó vámnómenklatúrát bele kell foglalni a közös vámtarifába.
II. FEJEZET
Behozatal
I. Szakasz
Behozatali engedélyek
28. cikk
A behozatali engedélyekre vonatkozó fakultatív rendszer
A Bizottság az e rendelet hatálya alá tartozó egy vagy több termék Közösségbe történő behozatalát behozatali engedély bemutatásához kötheti.
29. cikk
Az engedélyek kiadása
Amennyiben a Tanács másképp nem rendelkezik, továbbá az e fejezet alkalmazása tekintetében hozott intézkedések sérelme nélkül, a tagállamok a behozatali engedélyt - függetlenül attól, hogy a Közösségen belül hol telepedett le - minden kérelmezőnek kiadják.
30. cikk
Érvényesség
A behozatali engedélyek a Közösség egész területén érvényesek.
31. cikk
Biztosíték
(1) Amennyiben a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban másként nem rendelkeznek, az engedélyek kiadása biztosíték letétbe helyezéséhez kötött, amely garantálja, hogy a termékek behozatalára az engedély érvényességi ideje alatt kerül sor.
(2) A vis maior esetektől eltekintve a biztosíték teljes egészében vagy részben elvész, ha a behozatalra nem, vagy csak részben kerül sor az engedély érvényességi ideje alatt.
32. cikk
Végrehajtási szabályok
Az e szakasz alkalmazására - az engedélyek érvényességi idejét és a biztosíték mértékét is beleértve - vonatkozó részletes szabályokat a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
II. Szakasz
Behozatali vámok és belépési árrendszer
33. cikk
Behozatali vámok
Amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik, az e rendelet hatálya alá tartozó termékekre a közös vámtarifa behozatali vámtételeit kell alkalmazni.
34. cikk
Belépési árrendszer
(1) Ha a közös vámtarifa vámtételének alkalmazása az importált szállítmány belépési árától függ, akkor ennek az árnak a valós voltát - termékenként és eredet szerint - a termékre vonatkozóan ellenőrzik a tagállamok reprezentatív behozatali piacain vagy - adott esetben - az egyéb piacokon megállapított árak súlyozott átlagai alapján, a Bizottság által kiszámított átalány-behozataliérték használatával.
Különleges rendelkezéseket lehet azonban elfogadni az elsősorban feldolgozás céljából importált termékek belépési árának igazolására a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően.
(2) Amennyiben a szóban forgó szállítmány bevallott belépési ára magasabb, mint a 2200/96/EK rendelet 46. cikke (2) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározott tűréshatárral megnövelt átalány-importérték - az említett tűréshatár nem haladhatja meg az átalányérték 10 %-át -, az átalány-importérték alapján meghatározott importvámmal megegyező összegű biztosíték nyújtása szükséges.
(3) Amennyiben a szóban forgó szállítmány belépési árát a vámkezelés időpontjában nem közlik, az alkalmazandó vámtétel az átalány-importértéktől függ, vagy a 2200/96/EK rendelet 46. cikke (2) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározott feltételek mellett, a vonatkozó vámjogszabályok rendelkezéseinek alapján kerül meghatározásra.
(4) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes végrehajtási szabályokat a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
35. cikk
Kiegészítő behozatali vámok
(1) Kiegészítő behozatali vámot kell alkalmazni azon káros hatások megelőzése vagy ellensúlyozása végett, amelyek a közösségi piacot egy vagy több, e rendelet hatálya alá tartozó terméknek a 33. és a 34. cikkben meghatározott vámtétellel történő behozatala miatt érhetik, ha:
a)
a behozatal a Közösség által a Kereskedelmi Világszervezetnek bejelentett szintnél („küszöbár”) alacsonyabb áron történik; vagy
b)
a behozatal mennyisége egy adott évben meghalad egy meghatározott szintet („küszöbmennyiség”).
A küszöbmennyiség megállapítása az adott termék piacra jutási lehetőségein alapul, amely az importnak a megelőző három évre vonatkozó hazai fogyasztásnak megfelelő százalékában kerül meghatározásra.
(2) Nem vethető ki kiegészítő behozatali vám abban az esetben, ha a behozatal várhatóan nem fog zavart kelteni a közösségi piacon, illetve ha az intézkedés hatásai nem állnának arányban az elérni kívánt céllal.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásában az importárakat az adott szállítmányra vonatkozó CIF-importárak alapján kell meghatározni.
A CIF-importárakat ellenőrizni kell az érintett termék reprezentatív világpiaci áraival vagy a közösségi importpiacon arra a termékre vonatkozó reprezentatív árakkal való összevetésben.
(4) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni. E részletes szabályok különösen az alábbiakat határozzák meg:
a)
azok a termékek, amelyekre kiegészítő behozatali vámot kell alkalmazni;
b)
e cikk (1) bekezdésének alkalmazása biztosításához szükséges egyéb kritériumok.
III. Szakasz
A behozatali kontingensek kezelése
36. cikk
Vámkontingensek
(1) A Szerződés 300. cikkének megfelelően kötött megállapodásokból vagy a Tanács bármely egyéb jogi aktusából eredő, e rendelet hatálya alá tartozó termékek behozatalára vonatkozó vámkontingenseket a Bizottság nyitja meg és kezeli a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban elfogadott részletes szabályok szerint.
(2) A vámkontingensek kezelésének az érintett piaci szereplők közötti bármiféle megkülönböztetés elkerülésével, a következő módszerek valamelyikének vagy e módszerek kombinációjának, vagy más megfelelő módszernek az alkalmazásával kell történnie:
a)
a kérvények benyújtásának időrendi sorrendjén alapuló módszer (az „érkezési sorrend” elve);
b)
a kérvények benyújtásakor igényelt mennyiségek arányában történő elosztás módszere (a „párhuzamos vizsgálat módszerének” alkalmazása);
c)
a hagyományos kereskedelmi szokások figyelembevételén alapuló módszer (a „hagyományos/újonnan érkező importőrök módszer” alkalmazása).
(3) A kezelés alkalmazott módszerének szükség szerint kellő súlyt kell fektetnie a közösségi piac ellátási igényeire és a piaci egyensúly megőrzésének szükségességére.
37. cikk
A vámkontingensek megnyitása
A 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban a Bizottság rendelkezik az éves vámkontingensekről, szükség esetén az év egészére megfelelően elosztva azokat, és meghatározza az alkalmazandó adminisztratív módszert.
E szakasz végrehajtásának részletes szabályait ugyanannak az eljárásnak megfelelően kell elfogadni, különösen a következők vonatkozásában:
a)
a termék jellegére, származási helyére és eredetére kiterjedő garanciák;
b)
az a) pontban említett garanciák igazolására szolgáló okirat elismerése;
c)
a behozatali engedélyek kiadásának feltételei és az engedélyek érvényességi ideje.
IV. Szakasz
Védintézkedések és aktív feldolgozás
38. cikk
Védintézkedések
(1) A Bizottság az egyes harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó közös szabályokról szóló, 1994. március 7-i 519/94/EK tanácsi rendelettel (18) és a behozatalra vonatkozó közös szabályokról szóló, 1994. december 22-i 3285/94/EK tanácsi rendelettel (19) összhangban, e cikk (3) bekezdésére is figyelemmel védintézkedéseket hoz a Közösségbe történő behozatal ellen.
(2) Amennyiben a Tanács másként nem rendelkezik, a Bizottság a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött nemzetközi megállapodásokban a Közösségbe történő behozatal tekintetében meghatározott védintézkedéseket e cikk (3) bekezdésének megfelelően hozza meg.
(3) A Bizottság az (1) és a (2) bekezdésben említett védintézkedéseket valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére is meghozhatja. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen védintézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az (1) és a (2) bekezdés alapján hozott határozatokat bármely tagállam az értesítése napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanácsot késedelem nélkül össze kell hívni. A szóban forgó határozatnak a Tanács elé terjesztésétől számított egy hónapon belül a Tanács - minősített többséggel eljárva - módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti azt.
(4) Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy indokolt visszavonni vagy módosítani valamely, az (1) vagy a (2) bekezdés alapján hozott védintézkedést, a következőképpen jár el:
a)
ha a Tanács hozta az intézkedést, a Bizottság a Tanácsnak a visszavonásra vagy módosításra irányuló javaslatot tesz. A Tanács minősített többséggel jár el;
b)
minden más esetben a Bizottság vonja vissza vagy módosítja a közösségi védintézkedéseket.
39. cikk
Az aktív feldolgozással kapcsolatos intézkedések felfüggesztése
(1) Amennyiben az aktív feldolgozási szabályok zavart idéznek vagy idézhetnek elő a közösségi piacon, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére részben vagy teljes mértékben felfüggesztheti az aktív feldolgozási szabályok alkalmazását az e rendelet hatálya alá eső termékek tekintetében. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen intézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az első albekezdés alapján hozott intézkedéseket bármely tagállam az értesítés napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanácsot késedelem nélkül össze kell hívni. Minősített többséggel eljárva, a Tanács a szóban forgó intézkedést az elé utalásának napjától számított egy hónapon belül módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti.
(2) A rendelet által érintett termékek piaca közös szervezésének megfelelő működéséhez szükséges mértékben, a Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően - részben vagy teljes mértékben megtilthatja az aktív feldolgozási szabályok alkalmazását ezen termékek tekintetében.
III. FEJEZET
Kivitel
I. Szakasz
Kiviteli engedélyek
40. cikk
A kiviteli engedélyekre vonatkozó fakultatív rendszer
(1) A Bizottság dönthet úgy, hogy az e rendelet hatálya alá tartozó termékek Közösségből történő kivitele kiviteli engedély bemutatásához kötött.
(2) A 29., 30. és 31. cikket értelemszerűen kell alkalmazni.
(3) Az e cikk alkalmazására - az engedélyek érvényességi idejét és a biztosíték mértékét is beleértve - vonatkozó részletes szabályokat a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
II. Szakasz
A passzív feldolgozás felfüggesztése
41. cikk
A passzív feldolgozással kapcsolatos intézkedések felfüggesztése
(1) Amennyiben a passzív feldolgozási szabályok zavart idéznek vagy idézhetnek elő a közösségi piacon, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére részben vagy teljes mértékben felfüggesztheti a passzív feldolgozási szabályok alkalmazását az e rendelet hatálya alá eső termékek tekintetében. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen intézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az első albekezdés alapján hozott intézkedéseket bármely tagállam az értesítés napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanácsot késedelem nélkül össze kell hívni. Minősített többséggel eljárva, a Tanács a szóban forgó intézkedést az elé utalásának napjától számított egy hónapon belül módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti.
(2) A rendelet által érintett termékek piaca közös szervezésének megfelelő működéséhez szükséges mértékben, a Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően - részben vagy teljes mértékben megtilthatja a passzív feldolgozási szabályok alkalmazását ezen termékek tekintetében.
VI. CÍM
VÉGREHAJTÁSI, MÓDOSÍTÓ ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
I. FEJEZET
Végrehajtási rendelkezések
42. cikk
Részletes végrehajtási szabályok
E rendelet végrehajtásának részletes szabályait a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni. E szabályok közé tartozhatnak különösen az alábbiak:
a)
a II. cím végrehajtására vonatkozó szabályok, beleértve:
i.
a szabványosítás céljából benyújtott termékeket és a 2. cikkben említett forgalmazási minőség szabványokra vonatkozó rendelkezéseket, különösen annak meghatározását, hogy milyen egy ép, egészséges és piacképes minőségű termék;
ii.
a megfelelőségi ellenőrzésekre vonatkozó szabályokat, különösen az ellenőrzéseknek a tagállamokban történő következetes alkalmazása;
iii.
a forgalmazási minőség szabványok alkalmazásától történő eltérésekre és az azok alóli felmentésekre vonatkozó szabályokat;
iv.
a kiszerelésre, forgalmazásra és jelölésre vonatkozó szabályokat;
v.
a Közösségbe behozott, illetve az onnan kivitt termékeket érintő forgalmazási minőség szabványok alkalmazására vonatkozó szabályokat;
b)
a III. cím végrehajtására vonatkozó szabályok, beleértve:
i.
a több tagállamban működő termelői szervezetekre, valamint a több tagállamban működő termelői szervezeteket átfogó társulásokra vonatkozó szabályokat, beleértve a nemzeteken átívelő együttműködés esetén az illetékes hatóság(ok) által biztosítandó adminisztratív segítségnyújtásra vonatkozókat is;
ii.
a 7. cikkben említett intézkedések finanszírozására vonatkozó szabályokat; beleértve, többek között, a támogatások küszöb- és plafonértékeire, valamint a támogatás közösségi társfinanszírozásának mértékére vonatkozókat is;
iii.
a 11. cikk (1) bekezdésében említett támogatás visszatérítésének mértékét és részletes szabályait;
iv.
az egyéni gazdaságokat érintő beruházásokra vonatkozó szabályokat;
v.
a 13. cikkben említett közlések és értesítések időpontjainak meghatározását;
vi.
a 13. cikkben említett közösségi pénzügyi támogatás részleges fizetésekre vonatkozó szabályai;
c)
a IV. cím végrehajtására vonatkozó szabályok;
d)
az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek teljesítését illetően a tagállamok által elvégzendő adminisztratív és fizikai ellenőrzésekre vonatkozó szabályok;
e)
egy igazgatási szankciók alkalmazására vonatkozó rendszer kidolgozása arra az esetre, ha megállapítást nyer, hogy nem teljesítették az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek valamelyikét. Az igazgatási szankciók nagysága a megállapított szabálytalanság súlyosságától, mértékétől, valamint tartós, illetve ismétlődő jellegétől függ;
f)
az e rendelet alkalmazásából eredő jogosulatlan kifizetések behajtására vonatkozó szabályok;
g)
az elvégzett ellenőrzésekről és azok eredményeiről szóló jelentésekkel kapcsolatos szabályok;
h)
az V. cím végrehajtására vonatkozó szabályok, beleértve az e címben kifejezetten említett intézkedéseket;
i)
a 44. cikk alkalmazása céljából szükséges információk meghatározására vonatkozó szabályok, valamint ezen információk formájára, tartalmára, benyújtásának időzítésére és határidejére, továbbá az információk és dokumentumok továbbítását, vagy rendelkezésre bocsátását érintő intézkedésekre vonatkozó szabályok;
j)
a 2200/96/EK, a 2201/96/EK és a 2202/96/EK rendeletben előírt intézkedésekről az ebben a rendeletben meghatározott intézkedésekre történő áttérés megkönnyítéséhez szükséges intézkedések meghatározása, beleértve e rendelet 55. cikkének végrehajtására vonatkozókat is.
II. FEJEZET
Módosítások, hatályon kívül helyezés és záró rendelkezések
43. cikk
Állami támogatások
Amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik, akkor a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében, a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében felsorolt termékek előállítására és kereskedelmére, valamint a - friss vagy hűtött - 0701 KN-kód alá tartozó burgonya termesztésére és az azokkal történő kereskedelemre a Szerződés 87., 88. és 89. cikkét kell alkalmazni.
Az első albekezdéstől eltérve:
a)
a tagállamok 2011. december 31-ig bármely meglévő rendszer alapján továbbra is állami támogatást nyújthatnak a 0701 KN-kód alá tartozó, friss vagy hűtött burgonya termelésére és kereskedelmére;
b)
Spanyolország és Olaszország a 2007-2008-as gazdasági évben legfeljebb 15 millió EUR állami támogatást nyújthat a paradicsomfeldolgozó ágazat e rendelet intézkedéseihez való alkalmazkodásának támogatására;
c)
a tagállamok 2010. december 31-ig állami támogatást nyújthatnak az alábbi feltételekkel:
i.
az állami támogatást csak olyan gyümölcs- és zöldségtermesztőknek lehet nyújtani, akik nem tagjai elismert termelői szervezeteknek, de akik olyan szerződést írnak alá egy elismert termelői szervezettel, amelyben elfogadják, hogy az érintett termelői szervezet válságmegelőzési és -kezelési intézkedéseit alkalmazzák;
ii.
az ilyen termelőknek kifizetett támogatás összege nem lehet több az érintett termelői szervezet tagjai által kapott közösségi támogatás 75 %-ánál; és
iii.
az érintett tagállam 2010. december 31-ig jelentést nyújt be a Bizottságnak az állami támogatás hatékonyságáról és eredményességéről, különös tekintettel annak elemzésére, hogy milyen mértékben támogatta az ágazat szervezését. A Bizottság megvizsgálja a jelentést és eldönti, tesz-e megfelelő javaslatokat.
44. cikk
Kommunikáció
A tagállamok és a Bizottság minden tájékoztatást megadnak egymásnak, amely e rendelet alkalmazásához, a piacmegfigyeléshez és -elemzéshez, valamint az e rendelet hatálya alá tartozó termékeket érintő nemzetközi kötelezettségeknek való megfeleléshez szükséges.
45. cikk
Kiadások
Az e rendelet keretében felmerülő kiadások az 1290/2005/EK rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett, a mezőgazdasági piacok szabályozását célzó intervenciós intézkedéseknek tekintendők.
46. cikk
A 827/68/EGK rendelet módosításai
A 827/68/EGK rendelet I. mellékletében a 0910 KN-kód alá tartozó árumegnevezés helyébe a következő lép:
„ex 0910
Gyömbér, kurkuma, babérlevél, curry és más fűszerek, a kakukkfű és a sáfrány kivételével”
47. cikk
A 2200/96/EK rendelet módosításai
A 2200/96/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk (2) bekezdésében szereplő táblázat helyébe a következő lép:
„KN-kód
Az áru megnevezése
0702 00 00
Paradicsom, frissen vagy hűtve
0703
Hagyma, mogyoróhagyma, fokhagyma, póréhagyma és egyéb hagymafélék, frissen vagy hűtve
0704
Káposzta, karfiol, karalábé, kelkáposzta és hasonló ehető káposztafélék, frissen vagy hűtve
0705
Saláta (Lactuca sativa) és cikória (Cichorium spp.), frissen vagy hűtve
0706
Sárgarépa, fehérrépa, céklarépa, feketegyökér, gumós zeller, retek és hasonló ehető gyökerek, frissen vagy hűtve
0707 00
Uborka és konzervuborka, frissen vagy hűtve
0708
Hüvelyes zöldségek, hüvelyben vagy kifejtve, frissen vagy hűtve
ex 0709
Egyéb zöldségek, frissen vagy hűtve, kivéve a 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 és 0709 90 60 alcímek zöldségeit
ex 0802
Egyéb héjas gyümölcsök, frissen vagy szárítva, héjasan vagy hámozva, illetve anélkül, kivéve a 0802 90 20 alcímből az aréka- (vagy bétel) és kóladiót
0803 00 11
Friss főzőbanán (plantain)
ex 0803 00 90
Szárított főzőbanán (plantain)
0804 20 10
Füge, frissen
0804 30 00
Ananász
0804 40 00
Avokádó
0804 50 00
Guava, mangó, mangosztán
0805
Citrusfélék, frissen vagy hűtve
0806 10 10
Friss csemegeszőlő
0807
Dinnye (beleértve a görögdinnyét) és papaya, frissen
0808
Alma, körte és birsalma, frissen
0809
Kajszi, cseresznye és meggy, őszibarack (beleértve a nektarint), szilva és kökény, frissen
0810
Egyéb gyümölcs, frissen
0813 50 31
0813 50 39
Keverékek kizárólagosan a 0801 és 0802 KN-kód szerint szárított héjas gyümölcsökből
0910 20
Sáfrány
ex 0910 99
Kakukkfű, frissen vagy hűtve
ex 1211 90 85
Bazsalikom, citromfű, menta, Origanum vulgare (oregánó/vad majoránna), rozmaring, zsálya, frissen vagy hűtve
1212 99 30
Szentjánoskenyér”
2.
Az I-VI. címet, a 43. és 44. cikket, a 47-57. cikket és az I-V. mellékletet el kell hagyni.
3.
A 46. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„46. cikk
(1) A Bizottság munkáját a gyümölcs- és zöldségpiaci irányítóbizottság (a továbbiakban: a bizottság) segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni.
Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében meghatározott időtartam egy hónap.”
48. cikk
A 2201/96/EK rendelet módosításai
A 2201/96/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
az 1. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A (2) bekezdésben említett termékek esetében a gazdasági évek, ha szükséges, a 2200/96/EK rendelet 46. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kerülnek megállapításra.”;
2.
az I. és II. címet, a 23-32. cikket és az I-III. mellékletet el kell hagyni.
49. cikk
A 2826/2000/EK rendelet módosításai
A 2826/2000/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
az 5. cikk (3) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„A friss gyümölcs- és zöldségfélék promóciója tekintetében különleges hangsúlyt kap az oktatási intézményekben tanuló gyermekeket célzó promóció.”;
2.
a 9. cikk (2) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„A gyümölcs- és zöldségfélék fogyasztásának kizárólag az oktatási intézményekben tanuló gyermekek számára történő előmozdítása esetében az első albekezdésben említett százalékarány 60 %.”
50. cikk
A 2001/112/EK irányelv módosítása
A 2001/112/EK irányelv 7. cikke a következő francia bekezdéssel egészül ki:
„-
amennyiben szükséges, ezen irányelvnek az idevonatkozó nemzetközi előírások változásaival történő összhangba hozását.”
51. cikk
A 2001/113/EK irányelv módosítása
A 2001/113/EK irányelv 5. cikke a következő francia bekezdéssel egészül ki:
„-
amennyiben szükséges, ezen irányelvnek az idevonatkozó nemzetközi előírások változásaival történő összhangba hozását.”
52. cikk
Az 1782/2003/EK rendelet módosításai
Az 1782/2003/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 33. cikk (1) bekezdése a) pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„a)
a 38. cikkben említett bázisidőszakban a VI. mellékletben említett támogatási rendszerek legalább egyike alapján támogatásban részesült, vagy - az olívaolaj esetében - a 37. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett gazdasági években, vagy - a cukorrépa, cukornád és cikória esetében - amennyiben a VII. melléklet K. pontjában említett reprezentatív időszakban piactámogatásban részesült, vagy - a banán esetében - amennyiben a VII. melléklet L. pontjában említett reprezentatív időszakban jövedelemkiesési kompenzációs támogatásban részesült, vagy - a gyümölcs- és zöldségfélék, az áruburgonya, valamint a faiskolák esetében - amennyiben a szóban forgó termékekre a tagállamok által a VII. melléklet M. pontjával összhangban alkalmazott reprezentatív időszakban gyümölcs- és zöldség-, áruburgonya- vagy faiskola-termesztő volt;”.
2.
A 37. cikk (1) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„Gyümölcs- és zöldségfélék, az áruburgonya, valamint a faiskolák esetében a referenciaösszeg kiszámítása és kiigazítása a VII. melléklet M. pontjának megfelelően történik.”.
3.
A 40. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Amennyiben a vis maior vagy rendkívüli körülmény fennállása a teljes bázisidőszakot érintette, az adott tagállam az 1997 és 1999 közötti időszak alapján számítja ki a referenciaösszeget.
A cukorrépa, cukornád és cikória esetében a referenciaösszeget a VII. melléklet K. pontjával összhangban kiválasztott reprezentatív időszakot megelőző legközelebbi gazdasági év alapján kell kiszámítani. A banán esetében a referenciaösszeget a VII. melléklet L. pontjával összhangban kiválasztott reprezentatív időszakot megelőző legközelebbi gazdasági év alapján kell kiszámítani. A gyümölcs- és zöldségfélék, az áruburgonya, valamint a faiskolák esetében a referenciaösszeget a VII. melléklet M. pontjával összhangban kiválasztott reprezentatív időszakot megelőző legközelebbi gazdasági év alapján kell kiszámítani. Ezekben az esetekben az (1) bekezdést kell értelemszerűen alkalmazni.”
4.
A 42. cikk (8) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„Mindazonáltal az (5) bekezdés alkalmazása esetén a tagállamok úgy határozhatnak, hogy 2007-re nézve a mezőgazdasági termelő által bejelentett, áruburgonya-, gyümölcs- és zöldségtermesztésre használt azonos értékű hektárszámnak megfelelő fel nem használt támogatási jogosultság ne kerüljön vissza a nemzeti tartalékba.”
5.
A 43. cikk (2) bekezdése a) pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„a)
a VII. mellékletben a burgonyakeményítőre, szárított takarmányra, vetőmagra, olajfaligetekre és dohányra vonatkozóan felsorolt támogatások esetén az a hektárszám, amelynek termelése a bázisidőszak folyamán támogatásban részesült, a VII. melléklet B., D., F., H. és I. pontjával összhangban kiszámítva;
aa)
a cukorrépa, cukornád és cikória esetében a VII. melléklet K. pontjának 4. alpontja szerint számított hektárszám;
ab)
banán esetében a VII. melléklet L. pontja szerint kiszámított hektárszám;
ac)
a gyümölcs- és zöldségfélék, az áruburgonya, valamint a faiskolák esetében a VII. melléklet M. pontja szerint kiszámított hektárszám;”.
6.
A 44. cikk (2) bekezdése második albekezdését az alábbi szöveg váltja fel:
„A »támogatható hektárszám« az alábbiak egyikét is jelenti:
a)
komlóval bevetett területek, vagy átmeneti területpihentetési kötelezettség alatt álló területek;
b)
olajfákkal beültetett területek;
c)
banánnal beültetett területek;
d)
állandó gyümölcs- és zöldségnövény-kultúrákkal beültetett területek;
e)
faiskolák.”
7.
A 45. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(3) Mindazonáltal azokban a tagállamokban, amelyek nem éltek a 71. cikkben foglalt lehetőséggel és nem alkalmazzák az 51. cikk második albekezdésében foglalt lehetőséget, 2007-re nézve a mezőgazdasági termelő által bejelentett, áruburgonya-, gyümölcs- és zöldségtermesztésre használt azonos értékű hektárszámnak megfelelő fel nem használt támogatási jogosultságot nem kell visszajuttatni a nemzeti tartalékba.”
8.
Az 51. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„51. cikk
Mezőgazdasági célú földhasználat
A 44. cikk (3) bekezdésének megfelelően bejelentett parcellákat a mezőgazdasági termelő bármely mezőgazdasági tevékenység céljára használhatja, az állandó kultúrák kivételével. Mindazonáltal a mezőgazdasági termelők használhatják a parcellákat a következők céljára is:
a)
komló;
b)
olajfák;
c)
banán;
d)
állandó gyümölcs- és zöldségnövény-kultúrák;
e)
faiskolák.
Az első albekezdéstől eltérve a tagállamok 2007. november 1-jéig úgy határozhatnak, hogy a tagállamok által kijelölt időpontig, de legkésőbb 2010. december 31-ig a tagállam egy vagy több régiójában a következőkre a továbbiakban sem használják a parcellákat:
a)
a 2200/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében és a 2201/96/EK rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett termékek közül egy vagy több termelése. Ebben az esetben azonban a tagállamok határozhatnak úgy, hogy a támogatható hektárszámon lehetővé teszik másodvetésű növénykultúrák művelését egy, minden év augusztus 15-én kezdődő, legfeljebb három hónapos időszakban; valamely tagállam kérelmére azonban ez az időpont a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően módosulhat azon régiók tekintetében, amelyekben a gabonát éghajlati okokból rendes körülmények között korábban takarítják be; és/vagy
b)
áruburgonya termelése; és/vagy
c)
faiskolák.”
9.
A 60. cikk (8) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(8) Ha egy tagállam úgy határoz, hogy alkalmazza az 51. cikk második albekezdésében foglalt eltérést, 2007. november 1-jéig úgy is határozhat, hogy az (1)-(7) bekezdéseket is alkalmazza ugyanezen időszakra. E cikk (1)-(7) bekezdését más esetekben nem kell alkalmazni.”
10.
A 63. cikk (3) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„A gyümölcsre és zöldségre, valamint az áruburgonyára és a faiskolákra vonatkozó kifizetési összetevőnek az egységes támogatási rendszerbe történő bevonása tekintetében a tagállamok 2008. április 1-jéig dönthetnek az első albekezdésben meghatározott eltérés alkalmazásáról.”
11.
A 64. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A Bizottság az egyes tagállamok választása szerint - a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban - felső határt határoz meg a 66-69. cikkben megállapított minden egyes közvetlen kifizetést illetően.
Ez a felső határ a 41. cikkben említett nemzeti felső határnak az egyes közvetlen kifizetéseknek megfelelő alkotóeleme és a tagállamok által a 66-69. cikkel összhangban alkalmazott csökkentési százalék szorzatával egyenlő.
Az ilyen módon megállapított felső határok teljes összegét a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban le kell vonni a 41. cikkben említett nemzeti felső határ összegéből.”
12.
A 65. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A 41. cikk alapján végrehajtott esetleges csökkentéseket követően a mezőgazdasági termelők között felosztandó támogatási jogosultságok tekintetében a 66-69. cikkben megállapított közvetlen kifizetésekből eredő referenciaösszeg alkotóelemét a tagállamok által megállapítandó százalékkal csökkenteni kell az ezen cikkekben meghatározott határon belül, valamint a 68b. cikkben megállapított közvetlen kifizetéseket is, a tagállamok által az említett cikkben meghatározott időbeli korlátokon belül.”
13.
A 68a. cikk után a következő cikket kell beilleszteni:
„68b. cikk
Átmeneti gyümölcs- és zöldségtámogatás
(1) A tagállamok 2007. november 1-jéig úgy határozhatnak, hogy legkésőbb 2011. december 31-ig visszatartják a 41. cikkben említett nemzeti felső határok azon összetevőjének legfeljebb 50 %-át, amely bizonyos, a 2201/96/EK rendeletben foglalt támogatási rendszer szerint támogatásra jogosult, feldolgozásra szánt paradicsomokra vonatkozik.
Ebben az esetben az érintett tagállam - a 64. cikk (2) bekezdésével összhangban meghatározott felső határon belül - évente kiegészítő támogatást fizet a mezőgazdasági termelőknek.
Az ilyen paradicsomot termesztő mezőgazdasági termelők részére a IV. cím 10g. fejezetében megállapított feltételek mellett jár kiegészítő támogatás.
(2) A tagállamok 2007. november 1-jéig úgy határozhatnak, hogy
a)
2010. december 31-ig visszatartják a 41. cikkben említett nemzeti felső határok azon összetevőjének legfeljebb 100 %-át, amely bizonyos, a 2201/96/EK és a 2202/96/EK rendeletekben foglalt támogatási rendszer szerint támogatásra jogosult, az egynyári növényektől eltérő, az e bekezdés harmadik albekezdésében felsorolt gyümölcs- és zöldségnövény-kultúrákra vonatkoznak; és
b)
2011. január 1-jétől2012. december 31-ig visszatartják a 41. cikkben említett nemzeti felső határok azon összetevőjének legfeljebb 75 %-át, amely bizonyos, a 2201/96/EK és a 2202/96/EK rendeletekben foglalt támogatási rendszer szerint támogatásra jogosult, az egynyári növényektől eltérő, e bekezdés harmadik albekezdésében felsorolt gyümölcs- és zöldségnövény-kultúrákra vonatkoznak.
Ebben az esetben az érintett tagállam - a 64. cikk (2) bekezdésével összhangban meghatározott felső határon belül - évente kiegészítő támogatást fizet a mezőgazdasági termelőknek.
A kiegészítő támogatást a IV. cím 10g. fejezetében foglalt feltételeknek megfelelően azon mezőgazdasági termelőknek kell megadni, akik az alábbiak közül egy vagy több, a 2201/96/EK rendeletben és a 2202/96/EK rendeletben foglalt támogatási rendszer szerint támogatásra jogosult, az érintett tagállam által meghatározott gyümölcs- és zöldségfélét termelnek:
a)
friss füge;
b)
friss citrusfélék;
c)
csemegeszőlő;
d)
körte;
e)
őszibarack és nektarin; valamint
f)
a d'Ente szilvából készült bizonyos szilvafajták.
(3) A nemzeti felső határok (1) bekezdésben említett, paradicsomokra vonatkozó összetevői a következőképpen alakulnak:
Tagállam
Összeg
(millió EUR naptári évenként)
Bulgária
5,394
Cseh Köztársaság
0,414
Görögország
35,733
Spanyolország
56,233
Franciaország
8,033
Olaszország
183,967
Ciprus
0,274
Málta
0,932
Magyarország
4,512
Románia
1,738
Lengyelország
6,715
Portugália
33,333
Szlovákia
1,018
(4) A nemzeti felső határok (2) bekezdésben említett, az egynyári kultúráktól eltérő gyümölcs- és zöldségkultúrákra vonatkozó összetevői a következőképpen alakulnak:
Tagállam
Összeg
(millió EUR naptári évenként)
Bulgária
0,851
Cseh Köztársaság
0,063
Görögország
153,833
Spanyolország
110,633
Franciaország
44,033
Olaszország
131,700
Ciprus
2008-ban: 4,793
2009-ben: 4,856
2010-ben: 4,919
2011-ben: 4,982
2012-ben: 5,045
Magyarország
0,244
Románia
0,025
Portugália
2,400
Szlovákia
0,007”
14.
A 71g. cikket el kell hagyni.
15.
A 71k. cikk (2) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„A gyümölcsre és zöldségre vonatkozó kifizetési összetevőnek az egységes támogatási rendszerbe történő bevonása tekintetében azonban az új tagállamok 2008. április 1-jéig, vagy az egységes támogatási rendszer első alkalmazási évét megelőző év augusztus 1-jéig dönthetnek az első albekezdésben meghatározott eltérés alkalmazásáról.”
16.
A IV. cím a 10f. fejezet után az alábbi fejezetekkel egészül ki:
„10g. FEJEZET
ÁTMENETI GYÜMÖLCS- ÉS ZÖLDSÉGTÁMOGATÁS
110t. cikk
Területalapú átmeneti támogatások
(1) A 68b. cikk (1) bekezdésének vagy a 143bc. cikk (1) bekezdésének alkalmazása esetén az ezen rendelkezésekben említett időszakban az e fejezetben foglalt feltételek mellett területalapú átmeneti támogatás adható bizonyos, a tagállamok által meghatározott feldolgozásra szánt paradicsomfajtákat termesztő mezőgazdasági termelőknek.
(2) A 68b. cikk (2) bekezdésének vagy a 143bc. cikk (2) bekezdésének alkalmazása esetén az e rendelkezésekben említett időszakban az e fejezetben foglalt feltételek mellett átmeneti területalapú támogatás adható bizonyos, a tagállamok által meghatározott feldolgozásra szánt, a 68b. cikk (2) bekezdése harmadik albekezdésében felsorolt gyümölcs- és zöldségfajtákat termesztő mezőgazdasági termelőknek.
110u. cikk
A támogatás összege és a jogosultság
(1) A tagállamok a paradicsom, illetve a 68b. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdésében felsorolt valamennyi gyümölcs és zöldség termesztésére használt hektárokra jutó támogatást objektív és megkülönböztetéstől mentes szempontok alapján határozzák meg.
(2) A támogatások teljes összege semmilyen esetben sem haladhatja meg a 64. cikk (2) bekezdésével vagy a 143bc. cikkel összhangban megállapított felső határt.
(3) A támogatást csak olyan területekre vonatkozóan kell megadni, amelyeken a 2201/1996/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésében felsorolt termékké történő feldolgozásra vonatkozó szerződés keretében folyik a termelés.
(4) Az egyes tagállamok további objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumokhoz köthetik a közösségi támogatás odaítélését - beleértve, hogy feltételül szabhatják a mezőgazdasági termelőknek a termelői szervezetben vagy a gyümölcs- és zöldségágazat tekintetében különleges szabályok megállapításáról szóló, 2007. szeptember 26-i 1182/2007/EK tanácsi rendelet (20) 4. vagy 7. cikke értelmében elismert termelői szervezetekben való tagságát.
(5) A tagállamok 2007. november 1-jéig tájékoztatják a Bizottságot a 68b. cikk vagy a 143bc. cikk alkalmazásáról hozott döntésükről, a 68b. cikk vagy a 143bc. cikk szerint visszatartott összegről és az e cikk első bekezdésben említett kritériumokról.
10h. FEJEZET
BOGYÓS GYÜMÖLCSÖK ÁTMENETI TÁMOGATÁSA
110v. cikk
Bogyós gyümölcsök támogatása
(1) A 2012. december 31-ével záródó időszakban átmeneti területalapú támogatást kell alkalmazni a feldolgozásra termelt, a 0810 10 00 KN-kód alá tartozó szamócára és a 0810 20 10 KN-kód alá tartozó málnára vonatkozóan.
(2) A támogatást csak olyan területekre vonatkozóan kell megadni, amelyeken a 2201/1996/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésében felsorolt termékké történő feldolgozásra vonatkozó szerződés keretében folyik a termelés.
(3) A közösségi támogatás összege hektáronként és évente 230 EUR.
(4) A tagállamok a közösségi támogatás mellett állami támogatást nyújthatnak. A közösségi és állami támogatás teljes összege nem lehet több, mint hektáronként és évente 400 EUR.
(5) A támogatás az egyes tagállamoknak csak az alábbiak szerint odaítélt maximális nemzeti garantált területek vonatkozásában fizetendő:
Tagállam
Nemzeti garantált terület
(hektár)
Bulgária
2 400
Magyarország
1 700
Lettország
400
Litvánia
600
Lengyelország
48 000
Ha egy adott évben egy adott tagállamban a jogosult terület meghaladja a maximális nemzeti garantált területet, a (3) bekezdésben említett támogatási összeget a maximális nemzeti garantált terület túllépésének arányában csökkenteni kell.
(6) A 143a. és 143c. cikk a bogyós gyümölcsök átmeneti támogatására nem alkalmazható.
17.
A 143b. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az új tagállamok legkésőbb a csatlakozás időpontjában dönthetnek úgy, hogy a közvetlen kifizetéseket - a IV. cím 5. fejezetében meghatározott, az energianövényekre vonatkozó támogatás és a bogyós gyümölcsökre vonatkozóan a IV. cím 10h. fejezetében meghatározott átmeneti támogatások kivételével - a (9) bekezdésben említett alkalmazási időtartam alatt felváltják a (2) bekezdéssel összhangban kiszámított egységes területalapú támogatási rendszerrel.”
18.
A 143. cikk (3) bekezdésének harmadik francia bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„-
a közvetlen kifizetések fokozatos bevezetése céljából a 143a. cikkben megállapított százalékkal kiigazítva, kivéve a VII. melléklet K. pontjának 2. alpontjával összhangban, vagy az ezen összegek és a 143ba. cikk (4) bekezdésében említettek szerint ténylegesen alkalmazott összegek közötti különbségnek megfelelően rendelkezésre álló összegeket, és kivéve a gyümölcs- és növényágazatnak megfelelő, a 68b. cikk (3) és (4) bekezdésével összhangban, vagy az ezen összegek és a 143bb. cikk (4) bekezdésében és a 143bc. cikk (3) bekezdésében említettek szerint ténylegesen alkalmazott összegek közötti különbségnek megfelelően rendelkezésre álló összegeket.”
19.
A 143ba. pont után a szöveg a következő cikkekkel egészül ki:
„143bb. cikk
Elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatás
(1) A 143b. cikktől eltérve az egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó új tagállamok 2007. november 1-jéig úgy határozhatnak, hogy elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatást nyújtanak az egységes területalapú támogatási rendszer alapján jogosult mezőgazdasági termelőknek. A támogatást objektív és megkülönböztetéstől mentes kritériumok alapján kell nyújtani, mint a VII. melléklet M. pontjának első bekezdésében foglaltak, és az azon bekezdésben kijelölt reprezentatív időtartamra vonatkoztatva.
(2) Az elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatás a nemzeti felső határoknak a 71c. cikkben említett, a gyümölcs- és zöldségfélékre vonatkozó összetevőjének határain belül nyújtható.
(3) A (2) bekezdéstől eltérve, valamennyi érintett új tagállam 2007. november 1-jéig, objektív kritériumok alapján dönthet úgy, hogy az elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatás esetében a bekezdésben meghatározottnál alacsonyabb felső határt alkalmaz.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdéssel összhangban az elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatás céljából rendelkezésre bocsátott összegek nem tartoznak bele a 143b. cikk (3) bekezdésében említett éves pénzügyi keretbe.
(5) A 143a. és 143c. cikk az elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatásra nem alkalmazható.
(6) Tényleges vagy várható örökség esetén az elkülönített gyümölcs- és zöldségtámogatást a mezőgazdasági üzemet öröklő mezőgazdasági termelőnek kell nyújtani, amennyiben ez a termelő az egységes területalapú támogatási rendszer alapján támogatásra jogosult.
143bc. cikk
Átmeneti gyümölcs- és zöldségtámogatás
(1) A 143b. cikktől eltérve az egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó új tagállamok 2007. november 1-jéig határozhatnak úgy, hogy legkésőbb 2011. december 31-ig visszatartják a nemzeti felső határoknak a 41. cikkben a 0702 00 00 KN-kód alá eső paradicsomra vonatkozóan említett összetevőjének legfeljebb 50 %-át.
Ebben az esetben az érintett tagállam - a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározott felső határon belül - évente kiegészítő támogatást fizet a mezőgazdasági termelőknek.
A paradicsomot termesztő mezőgazdasági termelők részére a IV. cím 10g. fejezetében megállapított feltételek mellett jár kiegészítő támogatás.
(2) Az egységes területalapú támogatási rendszert alkalmazó új tagállamok a 143b. cikktől eltérve 2007. november 1-jéig úgy határozhatnak, hogy
a)
legkésőbb 2010. december 31-ig visszatartják a 71c. cikkben említett nemzeti felső határ azon összetevőjének legfeljebb 100 %-át, amely a 68b. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdésében felsorolt, az egynyári kultúráktól eltérő gyümölcs- és zöldségkultúrákra vonatkozó támogatásnak felel meg;
b)
2011. január 1-jétől legkésőbb 2012. december 31-ig visszatartják a 71c. cikkben említett nemzeti felső határ azon összetevőjének legfeljebb 75 %-át, amely a 68b. cikk (2) bekezdésének harmadik albekezdésében felsorolt, az egynyári kultúráktól eltérő gyümölcs- és zöldségkultúrákra vonatkozó támogatásnak felel meg.
Ebben az esetben az érintett tagállam - a 144. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban meghatározott felső határon belül - évente kiegészítő támogatást fizet a mezőgazdasági termelőknek.
A kiegészítő támogatást azoknak a mezőgazdasági termelőknek kell megadni, akik a 68b. cikk (2) bekezdésében felsorolt, az érintett tagállam által meghatározott egy vagy több gyümölcsöt és zöldséget termelnek.
(3) Az (1) és (2) bekezdéssel összhangban az átmeneti gyümölcs- és zöldségtámogatás céljából rendelkezésre bocsátott összegek nem tartoznak bele a 143b. cikk (3) bekezdésében említett éves pénzügyi keretbe.
(4) A 143a. és 143c. cikk az átmeneti gyümölcs- és zöldségtámogatásra nem alkalmazandó.”
20.
A 145. cikkben a dc) pontot követően a szöveg a következő ponttal egészül ki:
„dd)
a gyümölcs- és zöldség-, az áruburgonya-, valamint a faiskola-támogatásnak az egységes támogatási rendszerbe történő bevonására és a IV. cím 10g. és 10h. fejezetében említett támogatásokra vonatkozó részletes végrehajtási szabályok;”.
21.
A 155. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„155. cikk
Egyéb átmeneti szabályok
A 152. és a 153. cikkben említett rendeletekben, valamint a 404/93/EGK, a 2200/96/EK, a 2201/96/EK, a 2202/96/EK és az 1260/2001/EK rendeletben előírt szabályozásról az e rendeletben meghatározott - nevezetesen az 1259/1999/EK rendelet 4. és 5. cikkének és mellékletének és az 1251/1999/EK rendelet 6. cikkének alkalmazásával összefüggő - szabályozásra való átállás, valamint az 1035/72/EGK rendeletben meghatározott fejlesztési tervekre vonatkozó rendelkezésekről az e rendelet 83-87. cikkében említett rendelkezésekre való átállás megkönnyítéséhez szükséges további intézkedéseket az e rendelet 144. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban lehet elfogadni. A 152. és a 153. cikkben említett rendeletek és cikkek a VII. mellékletben említett referenciaösszegek megállapítása céljából továbbra is alkalmazandók.”
22.
A mellékletek e rendelet II. mellékletének megfelelően módosulnak.
53. cikk
A 318/2006/EK rendelet módosításai
A 318/2006/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 32. cikk (1), (2) és (4) bekezdésében a „VII. mellékletben”-t a „vagy a VIII. mellékletben”-nel kell kiegészíteni.
2.
A VII. mellékletet követően a szöveg a következő melléklettel egészül ki:
„ VIII. MELLÉKLET
Feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek
A feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2201/96/EK tanácsi rendelet (21) 1. cikke (2) bekezdésének b) pontjában felsorolt termékek.
”
54. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2202/96/EK rendelet hatályát veszti.
55. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) A 2201/96/EK és a 2202/96/EK rendeletben meghatározott és e rendelet által törölt támogatási rendszerek minden egyes érintett termék tekintetében alkalmazhatók maradnak az adott termékre vonatkozó, 2008-ban végződő gazdasági évben.
(2) Az e rendelet hatálybalépésének időpontját megelőzően a 2200/96/EK rendelet alapján már elismert termelői szervezetek és a termelői szervezetek társulásai e rendelet alapján továbbra is elismertek maradnak. Ahol szükséges, 2010. december 31-ig igazodnak e rendelet követelményeihez.
(3) Egy termelői szervezet kérésére egy, az e rendelet alkalmazásának időpontját megelőzően a 2200/96/EK rendelet alapján jóváhagyott operatív program:
a)
folytatódhat, amíg véget nem ér; vagy
b)
módosítható, hogy megfeleljen e rendelet követelményeinek; vagy
c)
helyettesíthető e rendelet alapján jóváhagyott, új operatív programmal.
A 2007-ben benyújtott, de e rendelet hatálybalépésének időpontjáig még jóvá nem hagyott, e pontokban meghatározott feltételeit egyébként kielégítő operatív programokra a 10. cikk (3) bekezdésének e) és f) pontját kell alkalmazni.
(4) Azok a termelői csoportok, amelyek a 2200/96/EK rendelet alapján előzetes elismerést nyertek, e rendelet alapján továbbra is élvezik ezt az előzetes elismerést. A 2200/96/EK rendelet alapján elfogadott elismerési tervek e rendelet alapján továbbra is élvezik ezt az elismerést. Ugyanakkor - szükség esetén - a tervek módosításra kerülnek azért, hogy a termelői csoport számára lehetővé tegyék, hogy az megfelelhessen az e rendelet 4. cikkében meghatározott termelői szervezetként történő elismeréshez szükséges kritériumoknak. Az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén vagy ezen időpontot követően csatlakozott tagállamok termelői csoportjait illetően az elismerési tervekre - e rendelet alkalmazásának időpontjától - a 7. cikk (4) bekezdésének a) pontjában meghatározott támogatások mértékét kell alkalmazni.
(5) A 2202/96/EK rendelet 3. cikkének (2) bekezdésében említett, a 2008. október 1-jén kezdődő - vagy az ezt követő - gazdasági évekre vonatkozó, a citrusfélék feldolgozásához kapcsolódó támogatási rendszerben az egynél több gazdasági évet felölelő szerződések mindkét szerződő fél beleegyezésével - az említett rendelet hatályon kívül helyezésének figyelembevétele és a támogatások ennek megfelelő megszüntetése céljából - módosíthatók vagy felmondhatók. A szerződéseket módosító vagy felmondó felekre nem kell alkalmazni a szóban forgó rendelet vagy annak végrehajtási szabályai szerinti szankciókat.
(6) Ha egy tagállam él az 1782/2003/EK rendelet 68b. cikke vagy a 143bc. cikke szerinti átmeneti intézkedésekkel, a 2201/96/EK rendelet 6. cikkének, vagy a 2202/96/EK rendelet 6. cikkének, a feldolgozásra szánt nyersanyag minimális minőségi követelményeire és a kész termékek minimális minőségi követelményeire vonatkozó cikkének értelmében elfogadott szabályok alkalmazhatóak maradnak a tagállam területén betakarított nyersanyagok tekintetében.
56. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2008. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2007. szeptember 26-án.