RAADETS DIREKTIV 93/15/EOEF af 5. april 1993 om harmonisering af bestemmelserne om markedsfoering af og kontrol med eksplosivstoffer til civil brug
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1)
i samarbejde med Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge Traktatens artikel 8 A skal det indre marked oprettes senest den 31. december 1992; det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital i overensstemmelse med Traktatens bestemmelser;
i henhold til Traktatens artikel 100 A, stk. 3, skal Kommissionens forslag med hensyn til sikkerhed bygge paa et hoejt beskyttelsesniveau;
fri bevaegelighed for varer forudsaetter, at nogle grundbetingelser er opfyldt; fri bevaegelighed for eksplosivstoffer forudsaetter navnlig harmonisering af lovgivningen om markedsfoering af eksplosivstoffer;
der gaelder detaljerede nationale bestemmelser om eksplosivstoffer til civil brug, foerst og fremmest med hensyn til sikkerhed; disse bestemmelser gaar navnlig ud paa, at eksplosivstoffer kun godkendes til markedsfoering, hvis de har gennemgaaet en raekke proevninger med tilfredsstillende resultat;
en forudsaetning for harmonisering af markedsfoeringsbetingelserne er, at de forskelligartede nationale bestemmelser harmoniseres, saaledes at der bliver fri bevaegelighed for varerne, uden at der slaekkes paa de optimale sikkerhedskrav;
dette direktiv fastsaetter kun de vaesentlige krav, som eksplosivstofferne skal opfylde ved overensstemmelsesproevning; af hensyn til godtgoerelse af, at de vaesentlige krav er opfyldt, er det overordentlig nyttigt at kunne benytte standarder, isaer for proevningsmetoder, der er harmoniseret paa europaeisk plan; i dag findes saadanne standarder ikke;
saadanne standarder, der er harmoniseret paa europaeisk plan, udarbejdes af private organisationer og boer bevare deres ikke-obligatoriske status; Den Europaeiske Standardiseringsorganisation (CEN) er anerkendt som en af de to organisationer, der er bemyndiget til at vedtage harmoniserede standarder, i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, CEN og CENELEC, som blev ratificeret den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas ved harmoniseret standard et dokument med tekniske specifikationer, som med Kommissionens bemyndigelse er vedtaget af CEN i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure inden for tekniske forskrifter og standarder(4) , og i henhold til ovenstaaende generelle retningslinjer;
ved Raadets afgoerelse 90/683/EOEF af 13. december 1990 om modulerne for de forskellige faser i procedurerne for overensstemmelsesvurdering med henblik paa anvendelse i direktiverne om teknisk harmonisering(5) har Raadet indfoert harmoniserede metoder til overensstemmelsesvurdering; anvendelsen af de naevnte moduler paa eksplosivstoffer goer det muligt at fastslaa ansvarsomraadet hos fabrikanter og hos organer, som har til opgave at gennemfoere procedurerne for overensstemmelsesvurdering under hensyntagen til arten af de paagaeldende eksplosivstoffer;
for transport af eksplosivstoffer er der fastsat sikkerhedsregler i internationale konventioner og aftaler; paa internationalt plan gaelder De Forenede Nationers henstillinger om transport af farligt gods, herunder eksplosivstoffer, som har gyldighed ogsaa uden for Faellesskabet; direktivet fastsaetter derfor ikke regler om transport;
for pyrotekniske artikler kraeves der foranstaltninger, der tilgodeser beskyttelse af forbrugerne og publikums sikkerhed; der vil blive udarbejdet et supplerende direktiv herom;
ved fastlaeggelse af, hvilke varer der er omfattet af direktivet, boer der anvendes samme definition som i ovennaevnte henstillinger;
direktivets anvendelsesomraade omfatter ogsaa ammunition, men kun for saa vidt angaar reglerne om kontrol med overfoersler og de dertil knyttede bestemmelser; da der for ammunition gaelder samme overfoerselsvilkaar som for vaaben, boer overfoersel af ammunition omfattes af samme bestemmelser som bestemmelserne for vaaben som fastsat i Raadets direktiv 91/477/EOEF af 18. juni 1991 om erhvervelse og besiddelse af vaaben(6) ;
de, der fremstiller og anvender eksplosivstoffer, boer ogsaa have et sundt og sikkert arbejdsmiljoe; et supplerende direktiv, der navnlig omhandler beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed ved fremstilling, opbevaring og anvendelse af eksplosivstoffer, er under udarbejdelse;
i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse af eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv boer medlemsstaterne paa visse betingelser kunne fravige dette direktivs bestemmelser om overfoersel;
det er vigtigt at tilvejebringe mekanismer for det administrative samarbejde, og de kompetente myndigheder boer i den forbindelse tage udgangspunkt i Raadets forordning (EOEF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik paa at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(7) ;
dette direktiv beroerer ikke medlemsstaternes befoejelse til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at forebygge ulovlig handel med eksplosivstoffer og ammunition -
VEDTAGET FOELGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I Almindelige bestemmelser
Artikel 1
1. Direktivet omfatter eksplosivstoffer som defineret i stk. 2.
2. Ved eksplosivstoffer forstaas materialer og genstande, der betragtes som saadanne i De Forenede Nationers henstillinger vedroerende transport af farligt gods (United Nations Recommendations on Transport of Dangerous Goods) og er opfoert i klasse 1 heri.
3. Direktivet omfatter ikke:
- eksplosivstoffer, herunder ammunition, der er beregnet til de vaebnede styrkers eller politiets brug i henhold til national lovgivning
- pyrotekniske artikler
- ammunition, bortset fra bestemmelserne i artikel 10, 11, 12, 13, 17, 18 og 19.
4. I dette direktiv forstaas ved
- »De Forenede Nationers henstillinger«: de henstillinger, der er udarbejdet af FN's ekspertgruppe inden for transport af farligt gods (Orange Book) og udgivet af De Forenede Nationer, i den paa datoen for direktivets vedtagelse gaeldende udgave
- »sikkerhed«: forebyggelse af uheld og, hvis dette ikke er muligt, begraensning af foelgerne heraf
- »offentlig sikkerhed«: forebyggelse af en anvendelse til formaal, der strider mod den offentlige orden
- »vaabenfabrikant/-handler«: enhver fysisk eller juridisk person, hvis erhverv helt eller delvis bestaar i at fremstille, udveksle, udleje, reparere eller ombygge skydevaaben og ammunition
- »overfoerselstilladelse«: den afgoerelse der traeffes med hensyn til eksplosivstoffers paataenkte overfoersel inden for Faellesskabet
- »operatoer«: enhver fysisk eller juridisk person, som har tilladelse til at fremstille, opbevare, anvende, overfoere eller forhandle eksplosivstoffer
- »markedsfoering«: enhver foerste levering, mod vederlag eller vederlagsfrit, af eksplosivstoffer, der er omfattet af dette direktiv, med henblik paa distribution og/eller anvendelse paa EF-markedet
- »overfoersel«: enhver fysisk flytning af eksplosivstoffer inden for Faellesskabets omraade, med undtagelse af flytninger inden for samme anlaeg.
5. Direktivet hindrer ikke medlemsstaterne i at definere visse stoffer, som ikke er omfattet af dette direktiv, som vaerende eksplosivstoffer i henhold til national lovgivning.
KAPITEL II Harmonisering af lovgivningen om eksplosivstoffer
Artikel 2
1. Medlemsstaterne maa hverken forbyde, begraense eller hindre markedsfoering af eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, og som opfylder dette direktivs krav.
2. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, kun kan markedsfoeres i Faellesskabet, hvis de opfylder alle dette direktivs bestemmelser, hvis de er forsynet med EF-maerkning som foreskrevet i artikel 7, og hvis de har vaeret underkastet overensstemmelsesvurdering efter fremgangsmaaderne i bilag II.
3. Naar eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, er omfattet af andre direktiver, der vedroerer andre aspekter og indeholder bestemmelser om EF-maerkning, angiver denne, at varerne anses for ogsaa at opfylde de bestemmelser i disse andre direktiver, der gaelder for dem.
Artikel 3
Eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, skal opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav i bilag I, der gaelder for dem.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne anser eksplosivstoffer, der falder ind under dette direktivs anvendelsesomraade, for at opfylde de vaesentlige sikkerhedskrav, der er naevnt i artikel 3, naar de er i overensstemmelse med de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for de nationale standarder, der er vedtaget til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder.
2. Kommissionen redegoer naermere for arbejdet med de harmoniserede standarder i sin rapport til Europa-Parlamentet og Raadet om anvendelsen af direktiv 83/189/EOEF, som omhandlet i artikel 11, stk. 2, i naevnte direktiv.
Artikel 5
Finder en medlemsstat eller Kommissionen, at de harmoniserede standarder i artikel 4 ikke fuldt ud opfylder de vaesentlige krav i artikel 3, indbringer Kommissionen eller medlemsstaten, under angivelse af begrundelsen, sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF. Udvalget afgiver straks udtalelse.
Paa grundlag af denne udtalelse meddeler Kommissionen medlemsstaterne, hvilke foranstaltninger der skal traeffes med hensyn til standarderne og disses offentliggoerelse, jf. artikel 4.
Artikel 6
1. Der findes foelgende fremgangsmaader for attestering af seriefremstillede eksplosivstoffers overensstemmelse:
a) enten EF-typeafproevning (modul B) som naevnt i bilag II, afsnit 1, og efter fabrikantens eget valg:
- enten typeoverensstemmelse (modul C) som naevnt i bilag II, afsnit 2
- eller kvalitetssikring af produktionen (modul D) som naevnt i bilag II, afsnit 3
- eller kvalitetssikring af produktet (modul E) som naevnt i bilag II, afsnit 4
- eller produktverifikation (modul F) som naevnt i bilag II, afsnit 5
b) eller enhedsverifikation (modul G) som naevnt i bilag II, afsnit 6.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen og de oevrige medlemsstater, hvilke organer de har udpeget til at foretage ovennaevnte overensstemmelsesvurdering, samt hvilke specifikke opgaver, disse organer er udpeget til at varetage, og hvilke identifikationsnumre Kommissionen har tildelt dem.
Kommissionen offentliggoer i De Europaeiske Faellesskabers Tidende listen over bemyndigede organer samt disses identifikationsnummer og de opgaver, som de er bemyndiget til at varetage. Den varetager ajourfoeringen af denne liste.
Medlemsstaterne anvender de minimumskriterier, der er fastsat i bilag III, ved evalueringen af de organer, der skal bemyndiges. Organer, der opfylder evalueringskriterierne i tilsvarende harmoniserede standarder, anses for at opfylde de relevante minimumskriterier.
En medlemsstat, der har bemyndiget et organ, skal traekke bemyndigelsen tilbage, hvis den konstaterer, at organet ikke laengere opfylder de i andet afsnit naevnte kriterier. Den underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom.
Artikel 7
1. EF-overensstemmelsesmaerkningen anbringes synligt, letlaeseligt og saaledes, at den ikke kan slettes, paa eksplosivstofferne eller paa en maerkeplade paa disse. Maerkepladen skal vaere udformet saaledes, at den ikke kan genbruges.
Bilag IV indeholder den model, der skal anvendes ved EF-maerkningen.
2. Det er forbudt at anbringe maerker eller angivelser paa eksplosivstofferne, der kan bringe tredjemand i vildrede med hensyn til EF-maerkningens grafik eller betydning. Der kan dog anbringes andre maerker paa eksplosivstofferne, hvis de ikke goer EF-maerkningen mindre synlig og laeselig.
3. Med forbehold af artikel 8:
a) er fabrikanten, dennes repraesentant, eller den ansvarlige for markedsfoeringen af den paagaeldende vare i Faellesskabet, hvis en medlemsstat konstaterer, at en vare uberettiget er forsynet med EF-maerkning, forpligtet til at bringe varen i overensstemmelse med bestemmelserne om maerkning og bringe overtraedelsen til ophoer paa vilkaar, der fastsaettes af medlemsstaten
b) skal medlemsstaten, hvis varen fortsat ikke bringes i overensstemmelse med de naevnte bestemmelser, traeffe alle passende foranstaltninger til at begraense eller forbyde markedsfoering af varen eller sikre, at den traekkes tilbage fra markedet efter fremgangsmaaden i artikel 8.
Artikel 8
1. Hvis en medlemsstat konstaterer, at et eksplosivstof, der er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, og som anvendes efter formaalet, udgoer en fare for sikkerheden, traeffer den de noedvendige foreloebige foranstaltninger til at traekke det paagaeldende eksplosivstof tilbage fra markedet og forbyde dets markedsfoering eller frie omsaetning.
Medlemsstaten underretter straks Kommissionen om disse foranstaltninger med angivelse af aarsagerne hertil, navnlig om hvorvidt den manglende overensstemmelse skyldes:
- overtraedelse af de vaesentlige krav
- fejlagtig anvendelse af standarderne
- eller en mangel i disse standarder.
2. Kommissionen indleder snarest en hoering af de beroerte parter. Hvis Kommissionen herefter konstaterer, at foranstaltningerne er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har taget initiativet, samt de oevrige medlemsstater herom. Hvis Kommissionen efter hoeringen konstaterer, at foranstaltningerne ikke er berettiget, underretter den straks den medlemsstat, der har truffet afgoerelsen.
I det saerlige tilfaelde, hvor de i stk. 1 naevnte foranstaltninger begrundes med en mangel i standarderne, indbringer Kommissionen efter hoering af de beroerte parter sagen for det staaende udvalg, der er nedsat ved direktiv 83/189/EOEF, inden for en frist paa to maaneder, hvis den medlemsstat, som har truffet foranstaltningerne, agter at fastholde dem, og foelger den i artikel 5 naevnte fremgangsmaade.
3. Hvis et eksplosivstof, der ikke opfylder kravene, er forsynet med EF-overensstemmelsesmaerkning, traeffer vedkommende medlemsstat de fornoedne foranstaltninger over for den, der har udstedt erklaeringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
KAPITEL III Bestemmelser vedroerende bevaegelighed for og kontrol med eksplosivstoffer i Faellesskabet
Artikel 9
1. Eksplosivstoffer omfattet af dette direktiv kan kun overfoeres efter fremgangsmaaden i stk. 2 til 9.
2. Kontrol i henhold til EF-ret eller national ret med overfoersel af eksplosivstoffer i overensstemmelse med denne artikel sker ikke laengere som kontrol ved de indre graenser, men kun som led i saedvanlig kontrol, der uden forskelsbehandling foretages overalt paa Faellesskabets omraade.
3. For at kunne overfoere eksplosivstoffer skal koeberen have overfoerselstilladelse fra den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet. Den kompetente myndighed forvisser sig om, at modtageren er juridisk befoejet til at erhverve eksplosivstoffer, og at han er i besiddelse af de noedvendige tilladelser. Overfoersel af eksplosivstoffer via en eller flere medlemsstaters omraade skal af den ansvarlige for overfoerslen meddeles de kompetente myndigheder i denne eller disse medlemsstater, som skal godkende overfoerslen.
4. Hvis en medlemsstat finder, at der er problemer med den i stk. 3 omhandlede verifikation af den juridiske befoejelse til koebet, sender denne medlemsstat de foreliggende oplysninger herom til Kommissionen, som omgaaende forelaegger disse for det i artikel 13 omhandlede udvalg.
5. Hvis den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet tillader overfoerslen, udsteder den til modtageren et dokument, der bekraefter denne tilladelse, og som indeholder alle de oplysninger, der er naevnt i stk. 7. Dette dokument skal ledsage eksplosivstofferne til det fastsatte bestemmelsessted. Det skal forevises paa de kometente myndigheders forlangende. En kopi af dokumentet opbevares af modtageren, der paa anmodning foreviser det for den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet.
6. Naar en medlemsstats kompetente myndighed finder, at saerlige offentlige sikkerhedskrav som dem, der er naevnt i stk. 7, ikke er noedvendige, kan eksplosivstofferne overfoeres via denne medlemsstats omraade eller en del af dens omraade uden forudgaaende meddelelse i henhold til stk. 7. Den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet udsteder i saa fald en overfoerselstilladelse, der er gyldig i et bestemt tidsrum, men som til enhver tid kan suspenderes eller traekkes tilbage ved begrundet afgoerelse. Det i stk. 5 naevnte dokument, der ledsager eksplosivstofferne til bestemmelsesstedet, indeholder da kun en henvisning til ovennaevnte overfoerselstilladelse.
7. Kraever overfoersel af eksplosivstoffer saerlig kontrol, for at det kan fastslaas, om de opfylder de saerlige offentlige sikkerhedskrav paa hele eller en del af en medlemsstats omraade, meddeler modtageren inden overfoerslen nedenstaaende oplysninger til den kompetente myndighed paa bestemmelsesstedet:
- navn og adresse paa de beroerte operatoerer. Disse oplysninger skal vaere tilstraekkelig detaljerede til, dels at operatoererne kan kontaktes, dels at det kan fastslaas, at de paagaeldende personer er officielt befoejede til at modtage sendingen
- antal og maengde af overfoerte eksplosivstoffer
- fuldstaendig beskrivelse af det paagaeldende eksplosivstof og af, hvordan det kan identificeres, herunder De Forenede Nationers identifikationsnummer
- oplysninger om, at markedsfoeringsbetingelserne er opfyldt, naar der er tale om markedsfoering
- transportmaade og -rute
- forventet afsendelses- og ankomstdato
- om noedvendigt de graenseovergangssteder, hvor varerne foeres ind i og ud af medlemsstaterne.
De kompetente myndigheder paa bestemmelsesstedet undersoeger, under hvilke forhold overfoerslen skal finde sted, navnlig for saa vidt angaar saerlige krav under hensyn til offentlig sikkerhed. Naar saadanne saerlige krav under hensyn til national sikkerhed er opfyldt, tillades overfoerslen. Ved transit gennem andre medlemsstaters omraade undersoeger disse paa samme maade oplysningerne om overfoerslen og godkender dem.
8. Med forbehold af den saedvanlige kontrol, som afgangsmedlemsstaten foretager paa sit omraade i henhold til dette direktiv, skal modtagerne og operatoererne paa anmodning fra de paagaeldende kompetente myndigheder sende alle de relevante oplysninger, de raader over med hensyn til overfoersler af eksplosivstoffer, til myndighederne i afgangsmedlemsstaten og i transitmedlemsstaten.
9. Ingen leverandoer kan overfoere eksplosivstoffer, medmindre modtageren har opnaaet de noedvendige tilladelser hertil efter bestemmelserne i stk. 3, 5, 6 og 7.
Artikel 10
1. Ammunition maa kun overfoeres fra én medlemsstat til en anden, naar foelgende fremgangsmaade benyttes. Disse bestemmelser gaelder ligeledes for overfoersel af ammunition i forbindelse med postordresalg.
2. For saa vidt angaar overfoersel af ammunition til en anden medlemsstat, giver vedkommende inden forsendelsen den medlemsstat, hvor den paagaeldende ammunition befinder sig, meddelelse om:
- saelgers eller overdragers samt koebers eller aftagers eller, i givet fald, ejers navn og adresse
- det bestemmelsessted, hvortil ammunition forsendes eller transporteres
- maengden af ammunition i den paagaeldende forsendelse eller transport
- de noedvendige oplysninger til identifikation af ammunitionen og i oevrigt angivelse af, at den har vaeret underkastet en kontrol i henhold til konventionen af 1. juli 1969 om gensidig anerkendelse af kontrolstempling af haandskydevaaben
- overfoerselsmidlet
- afgangsdato og forventet ankomstdato.
Oplysningerne i de to sidste led skal meddeles, naar der er tale om overfoersel mellem vaabenfabrikanter/-handlere. Medlemsstaten undersoeger, under hvilke betingelser overfoerslen skal finde sted, navnlig af hensyn til den offentlige sikkerhed. Saafremt medlemsstaten giver tilladelse til denne overfoersel, udsteder den en tilladelse indeholdende samtlige de i foerste afsnit naevnte angivelser. Denne tilladelse skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; den skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
3. Hver medlemsstat kan, uden forudgaaende tilladelse, jf. stk. 2, give vaabenfabrikanter/-handlere ret til at overfoere ammunition fra sit omraade til en vaabensfabrikant/-handler, der er etableret i en anden medlemsstat. I dette oejemed udsteder den en autorisation, der gaelder hoejst tre aar, og som til enhver tid kan inddrages eller annulleres efter begrundet afgoerelse. Et dokument, der henviser til denne autorisation, skal ledsage ammunitionen indtil bestemmelsesstedet; dette dokument skal paa forlangende forevises for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Inden overfoerslen meddeler vaabenfabrikanterne/-handlerne myndighederne i den medlemsstat, fra hvilken overfoerslen skal finde sted, alle de oplysninger, som er naevnt i stk. 2, foerste afsnit.
4. Hver medlemsstat sender de oevrige medlemsstater en fortegnelse over de typer ammunition, som uden denne medlemsstats forudgaaende samtykke kan overfoeres til dens omraade.
Fortegnelserne over ammunition meddeles de vaabenfabrikanter/-handlere, som har opnaaet autorisation til at overfoere ammunition uden forudgaaende tilladelse efter fremgangsmaaden i stk. 3.
5. Hver medlemsstat fremsender alle relevante oplysninger, den raader over vedroerende de endelige overfoersler af ammunition, til den medlemsstat, til hvis omraade overfoerslen foretages.
De oplysninger, som medlemsstaterne modtager i henhold til de i denne artikel fastsatte procedurer, meddeles, senest ved overfoerslen, til bestemmelsesmedlemsstaten og i givet fald senest ved overfoerslens paabegyndelse til transitmedlemsstaterne.
Artikel 11
Uanset artikel 9, stk. 3, 5, 6 og 7 samt artikel 10 kan en medlemsstat i tilfaelde af alvorlige trusler eller angreb mod den offentlige sikkerhed som foelge af ulovlig besiddelse eller brug af eksplosivstoffer eller ammunition omfattet af dette direktiv traeffe alle noedvendige foranstaltninger med hensyn til eksplosivstoffer eller ammunition for at hindre denne ulovlige besiddelse eller brug.
Disse foranstaltninger skal respektere proportionalitetsprincippet. De maa hverken udgoere et middel til skjult forskelsbehandling eller en forklaedt begraensning i samhandelen mellem medlemsstaterne.
Enhver medlemsstat, der traeffer saadanne foranstaltninger, skal straks underrette Kommissionen herom. Kommissionen underretter de oevrige medlemsstater.
KAPITEL IV Andre bestemmelser
Artikel 12
1. Senest den 30. juni 1993 opretter medlemsstaterne et net for udveksling af oplysninger med henblik paa gennemfoerelse af dette direktiv. De underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om, hvilke nationale myndigheder der er ansvarlige for at afsende og modtage oplysninger og for at gennemfoere formaliteterne i artikel 9 og 10.
2. Bestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1468/81, saerlig bestemmelserne om fortrolighed, finder tilsvarende anvendelse paa dette direktiv.
Artikel 13
1. Kommissionen bistaas af et udvalg, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har Kommissionens repraesentant som formand.
Udvalget undersoeger ethvert spoergsmaal vedroerende anvendelsen af dette direktiv, som dets formand kan rejse enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra repraesentanten for en medlemsstat.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af udvalget afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald udsaetter Kommissionen gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum af tre maaneder regnet fra datoen for underretningen.
Raadet kan med kvalificerert flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i andet afsnit.
3. Fremgangsmaaden i stk. 2 anvendes isaer for at tage hensyn til fremtidige aendringer af De Forenede Nationers henstillinger.
Artikel 14
Medlemsstaterne stiller ajourfoerte oplysninger om operatoerer, som har tilladelse til at udfoere de i artikel 1, stk. 4, omhandlede aktiviteter, til raadighed for de oevrige medlemsstater og Kommissionen.
Medlemsstaterne sikrer sig, at disse operatoerer har et system, der goer det muligt at holde regnskab med, hvilke personer der til enhver tid er i besiddelse af eksplosivstoffer. Gennemfoerelsesbetingelserne for dette afsnit fastsaettes efter den i artikel 13 naevnte udvalgsprocedure.
Operatoererne foerer register over deres transaktioner, saaledes at de kan opfylde kravene i denne artikel.
De i denne artikel omhandlede dokumenter opbevares i en periode paa mindst tre aar fra udgangen af det kalenderaar, hvor den registrerede transaktion fandt sted, uanset om virksomheden eventuelt ikke laengere driver forretning. Dokumenterne skal omgaaende kunne stilles til raadighed for en eventuel kontrol efter anmodning fra de kompetente myndigheder.
Artikel 15
Medlemsstaterne soerger for, at eksplosivstofferne er forsynet med en passende maerkning.
Artikel 16
Naar en medlemsstat giver tilladelse til fremstilling af eksplosivstoffer, kontrollerer den isaer de ansvarliges mulighed for at sikre overholdelsen af de tekniske forpligtelser, som de paatager sig.
KAPITEL V Afsluttende bestemmelser
Artikel 17
Hver medlemsstat fastsaetter de sanktioner, der skal bringes i anvendelse i tilfaelde af overtraedelse af gennemfoerelsesbestemmelserne til dette direktiv. Disse sanktioner skal vaere tilstraekkelig strenge til at tilskynde til overholdelse af bestemmelserne.
Artikel 18
Hver medlemsstat vedtager inden for rammerne af sin interne lovgivning de foranstaltninger, der er noedvendige, for at de kompetente myndigheder kan beslaglaegge ethvert produkt, der falder ind under direktivets anvendelsesomraade, hvis der foreligger tilstraekkelige beviser for, at dette produkt vil blive erhvervet, anvendt eller forhandlet ulovligt.
Artikel 19
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme artikel 9, 10, 11, 12, 13 og 14 inden den 30. september 1993.
2. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 30. juni 1994 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme de bestemmelser, der ikke er naevnt i stk. 1. De underretter straks Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1995.
3. Naar medlemsstaterne vedtager de i stk. 1 og 2 naevnte bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saadan henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne tillader dog markedsfoering indtil den 31. december 2002 af eksplosivstoffer, som er i overensstemmelse med den nationale lovgivning, der gaelder inden den 31. december 1994.
5. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de vedtager paa dette direktivs omraade.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 5. april 1993.
A Tanács 93/15/EGK irányelve
(1993. április 5.)
a polgári felhasználású robbanóanyagok forgalomba hozatalára és felügyeletére vonatozó rendelkezések harmonizációjáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés 8a. cikke előírja a belső piac legkésőbb 1992. december 31-ig történő létrehozását; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térség, amelyben a Szerződés rendelkezéseivel összhangban biztosított az áruk, személyek, szolgáltatások és a tőke szabad mozgása;
mivel a Szerződés 100a. cikk (3) bekezdése előírja, hogy a Bizottság a biztonságot érintő javaslataiban a védelem magas szintjét vegye alapul;
mivel az áruk szabad mozgásának előfeltétele, hogy bizonyos alapvető feltételek teljesüljenek; mivel, különösen a robbanóanyagok szabad mozgásának előfeltétele a robbanóanyagok forgalomba hozatalára vonatkozó jogszabályok összehangolása;
mivel a polgári felhasználású robbanóanyagokra részletes nemzeti szabályok vonatkoznak, különösen a biztonság és a megbízhatóság követelményeinek tekintetében; mivel ezek a nemzeti szabályok különösen azt írják elő, hogy a forgalombahozatali engedély csak akkor adható meg, ha a robbanóanyagokat számos vizsgálatnak alávetették;
mivel az ilyen robbanóanyagok forgalomba hozatalát szabályozó rendelkezések harmonizációjának előfeltétele, hogy az eltérő nemzeti szabályokat az e termékek szabad mozgásának biztosítása érdekében, a biztonság és a megbízhatóság optimális szintjeinek csökkentése nélkül harmonizálják;
mivel ez az irányelv csak azokat az alapvető követelményeket határozza meg, amelyeknek a robbanóanyagoknak a megfelelőségértékelési eljárások során meg kell felelniük; mivel az alapvető követelményeknek való megfelelés bizonyítási folyamatának megkönnyítése érdekében nagyon hasznos lenne európai szinten harmonizált, különösen a robbanóanyagok vizsgálatára vonatkozó szabványok felállítása; mivel ilyen szabványok jelenleg nem léteznek;
mivel az európai szinten harmonizált szabványokat magánjogi szervezetek állítják fel, és azoknak meg kell őrizniük nem kötelező jellegüket; mivel ebben az összefüggésben az Európai Szabványügyi Bizottságot (CEN) ismerik el a harmonizált szabványok elfogadására a Bizottság, a CEN és a CENELEC közötti együttműködés 1984. november 13-án ratifikált általános iránymutatásainak megfelelően hatáskörrel rendelkező két szerv egyikének; mivel ennek az irányelvnek az alkalmazásában a "harmonizált szabvány" egy olyan műszaki előírás, amelyet a CEN, a Bizottság felhívására a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelv [4] és az említett általános iránymutatás alapján fogadott el;
mivel a Tanács a műszaki összehangolási irányelvekben használni kívánt, megfelelőségértékelési eljárások különböző szakaszainak moduljairól szóló, 1990. december 13-i 90/683/EGK határozatában [5] harmonizált eszközöket vezetett be a megfelelőségértékelési eljárások alkalmazásának tekintetében; mivel e moduloknak a robbanóanyagokra történő alkalmazása lehetővé teszi az érintett robbanóanyagok természetének figyelembevételével a gyártók és a megfelelőségértékelési eljárások alkalmazásáért felelős szervezetek felelősségének megállapítását;
mivel a robbanóanyagok szállítására vonatkozó szabályokat a biztonság tekintetében nemzetközi egyezmények és megállapodások tartalmazzák; mivel nemzetközi szinten a veszélyes áruk (beleértve a robbanóanyagokat) szállítására vonatkozó ENSZ-ajánlások léteznek, amelyek köre túlterjed a Közösség keretein; mivel ennek következtében ez az irányelv nem érinti a szállítás szabályait;
mivel a fogyasztók védelme és a közbiztonság érdekében megfelelő intézkedéseket kell tenni a pirotechnikai cikkek tekintetében; mivel e területen egy kiegészítő irányelv elfogadását tervezik;
mivel az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó termékek meghatározásának az ezen termékeknek a fent említett ajánlásokban megállapított meghatározásán kell alapulnia;
mivel ennek az irányelvnek a hatálya kiterjed a lőszerre is, azonban csak a szállítás ellenőrzése és az azzal összefüggő intézkedések tekintetében; mivel a lőszer szállítására a fegyverek szállításához hasonló feltételek vonatkoznak, a lőszer szállítását a fegyverek megszerzésének és tartásának ellenőrzéséről szóló, 1991. június 18-i 91/477/EGK irányelvben [6] megállapítottakhoz hasonló rendelkezéseknek kell szabályozniuk;
mivel a robbanóanyagokat előállító és felhasználó munkavállalók egészségét és biztonságát is védeni kell; mivel egy, többek között a robbanóanyagok előállításával, tárolásával és felhasználásával foglalkozó munkavállalók egészségét és biztonságát is érintő kiegészítő irányelv van előkészületben;
mivel az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyag vagy lőszer jogosulatlan birtoklása vagy használata miatt a közbiztonság elleni komoly fenyegetés vagy támadás esetén helyénvaló megengedni a tagállamoknak, hogy ennek az irányelvnek a rendelkezéseitől a szállítás tekintetében eltérhessenek;
mivel szükség van közigazgatási együttműködési mechanizmusok létrehozására; mivel ezzel kapcsolatban helyénvaló, ha az illetékes hatóságok álláspontjaikat a Tanácsnak a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági szabályozás helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1981. május 19-i 1468/81/EGK rendeletére [7] alapozzák;
mivel ez az irányelv nem érinti a tagállamoknak azt a hatáskörét, hogy a robbanóanyagok és lőszer tiltott kereskedelme megelőzése céljából megtegyék a szükséges intézkedéseket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
1. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a hatálya a (2) bekezdésben meghatározott robbanóanyagokra terjed ki.
(2) Robbanóanyag a veszélyes áruk szállítására vonatkozó ENSZ-ajánlások szerint ilyennek minősülő, és az ajánlások 1. osztályába tartozó minden anyag és áru.
(3) Ennek az irányelvnek a hatálya nem terjed ki:
- a nemzeti jognak megfelelően a fegyveres erők vagy a rendőrség által történő felhasználásra szánt robbanóanyagokra, beleértve a lőszert is,
- a pirotechnikai termékekre,
- a lőszerre, kivéve a 10., 11., 12., 13., 17., 18. és 19. cikkekben felsoroltakat.
(4) Ennek az irányelvnek alkalmazásában:
- "ENSZ-ajánlások" az ENSZ Veszélyes Áruk Szállítási Szakértőbizottsága által megfogalmazott ajánlások (Sárga könyv), az ezen irányelv elfogadása időpontjáig keletkezett módosításokkal,
- "biztonság" a balesetek megelőzése, és - amennyiben a megelőzés nem jár eredménnyel - hatásaik enyhítése,
- "jogszerű felhasználás" a közbiztonságot és közrendet sértő jogellenes felhasználás megelőzése,
- "fegyverkereskedő" bármely természetes vagy jogi személy, akinek vagy amelynek foglalkozása részben vagy egészben kiterjed a lőfegyverek és lőszerek gyártására, kereskedelmére, cseréjére, bérbeadására, javítására vagy átalakítására,
- "engedély" a robbanóanyagoknak a Közösségen belül tervezett szállítását engedélyező határozat,
- "a robbanóanyag-ágazatban működő vállalkozás" bármely természetes vagy jogi személy, aki vagy amely olyan engedéllyel rendelkezik, amely feljogosítja robbanóanyagok gyártására, tárolására, felhasználására, szállítására vagy kereskedelmére,
- "forgalomba hozatal" az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagoknak ellenérték fejében vagy anélkül történő első átengedése a Közösség piacán történő forgalomba hozatal és/vagy felhasználás céljából,
- "szállítás" a robbanóanyagoknak a Közösség területén történő bármilyen fizikai mozgatása, kivéve az egy és ugyanazon helyen történő mozgatást.
(5) Ez az irányelv nem zárja ki, hogy a tagállamok nemzeti joguk vagy szabályozásuk szerint robbanóanyagnak nyilvánítsanak az ennek az irányelvnek a hatálya alá nem tartozó egyes anyagokat.
II. FEJEZET
A robbanóanyagokkal kapcsolatos jogszabályok összehangolása
2. cikk
(1) A tagállamok nem tilthatják, korlátozhatják vagy akadályozhatják az ezen irányelv hatálya alá tartozó és követelményeinek megfelelő robbanóanyagok forgalomba hozatalát.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyagokat csak akkor lehessen forgalomba hozni, ha ezen irányelv minden rendelkezésének megfelelnek, azokat ellátták a 7. cikkben leírt CE-jelöléssel, és megfelelőségüket a II. mellékletben leírt eljárásoknak megfelelően értékelték.
(3) Amennyiben az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyagok más szempontokat érintő egyéb olyan irányelvek hatálya alá is tartoznak, amelyek szintén előírják a CE-jelölés felhelyezését, ez a jelölés azt jelenti, hogy a fent említett termékek ezeknek az egyéb, rájuk érvényes irányelvekben megállapított rendelkezéseknek is megfelelnek.
3. cikk
Az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagoknak meg kell felelniük az I. mellékletben megállapított, rájuk vonatkozó alapvető biztonsági követelményeknek.
4. cikk
(1) A tagállamok az ezen irányelv hatálya alá tartozó, az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kihirdetett harmonizált szabványokat átültető vonatkozó nemzeti szabványoknak megfelelő robbanóanyagokat a 3. cikkben említett alapvető biztonsági követelményeknek megfelelőnek tekintik. A tagállamok kihirdetik a harmonizált szabványok átültetésére vonatkozó nemzeti szabványok hivatkozásait.
(2) A Bizottság az Európai Parlament és a Tanács részére benyújtott, a 83/189/EGK irányelv 11. cikkének (2) bekezdésében meghatározott jelentés keretében tájékoztatást nyújt a harmonizált szabványok területén vezetett munka végrehajtásának egyes különös részleteiről.
5. cikk
Amennyiben egy tagállam vagy a Bizottság úgy véli, hogy a 4. cikkben említett harmonizált szabványok nem felelnek meg teljes egészében a 3. cikkben említett alapvető követelményeknek, a Bizottság vagy az érintett tagállam indokolással együtt a 83/189/EGK irányelv által felállított állandó bizottság elé terjeszti az ügyet. A bizottság haladéktalanul véleményt nyilvánít.
A bizottság véleményének fényében a Bizottság tájékoztatja a tagállamokat a 4. cikkben említett szabványokról és a kihirdetés tekintetében meghozandó intézkedésekről.
6. cikk
(1) A robbanóanyagok megfelelőségértékelésének eljárásai lehetnek:
a) a II. melléklet (1) bekezdésében említett EK-típusvizsgálat (B modul), és a gyártó választása szerint:
- a II. melléklet (2) bekezdésében említett típusmegfelelőség (C modul),
- vagy a II. melléklet (3) bekezdésében említett gyártás-minőségbiztosítási eljárás (D modul),
- vagy a II. melléklet (4) bekezdésében említett termék-minőségbiztosítási eljárás (E modul),
- vagy a II. melléklet (5) bekezdésében említett termékellenőrzés (F modul); vagy
b) a II. melléklet (6) bekezdésében említett, a termék egyedi vizsgálata (G modul).
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot a fent említett megfelelőségértékelési eljárás végrehajtására kijelölt szervekről, azokról a különös feladatokról, amelyek végrehajtására a szervet kijelölték, és a Bizottság által előzetesen számukra kiadott azonosítási számról.
A Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzéteszi a kijelölt szervek listáját, azonosítási számát és feladatkörét. A Bizottság gondoskodik a lista naprakészen tartásáról.
A tagállamok a kijelölt szervek értékelésének tekintetében a III. mellékletben megállapított minimumkövetelményeket alkalmazzák. A vonatkozó harmonizált szabványok értékelési kritériumainak megfelelő szerveket a vonatkozó megfelelőnek kell tekinteni.
Az adott szervet a Bizottság számára bejelentő tagállam visszavonja a bejelentést, ha tudomására jut, hogy a szerv már nem felel meg a második albekezdésben említett követelményeknek. Erről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
7. cikk
(1) A CE megfelelőségi jelölést olyan módon kell elhelyezni, hogy az látható, könnyen olvasható és maradandó legyen a robbanóanyagon, amennyiben ez nem lehetséges, a rajta elhelyezett azonosító táblán, vagy legutolsósorban, amennyiben az első két módszer nem használható, a csomagoláson. Az azonosító táblát úgy kell megtervezni, hogy azt ne lehessen újból felhasználni.
A CE-jelölésre használandó modellt a IV. melléklet tartalmazza.
(2) Tilos a robbanóanyagokon olyan jelölést vagy feliratot elhelyezni, amely alkalmas harmadik személyeket a CE-jelölés jelentésével vagy írásképével kapcsolatban félrevezetni. Bármely másfajta megjelölés felhelyezhető robbanóanyagokra, amennyiben az nem rontja a CE-jelölés láthatóságát és olvashatóságát.
(3) A 8. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül
a) amennyiben egy tagállam megállapítja, hogy a CE-jelölést nem megfelelően helyezték fel, a gyártó, meghatalmazottja, vagy ezek hiányában a kérdéses terméknek a Közösség piacán történő forgalomba hozataláért felelős személy köteles a termék megfelelőségét a jelölésről szóló rendelkezéseknek megfelelően helyreállítani, és a jogsértést a tagállamokra kötelező feltételeknek megfelelően abbahagyni;
b) amennyiben a megfelelőség továbbra is fennáll, a tagállam az érintett termék forgalomba hozatala korlátozásának vagy megtiltásának, illetve a piacról történő visszavonásának érdekében a 8. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően megteszi a megfelelő intézkedéseket.
8. cikk
(1) Amennyiben egy tagállam megállapítja, hogy a CE megfelelőségi jelöléssel ellátott és rendeltetésszerűen használt robbanóanyag veszélyezteti a biztonságot, megteszi a terméknek a piacról történő visszavonásához vagy forgalomba hozatalának, illetve szabad mozgásának megtiltásához szükséges ideiglenes intézkedéseket.
A tagállam haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot ezekről az intézkedésekről megjelölve döntése indokait, és különösen azt, hogy a nem megfelelőség oka az, hogy:
- nem teljesítik az alapvető követelményeket,
- helytelenül alkalmazzák a szabványokat,
vagy
- a szabványok hiányosak.
(2) A Bizottság a lehető legrövidebb időn belül konzultál az érintett felekkel. Amennyiben a Bizottság a konzultációt követően megállapítja, hogy az intézkedések megalapozottak voltak, haladéktalanul tájékoztatja a kezdeményező tagállamot, valamint a többi tagállamot. Amennyiben a Bizottság a konzultációt követően megállapítja, hogy az intézkedések megalapozatlanok voltak, haladéktalanul tájékoztatja a döntést hozó tagállamot.
Abban az esetben, ha az (1) bekezdésben említett intézkedések a szabványok hiányosságán alapulnak, a Bizottság először konzultál az érintett felekkel, majd amennyiben az intézkedést foganasító tagállam fenn kívánja tartani az intézkedéseket, két hónapon belül a 83/189/EGK irányelv által felállított állandó bizottság elé terjeszti az ügyet, és kezdeményezi az 5. cikkben említett eljárást.
(3) Amennyiben a CE-jelöléssel ellátott robbanóanyag nem felel meg a követelményeknek, az illetékes tagállam meghozza a megfelelő intézkedéseket a jelölést felhelyező személlyel szemben, és erről tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
III. FEJEZET
A Közösség területén történő szállítás ellenőrzésére vonatkozó rendelkezések
9. cikk
(1) Az ennek az irányelvnek a hatálya alá tartozó robbanóanyagok csak a következő bekezdéseknek megfelelően szállíthatók.
(2) A robbanóanyagok e cikk által szabályozott szállításának esetén a Közösség jogának vagy a nemzeti jognak megfelelően gyakorolt ellenőrzést ezután nem belső határon történő ellenőrzés részeként, hanem nem diszkriminatív módon kizárólag a Közösség teljes területén alkalmazott szokásos ellenőrzési eljárások részeként hajtják végre.
(3) A robbanóanyagok szállításához az engedélyt a rendeltetési hely illetékes hatóságtól a címzett szerzi be. Az illetékes hatóság megvizsgálja, hogy a címzett rendelkezik-e jogszabályi felhatalmazással robbanóanyagok megszerzésére, és birtokában van-e a szükséges engedélyeknek. A szállításért felelős személynek értesítenie kell annak a tagállamnak vagy tagállamoknak az illetékes hatóságait, amely(n)ek területén a robbanóanyagot átszállítják, és hozzájárulásukat be kell szerezni.
(4) Amennyiben egy tagállam úgy véli, hogy a (3) bekezdésben említett, robbanóanyagok megszerzésére való jogosultság ellenőrzésének tekintetében probléma merül fel, a tagállam az e tárgyban rendelkezésére álló információkat a Bizottság részére továbbítja, amely haladéktalanul a 13. cikkben meghatározott bizottság elé terjeszti az ügyet.
(5) Amennyiben a rendeltetési hely illetékes hatósága engedélyezi a szállítást, dokumentumot állít ki a címzett részére, amely tartalmazza a (7) bekezdésben említett összes információt. Ez a dokumentum a bejelentett rendeltetési helyre történő megérkezésig kíséri a robbanóanyagot. A dokumentumot az illetékes hatóságoknak kérésre be kell mutatni. Ennek a dokumentumnak egy példányát a címzett őrzi meg, aki a rendeltetési hely illetékes hatóságai számára, ez utóbbiak kérelmére, vizsgálat céljából bemutatja.
(6) Amennyiben egy tagállam illetékes hatósága úgy véli, hogy a (7) bekezdésben említettekhez hasonló, a jogszerű felhasználás biztonságára vonatkozó különleges követelmények szükségtelenek, a robbanóanyagok területükön vagy annak egy részén a (7) bekezdés szerinti információk előzetes rendelkezésre bocsátása nélkül is szállíthatók. A rendeltetési hely illetékes hatósága ilyen esetben meghatározott időtartamra szóló engedélyt ad ki, amely alapos indokolással bármikor felfüggeszthető vagy visszavonható. Az (5) bekezdésben említett dokumentum, amely a rendeltetési helyre történő megérkezésig a robbanóanyagot kíséri, kizárólag a fent említett engedélyre utal.
(7) Amennyiben a robbanóanyagok szállítását egy tagállam területén vagy területének egy részén a felhasználás biztonságára vonatkozó különleges követelményeknek való megfelelés érdekében különleges ellenőrzés alá kell vonni, a szállítást megelőzően a címzettnek a következő információkat kell a rendeltetés helyének illetékes hatósága számára rendelkezésre bocsátania:
- az érintett szállítók nevei és címei; az információknak elég részleteseknek kell lenniük ahhoz, hogy a szállítók elérhetők legyenek, és hogy megállapítható legyen, hogy az érintett személyek hivatalosan jogosultak a szállítmány fogadására,
- a szállítandó robbanóanyagok száma és mennyisége,
- a kérdéses robbanóanyagok és az azonosítási eszközök teljes leírása, beleértve az ENSZ azonosító számot,
- amennyiben a robbanóanyagokat forgalomba hozzák, a forgalomba hozatal feltételeinek való megfelelés,
- a szállítóeszköz és az útvonal,
- az indulás és érkezés várható időpontja,
- amennyiben szükséges, a tagállamba történő belépés és az onnan történő kilépés pontos helye.
A rendeltetési hely illetékes hatóságai megvizsgálják a szállítás feltételeit, különös tekintettel a jogszerű felhasználás biztonságára vonatkozó követelményekre. Amennyiben a robbanóanyagok a különleges biztonsági követelményeknek megfelelnek, a tagállamok a szállítást engedélyezik. Más tagállamok területén keresztül történő szállítás esetén ezek az államok ugyanúgy megvizsgálják a szállításra vonatkozó részleteket, és engedélyezik azt.
(8) Az indulás tagállama által saját területén végrehajtandó szokásos ellenőrzések sérelme nélkül, az érintett illetékes hatóságok kérelmére a címzettek és a robbanóanyag-szektorban érintett vállalkozások a kiindulási tagállamnak és a tranzit tagállamnak hatóságai rendelkezésére bocsátják a birtokukban lévő, a robbanóanyagok szállítására vonatkozó információkat.
(9) Semmiféle szállító sem szállíthat robbanóanyagokat, amennyiben a címzett nem szerezte be a szállításhoz a (3), (5), (6) és (7) bekezdések rendelkezéseinek értelmében szükséges engedélyeket.
10. cikk
(1) Lőszer az egyik tagállamból a másikba csak a következő bekezdésekben megállapított eljárásnak megfelelően szállítható. Ezeket a rendelkezéseket a lőszernek csomagküldő kereskedelem alapján történő szállítására is alkalmazni kell.
(2) Amennyiben a lőszert egy másik tagállamba szállítják, az érintett személy minden szállítást megelőzően közli a következőket azzal a tagállammal, amelynek területén a lőszer található:
- a lőszert eladó vagy átadó személyek, a vevők vagy az azt megszerző személy, és amennyiben szükséges, a tulajdonos nevét és címét,
- azt a címet, ahová a lőszert küldik vagy szállítják,
- a küldés vagy a szállítás tárgyát képező lőszer mennyiségét,
- a lőszer azonosítását lehetővé tevő adatokat, és az arra utaló adatokat, hogy a lőszeren az 1969. július 1-jei, a kézi lőfegyverek próbabélyegeinek kölcsönös elismeréséről szóló egyezménynek megfelelően ellenőrzést elvégezték,
- a szállítóeszközt,
- az indulás időpontját és az érkezés várható időpontját.
Az utóbbi két francia bekezdésben említett információkat fegyverkereskedők közötti szállítás esetén nem kell rendelkezésre bocsátani. A tagállam megvizsgálja a szállítás körülményeit, különös tekintettel a biztonságra. Amennyiben a tagállam engedélyezi a szállítást, az első albekezdésben említett összes adatot tartalmazó engedélyt bocsát ki. Az engedély a rendeltetési hely eléréséig a lőszert kíséri; a tagállam illetékes hatóságai kérelmére az engedélyt be kell mutatni.
(3) Minden tagállam engedélyezheti a fegyverkereskedőknek, hogy saját területéről egy másik tagállamban letelepedett fegyverkereskedő részére a (2) bekezdésben említett előzetes engedély nélkül szállítsanak lőszert. Ebből a célból a tagállam maximum három évre érvényes engedélyt bocsát ki, amely indokolt határozattal bármikor felfüggeszthető vagy visszavonható. Az ilyen engedélyre vonatkozó dokumentum a rendeltetési hely eléréséig a lőszert kíséri. A tagállam illetékes hatóságai kérelmére az okiratot be kell mutatni.
A szállítás megkezdését megelőzően a fegyverkereskedő közli a (2) bekezdés első albekezdésében felsorolt összes részletet annak a tagállamnak az illetékes hatóságaival, amelynek területéről a szállítás történik.
(4) Minden tagállam a többi tagállam rendelkezésére bocsátja a területére előzetes hozzájárulása nélkül szállítható lőszerek listáját.
Az ilyen lőszerlistát közlik a lőszerek előzetes hozzájárulás nélkül történő szállítására a (3) bekezdésben szabályozott eljárásnak megfelelően engedélyt szerzett fegyverkereskedőkkel.
(5) Minden tagállam közli a végleges lőszerszállításra vonatkozó, rendelkezésére álló összes hasznos információt azzal a tagállammal, amelynek területére a szállítás történik.
A tagállamok az összes olyan információt, amelyhez az e cikkben szabályozott eljárás alapján jutottak, legkésőbb a szóban forgó szállítás időpontjáig közlik a rendeltetési hely tagállamával, és amennyiben szükséges, legkésőbb a szállítás időpontjáig a tranzittagállammal.
11. cikk
A 9. cikk (3), (5), (6) és (7) bekezdéseitől, valamint a 10. cikktől eltérően az ezen irányelv hatálya alá tartozó robbanóanyag vagy lőszer tiltott birtoklásából vagy felhasználásából származó, a közbiztonság elleni súlyos fenyegetés vagy támadás esetén a tagállamok az ilyen engedély nélküli birtoklás vagy felhasználás megelőzésének érdekében a robbanóanyagok vagy lőszerek szállítását érintő minden szükséges intézkedést megtehetnek.
Ezek az intézkedések tiszteletben tartják az arányosság elvét. Nem jelenthetnek önkényes megkülönböztetést, sem rejtett korlátozást a tagállamok közötti kereskedelemben.
Minden tagállam, amely elfogadja ezeket a rendelkezéseket, haladéktalanul értesíti a Bizottságot; a Bizottság erről tájékoztatja a többi tagállamot.
IV. FEJEZET
Egyéb rendelkezések
12. cikk
(1) A tagállamok a 9. és 10. cikk végrehajtásának érdekében információcsere-hálózatokat hoznak létre. Értesítik a többi tagállamot és a Bizottságot az információk továbbításáért és fogadásáért, valamint az említett 9. és 10. cikkekben említett eljárások alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságokról.
(2) Ezen irányelv végrehajtására az 1468/81/EGK irányelv rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni, különösen a bizalmas adatok tekintetében.
13. cikk
(1) A Bizottságot a tagállamok képviselőiből álló bizottság segíti, melynek az elnöke a Bizottság képviselője.
A bizottság megvizsgálja az elnök által akár saját kezdeményezésére, akár egy tagállam képviselőjének kérelmére előterjesztett, ezen irányelv végrehajtását érintő ügyeket.
(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnök által az ügy sürgősségének megfelelően kitűzött határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt olyan esetekben, amikor a Tanács a Bizottság javaslatára hoz döntést, a Szerződés 148. cikk (2) bekezdésében meghatározott többséggel fogadják el. A tagállamok képviselőinek szavazatait a bizottságon belül az említett cikkben megállapított módon súlyozzák. Az elnök nem szavaz.
A Bizottság azonnal alkalmazandó intézkedéseket fogad el. Amennyiben azonban ezek az intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, a Bizottság haladéktalanul közli azokat a Tanáccsal. Ebben az esetben a Bizottság a közlés időpontjától számított három hónapra elhalasztja az általa elfogadott intézkedések alkalmazását.
A Tanács minősített többséggel eljárva a második albekezdésben említett időtartamon belül eltérő határozatot hozhat.
(3) A (2) bekezdésben leírt eljárás különösen az ENSZ-ajánlások bármely jövőbeni módosításának tekintetbe vételénél alkalmazandó.
14. cikk
A tagállamok a többi tagállam és a Bizottság rendelkezésére bocsátják a robbanóanyag-szektorban működő, az 1. cikk (4) bekezdésében említett engedéllyel rendelkező vállalkozásokat érintő naprakész információkat.
A tagállamok megállapítják, hogy az ilyen vállalkozások rendelkeznek-e olyan rendszerrel, amely oly módon követi nyomon a robbanóanyagok útját, hogy annak birtokosa bármikor azonosítható legyen. Ennek az albekezdésnek az alkalmazási feltételeit a 13. cikkben megállapított bizottsági eljárásnak megfelelően fogadják el.
A robbanóanyag-szektorban működő vállalkozások az e cikkben előírt kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges módon nyilvántartják üzleti ügyleteiket.
Az e cikkben említett dokumentumokat legalább annak a naptári évnek a végét követő három évig kell megőrizni, amelyben a nyilvántartásba vett üzletkötés történt, még akkor is, ha a vállalkozás felhagyott a kereskedéssel. A dokumentumokat az illetékes hatóságok kérelmére vizsgálat céljából rendelkezésére kell bocsátani.
15. cikk
A tagállamok biztosítják a robbanóanyagok megfelelő jelölését.
16. cikk
Amennyiben egy tagállam robbanóanyag-előállítási tevékenység gyakorlására szóló engedélyt ad ki, különösen azt ellenőrzi, hogy a felelős személyek képesek-e az általuk vállalt műszaki kötelezettségek teljesítésére.
V. FEJEZET
Záró rendelkezések
17. cikk
Minden tagállam meghatározza az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A szankcióknak megfelelőnek kell lenniük ahhoz, hogy előmozdítsák az említett rendelkezések betartását.
18. cikk
Minden tagállam, nemzeti jogrendszerének keretében elfogadja azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az illetékes hatóságok képesek legyenek lefoglalni az ezen irányelv hatálya alá tartozó bármely terméket, amennyiben elégséges bizonyíték áll rendelkezésükre annak megállapításához, hogy a terméket engedély nélkül szerezték meg, használták fel, vagy hozták forgalomba.
19. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 9., 10., 11., 12., 13. és 14. cikkeknek 1993. szeptember 30. előtt megfeleljenek.
(2) A tagállamok 1994. június 30-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az (1) bekezdésben nem említett rendelkezéseknek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
E rendelkezéseket 1995. január 1-jétől kell alkalmazni.
(3) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) és (2) bekezdésben említett rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A 2002. december 31-ig terjedő időszakban azonban a tagállamok engedélyezik a területükön 1994. december 31-e előtt hatályban lévő nemzeti szabályozásnak megfelelő robbanóanyagok forgalomba hozatalát.
(5) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
20. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1993. április 5-én.