Kommissionens forordning (EF) nr. 1217/2003
af 4. juli 2003
om specifikationer for nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 af 16. december 2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser om sikkerhed inden for civil luftfart, særlig artikel 7, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er et afgørende led i sikringen af, at de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart er effektive, at hver medlemsstat udarbejder og gennemfører et nationalt kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2320/2002.
(2) Specifikationerne for de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af medlemsstaterne, bør sikre, at fremgangsmåden på dette område harmoniseres. Da det er formålet, er en forordning det bedst egnede styringsmiddel.
(3) Det er en forudsætning for overvågningen på fællesskabsplan af de nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, at metoden for vurdering af, hvordan forskrifterne overholdes på nationalt plan, harmoniseres.
(4) Skal den kontrol, der skal foretages på den kompetente myndigheds ansvar, være effektiv, bør den gennemføres regelmæssigt. Der bør ikke være begrænsninger af kontrollen med hensyn til dens genstand, eller det stadium eller tidspunkt, den udføres på. Kontrol bør udføres på den måde, der bedst sikrer dens effektivitet.
(5) Udarbejdelse af en detaljeret fælles kontrolmetode bør prioriteres højt.
(6) Det er nødvendigt at tilrettelægge en harmoniseret fremgangsmåde for rapportering om de foranstaltninger, der træffes for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavnene på medlemsstaternes område.
(7) De nationale kvalitetskontrolprogrammer vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart bør bygge på bedste praksis. Medlemsstaterne bør udveksle oplysninger om bedste praksis.
(8) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget om Sikkerhed inden for Civilluftfart -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I FORMÅL OG DEFINITIONER
Artikel 1
Formål
I denne forordning fastsættes fælles specifikationer for det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart, der skal indføres af hver medlemsstat. Dette omfatter fastsættelse af fælles krav til kvalitetskontrolprogrammer, en fælles metode for den kontrol, der skal foretages, og fælles krav til kontrolpersonale.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "kompetent myndighed": den nationale myndighed, som en medlemsstat i medfør af artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2320/2002 har udpeget som ansvarlig for koordinering og overvågning af gennemførelsen af statens nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart
2) "kontrol": enhver procedure eller proces, der benyttes til at overvåge, i hvilken grad forskrifterne overholdes på nationalt plan. Begrebet omfatter sikkerhedskontrol, inspektioner, granskninger, prøvninger og efterforskninger
3) "kontrolpersonale": alle, der udfører kontrol på nationalt plan
4) "mangel": manglende overholdelse af luftfartssikkerhedskrav
5) "inspektion": en undersøgelse af gennemførelsen af et eller flere aspekter af sikkerhedsforanstaltningerne og -procedurerne for at afgøre, hvor effektivt de gennemføres
6) "efterforskning": en undersøgelse af en sikkerhedshændelse og en forklaring af dens årsag for at undgå gentagelse og for at overveje, om der skal gøres et retsligt ansvar gældende
7) "kvalitetskontrolprogram": Det nationale kvalitetskontrolprogram vedrørende sikkerhed inden for civil luftfart
8) "sikkerhedskontrol": en grundig undersøgelse af alle aspekter af sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer for at afgøre, om de gennemføres kontinuerligt og på et konstant kvalitetsniveau
9) "sikkerhedshændelse": en hændelse med negativ indflydelse på sikkerheden for personer og ejendom
10) "granskning": en evaluering af operationerne for at fastlægge sikkerhedsbehovene. Dette indbefatter identifikation af svage punkter, der kan tænkes udnyttet til at gennemføre ulovlige handlinger trods gennemførte sikkerhedsforanstaltninger og -procedurer, samt anbefaling af modvirkende beskyttelsesforanstaltninger, der står i forhold til truslen, med henblik på at imødegå eventuelt konstaterede risici
11) "prøvning": afprøvning af luftfartssikkerhedsforanstaltninger, hvor den kompetente myndighed foretager eller simulerer en ulovlig handling for at undersøge effektiviteten og gennemførelsen af eksisterende sikkerhedsforanstaltninger.
KAPITEL II FÆLLES KRAV TIL KVALITETSKONTROLPROGRAMMER
Artikel 3
Den kompetente myndigheds beføjelser
Medlemsstaterne udstyrer den kompetente myndighed med de nødvendige håndhævelsesbeføjelser for at sikre effektiviteten af de nationale sikkerhedsprogrammer for civil luftfart.
Artikel 4
Kvalitetskontrolprogrammets indhold
1. Kvalitetskontrolprogrammet indeholder alle de kvalitetsovervågningsforanstaltninger, som er nødvendige for regelmæssigt at vurdere, hvordan det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart gennemføres, herunder de politiske retningslinjer, de bygger på.
2. Kvalitetsprogrammet omfatter og behandler følgende forhold:
a) organisationsstruktur, ansvarsområder og ressourcer
b) jobbeskrivelser og kvalifikationer for alt kontrolpersonale, der har ansvar for gennemførelse af kvalitetskontrolprogrammet
c) overvågning af operationerne, herunder typer, sigte, indhold, hyppighed og fokus for sikkerhedskontroller, inspektioner, granskninger, og prøvninger, klassificering af graden af overholdelse af forskrifterne samt i alle relevante tilfælde omfanget af og ansvarsforholdene i forbindelse med efterforskninger
d) aktiviteter til afhjælpning af mangler med detaljerede krav til rapportering om mangler samt opfølgning og afhjælpning med det formål effektivt at sikre, at luftfartssikkerhedskravene overholdes
e) håndhævelsesforanstaltninger, samt
f) oplysning og rapportering om udførte aktiviteter og om graden af overholdelse af luftfartssikkerhedskravene.
Artikel 5
Overvågning af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
1. Gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart overvåges.
2. Overvågningen udføres efter kvalitetskontrolprogrammet under hensyntagen til trusselsniveauet, operationernes art og karakter, gennemførelsesstandard samt andre faktorer og vurderinger, der kræver hyppigere overvågning.
3. Ledelsen, prioriteringen og tilrettelæggelsen af kvalitetskontrolprogrammet foregår uafhængigt af den operationelle gennemførelse af de foranstaltninger, der træffes under det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart.
Artikel 6
Rapportering
1. Medlemsstaterne udarbejder hvert år en rapport til Kommissionen om, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterleve denne forordning, og om luftfartssikkerhedssituationen ved lufthavne på deres område. Bilag I indeholder retningslinjer for rapporteringen.
2. Rapportens referenceperiode er 1. januar til 31. december. Rapporten aflægges to måneder efter referenceperiodens udløb. Som en undtagelse aflægges der ved udgangen af februar 2004 rapport for perioden 19. juli 2003 til 31. december 2003.
KAPITEL III FÆLLES KONTROLMETODE
Artikel 7
Udførelse af kontrol
Overholdelsen af forskrifterne overvåges ved både anmeldte og uanmeldte aktiviteter.
Artikel 8
Klassificering af, i hvilken grad forskrifterne overholdes
Ved sikkerhedskontrol, inspektioner og prøvninger bedømmes gennemførelsen af det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart ved brug af det harmoniserede system til klassificering af overholdelsen af forskrifterne, jf. bilag II.
KAPITEL IV FÆLLES KRAV TIL KONTROLPERSONALE
Artikel 9
Rådighed over kontrolpersonale
Hver medlemsstat tager skridt til at sikre, at der står et tilstrækkeligt stort kontrolpersonale til rådighed, til at alle aktiviteter til overvågning af, om forskrifterne overholdes, kan gennemføres.
Artikel 10
Kvalifikationskriterier for kontrolpersonale
1. Hver medlemsstat sikrer, at det kontrolpersonale, der udfører aktiviteter på vegne af den kompetente myndighed, har passende kvalifikationer, herunder tilstrækkelig teoretisk og praktisk erfaring på det relevante område.
2. Kontrolpersonalet skal være i besiddelse af:
a) et dybtgående kendskab til det nationale sikkerhedsprogram for civil luftfart og til, hvordan det anvendes over for de operationer, der undersøges
b) i givet fald kendskab til de strengere foranstaltninger, der gælder i den pågældende medlemsstat og på det sted, der undersøges
c) et godt praktisk kendskab til sikkerhedsteknologier og -metoder
d) kendskab til kontrolprincipper, -procedurer og -metoder
e) praktisk kendskab til de operationer, der undersøges.
KAPITEL V FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 11
Udveksling af bedste praksis
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om bedste praksis med hensyn til kvalitetskontrolprogrammer, kontrolmetoder og kontrolpersonale. Kommissionen videregiver disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.
Artikel 12
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. juli 2003.
A Bizottság 1217/2003/EK rendelete
(2003. július 4.)
a nemzeti polgári repülésbiztonság minőségellenőrzési programjaira vonatkozó közös előírások megállapításáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a polgári légi közlekedés biztonsága területén közös szabályok létrehozásáról szóló, 2002. december 16-i 2320/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre [1] és különösen annak 7. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1) A nemzeti polgári repülésbiztonság minőségellenőrzési programjának kidolgozása és végrehajtása a tagállamok részéről elengedhetetlen ahhoz, hogy biztosítsák nemzeti polgári repülésbiztonsági programjuk hatékonyságát a 2320/2002/EK rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban.
(2) A tagállamok által végrehajtandó nemzeti polgári repülésbiztonsági minőségellenőrzési program előírásainak e tekintetben összehangolt megközelítést kell biztosítaniuk. Következésképpen a legmegfelelőbb eszköz a rendeleti úton történő szabályozás.
(3) A nemzeti polgári repülésbiztonsági minőségellenőrzési programok közösségi szintű ellenőrzése összehangolt megközelítést igényel az előírások nemzeti szinten történő betartásának értékeléséhez.
(4) Az illetékes hatóságnak a hatékonyság biztosítása érdekében rendszeresen kell ellenőrzéseket végeznie. A vizsgálatok nem korlátozhatók a tárgyuk, fázisuk vagy elvégzésük időpontja tekintetében. Hatékonyságuk biztosítása érdekében a legmegfelelőbb formát kell ölteniük.
(5) Elsőbbséget kell biztosítani az ellenőrzések részletes, közös módszertanának kidolgozásához.
(6) Ki kell dolgozni az e rendelet által előírt kötelezettségek teljesítése érdekében tett intézkedésekről és a tagállamok területén lévő repülőterek repülésbiztonsági helyzetéről készült jelentések összehangolt rendjét.
(7) A nemzeti polgári repülésbiztonság minőségellenőrzési programjait a legjobb gyakorlatokra kell alapozni. Az ilyen bevált gyakorlatot a tagállamoknak meg kell osztaniuk egymással.
(8) Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a polgári repülés biztonságával foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
CÉLKITŰZÉS ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Célkitűzés
E rendelet megállapítja a nemzeti polgári repülésbiztonság minőségellenőrzési programjára vonatkozó, a tagállamok részéről végrehajtandó közös előírásokat. Ez magában foglalja a minőségellenőrzési programok közös követelményeinek, az elvégzendő ellenőrzések közös módszertanának, valamint az ellenőrökre vonatkozó közös követelményeknek a megállapítását.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. "illetékes hatóság": a 2320/2002/EK rendelet 5. cikke (2) bekezdésének értelmében vett, valamely tagállam által kijelölt olyan nemzeti hatóság, amely felel saját nemzeti polgári repülésbiztonsági programja végrehajtásának összehangolásáért és ellenőrzéséért;
2. "ellenőrzés": az előírások betartását ellenőrző bármely nemzeti szintű eljárás vagy folyamat. Ide tartoznak a biztonsági ellenőrzések, vizsgálatok, felmérések, tesztek és kivizsgálások;
3. "ellenőr": bármely nemzeti szintű ellenőrzést végző személy;
4. "hiányosság": a repülésbiztonsági követelmények betartásának elmulasztása;
5. "vizsgálat": a biztonsági intézkedések és eljárások végrehajtásának egy vagy több szempontból történő vizsgálata annak megállapítására, hogy milyen hatékony volt végrehajtásuk;
6. "kivizsgálás": valamely biztonsági esemény vizsgálata és kiváltó okainak feltárása az eset megismétlődésének elkerülése, illetve jogcselekmény megfontolása végett;
7. "minőségellenőrzési program": a nemzeti polgári repülésbiztonsági minőségellenőrzési program;
8. "biztonsági ellenőrzés": a biztonsági intézkedések és eljárások minden oldalról történő alapos vizsgálata annak megállapítására, hogy a végrehajtásuk folyamatosan és állandó színvonalon történik-e;
9. "biztonsági esemény": a személyek és vagyontárgyak biztonságára káros következményekkel járó esemény;
10. "felmérés": a működés értékelése a biztonsági szükségletek meghatározása végett. Magában foglalja a sebezhetőségek meghatározását, amely sebezhetőség - a biztonsági intézkedések és eljárások végrehajtása ellenére - jogellenes beavatkozások céljából kihasználható, valamint bármely ismert kockázat megelőzése érdekében a fenyegetéssel arányos kompenzációs védőintézkedésekkel kapcsolatos ajánlást;
11. "teszt": a repülésbiztonsági intézkedések olyan vizsgálata, amelynél az illetékes hatóság jogellenes cselekmény elkövetésének szándékát mutatja vagy színleli a meglévő biztonsági intézkedések hatékonyságának és végrehajtásának vizsgálata végett.
II. FEJEZET
A MINŐSÉGELLENŐRZÉSI PROGRAMOK KÖZÖS KÖVETELMÉNYEI
3. cikk
Az illetékes hatóság hatásköre
Nemzeti polgári repülésbiztonsági programjuk hatékonyságának biztosítása érdekében a tagállamok az illetékes hatóság számára biztosítják a végrehajtáshoz szükséges hatáskört.
4. cikk
A minőségellenőrzési program tartalma
(1) A minőségellenőrzési program tartalmazza a nemzeti polgári repülésbiztonsági program rendszeres értékelését célzó valamennyi, a minőségellenőrzés nyomon követéséhez szükséges intézkedést és az ezek alapját képező politikákat.
(2) A minőségellenőrzési program az alábbi elemeket tartalmazza és veszi figyelembe:
a) szervezeti felépítés, hatáskör és erőforrások;
b) a minőségellenőrzési program végrehajtásáért felelős valamennyi ellenőr munkaköri leírása és képzettsége;
c) operatív ellenőrző tevékenységek, ideértve a biztonsági ellenőrzések, a vizsgálatok, felmérések és tesztek típusait, célját, tartalmát, gyakoriságát és célpontját, valamint - amint alkalmazható - az előírások betartásának osztályozását, illetve a vizsgálatok terjedelmét és hatáskörét;
d) hiányosságok javítását célzó tevékenységek, amelyek részletezik a hiányosságokról szóló jelentést, az utólagos ellenőrzést és a javító intézkedést a repülésbiztonsági követelmények betartásának hatékony biztosítása érdekében;
e) végrehajtási intézkedések; és
f) az elvégzett tevékenységek, valamint a repülésbiztonsági követelmények betartási szintjével kapcsolatos információk átadása és jelentése.
5. cikk
Az előírások betartásának ellenőrzése
(1) A nemzeti polgári repülésbiztonsági program végrehajtását ellenőrzik.
(2) Az ellenőrzés a minőségellenőrzési programmal összhangban történik, figyelembe véve a tevékenységekkel járó fenyegetettség szintjét, a műveletek típusát és jellegét, a végrehajtás színvonalát, valamint a gyakoribb ellenőrzést szükségessé tevő egyéb tényezőket és értékeléseket.
(3) A minőségellenőrzési program irányítását, prioritásainak meghatározását és szervezését a nemzeti polgári repülésbiztonsági program keretében hozott intézkedések operatív végrehajtásától függetlenül kell elvégezni.
6. cikk
Jelentés
(1) A tagállamok évente jelentést nyújtanak be a Bizottságnak e rendelet szerinti kötelezettségeik teljesítésére tett intézkedésekről, illetve a területükön lévő repülőterek repülésbiztonsági helyzetéről. A jelentésre vonatkozó iránymutatás az I. mellékletben található.
(2) A referencia-időszak január 1-jétől december 31-ig terjed. A jelentést a referencia-időszak végét követő két hónappal kell benyújtani. Kivételt képez a 2003. július 19. és 2003. december 31. közötti időszakra vonatkozó jelentés, amelyet 2004. február végéig kell benyújtani.
III. FEJEZET
AZ ELLENŐRZÉSEK KÖZÖS MÓDSZERTANA
7. cikk
Az ellenőrzések lefolytatása
Az előírások betartását ellenőrző tevékenységek a bejelentett és a be nem jelentett tevékenységekből állnak.
8. cikk
Az előírások betartásának osztályozása
A biztonsági ellenőrzések, vizsgálatok és tesztek során a II. mellékletben található, az előírások betartására vonatkozó harmonizált osztályozási rendszer felhasználásával kell értékelni a nemzeti polgári repülésbiztonsági program végrehajtását.
IV. FEJEZET
AZ ELLENŐRÖKKEL SZEMBEN TÁMASZTOTT ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK
9. cikk
Az ellenőrök rendelkezésre állása
Minden tagállam megteszi a megfelelő lépéseket annak biztosítására, hogy elegendő számú ellenőr álljon rendelkezésre az előírások betartásának ellenőrzésével összefüggő valamennyi tevékenység elvégzéséhez.
10. cikk
Az ellenőrök képesítésére vonatkozó feltételek
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az illetékes hatóság nevében eljáró ellenőrök megfelelő, az érintett szakterületre vonatkozó elegendő elméleti és gyakorlati tapasztalatot tartalmazó képesítéssel rendelkezzenek.
(2) Az ellenőröknek:
a) jól kell ismerniük a nemzeti polgári repülésbiztonsági programot és annak a vizsgált tevékenységekkel kapcsolatos alkalmazását;
b) adott esetben ismerniük kell az érintett tagállamban és a vizsgált helyszínen alkalmazandó szigorúbb intézkedéseket;
c) megfelelő gyakorlati ismeretekkel kell rendelkezniük a biztonsági technológiákról és módszerekről;
d) ismerniük kell az ellenőrzés elveit, eljárásait és módszereit;
e) gyakorlati ismeretekkel kell rendelkezniük a vizsgált tevékenységekről.
V. FEJEZET
KÖZÖS RENDELKEZÉSEK
11. cikk
A legjobb gyakorlat megosztása
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a minőségellenőrzési programra, az ellenőrzés módszertanára és az ellenőrökre vonatkozó legjobb gyakorlatról. A Bizottság továbbítja a többi tagállamnak ezen információkat.
12. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2003. július 4-én.