EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 98/27/EF af 19. maj 1998 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (2)
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 B (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I visse fællesskabsdirektiver, som er opført på listen i bilaget, fastsættes der regler for beskyttelse af forbrugernes interesser;
(2) de eksisterende mekanismer såvel på nationalt plan som på fællesskabsplan til sikring af overholdelsen af disse direktiver gør det ikke altid muligt at bringe overtrædelser, der skader forbrugernes kollektive interesser, til ophør hurtigt nok; ved kollektive interesser forstås interesser, som ikke er en akkumulering af interesser hos enkeltpersoner, der har lidt skade ved en overtrædelse; dette berører ikke individuelle søgsmål anlagt af enkeltpersoner, som har lidt skade ved en overtrædelse;
(3) virkningen af nationale foranstaltninger, som omsætter ovennævnte direktiver til national lovgivning, og som skal bringe praksis, der er ulovlig i henhold til de gældende nationale bestemmelser, til ophør, herunder beskyttelsesforanstaltninger, som går ud over, hvad der kræves i disse direktiver, såfremt disse foranstaltninger er i overensstemmelse med traktaten og godkendt i henhold til disse direktiver, kan blive forringet, når en sådan praksis har konsekvenser i en anden medlemsstat end den, hvor den har sin oprindelse;
(4) disse vanskeligheder skader det indre markeds funktion, idet de betyder, at det er tilstrækkeligt at flytte udgangspunktet for en ulovlig praksis til et andet land for at unddrage sig enhver form for retshåndhævelse, hvilket indebærer konkurrenceforvridning;
(5) disse vanskeligheder er af en sådan art, at de kan forringe forbrugernes tillid til det indre marked, og de kan begrænse aktionsområdet for de organisationer, der repræsenterer forbrugerne eller de uafhængige offentlige organer, der har til opgave at beskytte forbrugernes kollektive interesser, og som lider skade som følge af en praksis, som er ulovlig i henhold til fællesskabsretten;
(6) da de nævnte former for praksis ofte går på tværs af medlemsstaternes grænser, er det nødvendigt, at der hurtigt i et vist omfang sker en indbyrdes tilnærmelse af de nationale bestemmelser, der gør det muligt at bringe ovennævnte former for ulovlig praksis til ophør, uanset i hvilket land den ulovlige praksis har haft virkninger; dette berører for så vidt angår jurisdiktionen ikke den internationale privatrets bestemmelser eller konventioner, der gælder mellem medlemsstaterne, idet der tages hensyn til medlemsstaternes generelle forpligtelser i henhold til traktaten, navnlig forpligtelserne i forbindelse med det indre markeds rette funktion;
(7) målet for det påtænkte initiativ kan kun nås af Fællesskabet, og det påhviler derfor Fællesskabet at handle;
(8) i henhold til traktatens artikel 3 B, tredje afsnit, kan Fællesskabet kun handle i det omfang, det er nødvendigt for at nå traktatens mål; i overensstemmelse med denne artikel skal der så vidt muligt tages hensyn til de nationale retssystemers særegenheder ved at give medlemsstaterne mulighed for at vælge mellem forskellige løsninger med virkninger, der svarer til hinanden; de domstole eller administrative myndigheder, der har kompetence til at træffe afgørelse i sager som omhandlet i dette direktivs artikel 2, har ret til at undersøge virkningerne af tidligere afgørelser;
(9) en af disse løsninger bør gå ud på, at et eller flere uafhængige offentlige organer, der har til opgave at beskytte forbrugernes kollektive interesser, udøver den ret til at indlede søgsmål, der er omhandlet i dette direktiv; en anden løsning bør gå ud på, at denne ret udøves af organisationer, der har til opgave at beskytte forbrugernes kollektive interesser efter de kriterier, der er fastsat i den nationale lovgivning;
(10) medlemsstaterne bør kunne vælge frit mellem disse to løsninger eller kunne anvende begge løsninger, når de udpeger de organer og/eller organisationer, der er godkendt i henhold til dette direktiv;
(11) i forbindelse med overtrædelser inden for Fællesskabet bør princippet om gensidig anerkendelse gælde for disse organer/organisationer; medlemsstaterne meddeler på deres nationale organers/organisationers foranledning Kommissionen navnet på og formålet med de nationale organer/organisationer, som er beføjet til at indlede søgsmål i deres eget land i overensstemmelse med dette direktivs bestemmelser;
(12) det påhviler Kommissionen at sørge for offentliggørelse af en liste over disse godkendte organer/organisationer i De Europæiske Fællesskabers Tidende; indtil der er offentliggjort en meddelelse om det modsatte, formodes et godkendt organ/en godkendt organisation at have rets- og handleevne, hvis organets/organisationens navn er optaget på denne liste;
(13) medlemsstaterne bør kunne indføre bestemmelser om, at den part, der har til hensigt at indlede et søgsmål med påstand om forbud, skal foretage en forudgående konsultation herom, således at den indklagede part får mulighed for selv at bringe den ulovlige praksis til ophør; medlemsstaterne bør kunne kræve, at den forudgående konsultation foretages sammen med en uafhængig offentlig instans, der udpeges af de pågældende medlemsstater;
(14) når medlemsstaterne har fastslået, at der skal være forudgående konsultation, bør der fastsættes en frist på to uger fra modtagelsen af anmodningen om konsultation, hvorefter anmoderen kan indlede et søgsmål ved den kompetente domstol eller myndighed uden yderligere forsinkelse, hvis overtrædelsen ikke er bragt til ophør;
(15) Kommissionen bør aflægge rapport om direktivets anvendelse, især om anvendelsesområdet og forudgående konsultation;
(16) anvendelsen af dette direktiv bør ikke berøre anvendelsen af Fællesskabets konkurrencebestemmelser -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Formålet med dette direktiv er en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser vedrørende søgsmål med påstand om forbud som omhandlet i artikel 2 til beskyttelse af forbrugernes kollektive interesser som omhandlet i direktiverne i bilaget, således at det sikres, at det indre marked fungerer korrekt.
2. I dette direktiv forstås ved overtrædelse enhver handling, som skader de i stk. 1 nævnte kollektive interesser, og som er i modstrid med de i bilaget anførte direktiver som gennemført i medlemsstaternes nationale ret.
Artikel 2
Søgsmål med påstand om forbud
1. Medlemsstaterne udpeger de domstole eller administrative myndigheder, der har kompetence til at træffe afgørelse i sager, der er indbragt af de i medfør af artikel 3 godkendte organer/organisationer, med henblik på:
a) hurtigst muligt og efter omstændighederne gennem en foreløbig afgørelse at kræve, at overtrædelsen bringes til ophør, eller at der nedlægges forbud mod den
b) hvor det er relevant, foranstaltninger såsom offentliggørelse af afgørelsen, enten helt eller delvis, i en form, der skønnes hensigtsmæssig, og/eller offentliggørelse af en berigtigelse med henblik på at fjerne overtrædelsens fortsatte virkninger
c) for så vidt den pågældende medlemsstats retssystem hjemler mulighed for det, at pålægge sagsøgte, hvis han taber sagen, at betale tvangsbøder eller en anden form for bøde som fastsat i national ret til statskassen eller en anden myndighed, der er udpeget i eller i henhold til national ret, hvis vedkommende ikke efterkommer afgørelsen inden for den af domstolene eller de administrative myndigheder fastsatte frist, for at sikre, at afgørelsen fuldbyrdes.
2. Dette direktiv berører ikke den internationale privatret med hensyn til lovvalg, der normalt vil føre til anvendelse enten af lovgivningen i den medlemsstat, hvor overtrædelsen er begået, eller lovgivningen i den medlemsstat, hvor overtrædelsen har virkning.
Artikel 3
Organer/organisationer, der kan indlede søgsmål
I dette direktiv forstås ved »godkendt organ/organisation« ethvert organ eller enhver organisation, som er retmæssigt oprettet i henhold til en medlemsstats lovgivning, og som har en legitim interesse i at sikre overholdelsen af de bestemmelser, der er omhandlet i artikel 1, herunder navnlig:
a) et eller flere uafhængige offentlige organer, som specielt har fået til opgave at beskytte de i artikel 1 nævnte interesser, i de medlemsstater, hvor der findes sådanne organer, og/eller
b) organisationer, der har til formål at beskytte de i artikel 1 nævnte interesser, i overensstemmelse med kriterierne i deres nationale lovgivning.
Artikel 4
Overtrædelser inden for Fællesskabet
1. Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at godkendte organer/organisationer fra en anden medlemsstat kan indbringe en overtrædelse, der er begået i førstnævnte medlemsstat, for den i artikel 2 omhandlede domstol eller administrative myndighed efter forelæggelse af den i stk. 3 nævnte liste, hvis de interesser, der beskyttes af det godkendte organ/den godkendte organisation, berøres af overtrædelsen. Domstolene eller de administrative myndigheder skal acceptere denne liste som bevis for det godkendte organs/den godkendte organisations rets- og handleevne, men dette berører ikke deres ret til at undersøge, om det ud fra det godkendte organs/den godkendte organisations formål er berettiget, at det/den indbringer en sag i et konkret tilfælde.
2. I forbindelse med overtrædelser inden for Fællesskabet, og uden at dette berører andre organers/organisationers rettigheder i henhold til national lovgivning, skal medlemsstaterne på anmodning af deres godkendte organer/organisationer meddele Kommissionen, at disse organer/organisationer er beføjet til at anlægge søgsmål i medfør af artikel 2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse godkendte organers/organisationers navn og formål.
3. Kommissionen udarbejder den i stk. 2 nævnte liste over de godkendte organer/organisationer tillige med en beskrivelse af deres formål. Denne liste offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende; ændringer offentliggøres straks, en ajourført liste offentliggøres hver sjette måned.
Artikel 5
Forudgående konsultation
1. Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde bestemmelser om, at den part, som agter at indlede søgsmål med påstand om forbud, først kan indlede søgsmålet, efter at den ved konsultation af enten sagsøgte eller af både sagsøgte og et godkendt organ i henhold til artikel 3, litra a), i den medlemsstat, hvor søgsmålet søges indledt, har forsøgt at bringe overtrædelsen til ophør. Den enkelte medlemsstat afgør, om den part, der indleder søgsmål med påstand om forbud, skal konsultere det godkendte organ. Hvis overtrædelsen ikke er bragt til ophør inden to uger efter modtagelsen af anmodningen om konsultationen, kan den berørte part uden yderligere forsinkelse indlede søgsmål med påstand om forbud.
2. De betingelser for forudgående konsultation, som medlemsstaterne vedtager, meddeles Kommissionen og offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 6
Beretninger
1. Hvert tredje år, første gang senest fem år efter dette direktivs ikrafttræden, forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en beretning om anvendelsen af dette direktiv.
2. I sin første beretning gennemgår Kommissionen især:
- direktivets anvendelsesområde for så vidt angår beskyttelsen af de kollektive interesser hos personer, der udøver kommerciel, industriel eller håndværksmæssig virksomhed eller liberale erhverv
- direktivets anvendelsesområde som fastlagt af de direktiver, der er opført i bilaget
- spørgsmålet om, hvorvidt den i artikel 5 omhandlede forudgående konsultation har bidraget til en effektiv beskyttelse af forbrugerne.
Beretningen ledsages om nødvendigt af forslag til ændring af dette direktiv.
Artikel 7
Bestemmelser, der sikrer større handlefrihed
Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller opretholder bestemmelser, der på nationalt plan sikrer de godkendte organer/organisationer samt alle andre berørte personer større handlefrihed.
Artikel 8
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest 30 måneder efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 9
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 10
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. maj 1998.
Az Európai Parlament és a Tanács 98/27/EK irányelve
(1998. május 19.)
a fogyasztói érdekek védelme érdekében a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre, és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],
(1) mivel az ezen irányelv mellékletében felsorolt irányelvek a fogyasztók érdekeinek védelmével kapcsolatos szabályokat állapítanak meg;
(2) mivel az ezen irányelvek betartását biztosítani hivatott mechanizmusok sem nemzeti, sem közösségi szinten nem teszik mindig lehetővé, hogy kellő időben véget vessenek a fogyasztók kollektív érdekeit sértő jogellenes cselekményeknek; mivel a kollektív érdekek nem a jogsértő magatartás következtében károsuló magánszemélyek érdekeinek egyszerű halmozódását jelentik; mivel ez nem érinti a jogsérelmet szenvedett magánszemélyek által megfogalmazott egyedi panaszokat;
(3) mivel ami azt illeti, hogy véget kell vetni az alkalmazandó nemzeti rendelkezések szerint jogellenes gyakorlatnak, a fent említett irányelveket átültető nemzeti intézkedések - ideértve azokat a védőintézkedéseket, amelyek meghaladják az irányelvek által előírt szintet, de összhangban vannak a szerződéssel és ezek az irányelvek lehetővé tették ezt az eltérést - hatékonysága korlátozott lehet, amennyiben a jogellenes gyakorlat nem abban a tagállamban fejt ki hatást, mint amelyben kialakult, hanem egy másik tagállamban.
(4) mivel e nehézségek árthatnak a belső piac zavartalan működésének, miután az a következményük, hogy elegendő a jogellenes gyakorlat forrását áthelyezni egy másik országba annak érdekében, hogy azt kivonják a jog alkalmazásának minden formája alól; mivel ez a verseny torzításának minősül;
(5) mivel ugyanezek a nehézségek olyan természetűek, hogy csökkentik a fogyasztók belső piac iránti bizalmát, és korlátozhatják a közösségi jog megsértésének minősülő gyakorlatok által sértett kollektív fogyasztói érdekeket képviselő szervezetek vagy a kollektív fogyasztói érdekek védelmét ellátni hivatott független köztestületek mozgásterét;
(6) mivel az ilyen gyakorlatok gyakran átlépik a tagállamok közötti határokat; mivel sürgős a nemzeti intézkedések bizonyos fokú közelítése annak érdekében, hogy a fentiekben említett jogellenes gyakorlatok megszűnjenek függetlenül attól, hogy a jogellenes gyakorlat melyik országban fejti ki hatásait; mivel ami a hatáskört illeti, a tervezett fellépés nem sérti a nemzetközi magánjog szabályait és a tagállamok között hatályban lévő egyezményeket, ugyanakkor tiszteletben tartja a tagállamok Szerződésből eredő általános jellegű kötelezettségeit, különösen a belső piac zavartalan működésére vonatkozó kötelezettségeiket;
(7) mivel a tervezett intézkedés célja csak a Közösség által érhető el; mivel ezért a cselekvés a Közösségre hárul;
(8) mivel a Szerződés 3b. cikkének harmadik bekezdése azt írja elő a Közösségnek, hogy ne tegyen többet, mint ami a Szerződés célkitűzéseinek eléréséhez szükséges; mivel e rendelkezésnek megfelelően amennyire lehet, figyelembe kell venni az egyes nemzeti jogrendszerek sajátságosságait, meghagyva a tagállamok számára azt a lehetőséget, hogy különböző, egymással egyenértékű lehetőségek közül válasszanak; mivel azok a bíróságok vagy közigazgatási hatóságok, amelyek hatáskörrel rendelkeznek az ezen irányelv 2. cikkében említett jogorvoslati kérelmek eldöntésére, megvizsgálhatják a korábbi határozatok hatásait;
(9) mivel egy választási lehetőségnek abban kellene állnia, hogy előírja egy vagy több, kifejezetten a kollektív fogyasztói érdekek védelmét ellátni hivatott független köztestületnek, hogy gyakorolja az ebben az irányelvben előírt cselekvési jogokat; mivel egy másik választási lehetőségnek pedig elő kell írnia, hogy e jogokat olyan szervezetek gyakorolják, amelyek célja a nemzeti jogalkotásban megállapított kritériumok alapján a kollektív fogyasztói jogok védelme;
(10) mivel a tagállamoknak képesnek kellene lenniük arra, hogy az egyik lehetőséget válasszák vagy a kettőt összekapcsolják, nemzeti szinten kijelölve az ezen irányelv céljainak megvalósítására hivatott testületeket és/vagy szervezeteket;
(11) mivel a Közösségen belüli jogsértések elleni harc célkitűzéseihez a kölcsönös elismerés elvének érvényesülnie kell e testületekre és/vagy szervezetekre; mivel a tagállamoknak saját nemzeti egységeik kérésére közölniük kell a Bizottsággal azoknak a nemzeti egységeknek a nevét és célját, amelyek jogosultak arra, hogy ezen irányelv rendelkezéseinek megfelelően saját országukban pert indítsanak;
(12) mivel a Bizottság feladata annak biztosítása, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétegyék e feljogosított egységek jegyzékét; mivel ellentétes értelmű nyilatkozat kibocsátásáig az e jegyzékben szereplő feljogosított egység jogképesnek tekintendő;
(13) mivel a tagállamoknak képesnek kellene lenniük arra, hogy azt a felet, amelyik a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárást akar indítani, előzetes konzultáció kezdeményezésére kötelezzék annak érdekében, hogy az alperes megszüntethesse vitatott jogsértő magatartását; mivel a tagállamoknak képesnek kellene lenniük annak megkövetelésére, hogy ezt az előzetes konzultációt egy általuk kijelölt független köztestülettel együtt folytassák;
(14) mivel olyan esetekben, amikor a tagállamok megállapították, hogy előzetes konzultációt kellene tartani, a konzultációs kérelem kézhezvételétől számított kéthetes határidőt kell előírni, melynek leteltével a felperes egyéb határidő nélkül fordulhat a hatáskörrel rendelkező bírósághoz vagy közigazgatási hatósághoz, amennyiben a jogsértő magatartás nem fejeződött be;
(15) mivel indokolt, hogy a Bizottság jelentést készítsen ennek az irányelvnek az érvényesüléséről, és különösen a hatásáról, valamint az előzetes konzultáció működéséről;
(16) mivel ennek az irányelvnek az alkalmazása nem érinti a közösségi versenyszabályok alkalmazását;
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Hatály
(1) Ennek az irányelvnek az a célja, hogy a tagállamok közelítsék a mellékletben felsorolt irányelvekben foglalt, a kollektív fogyasztói érdekek védelmét célzó, a 2. cikkben említett, a jogsértés megszüntetésére irányuló eljárásokra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseiket azért, hogy biztosítsák a belső piac zavartalan működését.
(2) Ennek az irányelvnek az alkalmazásában jogsértő magatartásnak minősül minden olyan cselekmény, amely ellentétes a tagállamok belső jogrendjébe átültetett, a mellékletben felsorolt irányelvekben foglalt rendelkezésekkel és sérti az (1) bekezdésben említett kollektív érdekeket.
2. cikk
A jogsértés megszüntetésére irányuló eljárások
(1) A tagállamok kijelölik azokat a bíróságokat vagy közigazgatási hatóságokat, amelyek hatáskörrel rendelkeznek arra, hogy döntsenek a 3. cikk értelmében feljogosított egységek által kezdeményezett olyan eljárásokban, amelyek a következőkre irányulnak:
a) valamennyi jogsértés megszüntetése vagy megtiltása a kellő gyorsasággal, vagy adott esetben sürgősségi eljárással;
b) adott esetben olyan intézkedések, mint a határozat egy részének vagy egészének megfelelőnek ítélt formában történő kihirdetése és/vagy helyreigazító nyilatkozat közzététele a jogsértő magatartás tartós hatásainak kiküszöbölése érdekében;
c) amennyire az érintett tagállam jogrendszere megengedi, a pervesztes alperes arra történő ítélése, hogy amennyiben a határozatot nem teljesíti a bíróságok vagy a közigazgatási hatóságok által megszabott határidőn belül, úgy fizessen meg az államkincstár vagy a nemzeti jogszabályok által kijelölt vagy említett bármely kedvezményezett számára egy, a késedelmes napok száma alapján megállapított pénzösszeget vagy bármilyen más, a nemzeti jogszabályok által meghatározott összeget a határozatok végrehajtásának biztosítása érdekében.
(2) Ez az irányelv nem érinti a nemzetközi magánjognak azokat a hatályos szabályait, amelyek az alkalmazandó jogra vonatkoznak, mely rendesen vagy annak a tagállamnak a joga, ahol a jogsértést elkövették, vagy annak a tagállamnak a joga, ahol a jogsértés kifejti hatásait.
3. cikk
Per indítására feljogosított egységek
Ennek az irányelvnek az alkalmazásában feljogosított egységnek minősül bármely olyan testület vagy szervezet, melyet valamely tagállam jogának megfelelően hoztak létre, és amelynek jogos érdeke van arra, hogy betartassa az 1. cikk rendelkezéseit, így különösen ilyen egységnek minősül:
a) egy vagy több - az 1. cikkben említett érdekek védelméért különösen felelős - független köztestület azokban a tagállamokban, ahol ilyen testületek léteznek, és/vagy
b) olyan szervezetek, amelyek célja az 1. cikkben említett érdekek védelme a nemzeti jogszabályok által megállapított feltételeknek megfelelően.
4. cikk
Közösségen belüli jogsértések
(1) Valamennyi tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy amennyiben egy tagállamból eredő jogsértő magatartás egy másik tagállam feljogosított egysége által védett érdekeket sért, úgy ez az egység a 2. cikkben említett bírósághoz vagy közigazgatási hatósághoz fordulhasson a (3) bekezdésben előírt jegyzék felmutatásával. A bíróságok vagy közigazgatási hatóságok a feljogosított egység jogképességének bizonyítékaként fogadják el e jegyzéket, de ez nem érinti azon jogukat, hogy megvizsgálhassák, a feljogosított egység célja indokolja-e azt, hogy az egység az adott ügyben pert indítson.
(2) A Közösségen belüli jogsértések elleni küzdelem érdekében és más egységek nemzeti jogszabályok által elismert jogainak sérelme nélkül, a tagállamok - a feljogosított egységek kérésére - közlik a Bizottsággal, hogy az említett egységek jogosultak a 2. cikk alapján pert indítani. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e feljogosított egységek nevéről és céljáról.
(3) A Bizottság - célkitűzésük pontosításával - elkészíti a (2) bekezdésben említett egységek jegyzékét. Ezt a jegyzéket közzéteszik az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában; e lista bármely változását haladéktalanul közzéteszik, hathavonta közölnek egy frissített jegyzéket.
5. cikk
Előzetes konzultáció
(1) A tagállamok előírhatnak vagy hatályban tarthatnak olyan rendelkezéseket, amelyek értelmében az a fél, aki a jogsértés megszüntetésére irányuló pert akar indítani, csak akkor kezdeményezheti ezt az eljárást, ha akár az alperes féllel, akár annak a tagállamnak a 3. cikk szerinti feljogosított egységével, ahol a jogsértés megszüntetésére irányuló pert indítják, konzultáció révén megpróbálta elérni a jogsértő magatartás beszüntetését. Az érintett tagállam dönti el, hogy a jogsértés megszüntetésére irányuló pert megindítani szándékozó félnek kell-e konzultálnia a feljogosított egységgel. Ha a konzultációs kérelem kézhezvételétől számított két héten belül nem sikerül elérni a jogellenes magatartás beszüntetését, az érintett fél egyéb határidő nélkül megindíthatja a jogsértés megszüntetésére irányuló pert.
(2) A tagállamok által az előzetes konzultációra vonatkozóan megállapított szabályokat közlik a Bizottsággal és közzéteszik az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
6. cikk
Jelentések
(1) Első alkalommal legkésőbb ennek az irányelvnek a hatályba lépésétől számított öt éven belül, majd háromévente, a Bizottság ennek az irányelvnek az alkalmazásáról jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(2) Első jelentésében a Bizottság különösen a következőket vizsgálja:
- ennek az irányelvnek a hatályát a kereskedelmi, ipari vagy kézműves tevékenységet végző, továbbá a szabadfoglalkozású személyek kollektív érdekeinek védelme vonatkozásában;
- ennek az irányelvnek a hatályát, amint azt a mellékletben felsorolt irányelvek meghatározzák;
- azt a kérdést, hogy az 5. cikk által előírt előzetes konzultációk hozzájárultak-e a fogyasztók hatékony védelméhez.
Szükség esetén ezt a jelentést kiegészítik az irányelv módosítását célzó javaslatokkal.
7. cikk
Szélesebb cselekvési lehetőséget biztosító rendelkezések
Ez az irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy olyan rendelkezéseket tartsanak fenn vagy fogadjanak el, amelyek a feljogosított egységek vagy bármely más érintett személy részére nemzeti szinten szélesebb cselekvési lehetőség biztosítását célozzák.
8. cikk
Végrehajtás
(1) Ennek az irányelvnek a hatálybalépése után legkésőbb 30 hónappal a tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
9. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában történő kihirdetésének napjától számított huszadik napon lép hatályba.
10. cikk
Az irányelv címzettjei
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1998. május 19.