RÅDETS DIREKTIV 1999/35/EF
af 29. april 1999
om en ordning med obligatoriske syn med henblik på sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 189 C(3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Som led i den fælles transportpolitik må der vedtages yderligere foranstaltninger for at forbedre sikkerheden ved passagerbefordring til søs;
(2) Fællesskabet er dybt foruroliget over skibsulykkerne med ro-ro-færger, som har resulteret i omfattende tab af menneskeliv; personer, der benytter ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer overalt i Fællesskabet, må med god ret kunne forvente og stole på et betryggende sikkerhedsniveau;
(3) Rådet opfordrede i sin resolution af 22. december 1994 om sikkerhed ved sejlads med ro-ro-passagerfærger(4) Kommissionen til at forelægge forslag til en ordning med obligatoriske syn af og obligatorisk kontrol med sikkerheden på alle ro-ro-passagerfærger, der besejler havne i Fællesskabet, herunder ret til at foretage undersøgelser af ulykker til søs;
(4) især i lyset af omfanget af passagerbefordringen til søs inden for det indre marked er foranstaltninger på fællesskabsplan den mest effektive måde, hvorpå der kan fastsættes et fælles minimumssikkerhedsniveau for skibe overalt i Fællesskabet;
(5) foranstaltninger på fællesskabsplan er den bedste måde til at sikre en ensartet gennemførelse af en række principper, der er vedtaget inden for Den Internationale Søfartsorganisation (IMO), og undgå konkurrencefordrejning mellem forskellige havne i Fællesskabet og ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer;
(6) i betragtning af proportionalitetsprincippet er et rådsdirektiv det rette juridiske instrument, da det giver medlemsstaterne en ramme for ensartet og obligatorisk anvendelse af de fælles sikkerhedsstandarder, samtidig med at det overlades til hver enkelt medlemsstat at afgøre, hvilke gennemførelsesinstrumenter der passer bedst til dens nationale system;
(7) skibssikkerheden er i første række flagstaternes ansvar; enhver medlemsstat bør sikre, at de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der fører dens flag, og de selskaber, der driver dem, opfylder sikkerhedskravene;
(8) havnestatskontrol omfatter ikke regelmæssige, indgående forebyggende syn og kontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer; det bør derfor ved hjælp af en ordning med regelmæssige obligatoriske inspektioner, der foretages af værtslandene, kontrolleres, at selskaberne og deres færger og fartøjer opfylder de sikkerhedsstandarder, der er vedtaget inden for IMO og, hvor det er relevant, på regionalt plan; der bør udstedes forbud mod, at selskaberne driver de pågældende færger og fartøjer, hvis inspektionerne afslører farlige afvigelser fra disse sikkerhedsstandarder;
(9) dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i deres egenskab af værtsstater; de forpligtelser, der pålægges dem i denne egenskab, er baseret på havnestaternes specifikke forpligtelser, der er i fuld overensstemmelse med De Forenede Nationers havretskonvention af 1982 (UNCLOS);
(10) med det formål at forbedre sikkerheden og undgå konkurrencefordrejning bør de fælles sikkerhedsstandarder gælde for alle de ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der, uanset hvilket flag de fører, sejler i fast rutefart til eller fra en havn i en medlemsstat på både udenrigsruter og indenrigsruter i havområder, der ligger mere end 20 sømil fra kystlinjer, hvor skibbrudne kan bringes i land, idet medlemsstaterne har mulighed for at udvide direktivets anvendelsesområde til også at omfatte ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler på indenrigsruter i havområder, der ligger mindre end 20 sømil fra en kystlinje;
(11) det er nødvendigt, at værtsstaterne undersøger, om ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der besejler havne i Fællesskabet, opfylder en række harmoniserede krav om certificering og syn i flagstaten;
(12) sådanne ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør ligeledes både under bygningen og i hele deres levetid opfylde de relevante klassifikationsstandarder med hensyn til konstruktion og vedligeholdelse af skrog, hoved- og hjælpemaskineri samt elektriske installationer og kontrolanlæg og bør være udstyret med en sort boks (VDR), der opfylder de relevante internationale krav;
(13) værtsstaterne bør kontrollere, om selskaber, der tilbyder sådanne tjenesteydelser, driver deres ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, så den størst mulige sikkerhed garanteres; andre interesserede medlemsstater end flagstaten kan deltage fuldt ud i alle undersøgelser af ulykker til søs;
(14) det er af afgørende betydning at kontrollere, at myndighederne i tredjelandsflagstater tiltræder selskabernes forpligtelse til at samarbejde om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs og til at opfylde anerkendte organisationers regler for klassifikation og, når det er relevant, certificering; disse myndigheder bør acceptere anvendelsen af harmoniserede syns- og certificeringsprocedurer;
(15) for at sikre, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer til stadighed opfylder kravene i dette direktiv, bør værtsstaterne udføre syn inden en færgefart etableres og derefter med regelmæssige mellemrum, samt når der sker væsentlige ændringer af driftsbetingelserne;
(16) for at mindske arbejdsbyrden for selskaberne bør der tages behørigt hensyn til tidligere kontrol og syn; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer bør fritages for kravet om syn, hvis det tidligere er fastslået, at de opfylder dette direktivs krav til sejlads på tilsvarende ruter, og der bør gælde særlige ordninger for færger og fartøjer, der indsættes som erstatning; ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er synet og godkendt af værtsstaten, bør ikke underkastes udvidede inspektioner i henhold til Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 om håndhævelse over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og arbejdsvilkår om bord (havnestatskontrol)(5);
(17) medlemsstaterne bør samarbejde om at opfylde deres forpligtelser som værtsstater;
(18) medlemsstaterne kan ved udførelsen af deres opgaver finde det nyttigt at søge bistand hos anerkendte organisationer, der opfylder kravene i Rådets direktiv 94/57/EF af 22. november 1994 om fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe, og for søfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse hermed(6);
(19) ved planlægningen af synene bør der tages behørigt hensyn til tidsplanerne for ro-ro-færgernes og højhastighedspassagerfartøjernes drift og vedligeholdelse;
(20) medlemsstaterne bør sikre, at deres nationale retssystemer gør det muligt for dem selv og for alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i undersøgelsen af ulykker at deltage i, samarbejde om eller foretage undersøgelser på grundlag af bestemmelserne i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs; resultatet af sådanne undersøgelser bør offentliggøres;
(21) et sæt ledsageforanstaltninger vedrørende navigationsstyringssystemer, integrerede beredskabssystemer og lokale operative begrænsninger vil øge sikkerheden yderligere;
(22) for at gøre det muligt at føre tilsyn med dette direktivs anvendelse bør der oprettes en database på grundlag af de oplysninger, der indhentes i forbindelse med synene;
(23) der er behov for, at et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne bistår Kommissionen med den praktiske anvendelse af dette direktiv; det udvalg, der er nedsat ved artikel 12 i Rådets direktiv 93/75/EØF af 13. september 1993 om mindstekrav til skibe, som er på vej til eller fra Fællesskabets søhavne med farligt eller forurenende gods(7), kan udøve denne funktion;
(24) dette udvalg kan tilpasse visse af dette direktivs bestemmelser for at bringe dem på linje med fællesskabs- eller IMO-bestemmelser og forbedre ordningen for at tage hensyn til fremtidige ændringer i den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen (SOLAS-konventionen af 1974), som måtte træde i kraft, og sikre ensartet iværksættelse af ændringer i visse IMO-resolutioner, uden at direktivets anvendelsesområde udvides -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at fastlægge en ordning med obligatoriske syn, der skal give større garanti for sikker drift af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på havne i Fællesskabets medlemsstater, og at sikre medlemsstaterne ret til at foretage, deltage i eller samarbejde om alle undersøgelser af ulykker eller uheld til søs på disse ruter.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv og dets bilag forstås ved:
a) "ro-ro-færge": et søgående passagerskib, der er indrettet således, at køretøjer eller tog kan køres direkte om bord og fra borde, og som kan medtage flere end 12 passagerer
b) "højhastighedspassagerfartøj": et hurtigtgående fartøj som defineret i regel X/1 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer, og som befordrer flere end 12 passagerer
c) "passager": enhver person bortset fra:
i) skibsføreren og besætningsmedlemmerne eller andre personer, der er forhyret eller beskæftiget i en hvilken som helst egenskab om bord på et skib, og
ii) børn under et år
d) "SOLAS-konventionen af 1974": den internationale konvention om sikkerhed for menneskeliv på søen med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende protokoller og ændringer
e) "kode for højhastighedsfartøjer": den internationale kode for sikkerhed i højhastighedsfartøjer, som er indeholdt i den af IMO's Komité for Sikkerhed på Søen vedtagne resolution MSC 36(63) af 20. maj 1994 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
f) "fast rutefart": en række sejladser med ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer, der gennemføres mellem de samme to eller flere havne, eller en række sejladser til og fra samme havn, der gennemføres uden mellemliggende anløb:
i) enten i henhold til en offentliggjort fartplan
ii) eller med en sådan regelmæssighed eller hyppighed, at de fremtræder som en systematisk række sejladser
g) "havområde": et område, der er opført på en liste over havområder, der er opstillet i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv 98/18/EF af 17. marts 1998 om sikkerhedsregler og -standarder for passagerskibe(8)
h) "certifikater":
i) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i udenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til SOLAS-konventionen af 1974 med de gældende ændringer tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
ii) for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer i indenrigsfart: sikkerhedscertifikater udstedt i henhold til direktiv 98/18/EF tillige med de relevante dokumenter for udrustningen og i givet fald undtagelsescertifikater og driftstilladelser
i) "undtagelsescertifikat": et certifikat udstedt i henhold til regel I B/12(a)(vi) i SOLAS-konventionen af 1974
j) "flagstatens administration": de kompetente myndigheder i den stat, hvis flag ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet har ret til at føre
k) "værtsstat": en medlemsstat, hvis havne besejles i fast rutefart af en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj
l) "udenrigsfart": en sejlads fra en havn i en medlemsstat til en havn uden for den pågældende medlemsstat eller omvendt
m) "indenrigsfart": sejlads i havområder fra en havn i en medlemsstat til samme havn eller en anden havn i samme medlemsstat
n) "anerkendt organisation": en organisation, der er anerkendt i overensstemmelse med artikel 4 i direktiv 94/57/EF
o) "selskab": et selskab, der driver en eller flere ro-ro-færger, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 3051/95 af 8. december 1995 om sikkerhedsledelse af ro-ro-passagerfærger(9), eller som driver højhastighedspassagerfartøjer, og til hvilket der er udstedt et overensstemmelsesdokument i henhold til regel IX/4 i SOLAS-konventionen af 1974 med de på datoen for dette direktivs vedtagelse gældende ændringer
p) "kode for undersøgelse af ulykker til søs": den kode for undersøgelse af ulykker og uheld til søs, som er vedtaget af IMO ved forsamlingens resolution A.849(20) af 27. november 1997
q) "specifikt syn": et syn udført af værtsstaten som anført i artikel 6 og 8
r) "skibsinspektør": en offentligt ansat eller en anden person, der af de kompetente myndigheder i en medlemsstat er behørigt bemyndiget til at udføre syn og inspektioner i tilknytning til certifikaterne, og som opfylder de i bilag VI fastsatte kriterier for kvalifikationer og uafhængighed
s) "fejl og mangler": forhold, der konstateres ikke at være i overensstemmelse med kravene i dette direktiv.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads i fast rutefart på en havn i en medlemsstat, uanset hvilket flag de fører, når de sejler i udenrigsfart eller i indenrigsfart i havområder, der er omfattet af klasse A som anført i artikel 4 i direktiv 98/18/EF.
2. Medlemsstaterne kan anvende dette direktiv på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der sejler i indenrigsfart i andre havområder end de i stk. 1 anførte. I så fald finder de relevante regler anvendelse på alle ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der udfører sejlads på samme vilkår, uden forskelsbehandling med hensyn til flag, nationalitet eller selskabets hjemsted.
Artikel 4
Førstegangskontrol af ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, kontrollerer værtsstaten, at ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer:
a) medfører gyldige certifikater udstedt af flagstatens administration eller af en anerkendt organisation, der handler på dennes vegne
b) har været synet med henblik på udstedelse af certifikater i overensstemmelse med de relevante procedurer og retningslinjer, der er knyttet som bilag til IMO-forsamlingens resolution A.746(18) om retningslinjer for syn i henhold til den harmoniserede ordning for syn og certificering, og som er gældende på datoen for dette direktivs vedtagelse, eller med procedurer, der er udformet med samme formål
c) er i overensstemmelse med de standarder, der er specificeret for klassifikation i reglerne fra en anerkendt organisation eller i regler, der af flagstatens administration accepteres som ækvivalente hermed, vedrørende konstruktion og vedligeholdelse af skrog, maskineri, elektriske installationer og kontrolanlæg
d) er udstyret med en sort boks (VDR), der kan levere informationer til brug for en eventuel undersøgelse af en ulykke. Denne sorte boks skal opfylde de standarder for ydeevne, der er fastsat i IMO-forsamlingens resolution A.861(20) af 27. november 1997, og være i overensstemmelse med de afprøvningsstandarder, der er fastsat i IEC-standard nr. 61996 (fra Den Internationale Elektriske Kommission). Der kan dog for sorte bokse, der skal monteres om bord på ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er bygget før dette direktivs vedtagelse, dispenseres fra nogle af kravene. Sådanne dispensationer og de vilkår, på hvilke de kan gives, vedtages efter proceduren i artikel 16
e) overholder de særlige krav til stabilitet, der er vedtaget på regionalt niveau og omsat i national lovgivning i overensstemmelse med meddelelsesproceduren i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester(10), når driften i den pågældende region er omfattet af den nationale lovgivning, forudsat at disse krav ikke går videre end kravene i bilaget til resolution 14 fra SOLAS-konferencen 1995 (Stability Requirements Pertaining to the Agreement) og er meddelt generalsekretæren for IMO efter procedurerne i punkt 3 i nævnte resolution.
2. Stk 1, litra e), anvendes kun på højhastighedspassagerfartøjer, når det er relevant.
Artikel 5
Førstegangskontrol af selskaber og flagstater
Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, anførte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, skal værtsstaten:
1) kontrollere, at selskaber, som driver eller planlægger at drive en sådan færge eller et sådant fartøj i fast rutefart:
a) træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de særlige krav, der er fastsat i bilag I til dette direktiv, overholdes, og over for de værtsstater, som er involveret i rutefarten, fremlægger bevis for, at bestemmelserne i dette stykke og i artikel 4 er overholdt
b) på forhånd vil tillade, at værtsstater eller enhver medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen foretager, fuldt ud deltager i eller samarbejder om enhver undersøgelse af en ulykke eller et uheld til søs i henhold til artikel 12, og vil give dem adgang til informationer, der er hentet fra den sorte boks på deres færge eller fartøj, som er involveret i en sådan ulykke eller et sådant uheld
2) for så vidt angår sådanne færger og fartøjer, der fører et tredjelands flag, kontrollere, at den pågældende flagstat har godkendt selskabets forpligtelse til at opfylde kravene i dette direktiv.
Artikel 6
Specifikke førstegangssyn
1. Inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, eller senest 12 måneder efter den i artikel 19, stk. 1, nævnte dato for så vidt angår en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede er i fast rutefart på denne dato, foretager værtsstaten et specifikt førstegangssyn i overensstemmelse med bilag I og III for at forvisse sig om, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet opfylder de fornødne betingelser for sikker drift i fast rutefart.
2. Når denne artikel finder anvendelse inden sejladsen påbegyndes, fastsætter værtsstaten en dato for det specifikke førstegangssyn, som skal foretages senest en måned efter modtagelsen af den dokumentation, der er nødvendig for at foretage den i artikel 4 og 5 nævnte kontrol.
Artikel 7
Særlige bestemmelser
1. Såfremt en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes på en anden fast rute, skal den nye værtsstat tage størst muligt hensyn til den kontrol og de syn, der tidligere er udført på den pågældende færge eller det pågældende fartøj med henblik på sejlads på en tidligere fast rute, der er omfattet af dette direktiv. Hvis den nye værtsstat finder den tidligere udførte kontrol og de tidligere udførte syn fyldestgørende, og de er relevante for de nye driftsvilkår, er det ikke nødvendigt at anvende artikel 4, 5 og 6, inden ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet indsættes på den nye rute.
2. Artikel 4, 5 og 6 finder ikke anvendelse, når en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der opfylder bestemmelserne i dette direktiv, og som allerede sejler i fast rutefart, der er omfattet af dette direktiv, overføres til en anden fast rutefart, som de relevante værtsstater er enige om er af samme karakter, og når alle værtsstater er enige om, at den pågældende færge eller det pågældende fartøj opfylder kravene til sikker drift på den pågældende rute.
De berørte værtsstater kan efter anmodning fra et selskab på forhånd bekræfte, at de er enige om, at rutefarten er af samme karakter.
3. Når der som følge af uforudsete omstændigheder hurtigt må indsættes en anden ro-ro-færge eller et andet højhastighedspassagerfartøj for at sikre opretholdelsen af driften, og stk. 1 og 2 ikke kan anvendes, kan værtsstaten tillade færgen eller fartøjet at sejle, forudsat:
a) at inspektion på stedet og kontrollen af de relevante dokumenter ikke giver anledning til bekymring for, at ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet ikke opfylder kravene til sikker drift, og
b) at værtsstaten inden en måned udfører den kontrol og de syn, som kræves i henhold til artikel 4, 5 og 6.
Artikel 8
Regelmæssige specifikke syn og andre syn
1. Værtsstaten skal hver tolvte måned udføre:
- et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, og
- et syn under en rutesejlads, hvis formål er at kontrollere så mange af de i bilag I, III og IV nævnte punkter, at værtsstaten kan være forvisset om, at færgen eller fartøjet fortsat opfylder kravene til sikker drift.
Et specifikt førstegangssyn i henhold til artikel 6 tæller som et specifikt syn med henblik på anvendelsen af denne artikel.
2. Værtsstaten udfører også et specifikt syn i overensstemmelse med bilag III, hver gang der på ro-ro-færgen eller højhastighedspassagerfartøjet foretages større reparationer, ombygninger eller forandringer, eller hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse. Hvis der sker ændringer i ledelse eller flag eller overførsel til en anden klasse, kan værtsstaten dog under behørig hensyntagen til kontrol og syn, der tidligere er udført for skibet eller fartøjet, og forudsat at sikkerheden i driften for den pågældende færge eller det pågældende fartøj ikke berøres af denne ændring eller overførsel, fritage skibet eller fartøjet for det specifikke syn, som er fastsat i dette stykke.
3. Såfremt der ved de i stk. 1 nævnte syn afsløres eller bekræftes fejl eller mangler i forhold til kravene i dette direktiv, som åbner mulighed for at udstede forbud mod drift, afholdes alle udgifterne til syn i en normal regnskabsperiode af selskabet.
Artikel 9
Meddelelse
En værtsstat giver omgående selskabet skriftlig meddelelse om resultatet af kontrol og syn, der er udført i henhold til artikel 4, 5, 6 og 8.
Artikel 10
Forbud mod drift
1. En værtsstat forbyder sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj i fast rutefart
a) hvis den ikke har været i stand til at fastslå, at kravene i artikel 4 og 5 er opfyldt
b) hvis der under et af de i artikel 6 og 8 nævnte syn afsløres fejl og mangler, der indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjer, eller besætningen og passagererne
c) hvis der konstateres manglende overholdelse af de i bilag II opførte fællesskabsretsakter, som indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne
d) hvis den ikke er blevet hørt af flagstaten om de i artikel 13, stk. 1 eller 5, nævnte forhold
indtil værtsstaten har konstateret, at faren er afværget og direktivets krav opfyldt.
Værtsstaten giver selskaber en fyldestgørende skriftlig begrundelse for beslutningen om at forbyde sejlads med en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj.
2. Såfremt der imidlertid konstateres fejl og mangler på en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj, der allerede sejler i fast rutefart, kræver værtsstaterne, at selskabet træffer de nødvendige foranstaltninger til omgående eller inden for en nærmere fastsat rimelig frist at udbedre disse fejl og mangler, hvis de ikke indebærer umiddelbar fare for liv, færgen eller fartøjet, eller besætningen og passagererne. Når fejlene og manglerne er udbedret, kontrollerer de pågældende værtsstater, at det er sket til deres fulde tilfredshed. Hvis dette ikke er tilfældet, nedlægger de forbud mod sejlads med færgen eller fartøjet.
3. Medlemsstaterne indfører og opretholder i overensstemmelse med deres nationale ret passende procedurer for selskabets ret til klage i tilfælde af et forbud mod sejlads. Klagen bør behandles hurtigt. En klage må ikke have til følge, at forbuddet automatisk suspenderes.
Den kompetente myndighed giver selskabet fyldestgørende oplysning om klageadgangen.
4. Når artikel 4, 5 og 6 finder anvendelse, inden en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj indsættes i fast rutefart, skal beslutningen om at nedlægge forbud mod at lade et skib sejle træffes senest en måned efter det specifikke førstegangssyn og straks meddeles selskabet.
Artikel 11
Procedurer vedrørende specifikke syn
1. Ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der har gennemgået specifikke syn til den eller de involverede værtsstaters tilfredshed, fritages af denne eller disse værtsstater for udvidede inspektioner som anført i artikel 7, stk. 4, i Rådets direktiv 95/21/EF og fra udvidede inspektioner udelukkende begrundet i, at de tilhører kategorien "passagerskibe" som anført i artikel 7, stk. 1, og bilag V, litra A, punkt 3, i nævnte direktiv.
2. Administrationerne i to eller flere værtsstater, der er involveret i et specifikt syn af samme færge eller fartøj, samarbejder med hinanden. De specifikke syn foretages af et hold bestående af skibsinspektører fra den eller de involverede værtsstater. Såfremt der er behov for en kvalitativ vurdering af, om klasserelaterede bestemmelser er opfyldt, sikrer værtsstaterne, at holdet råder over den nødvendige ekspertise, eventuelt ved at lade en inspektør fra en anerkendt organisation deltage i det specifikke syn. Inspektørerne indberetter konstaterede fejl og mangler til værtsstaternes administrationer. Værtsstaten meddeler flagstaten disse oplysninger, hvis sidstnævnte stat ikke er en værtsstat, der er involveret i synet.
3. En involveret værtsstat kan efter anmodning påtage sig at udføre et syn på vegne af en anden involveret værtsstat.
4. Hvis et selskab anmoder derom, indbyder værtsstaterne administrationen i flagstaten, hvis denne stat ikke er en værtsstat, til at være repræsenteret ved ethvert specifikt syn i henhold til bestemmelserne i dette direktiv.
5. Værtsstaterne tager ved planlægningen af et syn i overensstemmelse med artikel 6 og 8 behørigt hensyn til tidsplanen for færgens eller fartøjets sejlads og vedligeholdelse.
6. Resultaterne af de specifikke syn optages i en rapport, hvis udformning fastlægges efter proceduren i artikel 16.
7. I tilfælde af varig uoverensstemmelse mellem værtsstater om opfyldelsen af kravene i artikel 4 og artikel 5, stk. 1, meddeler administrationen i en værtsstat, der er involveret i et specifikt syn, omgående Kommissionen årsagerne til uoverensstemmelsen.
8. Kommissionen tager omgående skridt til at træffe en afgørelse efter proceduren i artikel 16.
Artikel 12
Undersøgelse af ulykker
1. Medlemsstaterne fastlægger inden for rammerne af deres respektive nationale retssystemer retsregler, som giver dem selv og alle andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen mulighed for at deltage i eller samarbejde om eller, hvor IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs åbner mulighed herfor, at foretage enhver undersøgelse af ulykker eller uheld til søs, som involverer ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer.
2. "Medlemsstat med en væsentlig interesse i sagen", "stat med hovedansvaret for undersøgelsen" og "ulykker eller uheld til sø" defineres på samme måde som i IMO-koden for undersøgelse af ulykker til søs.
3. Hvis en ro-ro-færge eller et højhastighedspassagerfartøj kommer ud for et uheld eller en ulykke til søs, indledes undersøgelsesproceduren af den stat, i hvis territorialfarvand uheldet eller ulykken sker, eller hvis uheldet eller ulykken sker i et andet farvand, af den medlemsstat, som skibet eller fartøjet sidst har besøgt. Dette land beholder ansvaret for undersøgelsen og for samordningen med andre medlemsstater med en væsentlig interesse i sagen, indtil der er opnået enighed om, hvilken stat der skal have hovedansvaret for undersøgelsen.
4. Medlemsstater, der foretager, deltager i eller samarbejder om sådanne undersøgelser, sikrer, at undersøgelsen afsluttes så effektivt og hurtigt som muligt og under hensyntagen til koden for undersøgelse af ulykker til søs.
5. Medlemsstaterne sikrer, at rapporter med resultaterne af sådanne undersøgelser offentliggøres i overensstemmelse med punkt 12.3 i koden for undersøgelse af ulykker til søs og meddeles Kommissionen.
Artikel 13
Ledsageforanstaltninger
1. Medlemsstater, der udsteder eller anerkender et undtagelsescertifikat, arbejder sammen med den involverede værtsstat eller med flagstatens administration om forud for det specifikke førstegangssyn at løse eventuelle uoverensstemmelser om betimeligheden af undtagelserne.
2. Medlemsstaterne bør anvende kystbaserede navigationsstyringssystemer og andre informationsordninger i overensstemmelse med IMO-resolution A.795(19) for at bistå ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer med at gennemføre rutefarten eller den del af den, for hvilken de er ansvarlige for sikkerheden, tilstrækkeligt sikkert.
3. Hver medlemsstat forsyner Kommissionen med kopier af de i artikel 11, stk. 6, nævnte synsrapporter med angivelse af IMO-identifikationsnummer, når et sådant findes. Kommissionen kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 16 træffe bestemmelse om, hvordan andre fartøjer skal tildeles et identifikationsnummer. Hvis to eller flere værtsstater er involveret i rutefarten, kan dataene leveres af den ene af disse værtsstater. Kommissionen opretter og vedligeholder en database indeholdende alle de data, medlemsstaterne leverer. Betingelserne for adgang til denne database fastlægges efter proceduren i artikel 16.
4. Medlemsstaterne sikrer, at selskaber, der driver ro-ro-færger eller højhastighedspassagerfartøjer i fast rutefart på deres havne, er i stand til at opretholde og implementere et integreret system for katastrofeberedskab om bord. Til dette formål baserer de sig på IMO-forsamlingens resolution A.852(20) om retningslinjer for en struktur for et integreret beredskabssystem. Hvis to eller flere medlemsstater er involveret som værtsstater i den faste rutefart, udarbejder de i fællesskab en beredskabsplan for de forskellige ruter.
5. Medlemsstaterne sikrer sig, at de af flagstatens administration er blevet fuldt inddraget i deres egenskab af værtsstat, inden de udsteder driftstilladelse for højhastighedspassagerfartøjer i henhold til afsnit 1.9.3 i koden for højhastighedspassagerfartøjer. De sikrer fastsættelse eller opretholdelse af de driftsmæssige restriktioner, som er påkrævet på grund af lokale forhold og nødvendige for at beskytte liv, naturressourcer og kystaktiviteter, og de træffer foranstaltninger til at sikre håndhævelse af sådanne restriktioner.
Artikel 14
Samarbejde mellem værtsstater
Værtsstater, der er involveret i den samme faste rutetrafik, skal samarbejde ved anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 15
Støtteforanstaltninger
Medlemsstaterne underretter tredjelande, som der påhviler forpligtelser som flagstat eller forpligtelser svarende til en værtsstats for ro-ro-færger og højhastighedspassagerfartøjer, der er omfattet af dette direktiv, og som sejler mellem en medlemsstats havn og en havn i et tredjeland, om de krav, der ved dette direktiv pålægges alle selskaber, der driver fast rutetrafik på en havn i Fællesskabet.
Artikel 16
Udvalg
1. Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 12, stk. 1, i direktiv 93/75/EØF.
2. Kommissionens repræsentant forelægger udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Udvalget afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Det udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Ved afstemninger i udvalget tildeles de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager de påtænkte foranstaltninger, når de er i overensstemmelse med udvalgets udtalelse.
b) Er de påtænkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med udvalgets udtalelse, eller er der ikke afgivet nogen udtalelse, forelægger Kommissionen straks Rådet et forslag til de foranstaltninger, der skal træffes. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Har Rådet ved udløbet af en frist på otte uger regnet fra forslagets forelæggelse for Rådet, ikke truffet nogen afgørelse, vedtages de foreslåede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 17
Ændringsprocedure
Efter proceduren i artikel 16 kan
a) bilagene
b) definitionerne
c) henvisninger til fællesskabsretsakter og
d) henvisninger til IMO-resolutioner
ændres, i det omfang det er nødvendigt for at bringe dem i overensstemmelse med gældende fællesskabs- og IMO-regler, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Bilagene kan også ændres efter proceduren i artikel 16, når det er nødvendigt for at forbedre den ved direktivet fastsatte ordning, forudsat at direktivets anvendelsesområde ikke udvides.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter selv sanktionerne for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i henhold til dette direktiv, og træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at sanktionerne håndhæves. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 19
Anvendelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. december 2000 og underretter straks Kommissionen herom.
2. Bestemmelserne i artikel 4, stk. 1, litra d), finder anvendelse senest 30 måneder efter datoen for offentliggørelsen af IEC-standard nr. 61996, dog tidligst den 1. januar 2001.
3. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
4. Medlemsstaterne meddeler straks Kommissionen teksten til alle de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 20
Vurdering af anvendelsen
Tre år efter den dato, der er nævnt i artikel 19, stk. 1, vurderer Kommissionen på grundlag af oplysninger fra medlemsstaterne i henhold til artikel 13 anvendelsen af dette direktiv.
Artikel 21
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 22
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 1999.
A Tanács 1999/35/EK irányelve
(1999. április 29.)
a menetrend szerint közlekedő ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek biztonságos üzemeltetésének érdekében végzett kötelező szemlék rendszeréről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 189c. cikkében [3] megállapított eljárásnak megfelelően,
(1) mivel a közös közlekedés politika keretében további intézkedések szükségesek a tengeri személyszállítás biztonságának növelése érdekében;
(2) mivel a Közösséget komolyan aggasztják azok a ro-ro komphajó balesetek, amelyek sok ember halálát okozták; mivel a Közösségen belül ro-ro komphajókat és gyorsjáratú személyszállító vízi járműveket használó személyeknek joguk van arra, hogy megfelelő szintű biztonságot várjanak el, és hogy ebben bízhassanak;
(3) mivel a Tanács a ro-ro személyszállító komphajók biztonságáról szóló 1994. december 22-i határozatában [4] felhívta a Bizottságot arra, hogy nyújtson be javaslatokat egy kötelező ellenőrzési és felügyeleti rendszerre a közösségi kikötőkből induló vagy oda befutó ro-ro személyszállító komphajók biztonságára vonatkozóan, a tengeri balesetek kivizsgálásához való jogot is beleértve;
(4) mivel, különösen a tengeri személyszállítás belső piaci vonatkozására tekintettel, a közösségi szintű fellépés a legmegfelelőbb módja egy közös minimális biztonsági szint megállapításának a közösségi hajókra vonatkozóan;
(5) mivel a közösségi szintű fellépés a legjobb módja a Nemzetközi Tengerészeti Szervezeten (IMO) belül egyeztetett bizonyos elvek harmonizált érvényesítésének, s ezáltal a különböző közösségi kikötők, ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek közötti verseny torzulásai elkerülésének;
(6) mivel az arányosság elvét figyelembe véve a tanácsi irányelv a megfelelő jogi eszköz, minthogy az keretet biztosít a közös biztonsági követelmények tagállamok általi egységes és kötelező alkalmazásához, miközben meghagyja a tagállamok jogát annak eldöntésére, hogy belső rendszerükhöz a megvalósítás milyen eszközei illenek legjobban;
(7) mivel a hajók biztonsága elsősorban a lobogó szerinti állam felelőssége; mivel minden tagállamnak biztosítania kell a lobogója alatt futó ro-ro komphajókra és gyorsjáratú személyszállító vízi járművekre, valamint az azokat üzemeltető vállalkozásokra vonatkozó biztonsági követelmények betartását;
(8) mivel a kikötő szerinti illetékes állam hatósága által végzett szemle a ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében nem gondoskodik rendszeres, részletekbe menő megelőző szemlékről és vizsgálatokról; mivel ezért igazolni kell, hogy a vállalkozások és komphajóik, illetve vízi járműveik megfelelnek-e az IMO-n belül egyeztetett biztonsági követelményeknek, és azt - ahol indokolt - regionális szinten, a fogadó állam által végzett rendszeres kötelező szemlék rendszerének segítségével kell elvégezni; mivel a vállalkozásoknak meg kell tiltani, hogy ilyen komphajókat és vízi járműveket üzemeltessenek, ha a szemlék e biztonsági követelményeknek a súlyos megsértését tárják fel;
(9) mivel ezen irányelv címzettjei a tagállamok fogadó állambeli minőségükben; mivel az e területen gyakorolt hatáskörök azokon a speciális állami kikötői hatáskörökön alapulnak, amelyek teljes összhangban állnak az 1982. évi, az Egyesült Nemzetek Szervezetének tengerjogról szóló egyezményével (Unclos);
(10) mivel a biztonság növelése és a verseny torzulásának elkerülése érdekében a közös biztonsági követelményeknek minden olyan ro-ro komphajóra és gyorsjáratú személyszállító vízi járműre vonatkozniuk kell - függetlenül attól, hogy azok milyen lobogó alatt futnak -, amely valamely tagállami kikötőből kiindulva vagy oda befutva, akár nemzetközi, akár belföldi vízi útvonalon a hajótörést szenvedő személyek által elérhető partvonal 20 mérföldes körzetén kívül eső tengeri területen menetrend szerint közlekedik, ugyanakkor meg kell hagyni a lehetőséget a tagállamoknak arra, hogy az irányelv alkalmazási körét a belföldi vízi útvonalon a partvonal 20 mérföldes körzetén belüli tengeri területen üzemelő ro-ro komphajókra és gyorsjáratú személyszállító vízi járművekre is kiterjesszék;
(11) mivel szükség van arra, hogy a fogadó államok ellenőrizzék, vajon a közösségi kikötőkből induló és közösségi kikötőkbe befutó ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek megfelelnek-e a lobogó szerinti állam által elvégzendő bizonyítvány kiállítására és vizsgálatára vonatkozó bizonyos harmonizált követelményeknek;
(12) mivel a ro-ro komphajóknak és a gyorsjáratú személyszállító vízi járműveknek építésük és teljes élettartamuk alatt meg kell felelniük az érvényben lévő osztályozási követelményeknek a hajótest, a fő- és segédgépek, az elektromos berendezések és ellenőrző berendezés szerkezete és karbantartása tekintetében, és mivel azokat olyan fedélzeti hajóút-adatrögzítővel kell felszerelni, amely megfelel az irányadó nemzetközi követelményeknek;
(13) mivel a fogadó államok ellenőrzik, hogy az ilyen szolgáltatásokat nyújtó vállalkozások ro-ro komphajóikat és gyorsjáratú személyszállító vízi járműveiket úgy üzemeltetik-e, hogy azzal maximális biztonságot garantálnak; mivel lehetővé kell tenni, hogy a lobogó szerinti államtól eltérő érdekelt tagállamok teljes mértékben részt vehessenek a tengeri balesetek kivizsgálásában;
(14) mivel alapvető fontosságú annak ellenőrzése, hogy a lobogó szerinti harmadik államok hatóságai egyetértenek-e a vállalkozás kötelezettségeivel, hogy a tengeri baleset vagy szerencsétlenség felderítésében együttműködnek-e, és az elismert osztályozó szervezetek besorolási és - ahol alkalmazandó - képesítéseinek teljesítésére vonatkozó szabályokat betartják-e; mivel az ilyen hatóságoknak el kell fogadniuk a harmonizált vizsgálati és képesítési eljárások alkalmazását;
(15) mivel a ro-ro komphajóknak és a gyorsjáratú személyszállító vízi járműveknek az ezen irányelv előírásainak való folyamatos megfelelése érdekében a fogadó államoknak vizsgálatot kell folytatniuk a szolgáltatások megkezdése előtt, majd azt követően rendszeres időközönként, továbbá mindannyiszor, amikor az üzemeltetési körülményekben jelentős változás áll be;
(16) mivel a vállalkozásokra nehezedő terhek enyhítése érdekében a korábbi igazolásokat és vizsgálatokat megfelelően figyelembe kell venni; a ro-ro komphajókat és a gyorsjáratú személyszállító vízi járműveket mentesíteni kell a vizsgálatok alól, ha bebizonyosodik, hogy hasonló útvonalakon való üzemeltetés esetében ennek az irányelvnek megfelelnek, továbbá a helyettesítő komphajók és vízi járművek élvezik a különleges előírások előnyeit; mivel azokat a ro-ro komphajókat és gyorsjáratú személyszállító vízi járműveket, amelyek a fogadó állam vizsgálata során megfeleltek a követelményeknek, nem szükséges kiterjesztetett ellenőrzésnek alávetni a Közösség kikötőiben és a tagállamok felségvizein történő hajózás tekintetében a hajózás biztonságára, a környezetszennyezés megelőzésére és a fedélzeti élet- és munkakörülményekre vonatkozó nemzetközi előírások végrehajtásáról (kikötő szerinti illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzésről) szóló, 1995. június 19-i 95/21/EK tanácsi irányelv [5] szerint;
(17) mivel a tagállamoknak együtt kell működniük a fogadó államként rájuk ruházott hatáskörök gyakorlásában;
(18) mivel a tagállamok számára hasznos lehet, ha feladataik elvégzésében olyan elismert szervezetek nyújtanak segítséget számukra, amelyek megfelelnek a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek, valamint a tengerhajózási igazgatás vonatkozó tevékenységeinek közös szabályairól és szabványairól szóló, 1994. november 22-i 94/57/EK tanácsi irányelv [6] előírásainak;
(19) mivel a szemle megtervezésekor kellő figyelmet kell fordítani a ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek üzemeltetési és karbantartási ütemtervére;
(20) mivel a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy hazai jogrendszerük lehetővé tegye számukra, és minden más különösen érdekelt tagállam számára, hogy a tengeri balesetek kivizsgálására vonatkozó IMO-szabályzat rendelkezései alapján a balesetek kivizsgálásában részt vegyenek vagy abban együttműködjenek, illetve hogy egy ilyen vizsgálatot levezessenek; mivel az ilyen vizsgálat eredményeit nyilvánosan hozzáférhetővé kell tenni;
(21) mivel a navigációs irányítási rendszerek, a vészhelyzeti intézkedési tervek és a helyi üzemeltetési korlátozások területére vonatkozó kísérő intézkedések sora tovább növelheti a biztonságot;
(22) mivel annak érdekében, hogy ezen irányelv alkalmazását figyelemmel lehessen kísérni, a szemlék során kapott információk alapján egy adatbázist kell létrehozni;
(23) mivel szükség van arra, hogy a Bizottságot az irányelv hatékony alkalmazásában egy, a tagállamok képviselőiből álló bizottság segítse; mivel a Közösség kikötőibe érkező vagy onnan induló, veszélyes vagy szennyező árut szállító hajókra vonatkozó minimumkövetelményekről szóló, 1993. szeptember 13-i 93/75/EGK tanácsi irányelv [7] 12. cikke alapján létrehozott bizottság képes e feladat ellátására;
(24) mivel ezen irányelv egyes rendelkezéseit a szabályozási bizottság módosíthatja annak érdekében, hogy azok összhangban legyenek a Közösség vagy az IMO intézkedéseivel, valamint hogy az irányelv rendszerén javítva figyelembe lehessen venni az életbiztonság a tengeren tárgyú 1974. évi nemzetközi egyezmény (SOLAS) jövőbeli, hatályba lépett módosításait, és hogy biztosítani lehessen bizonyos IMO-határozatok módosításainak harmonizált végrehajtását anélkül, hogy az az irányelv hatályát kiterjesztené,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Cél
Ezen irányelv célja, hogy kötelező szemlék olyan rendszerét hozza létre, amely nagyobb garanciát nyújt a Közösség tagállamainak kikötőiből induló vagy oda befutó ro-ro komphajó és gyorsjáratú személyszállító vízi jármű szolgáltatások biztonságos üzemeltetésére, továbbá hogy biztosítsa a tagállamok jogát az ilyen szolgáltatásokat érintő tengeri balesetek vagy véletlen események kivizsgálásának lefolytatására, az ilyen vizsgálatokban való részvételre vagy az abban való együttműködésre.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv és mellékletei alkalmazásában:
a) ro-ro komphajó: közúti és vasúti járműveknek a hajóra történő fel- és legördülést lehetővé tevő kialakítással rendelkező tengeri személyszállító vízi jármű;
b) gyorsjáratú személyszállító vízi jármű: az ezen irányelv elfogadásának napján hatályos 1974. évi SOLAS-egyezmény X. fejezetének 1. szabálya értelmében olyan gyorsjáratú vízi jármű, amely 12-nél több utast szállít;
c) utas minden személy, kivéve:
i. a parancsnok és a személyzet tagjait, illetve a hajó fedélzetén, annak üzemeltetéséhez bármilyen minőségben alkalmazott vagy foglalkoztatott személy; és
ii. az egyévesnél fiatalabb gyermek;
d) 1974. évi SOLAS-egyezmény: az életbiztonság a tengeren tárgyú 1974. évi nemzetközi egyezmény az ezen irányelv elfogadásának napján hatályos jegyzőkönyveivel és módosításaival együtt;
e) gyorsjáratú vízi jármű szabályzat: az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottsága 1994. május 20-i MSC 36 (63) állásfoglalásában szereplő "gyorsjáratú vízi járművek biztonsági szabályzata" az ezen irányelv elfogadásának napján hatályos formában;
f) menetrend szerinti közlekedés: a ro-ro komphajók, vagy gyorsjáratú személyszállító vízi járműveknek az ugyanazon két vagy több kikötő közötti forgalom bonyolítására szolgáló átkeléseinek sorozata vagy egy kikötőből induló és köztes kikötések nélkül ugyanoda visszatérő utak sorozata:
i. a nyilvános menetrend szerint; vagy
ii. olyan rendszeres, illetve gyakori átkelésekkel, amelyek felismerhetően sorozatot alkotnak;
g) tengerszakasz: a személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló, 1998. március 17-i 98/18/EK tanácsi irányelv [8] 4. cikke szerint összeállított listán szereplő minden tengerszakasz;
h) bizonyítványok:
i. nemzetközi utakat bonyolító ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében a módosított 1974. évi SOLAS-egyezmény alapján kibocsátott biztonsági bizonyítványok a hajófelszerelésre vonatkozó megfelelő dokumentumokkal, valamint - szükség esetén - a mentesítési bizonyítványokkal és üzemeltetési engedélyekkel együtt;
ii. belföldi utakat bonyolító ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében a 98/18/EK irányelv alapján kibocsátott biztonsági bizonyítványok a hajófelszerelések vonatkozó megfelelő dokumentumokkal, valamint - szükség esetén - a mentesítési bizonyítványokkal és üzemeltetési engedélyekkel együtt;
i) mentesítési bizonyítvány: az 1974. évi SOLAS-egyezmény IB/12 szabálya (a) bekezdése vi. pontjának rendelkezései értelmében kiadott bizonyítvány;
j) a lobogó szerinti állam hatósága: annak az államnak az illetékes hatóságai, amelynek lobogója alatt a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű hajózni jogosult;
k) fogadó állam: olyan tagállam, amelynek kikötőjétől vagy kikötőjéig egy ro-ro komphajó vagy egy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű menetrend szerint közlekedik;
l) nemzetközi forgalom: egy tagállam kikötőjétől valamely, az adott tagállamon kívüli kikötőig terjedő tengeri út, illetve fordítva;
m) belföldi forgalom: valamely tagállam kikötőjétől az adott tagállamon belül ugyanahhoz vagy egy másik kikötőhöz visszatérő tengeri út;
n) elismert szervezet: a 94/57/EK irányelv 4. cikke értelmében elismert szervezet;
o) vállalkozás: egy vagy több olyan ro-ro komphajót üzemeltető vállalkozás, amelyre vonatkozóan megfelelési bizonyítványt állítottak ki a roll-on/roll-off személyhajók (ro-ro komphajók) biztonságos üzemeltetéséről szóló, 1995. december 8-i 3051/95/EK tanácsi rendelet [9] 5. cikkének (2) bekezdése szerint, vagy pedig egy olyan gyorsjáratú személyszállító vízi járművet üzemeltető vállalkozás, amelyre vonatkozóan megfelelési bizonyítványt állítottak ki az ezen irányelv elfogadásának napján hatályos 1974. évi SOLAS-egyezmény IX/4 szabályával összhangban;
p) tengeri balesetek kivizsgálásának szabályzata: a tengeri balesetek és események kivizsgálásáról szóló szabályzat, amelyet az IMO az 1997. november 27-i A.849 (20) közgyűlési állásfoglalásával fogadott el;
q) különleges szemle: a fogadó állam által a 6. és 8. cikkben leírtak szerint végzett szemle;
r) képesített ellenőr: olyan közalkalmazott vagy más személy, akit egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága hivatalosan felhatalmazott a bizonyítványokkal kapcsolatos vizsgálatok és szemlék elvégzésére, és aki megfelel a képesítés és a függetlenség V. mellékletben leírt kritériumainak;
s) hiányosság: olyan állapot, amely nem felel meg az ebben az irányelvben foglalt követelményeknek.
3. cikk
Hatály
(1) Ezt az irányelvet minden olyan ro-ro komphajóra és gyorsjáratú személyszállító vízi járműre alkalmazni kell - lobogójától függetlenül -, amely egy tagállam kikötőjétől vagy egy tagállam kikötőjéig menetrend szerint nemzetközi vagy belföldi utakon közlekedik a 98/18/EK irányelv 4. cikkében leírt, A osztályba tartozó tengerszakaszokon.
(2) A tagállamok ezt az irányelvet olyan ro-ro komphajókra és gyorsjáratú személyszállító vízi járművekre is alkalmazhatják, amelyek az (1) bekezdésben leírtaktól eltérő tengerszakaszon belföldi utakat bonyolítanak. Ilyen esetben az azonos feltételek mellett üzemelő minden ro-ro komphajóra vagy gyorsjáratú személyszállító vízi járműre alkalmazni kell a vonatkozó szabályokat lobogóra, nemzetiségre vagy a vállalkozás székhelyére vonatkozó hátrányos megkülönböztetés nélkül.
4. cikk
A ro-ro komphajókkal és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművekkel kapcsolatosan előírt üzembe helyezés előtti szemlék
(1) A ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek menetrendszerű üzemeltetésének megkezdése előtt, illetve a 19. cikk (1) bekezdésében említett időponttól számított 12 hónapon belül az előbbi időpontban már menetrendszerűen közlekedő ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében a fogadó államok ellenőrzik, hogy a ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek:
a) rendelkeznek-e a lobogó szerinti állam hatósága, vagy egy annak nevében fellépő elismert szervezet által kibocsátott érvényes bizonyítványokkal;
b) keresztülmentek-e a harmonizált vizsgálati és minősítési rendszer szerinti vizsgálati iránymutatásokról szóló IMO közgyűlési állásfoglaláshoz A.746 (18) csatolt irányadó eljárásokkal és iránymutatásokkal - az ezen irányelv elfogadásakor hatályos változat szerint - vagy más, ugyanezt a célt szolgáló eljárással összhangban lévő szemléken a bizonyítvány kibocsátása érdekében;
c) megfelelnek-e a valamely elismert szervezet által összeállított osztályozási követelményeknek, vagy a lobogó szerinti állam hatósága által a hajótest, a gépek és az elektromos, illetve vezérlőrendszerek építésére és karbantartására nézve ezekkel egyenértékűnek elfogadott szabályok szerinti előírásoknak;
d) egy esetleges baleset kivizsgálása során történő információnyújtás céljából fel vannak-e szerelve fedélzeti hajóút-adatrögzítővel (VDR). A VDR megfelel az 1997. november 27-i IMO közgyűlési állásfoglalás A.861 (20) teljesítménykövetelményeinek, továbbá kielégíti a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság (IEC) 61996. szabványában leírt vizsgálati szabványokat. Az ezen irányelv hatálybalépése előtt épített ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek fedélzetén elhelyezett VDR-ek esetében azonban egyes követelmények teljesítésének megkövetelése alól felmentés adható. E felmentéseket és megadásuk feltételeit a 16. cikkben leírt eljárás szerint kell elfogadni;
e) megfelelnek-e a regionális szinten elfogadott és a műszaki szabványok és előírások terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK tanácsi és az európai parlamenti irányelv értesítési eljárásával összhangban az országos jogszabályokban megállapított, különös stabilitási követelményeknek abban az esetben, amennyiben a szóban forgó régióban a nemzeti jog által szabályozott szolgáltatást nyújtanak, feltéve hogy az említett követelmények nem lépnek túl az 1995. évi SOLAS Konferencia 14. (az Egyezmény szerinti stabilitási követelmények) állásfoglalásáról szóló melléklet követelményein, és hogy azokról az állásfoglalás 3. pontjában megadott eljárásokkal összhangban az IMO főtitkárát értesítették.
(2) Az (1) bekezdés e) pontját gyorsjáratú személyszállító vízi járművekre csak a megfelelő esetekben kell alkalmazni.
5. cikk
A vállalkozásokkal és a lobogó szerinti államokkal kapcsolatosan előírt üzembe helyezés előtti szemlék
A ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek menetrendszerű üzemeltetésének megkezdése előtt, illetve a 19. cikk (1) bekezdésében említett időponttól számított 12 hónapon belül az előbbi időpontban már menetrendszerűen közlekedő ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében a fogadó állam:
1. ellenőrzi, hogy az ilyen komphajókat, vagy vízi járműveket menetrendszerű szolgáltatás keretében üzemeltető vagy üzemeltetni kívánó vállalkozás:
a) megfelelő lépéseket tett-e annak biztosítására, hogy az I. mellékletben szereplő különös követelmények teljesüljenek, és hogy a menetrendszerű szolgáltatásban érintett fogadó államnak szolgáltatott-e bizonyítékot az e bekezdésnek és a 4. cikknek a teljesítéséről;
b) előzetesen beleegyezik-e abba, hogy tengeri baleset vagy véletlen esemény esetén a fogadó államok és minden más abban érdekelt tagállam a 12. cikk szerint vizsgálatot folytasson le, abban teljes mértékben részt vegyen vagy abban együttműködjön, és hogy hozzáférést engedélyez-e az ilyen balesetben vagy véletlen eseményben érintett komphajói vagy vízi járművei VDR-jéből nyert információkhoz.
2. A tagállamétól eltérő állam lobogója alatt közlekedő komphajók vagy vízi járművek esetében ellenőrzi, hogy a lobogó szerinti állam elfogadta-e a vállalkozásnak az ezen irányelvben foglalt követelmények betartására vonatkozó kötelezettségvállalását.
6. cikk
Üzembe helyezés előtti különleges szemlék
(1) A ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek menetrendszerű üzemeltetésének megkezdése előtt, illetve a 19. cikk (1) bekezdésében említett időponttól számított 12 hónapon belül az előbbi időpontban már menetrendszerűen közlekedő ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek esetében a fogadó állam egy üzembe helyezés előtti szemlét végez az I. és III. melléklettel összhangban annak érdekében, hogy meggyőződhessen arról, vajon a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű megfelel-e a menetrendszerű szolgáltatás biztonságos üzemeltetésére vonatkozó szükséges követelményeknek.
(2) Abban az esetben, ha ez a cikk az üzemeltetés megkezdése előtt kerül alkalmazásra, a fogadó állam állapítja meg az üzembe helyezés előtti különleges szemle időpontját, amelyet a 4. és 5. cikk szerinti ellenőrzés elvégzéséhez szükséges bizonyítékok kézhezvételétől számított egy hónapon belül elvégeznek.
7. cikk
Különleges rendelkezések
(1) Amikor egy ro-ro komphajó vagy egy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű másik menetrendszerű szolgáltatás végzésére készül, az új fogadó állam a lehető legnagyobb mértékig figyelembe veszi az ezen irányelv hatálya alá tartozó korábbi menetrendszerű szolgáltatás bonyolítása kapcsán az adott komphajón vagy vízi járműn korábban elvégzett ellenőrzéseket és szemléket. Amennyiben az új fogadó állam az említett korábbi ellenőrzésekkel és szemlékkel elégedett, és amennyiben azok az új üzemeltetési feltételek szempontjából relevánsak, nincs szükség a 4., 5. és 6. cikk alkalmazására azelőtt, hogy a ro-ro komphajó vagy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű megkezdené az új menetrendszerű szolgáltatást.
(2) Nincs szükség a 4., 5. és 6. cikk alkalmazására akkor sem, ha egy ennek az irányelvnek megfelelő és az ezen irányelv hatálya alá tartozó, menetrendszerűen közlekedő ro-ro komphajó vagy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű egy másik olyan menetrendszerű szolgáltatásra tér át, amelynél az érintett fogadó államok az útvonal jellemzőit hasonlónak ítélik meg, és a fogadó államok mindegyike abban is megegyezik, hogy a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű teljesíti a szóban forgó szolgáltatás biztonságos üzemeltetésére vonatkozó követelmények mindegyikét.
Az érintett fogadó államok a vállalkozás kérelmére előzetes tájékoztatást adhatnak arról, hogy az útvonaljellemzők hol számítanak hasonlónak.
(3) Abban az esetben, ha előre nem látható körülmények miatt a szolgáltatás folytonosságának fenntartása érdekében valamely helyettesítő ro-ro komphajót vagy gyorsjáratú személyszállító vízi járművet kell gyorsan üzembe helyezni, és az (1) és (2) bekezdés nem alkalmazható, a fogadó állam a komphajónak vagy vízi járműnek az üzemeltetés megkezdését engedélyezheti, feltéve hogy:
a) a szemle és az okiratok ellenőrzése nem támaszt kétséget aziránt, hogy a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű a biztonságos üzemeltetésre vonatkozó szükséges előírásoknak nem felel meg; és
b) a fogadó állam a 4., 5. és 6. cikk szerinti ellenőrzéseket és szemléket egy hónapon belül elvégzi.
8. cikk
Rendszeres egyedi szemlék és egyéb szemlék
(1) A fogadó államok minden 12 hónapos időszakban egyszer elvégzik a következőket:
- egyedi szemle a III. mellékletnek megfelelően, és
- menetrend szerinti üzem során végrehajtott szemle, amelynek célja az I., III. és IV. mellékletben felsoroltak közül elegendő számú tétel vizsgálata ahhoz, hogy a fogadó állam biztos legyen afelől, hogy a komphajó vagy vízi jármű megfelel a biztonságos üzemeltetésére vonatkozó szükséges követelményeknek.
E cikk alkalmazásában a 6. cikk szerinti üzembe helyezés előtti, különleges szemle is különleges szemlének minősül.
(2) A fogadó állam a III. melléklettel összhangban egyedi szemlét végez, valahányszor az adott ro-ro komphajó vagy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű lényeges javításon, építésen vagy átalakításon megy keresztül, ha változik a vállalkozás vezetése vagy a lobogó, illetve más osztályba sorolás esetén. A vállalkozás vezetése vagy a lobogó megváltozása vagy más osztályba sorolás esetén azonban a fogadó állam - a komphajóra vagy vízi járműre vonatkozóan korábban elvégzett ellenőrzések és szemlék figyelembevételével, és amennyiben a változás vagy átsorolás a komphajó vagy vízi jármű biztonságos üzemeltetését nem érinti - a komphajót vagy vízi járművet az e bekezdésben előírt egyedi szemle alól mentesítheti.
(3) Amennyiben az (1) bekezdésben említett szemlék az ezen irányelvben foglalt követelményekkel kapcsolatban olyan hiányosságokat támasztanak alá, vagy tárnak fel, amelyek az üzemeltetés tilalmát indokolják, a szemlék összes költségét minden rendes könyvelési időszakban a vállalkozás viseli.
9. cikk
Értesítés
A fogadó állam haladéktalanul írásban értesíti a vállalkozásokat a 4., 5., 6. és 8. cikk szerinti ellenőrzések és szemlék eredményéről.
10. cikk
Az üzemeltetés tilalma
(1) A fogadó állam megakadályozza egy ro-ro komphajó vagy egy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű menetrendszerű üzemeltetését:
a) ha az nem tudja igazolni a 4. és 5. cikkben foglalt követelményeknek való megfelelést;
b) ha a 6. és 8. cikkben említett szemlék során olyan hiányosságokra derül fény, amelyek életre, a komphajóra vagy a vízi járműre, annak személyzetére és utasaira közvetlen veszélyt jelentenek;
c) amennyiben megállapítást nyer, hogy a II. mellékletben felsorolt közösségi jogi eszközöket olyan mértékben sértették meg, ami életre, a komphajóra vagy a vízi járműre, annak személyzetére és utasaira közvetlen veszélyt jelent;
d) ha a lobogó szerinti állam nem konzultált a fogadó állammal a 13. cikk (1) vagy (5) bekezdésében említett ügyekről,
mindaddig, amíg a fogadó állam meg nem állapítja, hogy a veszélyforrást elhárították, és hogy az irányelvben foglalt követelmények teljesülnek.
A fogadó állam írásban értesíti a vállalkozást a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű üzemeltetésének tilalmára vonatkozó határozatról, amelyet részletes indoklással lát el.
(2) Abban az esetben azonban, ha a ro-ro komphajó vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi jármű már valamely menetrendszerű szolgáltatást nyújt, és hiányosságokat állapítanak meg, a fogadó állam felszólítja a vállalkozást, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket a hiányosságok azonnali, vagy meghatározott és ésszerű időn belül történő megszüntetésére, feltéve hogy azok nem jelentenek közvetlen veszélyt a komphajó vagy a vízi jármű, annak személyzetére és utasai biztonságára nézve. A hiányosságok kiküszöbölését követően az érintett fogadó államok ellenőrzik, hogy a hiányosságok megszüntetése kielégítő-e. Ha nem így történt, akkor megtiltják a komphajó vagy a vízi jármű üzemeltetését.
(3) A tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban olyan alkalmas eljárásokat állapítanak meg és tartanak fenn, amelyek biztosítják a vállalkozásoknak az üzemeltetés tilalmára vonatkozó határozat elleni fellebbezési jogát. A fellebbezéseket sürgősséggel kell elintézni. A fellebbezésnek nincs halasztó hatálya.
Az illetékes hatóság a vállalkozást fellebbezési jogáról megfelelően tájékoztatja.
(4) A 4., 5. és 6. cikknek egy menetrendszerűen közlekedő ro-ro komphajó vagy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű üzemeltetésének megkezdése előtti alkalmazása esetén a hajó üzemeltetését tiltó határozatot az üzembe helyezés előtti egyedi szemléttől számított egy hónapon belül meg kell hozni, és arról a vállalkozást haladéktalanul tájékoztatni kell.
11. cikk
Az üzembe helyezés előtti és rendszeres egyedi szemlékkel kapcsolatos eljárások
(1) Azokat a ro-ro komphajókat és gyorsjáratú személyszállító vízi járműveket, amelyek egyedi szemléje az érintett fogadó állam(ok) megelégedésére történt, e fogadó állam(ok) mentesítheti(k) a 95/21/EK irányelv 7. cikkének (4) bekezdésében leírt kiterjesztett ellenőrzések alól abból az okból, hogy azok egyértelműen az említett irányelv 7. cikke (1) bekezdésében és V. melléklet A. szakasza 3. pontjában leírt személyszállító vízi járművek osztályába tartoznak.
(2) Az ugyanaz a hajó vagy vízi jármű egyedi szemléjében érintett két vagy több tagállam hatóságai egymással együttműködnek. Az egyedi szemléket az érintett állam(ok) képesített ellenőreiből álló csoport végzi. Abban az esetben, ha egy osztályhoz kapcsolódó előírás teljesítésének minőségi értékelésére van szükség, a fogadó államok gondoskodnak arról, hogy a szükséges szakértelem - ahol indokolt, valamely elismert szervezet ellenőrének bevonása révén - képviseltetve legyen a csoportban. Az ellenőrök a hiányosságokat jelentik a fogadó államok hatóságainak. A fogadó államok az információkat továbbítják a lobogó szerinti államnak, amennyiben az a felmérésben nem érintett fogadó állam.
(3) Az érintett fogadó állam beleegyezhet abba, hogy egy másik érintett fogadó állam felkérésére szemlét végezzen.
(4) Amennyiben a lobogó szerinti állam nem a fogadó állam, a vállalkozás kérelmére a fogadó állam felhívja a másik állam hatóságát, hogy az ezen irányelv szerinti bármely egyedi szemle során képviseltesse magát.
(5) A 6. és 8. cikk szerinti szemlék tervezése során a fogadó államok figyelembe veszik az adott komphajó vagy hajó üzemeltetési és karbantartási rendjét.
(6) Az egyedi szemlék eredményeiről beszámolót kell készíteni, melynek formája a 16. cikk szerinti eljárásnak megfelelően kerül megállapításra.
(7) Ha a 4. cikkben és az 5. cikk (1) bekezdésében foglalt követelmények teljesítésére vonatkozóan a fogadó államok között tartós nézeteltérés támad, bármely, az egyedi szemlében érintett állam hatósága a Bizottságot haladéktalanul értesíti a nézeteltérés okairól.
(8) A Bizottság azonnal eljárást kezd annak érdekében, hogy a 16. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően határozatot hozzon.
12. cikk
Balesetek kivizsgálása
(1) Arra vonatkozó belföldi jogrendszerük keretében a tagállamok meghatároznak egy olyan jogi státust, amely számukra és minden ténylegesen érintett tagállam számára lehetővé teszi, hogy egy ro-ro komphajót vagy gyorsjáratú személyszállító vízi járművet érintő tengeri baleset vagy esemény kivizsgálásában részt vegyenek, abban együttműködjenek, vagy - amennyiben a tengeri balesetek kivizsgálásának szabályzata úgy rendelkezik - az ilyen vizsgálatot lefolytassák.
(2) A "ténylegesen érintett állam", a "vizsgálatot vezető állam" és a "tengeri baleset" kifejezés jelentése megegyezik az IMO tengeri balesetek kivizsgálásának szabályzatában foglaltakkal.
(3) Ha egy ro-ro komphajó vagy egy gyorsjáratú személyszállító vízi jármű tengeri balesetben érintett, a vizsgálati eljárást annak az államnak kell megindítania, amelynek felségvizein a baleset vagy a véletlen esemény megtörtént, illetve más vizeken történt baleset esetén a komphajó vagy vízi jármű által utoljára érintett tagállamnak. Ez az állam felelős a baleset kivizsgálásért és a ténylegesen érintett államokkal való koordinációért egészen addig, amíg az érintettek közösen meg nem egyeznek abban, hogy melyikük a "vizsgálatot vezető állam".
(4) Az ilyen vizsgálatot lefolytató, abban részt vevő vagy együttműködő tagállamok gondoskodnak arról, hogy a vizsgálatot a leghatékonyabb módon, és - a tengeri balesetek kivizsgálásának szabályzatát is figyelembe véve - a lehető legrövidebb időn belül végezzék el.
(5) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az ilyen vizsgálatok alapján összeállított jelentéseket a tengeri balesetek kivizsgálásának szabályzata 12.3. pontja szerint nyilvánosságra hozzák, és arról tájékoztassák a Bizottságot.
13. cikk
Kísérő intézkedések
(1) A mentesítési bizonyítványokat kiállító vagy elismerő tagállamok együttműködnek az érintett fogadó állammal vagy a lobogó szerinti állam hatóságaival abban, hogy a mentésítések helytállóságával kapcsolatos nézeteltérések az üzembe helyezés előtti egyedi szemlék előtt rendeződjenek.
(2) A tagállamok az A.795 (19) IMO-állásfoglalással összhangban hajózást támogató parti rendszert, és egyéb információs rendszereket tartanak fenn a ro-ro komphajók és a gyorsjáratú személyszállító vízi járművek támogatására a menetrendszerű közlekedés, illetve az olyan útszakaszokon a hajózás biztonságos lebonyolítására, amelynek biztonságáért ők felelősek.
(3) A 11. cikk (6) bekezdésében megadott vizsgálati jelentésekből minden tagállam másolatokat ad a Bizottságnak, szükség esetén az IMO-azonosítószám feltüntetésével. A Bizottság a 16. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően meghatározhatja a többi hajó azonosítására szolgáló azonosítószámok kiosztásának megfelelő módját. Amennyiben a menetrendszerű közlekedésben két vagy több fogadó állam érintett, az adatokat e fogadó államok egyike is benyújthatja. A benyújtott információkból a Bizottság egy adatbázist hoz létre, amelyet naprakészen tart. Az adatbázishoz való hozzáférés feltételeit a 16. cikkben szabályozott eljárás alapján határozzák meg.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a ro-ro komphajókat vagy a gyorsjáratú személyszállító vízi járműveket menetrendszerűen kikötőikből vagy kikötőik felé közlekedtető vállalkozások fenn tudjanak tartani és meg tudjanak valósítani egy integrált biztonsági intézkedési rendszert a fedélzeti vészhelyzetek esetére. E célból kihasználják az integrált intézkedési rendszer szerkezetére vonatkozó iránymutatásról szóló A.852 (20) IMO közgyűlési állásfoglalás szolgáltatta keretet. Amennyiben a menetrendszerű közlekedésben két vagy több tagállam érintett, mint fogadó állam, e tagállamok a különböző útvonalakra közösen dolgoznak ki tervet.
(5) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy fogadó állam minőségükben a lobogó szerinti állam hatósága a gyorsjáratú vízi járművek szabályzatának 1.9.3. pontjának rendelkezéseivel összhangban teljeskörűen bevonja őket az eljárásba a gyorsjáratú vízi járműre szóló üzemeltetési engedély kibocsátása előtt. Gondoskodnak arról, hogy a helyi körülmények által megkívánt, az emberélet, a természeti erőforrások és a tengerpart védelméhez szükséges üzemeltetési korlátozásokat megállapítsák és betartsák, továbbá intézkedéseket hoznak e korlátozások érvényesítésének biztosítására.
14. cikk
Fogadó államok közötti együttműködés
Az ugyanabban a menetrend szerinti szolgáltatásban érintett fogadó államok ezen irányelv alkalmazása során kapcsolatot tartanak egymással.
15. cikk
Támogató intézkedések
A tagállamok értesítik az ezen irányelv által a Közösség kikötőjétől vagy kikötőjéig menetrendszerű szolgáltatást nyújtó vállalkozásokra előírt követelményekről azokat a harmadik államokat, amelyek az ezen irányelv hatálya alá eső és egy tagállam kikötője, illetve egy harmadik állam kikötője között üzemelő ro-ro komphajók és gyorsjáratú személyszállító vízi járművek kapcsán a lobogó szerinti állam felelősségével vagy a fogadó államokéhoz hasonló felelősséggel rendelkeznek.
16. cikk
Szabályozási bizottság
(1) A Bizottságot a 93/75/EGK irányelv 12. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott szabályozási bizottság segíti.
(2) A Bizottság képviselője a meghozandó intézkedésekről tervezetet nyújt be a szabályozási bizottság számára. A bizottság az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül a tervezetet véleményezi. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé.
A Tanács minősített többséggel határoz. Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított nyolc héten belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedést a Bizottság elfogadja.
17. cikk
Módosítási eljárás
A 16. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően módosíthatók:
a) a mellékletek;
b) a fogalommeghatározások;
c) a közösségi jogi eszközökre történő hivatkozások;
d) az IMO-állásfoglalásokra történő hivatkozások;
olyan mértékben, amennyire ez a fentieknek a hatályba lépett közösségi vagy IMO intézkedésekkel való összhangba hozásához szükséges, anélkül azonban, hogy ezzel ennek az irányelvnek a hatálya bővülne.
A mellékletek a 16. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően akkor is módosíthatók, ha erre az irányelvben megállapított rendelkezések javítása érdekében van szükség, anélkül azonban, hogy ezzel ennek az irányelvnek a hatálya bővülne.
18. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv alapján elfogadásra kerülő nemzeti rendelkezések megsértésére vonatkozó szankciórendszert és megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a szankciók alkalmazásra kerüljenek. Az ilyen módon kiszabott szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
19. cikk
Alkalmazás
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2000. december 1-je előtt megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A 4. cikk (1) bekezdése d) pontjának rendelkezései legkésőbb a 61996. IEC-szabvány kihirdetésének időpontját követő 30 hónapon belül, vagy 2001. január 1-jén lépnek hatályba, amelyik időpont a későbbi.
(3) Amikor a tagállamok az intézkedéseket elfogadják, azokban a jelen irányelvre hivatkozni kell, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
20. cikk
Az alkalmazás értékelése
A 19. cikk (1) bekezdésében foglalt időpont után három évvel a Bizottság a tagállamok által a 13. cikk szerint benyújtott információk alapján értékeli jelen irányelv alkalmazását.
21. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
22. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1999. április 29-én.