Kommissionens forordning (EF) nr. 2658/2000
af 29. november 2000
om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af specialiseringsaftaler
(EØS-relevant tekst)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2821/71 af 20. december 1971 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis(1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 1, stk. 1, litra c),
efter offentliggørelse af udkast til denne forordning(2),
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ifølge forordning (EØF) nr. 2821/71 kan Kommissionen ved forordning anvende traktatens artikel 81, stk. 3 (tidligere artikel 85, stk. 3), på visse af de kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis vedrørende specialisering, der falder ind under artikel 81, stk. 1, herunder på aftaler, der er nødvendige til specialiseringens gennemførelse.
(2) Med hjemmel i forordning (EØF) nr. 2821/71 har Kommissionen bl.a. vedtaget forordning (EØF) nr. 417/85 af 19. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af specialiseringsaftaler(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 2236/97(4). Forordning (EØF) nr. 417/85 udløber den 31. december 2000.
(3) En ny forordning må både sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og give virksomhederne tilstrækkelig retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til behovet for at forenkle den administrative kontrol og lovgivningsrammerne i videst muligt omfang. For specialiseringsaftaler mellem parter, der ikke når op over en vis, nærmere fastsat markedsstyrke, kan det med hensyn til anvendelse af artikel 81, stk. 3, generelt antages, at deres positive virkninger vil opveje enhver negativ indvirkning på konkurrencen.
(4) I henhold til forordning (EØF) nr. 2821/71 skal den af Kommissionen vedtagne fritagelsesforordning fastlægge, hvilke typer aftaler, vedtagelser og samordnet praksis den finder anvendelse på, angive, hvilke begrænsninger eller bestemmelser der må eller ikke må optræde i disse aftaler eller vedtagelser eller denne samordnede praksis, og fastsætte, hvilke klausuler disse aftaler eller vedtagelser eller denne samordnede praksis skal indeholde, eller hvilke øvrige betingelser de skal opfylde.
(5) Det er hensigtsmæssigt at opgive den hidtidige fremgangsmåde med at opregne, hvilke aftalebestemmelser der er omfattet af fritagelsen, og i stedet lægge større vægt på at fastlægge, hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, når en nærmere fastsat grænse for markedsstyrke ikke er overskredet, og hvilke begrænsninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må indeholde. Dette stemmer overens med en økonomisk baseret fremgangsmåde med vurdering af aftalernes virkninger på det relevante marked.
(6) Ved anvendelsen af artikel 81, stk. 3, ved forordning er det ikke nødvendigt at fastslå, hvilke aftaler der kan falde ind under artikel 81, stk. 1. Ved en individuel bedømmelse af aftaler i henhold til artikel 81, stk. 1, skal der tages hensyn til mange faktorer, navnlig markedsstrukturen på det relevante marked.
(7) Gruppefritagelsen bør begrænses til de aftaler, som med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i artikel 81, stk. 3.
(8) Aftaler om specialisering inden for produktionen bidrager normalt til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne, da virksomhederne derved kan koncentrere sig om fremstillingen af visse varer og således arbejde mere rationelt og udbyde varerne til lavere priser. Specialiseringsaftaler inden for tjenesteydelser kan også antages generelt at føre til tilsvarende forbedringer. Når der forefindes en effektiv konkurrence, må det forventes, at forbrugerne får en rimelig andel af de dermed forbundne fordele.
(9) Sådanne fordele kan i samme grad opnås ved aftaler, hvor en af parterne giver afkald på at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester til fordel for en anden part ("ensidig specialisering"), aftaler, hvor hver part giver afkald på at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester til fordel for en anden part ("gensidig specialisering"), og aftaler, hvor parterne enes om at fremstille bestemte produkter eller udbyde bestemte tjenester i fællesskab ("fælles produktion").
(10) Da ensidige specialiseringsaftaler mellem ikke-konkurrerende virksomheder kan falde ind under gruppefritagelsen efter Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22. december 1999 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis(5), bør denne forordnings anvendelse på aftaler om ensidig specialisering kun gælde for aftaler mellem indbyrdes konkurrerende virksomheder.
(11) Denne forordning bør også gælde for alle andre aftaler indgået mellem virksomheder angående de nærmere betingelser for deres specialisering i fremstilling af varer og/eller ydelse af tjenester. Gruppefritagelsen bør også gælde bestemmelser i specialiseringsaftaler, der ikke udgør det primære formål med disse aftaler, men er direkte knyttet til og nødvendige for deres gennemførelse, og for visse tilknyttede indkøbs- og markedsføringsaftaler.
(12) For at sikre, at fordelene ved specialiseringen kan opnås, uden at en af parterne forsvinder fra et senere led end produktionsleddet, bør det fastsættes, at ensidige og gensidige specialiseringsaftaler kun er omfattet af denne forordning, når de indeholder købs- og leveringsforpligtelser. Disse forpligtelser kan, men skal ikke, være eksklusive.
(13) Når de deltagende virksomheders markedsandel på det relevante marked ikke overstiger 20 %, kan specialiseringsaftaler som defineret i denne forordning antages at føre til økonomiske fordele i form af skala- eller stordriftsfordele eller bedre produktionsteknologi, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel i de dermed forbundne fordele.
(14) Denne forordning bør ikke fritage aftaler, der indeholder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at opnå ovennævnte positive virkninger. Visse alvorlige konkurrencebegrænsninger i forbindelse med fastsættelse af priser over for tredjemand, begrænsning af produktion eller salg og opdeling af markeder eller kunder, er principielt udelukket fra at kunne falde ind under gruppefritagelsen ifølge denne forordning uanset størrelsen af de deltagende virksomheders markedsandel.
(15) Markedsandelstærsklen, undtagelsen fra fritagelsen af visse aftaler og de betingelser, der fastsættes i denne forordning, sikrer normalt, at aftaler, som er omfattet af gruppefritagelsen, ikke giver de deltagende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende varer eller tjenester.
(16) I konkrete tilfælde, hvor aftaler, der falder ind under denne forordning, alligevel har virkninger, der er uforenelige med traktatens artikel 81, stk. 3, bør Kommissionen kunne tilbagekalde gruppefritagelsen.
(17) Med henblik på at lette indgåelsen af langfristede specialiseringsaftaler, som vil kunne have strukturelle konsekvenser for de pågældende virksomheder, bør denne forordnings gyldighedsperiode fastsættes til ti år.
(18) Denne forordning berører ikke anvendelsen af traktatens artikel 82.
(19) I overensstemmelse med princippet om fællesskabsrettens forrang bør ingen foranstaltning truffet på grundlag af nationale konkurrenceregler være til skade for den ensartede anvendelse af Fællesskabets konkurrenceregler inden for hele fællesmarkedet eller for den fulde virkning af enhver foranstaltning truffet til gennemførelse heraf, herunder nærværende forordning -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Fritagelse
1. I henhold til artikel 81, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser erklæres traktatens artikel 81, stk. 1, herved uanvendelig på følgende aftaler mellem to eller flere virksomheder (herefter benævnt "parterne") om de vilkår, hvorpå disse virksomheder specialiserer sig i fremstilling af produkter (herefter benævnt "specialiseringsaftaler"):
a) ensidige specialiseringsaftaler, hvorved en part indvilliger i at ophøre med at producere bestemte produkter eller afstå fra at producere disse produkter, men køber dem hos en konkurrerende virksomhed, medens den konkurrerende virksomhed indvilliger i at producere og levere disse produkter, eller
b) gensidige specialiseringsaftaler, hvorved to eller flere parter på gensidigt grundlag enes om at ophøre med eller afstå fra at fremstille bestemte, men forskellige, produkter og i stedet køber disse produkter hos de andre parter, der indvilliger i at levere dem, eller
c) fælles produktionsaftaler, hvorved to eller flere parter aftaler at producere bestemte produkter i fællesskab.
Denne fritagelse finder anvendelse, for så vidt som disse specialiseringsaftaler indeholder konkurrencebegrænsninger, der falder ind under traktatens artikel 81, stk. 1.
2. Fritagelsen efter stk. 1 finder også anvendelse på bestemmelser i specialiseringsaftaler, der ikke udgør hovedformålet med disse aftaler, men er direkte knyttet til og nødvendige for deres gennemførelse, bl.a. bestemmelser om overdragelse eller brug af intellektuelle ejendomsrettigheder.
Første afsnit gælder dog ikke for bestemmelser, der har samme formål som de konkurrencebegrænsninger, der er opregnet i artikel 5, stk. 1.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) "aftale": en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
2) "deltagende virksomheder": virksomheder, der er parter i aftalen, og deres respektive forbundne virksomheder
3) "forbundne virksomheder":
a) virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i) kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii) kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii) har ret til at lede virksomhedens forretninger
b) virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c) virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d) virksomheder, hvori en aftalepart sammen med en eller flere virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), eller hvori to eller flere af disse virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e) virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser i fællesskab indehaves af:
i) aftaleparter eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller
ii) en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder som omhandlet i litra a)-d), og en eller flere tredjemænd
4) "produkt": en vare og/eller tjeneste, herunder såvel mellemliggende produkter og/eller tjenester som færdige produkter og/eller tjenester, men ikke distributions- og udlejningstjenester
5) "fremstilling": fremstilling af varer eller udbud af tjenester, herunder fremstilling i underleverance
6) "relevant marked": det eller de relevante produktmarkeder og geografiske marked(er) for de produkter, der er genstanden for specialiseringsaftalen
7) "konkurrerende virksomhed": en virksomhed, der er aktiv på det relevante marked (aktuel konkurrent), eller en virksomhed, der realistisk kan antages at ville foretage de yderligere investeringer eller afholde de yderligere omstillingsomkostninger, der er nødvendige for at komme ind på det relevante marked som reaktion på en mindre, men permanent stigning i de relative priser (potentiel konkurrent)
8) "eksklusiv leveringsforpligtelse": en forpligtelse til ikke at levere det produkt, specialiseringsaftalen omhandler, til en anden konkurrerende virksomhed end en aftalepart
9) "eksklusiv købsforpligtelse": en forpligtelse til kun at købe det produkt, specialiseringsaftalen omhandler, hos den part, som ifølge aftalen skal levere det.
Artikel 3
Købs- og markedsføringsaftaler
Fritagelsen efter artikel 1 finder også anvendelse, når
a) parterne påtager sig en eksklusiv købs- og/eller en eksklusiv leveringsforpligtelse i forbindelse med en ensidig eller gensidig specialiseringsaftale eller en fælles produktionsaftale
b) parterne ikke sælger de produkter, der er genstanden for specialiseringsaftalen, hver for sig, men aftaler fælles distribution eller overlader distributionen til en tredjepart på et eksklusivt eller ikke-eksklusivt grundlag i forbindelse med en fælles produktionsaftale, forudsat at denne tredjepart ikke er en konkurrerende virksomhed.
Artikel 4
Markedsandelstærskel
Fritagelsen efter artikel 1 finder anvendelse på betingelse af, at de deltagende virksomheder tilsammen ikke har en markedsandel, der overstiger 20 % af det relevante marked.
Artikel 5
Aftaler udelukket fra fritagelse
1. Fritagelsen efter artikel 1 gælder ikke for aftaler, der direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har til formål at:
a) fastsætte priser for salg af produkterne til tredjemand
b) begrænse produktion eller salg
c) opdele markeder eller kunder.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse på:
a) bestemmelser om den aftalte mængde produkter i forbindelse med ensidige eller gensidige specialiseringsaftaler eller fastsættelse af kapacitet og produktionsomfang i et produktions-joint venture i forbindelse med fælles produktionsaftaler
b) en fælles produktionsvirksomheds opstilling af salgsmål og fastsættelse af priser over for sine direkte kunder i forbindelse med artikel 3, litra b).
Artikel 6
Anvendelse af markedsandelstærsklen
1. Ved anvendelsen af den i artikel 4 fastsatte markedsandelstærskel gælder følgende:
a) Markedsandelen beregnes på grundlag af omsætningen på markedet; foreligger der ingen oplysninger om en deltagende virksomheds omsætning på markedet, kan dens markedsandel fastlægges skønsmæssigt på grundlag af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder de afsatte mængder.
b) Markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger vedrørende det foregående kalenderår.
c) For virksomheder omhandlet i artikel 2, nr. 3, litra e), fordeles markedsandelen ligeligt mellem hver af de virksomheder, der har de i artikel 2, nr. 3, litra a), nævnte rettigheder og beføjelser.
2. Hvis den i artikel 4 omhandlede markedsandel indledningsvis ikke overstiger 20 %, men efterfølgende overskrider denne grænse, uden dog at overstige 25 %, gælder fritagelsen efter artikel 1 fortsat i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen første gang blev overskredet.
3. Hvis den i artikel 4 omhandlede markedsandel indledningsvis ikke overstiger 20 %, men efterfølgende overstiger 25 %, gælder fritagelsen efter artikel 1 fortsat i et kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
4. Anvendelsen af stk. 2 og 3 kan ikke kombineres med det resultat, at en periode på to kalenderår overskrides.
Artikel 7
Tilbagekaldelse
Kommissionen kan i medfør af artikel 7 i forordning (EØF) nr. 2821/71 tilbagekalde en fritagelse efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde enten på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstat eller en fysisk eller juridisk person, der kan påberåbe sig en berettiget interesse, konstaterer, at en aftale, som er omfattet af fritagelsen efter artikel 1, alligevel har virkninger, som er uforenelige med betingelserne i traktatens artikel 81, stk. 3, og navnlig når
a) aftalen ikke giver nævneværdige resultater i form af rationaliseringer, eller forbrugerne ikke sikres en rimelig andel af de ved aftalen opnåede fordele
b) de produkter, der er genstand for specialiseringen, ikke på hele fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf er udsat for effektiv konkurrence fra identiske produkter eller produkter, som på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål af brugerne anses for at svare dertil.
Artikel 8
Overgangsperiode
I perioden fra 1. januar 2001 til 30. juni 2002 finder forbuddet i traktatens artikel 81, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, der allerede var i kraft den 31. december 2000, som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men som opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EØF) nr. 417/85.
Artikel 9
Gyldighed
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2001.
Den udløber den 31. december 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. november 2000.
A Bizottság 2658/2000/EK rendelete
(2000. november 29.)
a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a szakosítási megállapodások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösségeket létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozási okmányával módosított, a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének a megállapodások, döntések, összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1971. december 20-i, 2821/71/EGK tanácsi rendeletre [1] és különösen annak 1. cikk (1) bekezdésének c) pontjára,
e rendelet tervezetének [2] közzétételét követően,
a versenykorlátozó magatartásokkal és gazdasági erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1) A 2821/71/EGK rendelet felhatalmazza a Bizottságot, hogy rendelet útján alkalmazza a Szerződés 81. cikke (3) bekezdését [a korábbi 85. cikk (3) bekezdést] a 81. cikk (1) bekezdésének alkalmazási körébe tartozó olyan megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira, amelyek tárgya a szakosítás, ideértve az ennek eléréséhez szükséges megállapodásokat.
(2) A Bizottság, különösen a 2821/71/EGK rendelet értelmében, elfogadta a legutóbb a 2236/97/EK rendelettel [3] módosított, a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének a szakosítási megállapodások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1984. december 19-i, 417/85/EGK rendeletet [4]. A 417/85/EGK rendelet 2000. december 31-én hatályát veszti.
(3) Az új rendeletnek két követelményt kell teljesítenie, a verseny védelmének hatékony biztosítását és megfelelő jogbiztonságot a vállalkozások számára. E célok követése során a lehető legnagyobb mértékben figyelemmel kell lenni a hatósági felügyelet és a jogszabályi keretek egyszerűsítésének szükségességére. A 81. cikk (3) bekezdésének alkalmazása szempontjából a piaci hatalom meghatározott szintje alatt általában feltételezhető, hogy a szakosítási megállapodások kedvező hatásai meghaladják a versenyre gyakorolt kedvezőtlen hatásait.
(4) A 2821/71/EGK rendelet megköveteli, hogy a Bizottság mentesítési rendelete határozza meg a megállapodások, döntések és összehangolt magatartások azon csoportjait, amelyekre a rendeletet alkalmazni kell, állapítsa meg azokat a korlátozásokat vagy kikötéseket, amelyek előfordulhatnak vagy sem a megállapodásokban, döntésekben, illetve összehangolt magatartásokban, és rögzítse azokat a kikötéseket, amelyeket a megállapodásoknak, döntéseknek és összehangolt magatartásoknak tartalmazniuk kell, illetve az egyéb teljesítendő feltételeket.
(5) Helyénvaló, ha a mentesített kikötések felsorolása helyett nagyobb hangsúlyt helyeznek azoknak a megállapodáscsoportoknak a meghatározására, amelyeket a piaci hatalom meghatározott szintjéig mentesítenek, valamint azoknak a korlátozásoknak, illetve kikötéseknek a rögzítésére, amelyek ilyen megállapodásokban nem szerepelhetnek. Ez megfelel a közgazdasági alapú megközelítésnek, amely a megállapodásoknak az érintett piacra gyakorolt hatását méri fel.
(6) A 81. cikk (3) bekezdésének rendeleti úton történő alkalmazásához nem szükséges meghatározni azokat a megállapodásokat, amelyek a 81. cikk (1) bekezdésének alkalmazási körébe tartozhatnak. A 81. cikk (1) bekezdésének alkalmazási körébe tartozó megállapodások egyedi értékelésénél több tényezőt is figyelembe kell venni, így különösen az érintett piac szerkezetét.
(7) A csoportmentesítés kedvezményét olyan megállapodásokra kell korlátozni, amelyekről kellő bizonyossággal feltételezhető, hogy megfelelnek a 81. cikk (3) bekezdése feltételeinek.
(8) A termelési szakosításokról szóló megállapodások általában hozzájárulnak az áruk termelésének, illetve forgalmazásának javításához, mert az érintett vállalkozások egyes termékek előállítására összpontosíthatnak, ezáltal hatékonyabban működnek, és a termékeket olcsóbban kínálják. A szolgáltatások nyújtásáról szóló szakosítási megállapodások általában szintén hasonló javulásokat eredményeznek. Hatékony verseny esetén valószínű, hogy a fogyasztók a keletkező haszonból méltányosan részesülnek.
(9) Ilyen előnyök egyaránt származhatnak olyan megállapodásokból, amelyek értelmében az egyik fél egy másik fél javára felhagy egyes termékek előállításával, illetve egyes szolgáltatások nyújtásával ("egyoldalú szakosítás"), olyan megállapodásokból, amelyek értelmében mindegyik fél egy másik javára hagy fel egyes termékek előállításával, illetve egyes szolgáltatások nyújtásával ("kölcsönös szakosítás"), valamint olyan megállapodásokból, amelyek értelmében a felek egyes termékek közös előállítására, illetve egyes szolgáltatások közös nyújtására vállalkoznak ("közös előállítás").
(10) Mivel a nem versenytársak között létrejött egyoldalú szakosítási megállapodások részesülhetnek a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a vertikális megállapodások és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1999. december 22-i 2790/1999/EK bizottsági rendelet [5] által biztosított csoportmentességben e rendeletnek az egyoldalú szakosítási megállapodásokra történő alkalmazását versenytársak közötti megállapodásokra kell korlátozni.
(11) Minden egyéb olyan megállapodás, amelyet a vállalkozások azokra a feltételekre vonatkozóan kötöttek, amelyek alapján árutermelésre, illetve szolgáltatás nyújtására szakosodnak, e rendelet alkalmazási körébe tartozik. A csoportmentességet a szakosítási megállapodásokban foglalt olyan rendelkezésekre is alkalmazni kell, amelyek nem képezik elsődleges tárgyát e megállapodásoknak, ugyanakkor végrehajtásukhoz szükségesek és azzal közvetlenül összefüggnek, valamint a csoportmentesítéssel kapcsolatos egyes beszerzési és forgalmazási megállapodásokra is.
(12) Annak biztosítására, hogy a szakosítás előnyei anélkül valósuljanak meg, hogy az egyik fél elhagyná a termelést követő fázisban levő piacot, az egyoldalú és kölcsönös szakosítási megállapodások csak annyiban tartoznak e rendelet alkalmazási körébe, amennyiben ellátási és beszerzési kötelezettséget írnak elő. Az ilyen kötelezettségek jellege lehet kizárólagos, de nem feltétlenül kell annak lennie.
(13) Vélelmezhető, hogy, ha a résztvevő vállalkozások részesedése az érintett piacon nem haladja meg a 20 %-ot, az e rendeletben meghatározott szakosítási megállapodások általában méretnagyságból vagy tevékenységi körből adódó gazdaságosság vagy jobb termelési technológiák formájában gazdasági előnyökkel járnak, miközben a fogyasztók számára is lehetővé teszik, hogy a keletkező haszonból méltányosan részesüljenek.
(14) Ez a rendelet nem mentesíti a fent említett kedvező hatások eléréséhez nem nélkülözhetetlen korlátozásokat tartalmazó megállapodásokat. Alapelv a harmadik személyekre vonatkozó árak rögzítésével, a kibocsátás vagy az értékesítés korlátozásával, illetve a piacok vagy a fogyasztói kör felosztásával kapcsolatos egyes súlyos versenyellenes korlátozásoknak az e rendeletben biztosított csoportmentesség kedvezményéből az érintett vállalkozások piaci részesedésétől függetlenül való kizárása.
(15) A piaci részesedés korlátozása, egyes megállapodások kizárása a mentességből és az e rendeletben előírt feltételek általában biztosítják, hogy azok a megállapodások, amelyekre a csoportmentesítés vonatkozik, ne nyújtsanak lehetőséget a résztvevő vállalkozásoknak arra, hogy a kérdéses termékek vagy szolgáltatások lényeges részére vonatkozóan a versenyt megszüntessék.
(16) Egyes esetekben, ahol e rendelet alkalmazási körébe tartozó megállapodások mégis a Szerződés 81. cikk (3) bekezdésével összeegyeztethetetlen hatással járnak, a Bizottság visszavonhatja a csoportmentesség kedvezményét.
(17) A résztvevő vállalkozások szerkezetét befolyásolni képes szakosítási megállapodások megkötésének megkönnyítése érdekében e rendelet hatályának időtartamát 10 évben állapítják meg.
(18) E rendelet nem érinti a Szerződés 82. cikkének alkalmazását.
(19) A közösségi jog elsőbbsége elvének megfelelően a versenyről szóló nemzeti jogszabályok értelmében tett intézkedések nem érintik a közösségi versenyjogi szabályoknak a közös piac egész területén történő egységes alkalmazását, illetve e jogszabályok, köztük e rendelet végrehajtása során elfogadott intézkedések tényleges érvényesülését,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Mentesség
(1) A Szerződés 81. cikke (3) bekezdése értelmében, valamint e rendelet rendelkezéseire is figyelemmel, a Szerződés 81. cikke (1) bekezdésének alkalmazásától el lehet tekinteni az alábbi két vagy több vállalkozás (a továbbiakban: "felek") között létrejött megállapodások esetén, amelyek azokra a feltételekre vonatkoznak, amelyek szerint az adott vállalkozások termékek előállítására szakosodnak (a továbbiakban: "szakosítási megállapodások"):
a) egyoldalú szakosítási megállapodások, amelyek értelmében az egyik fél vállalja, hogy abbahagyja egyes termékek előállítását vagy tartózkodik e termék gyártásától, és ezeket a termékeket egy versenytárs vállalkozástól szerzi be, míg a versenytárs vállalkozás vállalkozik e termékek előállítására és szállítására; vagy
b) kölcsönös szakosítási megállapodások, amelyek értelmében két vagy több fél kölcsönösen vállalja, hogy megszünteti egyes, de egymástól különböző termékek előállítását, vagy tartózkodik e termékek előállításától, és ezeket a termékeket más felektől szerzi be, akik vállalják e termékek szállítását; vagy
c) közös előállítási megállapodások, amelyek értelmében két vagy több fél vállalja, hogy egyes termékeket közösen állít elő.
Ezt a mentességet annyiban kell alkalmazni, amennyiben a szakosítási megállapodások a Szerződés 81. cikke (1) bekezdésének alkalmazási körébe tartozó, versenykorlátozó rendelkezéseket tartalmaznak.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott mentesség alkalmazandó a szakosítási megállapodásokban foglalt olyan rendelkezésekre is, amelyek nem képezik a megállapodások elsődleges tárgyát, ugyanakkor azok végrehajtásához szükségesek és azzal közvetlenül összefüggnek, így például a szellemi tulajdonjogok átruházására vagy használatára vonatkozó rendelkezésekre.
Nem vonatkozik azonban az első albekezdés azokra a rendelkezésekre, amelyeknek tárgya azonos az 5. cikk (1) bekezdésében felsorolt versenykorlátozásokéval.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. "Megállapodás": vállalkozások társulásának megállapodása vagy döntése, illetve összehangolt magatartás.
2. "Résztvevő vállalkozások": a megállapodásban részes vállalkozások és a kapcsolt vállalkozások.
3. "Kapcsolt vállalkozások":
a) azok a vállalkozások, amelyekben a megállapodás egyik részese közvetve vagy közvetlenül:
i. a szavazati jogok több mint felét gyakorolhatja, vagy
ii. a felügyelő bizottság, az igazgatótanács vagy a vállalkozást jogszerűen képviselő testületek tagjainak több mint a felét kinevezheti, vagy
iii. a vállalkozás ügyeinek irányítására jogosult;
b) azok a vállalkozások, amelyek közvetve vagy közvetlenül rendelkeznek az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel a megállapodás valamely részese felett;
c) azok a vállalkozások, amelyekben a b) pontban említett vállalkozás közvetve vagy közvetlenül rendelkezik az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel;
d) azok a vállalkozások, amelyekben a megállapodás valamely részese az a), b) vagy c) pontban felsorolt vállalkozások egyikével vagy közülük többel, vagy amelyekben az utóbbi vállalkozások közül kettő vagy több, együttesen rendelkezik az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel;
e) azok a vállalkozások, amelyekben az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel
i. a megállapodás részesei vagy azoknak az a)-d) pontban említett kapcsolt vállalkozásai, vagy
ii. a megállapodás egy vagy több részese vagy azoknak az a)-d) pontban említett egy vagy több kapcsolt vállalkozása és egy vagy több harmadik félegyüttesen rendelkeznek.
4. "Termék": áru, illetve szolgáltatás, beleértve mind a közbenső árukat, illetve részszolgáltatásokat, mind a végtermékeket, illetve végső szolgáltatásokat, a forgalmazás és a bérleti szolgáltatások kivételével.
5. "Előállítás:" áru előállítása vagy szolgáltatás nyújtása, ide tartozik az alvállalkozás útján végzett előállítás is.
6. "Érintett piac": azok az adott termékpiac(ok) és földrajzi piac(ok), amelye(ke)n a szakosítási megállapodás tárgyát képező termék megjelenik.
7. "Versenytárs vállalkozás": az a vállalkozás, amely aktív az adott piacon (tényleges versenytárs) vagy az a vállalkozás, amelyről reálisan feltételezhető, hogy az adott árak csekély, de állandó emelkedésére reagálva vállalná az érintett piacon való megjelenéshez szükséges többletbefektetést vagy egyéb szükséges átállási költséget (potenciális versenytárs).
8. "Kizárólagos szállítási kötelezettség": az a kötelezettség, hogy a szakosítási megállapodásban szereplő terméket a megállapodás részesén kívül más versenytárs vállalkozásnak nem lehet szállítani.
9. "Kizárólagos beszerzési kötelezettség": az a kötelezettség, hogy a szakosítási megállapodásban szereplő terméket csak attól a féltől lehet megvásárolni, amelyik vállalja annak szállítását.
3. cikk
Beszerzési és forgalmazási megállapodások
Az 1. cikkben meghatározott mentesség azokban az esetekben is alkalmazandó, ahol:
a) a felek egyoldalú vagy kölcsönös szakosítási megállapodás, illetve közös előállítási megállapodás keretében elfogadják a kizárólagos beszerzési, illetve szállítási kötelezettséget, vagy
b) a felek önállóan nem értékesítik a szakosítási megállapodás tárgyát képező termékeket, de gondoskodnak a közös forgalmazásról, illetve kizárólagos vagy nem kizárólagos alapon, közös előállítási megállapodás keretében harmadik személyt jelölnek ki forgalmazónak, feltéve hogy e harmadik személy nem versenytárs-vállalkozás.
4. cikk
Piaci részesedési küszöb
Az 1. cikkben meghatározott mentesség feltétele, hogy a résztvevő vállalkozások együttes piaci részesedése az érintett piacon ne haladja meg a 20 %-ot.
5. cikk
Megállapodások, amelyekre a mentesség nem terjed ki
(1) Az 1. cikkben meghatározott mentesség nem vonatkozik azokra a megállapodásokra, amelyek tárgya közvetve vagy közvetlenül, önállóan vagy a felek ellenőrzése alá tartozó egyéb tényezőkkel együttesen a következő:
a) az árak rögzítése a termékek harmadik személyeknek történő értékesítése során;
b) a kibocsátás vagy az értékesítés korlátozása; vagy
c) a piacok vagy a fogyasztók körének felosztása.
(2) Az (1) bekezdés nem vonatkozik:
a) egyoldalú vagy kölcsönös szakosítási megállapodásokban szereplő termékek megállapodás szerinti mennyiségére vonatkozó rendelkezésekre, illetve előállítási közös vállalkozás kapacitásának és előállítási volumenének közös előállítási megállapodás keretében történő megállapítására;
b) értékesítési előirányzatok kitűzésére és a 3. cikk b) pontjának keretében egy előállítási közös vállalkozás által annak közvetlen vevőire kiszabott árak rögzítésére.
6. cikk
A piaci részesedési küszöb alkalmazása
(1) A 4. cikkben meghatározott piaci részesedési küszöb alkalmazására a következő szabályok vonatkoznak:
a) a piaci részesedést a piaci eladási érték alapján kell kiszámítani; ha a piaci eladási értékről nem áll rendelkezésre adat, megbízható piaci információn, így például a piaci értékesítés volumenén alapuló becsléseket lehet felhasználni az adott vállalkozás piaci részesedésének megállapítására;
b) a piaci részesedést az előző naptári évre vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani;
c) a 2. cikk (3) bekezdésének e) pontjában említett vállalkozások piaci részesedését a 2. cikk (3) bekezdésének a) pontjában felsorolt jogokkal, illetve hatáskörökkel rendelkező vállalkozások között egyenlő arányban kell felosztani.
(2) Ha a 4. cikkben említett piaci részesedés kezdetben nem több, mint 20 %, de később e szint fölé emelkedik anélkül, hogy a 25 %-t meghaladná, az 1. cikkben meghatározott mentesség továbbra is fennáll két egymást követő naptári évben, azt az évet követően, amikor a 20 %-os küszöbértéket először átlépték.
(3) Ha a 4. cikkben említett piaci részesedés kezdetben nem több mint 20 %, de később 25 % fölé emelkedik, az 1. cikkben meghatározott mentesség azt az évet követően, amikor a 25 %-os szintet először átlépték, egy naptári évig áll fenn.
(4) A (2) és (3) bekezdés által biztosított kedvezményeket nem lehet úgy egyesíteni, hogy azok meghaladják a két naptári évet.
7. cikk
Visszavonás
A Bizottság a 2821/71/EGK rendelet 7. cikke értelmében visszavonhatja az e rendelet által nyújtott kedvezményt, ha akár saját kezdeményezésére, akár egy tagállam vagy jogos érdekre hivatkozó természetes vagy jogi személy kérésére egyedi esetben megállapítja, hogy egy olyan megállapodás, amelyre az 1. cikkben meghatározott mentesség vonatkozik a Szerződés 81. cikkének (3) bekezdésében megállapított feltételekkel összeegyeztethetetlen hatással jár, és különösen akkor, ha:
a) a megállapodás nem hoz jelentős eredményeket a racionalizálás szempontjából, illetve a fogyasztók nem részesülnek méltányosan a keletkező haszonból, vagy
b) a szakosítás tárgyát képező termékek a közös piacon vagy annak jelentős részén nincsenek tényleges versenyben az azonos termékekkel, illetve az olyan termékekkel, amelyeket a felhasználók jellemzőik, áruk és rendeltetésük alapján egyenértékűnek tartanak.
8. cikk
Átmeneti időszak
A Szerződés 81. cikkének (1) bekezdésében megállapított tilalom nem alkalmazható a 2001. január 1. és 2002. június 30. közötti időszakban azokra a megállapodásokra, amelyek 2000. december 31-én már hatályban voltak, és amelyek nem tesznek ugyan eleget a mentesítés e rendeletben meghatározott feltételeinek, de megfelelnek a 417/85/EGK rendeletben meghatározott feltételeknek.
9. cikk
Időbeli hatály
Ez a rendelet 2001. január 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet 2010. december 31-én hatályát veszti.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2000. november 29-én.