RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den faelles markedsordning for raatobak
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 42 og 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Faellesmarkedets funktion og udvikling skal ledsages af udformningen af en faelles landbrugspolitik; denne skal navnlig omfatte en faelles markedsordning, der afhaenging af de enkelte produkter kan antage forskellige former;
sigtet med den faelles landbrugspolitik er at naa de maal, der er fastsat i Traktatens artikel 39, og navnlig for raatobak at stabilisere markederne og sikre den beroerte landbrugsbefolkning en rimelig levestandard; disse maal kan kun naas, hvis ressourcerne afpasses efter behovene, hvilket navnlig kan ske gennem en kvalitetspolitik;
den nuvaerende markedssituation for raatobak, der er kendetegnet ved, at udbuddet ikke svarer til efterspoergslen, kraever en gennemgribende aendring af den faellesskabsordning, der hidtil har vaeret gaeldende for markedet, samtidig med at den traditionelle produktion opretholdes; aendringen boer bestaa i, at mekanismerne til markedsforvaltning forenkles, at der sikres en produktionsstyring, hvorved der baade tages hensyn til markedsbehovene og budgetbetingelserne, og at kontrolmidlerne udbygges, saa der skabes sikkerhed for, at forvaltningsmekanismerne fuldt ud bidrager til, at den faelles markedsordnings maal naas;
de forskellige tobakssorter kan opdeles i grupper ud fra ligheder i dyrkningsteknik og produktionsomkostninger og navnlig paa grundlag af de benaevnelser, der anvendes i den internationale samhandel;
paa grund af konkurrencen paa tobaksmarkedet er det noedvendigt at stoette tobaksproduktionen, og denne stoette boer baseres paa en praemieordning, som skaber mulighed for at afsaette tobakken i Faellesskabet;
der kan sikres en effektiv forvaltning af praemieordningen ved, at der indgaas dyrkningskontrakter mellem tobaksavlerne og de virksomheder, der foretager den foerste forarbejdning; kontrakterne skal baade sikre avlerne en stabil afsaetning og forarbejdningsvirksomhederne en regelmaessig forsyning; ved at forarbejdningsvirksomhederne udbetaler producenterne et beloeb, der svarer til praemien, paa tidspunktet for leveringen af den af kontrakten omfattede tobak, og som opfylder kvalitetskraverne, kan der sikres avlerne stoette, og samtidig bliver praemieordningen lettere at forvalte;
for at begraense tobaksproduktionen i Faellesskabet og samtidig goere produktionen af tobak med afsaetningsvanskeligheder mindre tiltraekkende, boer der fastsaettes en samlet maksimal garantitaerskel for Faellesskabet og denne taerskel boer hvert aar opdeles i specifikke garantitaerskler for de enkelte sortsgrupper;
for at sikre, at garantitaersklerne overholdes, maa der for en begraenset periode indfoeres en ordning med forarbejdningskvoter; det paahviler medlemsstaterne midlertidigt at fordele forarbejdningskvoterne mellem virksomhederne inden for de fastlagte garantitaerskler; der boer med henblik herpaa indfoeres EF-bestemmelser, som skal sikre en ligelig fordeling, og som laegger de tidligere forarbejdede maengder til grund, idet der dog ses bort fra anormal produktion; der vil blive truffet foranstaltninger med henblik paa en senere fordeling af kvoterne mellem producenterne paa tilfredsstillende vilkaar; medlemsstater, der raader over de fornoedne data, kan fordele kvoterne mellem producenterne paa grundlag af hidtidige ydelser;
det er noedvendigt, at virksomheder, der foretager den foerste forarbejdning, ikke afslutter dyrkningskontrakter ud over de forarbejdningskvoter, de har faaet tildelt; det boer derfor fastsaettes, at praemierefusionen hoejst kan ske for en maengde, der svarer til forarbejdningskvoten;
praemieordningen og ordningen for produktionsstyring boer i foerste omgang begraenses til 1997, saa ordningerne paa ny kan gennemgaas paa grundlag af erfaringerne, og saaledes at de eventuelt kan blive justeret med henblik paa den efterfoelgende periode;
markedssaneringen og kvalitetsforbedringen kan fremmes ved foranstaltninger, der sigter paa produktionsomlaegning; navnlig kan en specifik stoette goere det muligt for producentsammenslutningerne at bidrage til, at produktionen tilrettelaegges bedre, og at der gennemfoeres produktionsomstilling; endvidere vil et forskningsprogram som finansieres via en praemienedsaettelse, aabne mulighed for, at tobaksproduktionen i hoejere grad komer til at svare til kravene til folkesundhed i Faellesskabet; endelig er det noedvendigt, at der indfoeres et omstillingsprogram for de avlere, som producerer sorterne Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc og hybrider af Geudertheimer, da dyrkningen af disse sorter er vigtig for oekonomien i bestemte omraader i Faellesskabet;
enhedsmarkedet kraever, at der etableres en faelles handelsordning ved Faellesskabets ydre graenser;
der kan afstaas af maengderestriktioner ved Faellesskabets ydre graenser; for dog ikke at lade Faellesskabets marked vaere ubeskyttet under ekstraordinaere forhold, der kan medfoere forstyrrelser, boer der skabes mulighed for, at Faellesskabet hurtigt kan traeffe de fornoedne foranstaltninger;
under uforudsete markedsforhold kan det endvidere blive noedvendigt at indfoere saerforanstaltninger til markedsstoette; Kommissionen boer traeffe afgoerelse om saadanne foranstaltninger;
bestemte former for stoette kan anfaegte enhedsmarkedets virkeliggoerelse; det boer derfor fastsaettes, at tobak er omfattet af de bestemmelser i Traktaten, i henhold til hvilke stoette, der ydes af medlemsstaterne, kan vurderes og eventuelt forbydes, hvis stoetten ikke er forenelig med faellesmarkedet;
det boer fastsaettes, at Faellesskabet er finansielt ansvarligt for de udgifter, medlemsstaterne afholder som foelge af forpligtelser i henhold til denne forordning, jf. Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den faelles landbrugspolitik (4);
erfaringen viser, at det er noedvendigt at udbygge kontrollen i tobakssektoren; i givet fald kan bestemte kontrolbefoejelser overdrages til et selvstaendigt kontrolagentur, da dette marked stiller saerlige krav;
ved den faelles markedsordning for raatobak skal der samtidig og paa passende maade tages hensyn til de maal, der er fastsat i Traktatens artikel 39 og 110;
overgangen fra den ordning, der blev indfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 727/70 af 21. april 1970 om oprettelse af en faelles markedsordning for raatobak (5), til ordningen i naervaerende forordning boer ske paa de bedst mulige betingelser; det kan derfor blive noedvendigt at indfoere overgangsforanstaltninger; den nye ordning boer gaelde fuldt ud fra 1993-hoesten -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Den faelles markedsordning for raatobak omfatter regler om:
- en praemieordning
- foranstaltninger til produktionsomstilling og produktionsstyring
- en ordning for samhandelen med tredjelande.
Ordningen gaelder for tobak, raa eller ufabrikeret, samt tobaksaffald, henhoerende under KN-kode 2401.
Artikel 2
Raatobakssorterne opdeles i foelgende grupper:
a) Flue cured:
Tobak, der er toerret i ovne, hvor luftcirkulation, temperatur og fugtighedsgrad kontrolleres
b) Light air cured:
Tobak, der er toerret i fri luft under tag, og som man ikke har ladet fermentere
c) Dark air cured:
Tobak, der er toerret i fri luft under tag, og hvor man har ladet en naturlig fermation udvikle sig, inden tobakken afsaettes
d) Sun cured:
Tobak, der er toerret i solen
e) Fire cured:
Tobak, der er toerret ved ild
f) Basma (sun cured)
g) Katerini (sun cured)
h) Klassisk Kaba Koulac og lignende sorter (sun cured).
I bilaget er det anfoert, hvilke sorter der hoerer til de enkelte grupper.
AFSNIT I Praemieordning
Artikel 3
1. Fra 1993-hoesten til 1997-hoesten anvendes der en praemieordning med ens praemiebeloeb for tobakssorter i samme gruppe.
2. Der ydes dog et tillaegsbeloeb for flue cured, light air cured og dark air cured tobak, der er dyrket i Belgien, Tyskland og Frankrig. Beloebet er lig med 50 % af forskellen mellem praemien for disse tobakssorter i henhold til stk. 1 og praemien for 1992-hoesten.
3. Praemien skal bidrage til producentindkomsten for en produktion, der svarer til markedsbehovene, og goere det muligt at afsaette tobakken i Faellesskabet.
Artikel 4
1. Raadet fastsaetter pr. hoest efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43, stk. 2, praemiebeloeb og tillaegsbeloeb, idet der navnlig tages hensyn til de tidligere og de forventede afsaetningsmuligheder for de forskellige tobakker under normale konkurrencevilkaar paa Faellesskabets marked og paa verdensmarkedet.
2. Praemiebeloebet fastsaettes:
a) pr. kilo tobak i blade, der ikke har undergaaet en foerste forarbejdning og behandling
b) for hver gruppe raatobak.
Artikel 5
Praemien ydes paa foelgende betingelser:
a) tobakken skal stamme fra det produktionsomraade, der er fastlagt for hver sort
b) kvalitetskravene skal vaere opfyldt
c) producentens levering af tobakken i blade til den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, skal ske i henhold til en dyrkningskontrakt.
Artikel 6
1. Dyrkningskontrakten skal mindst omfatte foelgende:
- en forpligtelse, indgaaet af den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, til ud over opkoebsprisen at udbetale tobaksavleren et beloeb svarende til praemien, naar den maengde, kontrakten gaelder, faktisk leveres
- en forpligtelse indgaaet af tobaksavleren, til at levere den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, raatobak, der opfylder kvalitetskravene.
2. Det kompetente organ refunderer den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, praemiebeloebet mod forelaeggelse af bevis for, at tobaksavleren har leveret tobakken, og at det i stk. 1 naevnte beloeb er udbetalt.
Artikel 7
Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette afsnit vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 23.
Gennemfoerelsesbestemmelserne omfatter foelgende:
- afgraensning af produktionsomraaderne for hver sort
- de kvalitetskrav, den leverede tobak skal opfylde
- dyrkningskontraktens yderligere indhold og fristen for dens indgaaelse
- eventuelt krav om en sikkerhed, som skal stilles af den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, hvis der ansoeges om forskud, samt betingelserne for sikkerhedens stillelse og frigivelse
- de saerlige betingelser for ydelse af praemien, hvis dyrkningskontrakten indgaas med en producentsammenslutning
- de foranstaltninger, der skal traeffes, hvis tobaksavleren eller den virksomhed, som foretager den foerste forarbejdning, ikke opfylder de forpligtelser, der paahviler dem i henhold til retsforskrifter.
AFSNIT II Produktionsstyring
Artikel 8
Der fastsaettes en samlet og maksimal garantitaerskel for Faellesskabet paa 350 000 tons raatobak i blade pr. hoest. For 1993 er taersklen dog fastsat til 370 000 tons.
Inden for denne taerskelmaengde fastsaetter Raadet aarligt efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43, stk. 2, specifikke garantitaerskler for de enkelte sortsgrupper, idet der navnlig tages hensyn til markedsbetingelserne og til de sociooekonomiske og agronomiske forhold i de beroerte produktionsomraader.
Artikel 9
1. For at sikre, at garantitaersklerne overholdes, indfoeres der fra 1993-hoesten til 1997-hoesten en ordning med forarbejdningskvoter.
2. Raadet fordeler efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43, stk. 2, pr. hoest de maengder, der er til raadighed for hver sortsgruppe, mellem producentmedlemsstaterne.
3. Paa grundlag af de maengder, der er fastsat i medfoer af stk. 2, jf. dog stk. 5, fordeler medlemsstaterne som en overgangsordning for 1993- og 1994-hoesten forarbejdningskvoterne mellem de virksomheder, som foretager den foerste forarbejdning, i forhold til gennemsnittet af de maengder, der er leveret til forarbejdning i de tre aar, der gaar forud for aaret for den seneste hoest, opdelt efter sortsgruppe. Der tages dog ikke hensyn til produktion i 1992 og leverancer fra denne hoest. Proceduren for fordeling af forarbejdningskvoter for de foelgende hoestaar beroeres ikke af denne fordeling.
Hvis virksomheder, der foretager den foerste forarbejdning, har paabegyndt deres aktivitet efter referenceperiodens begyndelse, faar de tildelt en maengde, der staar i forhold til gennemsnittet af de maengder, som er leveret til forarbejdning i den periode, hvor de har udoevet deres aktivitet.
For de virksomheder, der har paabegyndt deres aktivitet i aaret for hoesten eller i det foregaaende aar, reserverer medlemsstaterne 2 % af de samlede maengder, de raader over for hver sortsgruppe. Inden for denne procentdel tildeles der virksomhederne en maengde, som ikke kan overstige 70 % af deres forarbejdningskapacitet, forudsat at de frembyder tilstraekkelig garanti med hensyn til effektiviteten og varigheden af deres aktivitet.
4. Medlemsstaterne kan dog tildele producenterne kvoterne direkte, hvis de raader over de fornoedne noejagtige data om alle producenters produktion i de tre hoestaar forud for den sidste hoest for de sorter og maengder, der er produceret og leveret til en forarbejdningsvirksomhed.
5. Ved fordelingen af forarbejdningskvoterne som omhandlet i stk. 3 og 4 tages der ved beregning af referenceproduktionen ikke hensyn til raatobaksmaengder, der har oversteget de maksimale garantimaengder, der var gaeldende i henhold til forordning (EOEF) nr. 727/70.
Efter omstaendighederne tages der kun hensyn til produktionen inden for den produktionskvote, der blev tildelt for de paagaeldende aar.
Artikel 10
En virksomhed, der foretager den foerste forarbejdning, kan ikke indgaa dyrkningskontrakter og faa refunderet praemiebeloeb for maengder, som ligger ud over den forarbejdningskvote, den har faaet tildelt.
Artikel 11
Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette afsnit vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 23. De omfatter isaer den graduering af kvotefordelingen, der er fastsat i artikel 9, stk. 5, og betingelserne for fordeling af kvoterne blandt producenterne i forhold til den tidligere situation.
AFSNIT III Omstilling af produktionen
Artikel 12
1. For at udbuddet kan blive samlet og tilpasset den oenskede kvalitet paa markedet, ydes der en saerstoette paa 10 % af praemien, naar dyrkningskontrakterne afsluttes mellem en virksomhed, der foretager den foerste forarbejdning, og en anerkendt producentsammenslutning, forudsat at de leverancer, kontrakterne daekker, omfatter den samlede produktion fra sammenslutningens medlemmer.
2. Saerstoetten udbetales til producentsammenslutningen med det formaal at forbedre tilrettelaeggelsen og omstillingen af produktionen.
3. Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages af Kommissionen efter fremgangsmaaden i artikel 23. De omfatter foelgende:
- definitionen af producentsammenslutninger, der kan modtage saerstoetten
- betingelserne for anerkendelse af sammenslutninger
- regler for saerstoettens anvendelse.
Artikel 13
1. Der oprettes en faellesskabsfond for forskning og oplysning inden for tobak. Fonden finansieres ved en tilbageholdelse i praemien paa hoejst 1 % ved udbetalingen.
2. Fonden finansierer og samordner programmer for forskning og oplysning, der har til formaal at oege kendskabet til tobakkens sundhedsskadelige virkninger og til forebyggende og helbredende foranstaltninger og at omstille faellesskabssproduktionen til tobakssorter og -kvaliteter, der er saa lidt sundhedsskadelige som muligt.
3. Gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 23.
Artikel 14
Kommissionen traeffer efter fremgangsmaaden i artikel 23 beslutning om et treaarigt program for omstilling af sorterne Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc og hybrider af Geudertheimer til andre sorter, som svarer bedre til markedsbehovet, eller til andre landbrugsafgroeder. Programmet ivaerksaettes fra 1993-hoesten. Det kan omfatte specifikke foranstaltninger, der skal udligne eventuelle indkomsttab ved omstillingen.
AFSNIT IV Samhandel med tredjelande
Artikel 15
Medmindre andet er fastsat i denne forordning, eller Kommissionen traeffer afgoerelse om undtagelse efter fremgangsmaaden i artikel 23, er foelgende forbudt i samhandelen med tredjelande:
a) opkraevning af afgifter med samme virkning som told
b) anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 16
1. Bliver markedet i Faellesskabet, for saa vidt angaar et eller flere af de i artikel 1 naevnte produkter, paa grund af indfoersler eller udfoersler udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, der kan bringe virkeliggoerelsen af maalsaetningerne i Traktatens artikel 39 i fare, kan der i samhandelen med tredjelande anvendes egnede foranstaltninger, indtil forstyrrelsen er opfoert eller der ikke laengere er fare for en saadan forstyrrelse.
2. Indtraeder den i stk. 1 naevnte situation, traeffer Kommissionen paa en medlemsstats anmodning eller paa eget initiativ afgoerelse om de noedvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks bringes i anvendelse. Har Kommissionen faaet forelagt en anmodning fra en medlemsstat, traeffer den afgoerelse herom inden 24 timer efter anmodningens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist paa tre arbejdsdage efter meddelelsesdagen indbringe den trufne foranstaltning for Raadet. Raadet traeder straks sammen. Det kan med kvalificeret flertal aendre eller ophaeve den paagaeldende foranstaltning.
AFSNIT V Almindelige bestemmelser og overgangsbestemmelser
Artikel 17
Under uforudsete markedsforhold kan der efter fremgangsmaaden i artikel 23 traeffes saerforanstaltninger med henblik paa at stoette markedet. Foranstaltningerne kan kun traeffes i det for markedsstoetten strengt noedvendige omfang og tidsrum.
Artikel 18
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder Traktatens artikel 92, 93 og 94 anvendelse paa produktionen af og handelen med de i artikel 1 naevnte produkter.
Artikel 19
Udgifter, som afholdes i henhold til afsnit I og III, anses som udgifter efter artikel 1, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 729/70.
Artikel 20
1. Medlemsstaterne traeffer alle fornoedne foranstaltninger for at sikre, at faellesskabsbestemmelserne for raatobak overholdes. De meddeler inden seks maaneder efter denne forordnings vedtagelse Kommissionen de praktiske forvaltnings- og kontrolforanstaltninger, som de agter at traeffe. Senest tre maaneder efter meddelelsen godkender Kommissionen bestemmelserne eller anmoder om, at de fornoedne justeringer foretages. I sidstnaevnte tilfaelde justerer medlemsstaten foranstaltningerne snarest muligt. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om enhver aendring i de nationale foranstaltninger, og Kommissionen gennemgaar aendringerne efter de samme regler.
2. Hver producentmedlemsstat opretter i overensstemmelse med sine retsregler et saerligt agentur, som skal varetage bestemte kontrolopgaver i forbindelse med den faelles ordning for tobak. Medlemsstater, som i medfoer af artikel 9, stk. 2, har en garantitaerskel paa under 45 000 tons, kan undlade at oprette et saadant agentur.
Agenturet har fuldt administrativ uafhaengighed. Den paagaeldende medlemsstat skal tildele det alle de befoejelser, der er noedvendige for at varetage de paalagte opgaver.
Agenturet skal have et personale, hvis antal og uddannelse sikrer, at ovennaevnte opgaver kan loeses.
4. Inden begyndelsen af hvert produktionsaar opstiller den paagaeldende medlemsstat paa forslag af agenturet et foreloebigt budget og et arbejdsprogram, der skal sikre en korrekt anvendelse af praemieordningen, og som medlemsstaten sender Kommissionen. Uden at dette i oevrigt beroerer medlemsstatens ansvarsomraade, kan Kommissionen anmode denne om at foretage de aendringer i det foreloebige budget og programmet, som Kommissionen maatte finde hensigtsmaessige.
Repraesentanter for Kommissionen kan til enhver tid foelge den virksomhed, som udoeves af agenturet.
Agenturet sender regelmaessigt medlemsstaten og Kommissionen rapporter om sin virksomhed. I disse rapporter redegoeres der for eventuelle vanskeligheder, og der kan foreslaas forbedringer af kontrolordningen.
5. 50 % af agenturets faktiske udgifter daekkes over Faellesskabets almindelige budget, og den resterende del finansieres af medlemsstaten.
6. Det aarlige beloeb svarende til de i stk. 5 naevnte faktiske udgifter vedtages af Kommissionen paa grundlag af de oplysninger, som meddeles af de paagaeldende medlemsstater. Beloebet udbetales, naar Kommissionen har fastslaaet, at agenturet er oprettet og har udfoert sine opgaver. For at lette agenturets oprettelse og drift kan beloebet udbetales ratevis i aarets loeb paa grundlag af kontorets aarsbudget, som opstilles inden udgangen af oktober for det foelgende aar i forstaaelse med medlemsstaten og Kommissionen.
7. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre, at kontrolpersonalet, som er udpeget i henhold til stk. 2, 3 og 4:
- har adgang til de installationer, som anvendes til produktion, forarbejdning og afsaetning
- kan goere sig bekendt med regnskabsmaterialet og andre dokumenter, som er relevante for kontrollen, og kan tage kopier eller foretage udskrifter
- kan anmode om enhver relevant oplysning.
8. Kommissionen vedtager gennemfoerelsesbestemmelserne til denne artikel efter fremgangsmaaden i artikel 23.
Artikel 21
Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er noedvendige for forordningens anvendelse. De naermere bestemmelser for oplysningernes meddelelse og udbredelse fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 23.
Artikel 22
Der nedsaettes en forvaltningskomité for tobak, i det foelgende benaevnt »komitéen«, der bestaar af repraesentanter for medlemsstaterne, og som har en repraesentant for Kommissionen som formand.
Artikel 23
1. Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyntagen til, hvor meget det paagaeldende spoergsmaal haster. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
2. Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. I saa fald kan Kommissionen udsaette gennemfoerelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst en maaned regnet fra datoen for denne underretning.
3. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i ovenstaaende stykke.
Artikel 24
Komitéen kan undersoege ethvert andet spoergsmaal, som formanden forelaegger den paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstats repraesentant.
Artikel 25
Ved anvendelsen af denne forordning skal der samtidig og paa passende maade tages hensyn til de maal, der er fastsat i Traktatens artikel 39 og 110.
Artikel 26
Inden den 1. april 1996 forelaegger Kommissionen Raadet et forslag om de i afsnit I og II fastsatte ordninger, der skal anvendes fra 1998-hoesten. Raadet traeffer afgoerelse om forslaget efter fremgangsmaaden i Traktatens artikel 43, stk. 2.
Artikel 27
Hvis det er noedvendigt at indfoere overgangsforanstaltninger for at lette overgangen fra den ordning, der blev indfoert ved forordning (EOEF) nr. 727/70, til den ordning, som er fastsat ved naervaerende forordning, vedtages foranstaltningerne efter fremgangsmaaden i artikel 23.
Artikel 28
Forordning (EOEF) nr. 727/70 ophaeves med virkning fra 1993-hoesten.
Artikel 29
Denne forordning anvendes fra 1993-hoesten.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 30. juni 1992.
A Tanács 2075/92/EGK rendelete
(1992. június 30.)
a nyersdohány piacának közös szervezéséről
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 42. és 43. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a mezőgazdasági termékek közös piacának működtetését és fejlesztését olyan közös agrárpolitika létrehozásának kell kísérnie, amely magában foglalja különösen a piacok közös szervezését, amely a termékektől függően különféle formákat ölthet;
mivel a közös agrárpolitika célja a Szerződés 39. cikkében meghatározott célok megvalósítása, valamint különösen a nyersdohányágazatban a piacok stabilizálása és tisztességes életszínvonal elérése az érintett mezőgazdasági népesség számára; mivel ezeket a célokat az erőforrásoknak a követelményekhez való igazításával, különösen a minőséget előtérbe helyező politika révén lehet elérni;
mivel a dohánypiac jelenlegi helyzete, amely szerint a kínálat nem felel meg a keresletnek, szükségessé teszi a piacra mostanáig irányadó közösségi megállapodások lényegi felülvizsgálatát, biztosítva eközben, hogy a hagyományos termelők folytathassák a dohánytermesztést; mivel e felülvizsgálat megköveteli a piaci irányítás mechanizmusainak egyszerűsítését, a termelésnek a piac követelményeivel és a költségvetés igényeivel összhangban álló korlátozását, valamint az ellenőrzés erőteljesebb eszközeinek alkalmazását annak biztosítására, hogy az irányítási mechanizmusok teljes mértékben elérjék a piac közös szervezésének céljait;
mivel a dohányfajtákat a termesztési technológia és a termelési költségek alapján lehet csoportosítani, figyelembe véve a nemzetközi kereskedelemben alkalmazott termékmegnevezéseket;
mivel a dohánypiaci verseny szükségessé teszi a hagyományos dohánytermelők bizonyos mértékű támogatását; mivel e támogatást a dohány Közösségen belüli értékesítését lehetővé tevő jövedelemtámogatási rendszerre kell építeni;
mivel a jövedelemtámogatási rendszert a termelők és az elsődleges feldolgozók közötti termeltetési szerződések segítségével lehet hatékonyan irányítani a termelők számára stabil piacot, a feldolgozók számára pedig rendszeres beszállítást biztosítva; mivel az, hogy a feldolgozó a jövedelemtámogatásnak megfelelő összeget fizet a termelőnek a szerződés szerinti dohánymennyiség leszállításának időpontjában, a minőségi követelmények teljesítésétől függően, támogatást biztosít a termelőknek, miközben elősegíti a jövedelemtámogatási rendszer irányítását;
mivel a Közösségen belüli dohánytermelés korlátozása és a nehezen értékesíthető fajták termelésének csökkentésére való ösztönzés érdekében maximális általános garanciaküszöböt kell meghatározni a Közösségre, és azt évente külön garanciaküszöbökre kell felosztani az egyes fajtacsoportok tekintetében;
mivel a garanciaküszöbök tiszteletben tartásának biztosításához korlátozott időszakra egy feldolgozási kvótarendszert kell bevezetni; mivel a tagállamoknak egy átmeneti időszakra a garanciaküszöbökön belül feldolgozási kvótákat kell biztosítaniuk az érintett vállalkozások számára a Közösségben meghatározott szabályok szerint, amelyeket azért kell alkalmazni, hogy a múltban feldolgozott mennyiségek alapján biztosítsák a tisztességes kiosztást, figyelmen kívül hagyva a szokásostól eltérő termelési szinteket; mivel a szükséges intézkedésekkel lehetővé kell tenni, hogy a kvótákat utóbb a termelőknek osszák ki megfelelő feltételek alapján; mivel azokat a tagállamokat, amelyek rendelkeznek a múltbeli teljesítmény alapján a kvóták termelők részére történő kiosztásához szükséges adatokkal, fel kell hatalmazni e kiosztásra;
mivel az elsődleges feldolgozók nem köthetnek a kiosztott kvótát meghaladó mennyiségekre termeltetési szerződéseket; mivel a jövedelemtámogatás megtérítését a kvótának megfelelő mennyiségre kell korlátozni;
mivel kezdetben a jövedelemtámogatási, illetve termeléskorlátozó rendszerek 1997-ig történő működéséről kell rendelkezni, hogy azokat a tapasztalatok fényében felül lehessen vizsgálni és lehetőség szerint a rákövetkező időszakra ki lehessen igazítani;
mivel a termelést orientáló intézkedések elősegíthetik a dohánypiac stabilizálását és javíthatják a termelés minőségét; mivel a különtámogatás lehetővé teszi a termelői csoportok számára, hogy hozzájáruljanak a termelés szervezésének és orientációjának fejlesztéséhez; mivel a jövedelemtámogatásból történő levonásból származó bevétellel finanszírozott kutatási program a dohánytermelés és a Közösség közegészségügyi követelményei között jobb összhangot teremt; mivel végül a Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc, valamint a Geudertheimer dohányfajták hibridjeit termelők számára szükséges egy áttérési program e fajtáknak a Közösség bizonyos régiói gazdaságában betöltött szerepe miatt;
mivel az egységes piac létrehozása megköveteli az egységes kereskedelmi rendszert a külső határokon;
mivel a Közösség külső határain a mennyiségi korlátozásokat el lehet törölni; mivel azonban kivételes körülmények felmerülése esetén a Közösségnek képesnek kell lennie késedelem nélkül meghozni az összes szükséges intézkedést, hogy a Közösség piaca ne maradjon az esetleges zavarok elleni védelem nélkül;
mivel előre nem látható piaci körülmények szükségessé tehetik, hogy a Bizottság kivételes piactámogatási intézkedéseket fogadjon el;
mivel bizonyos támogatások nyújtása veszélyeztetné az egységes piac megvalósítását; mivel a Szerződésnek a tagállamok által biztosított támogatások értékelésére irányadó rendelkezéseit, valamint a közös piaccal összeférhetetlen támogatások tilalmát a dohányágazatra is alkalmazni kell;
mivel a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70/EGK tanácsi rendelet [4] szerint a Közösségnek kell viselnie a pénzügyi felelősséget a tagállamoknál az e rendelet alapján felmerülő kiadásokért;
mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy a szigorúbb ellenőrzés a dohányágazatban alapvető fontosságú; mivel megfelelő esetekben egy független felügyelő ügynökséget kell bizonyos ellenőrzési jogkörökkel felruházni, hogy az a dohánypiac meghatározott követelményeivel foglalkozhasson;
mivel a dohánypiac közös szervezésének egyidejűleg és megfelelően figyelembe kell vennie a Szerződés 39. és 110. cikkében meghatározott célokat;
mivel a nyersdohány piacának közös szervezéséről szóló, 1970. április 21-i 727/70/EGK tanácsi rendelet [5] által bevezetett intézkedésekről az e rendeletben foglalt intézkedésekre történő áttérésnek a lehető legjobb körülmények között kell megtörténnie; mivel ennek biztosításához átmeneti intézkedésekre lehet szükség; mivel az új intézkedéseket az 1993. évi betakarításig nem kell teljeskörűen alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A nyersdohány piacának közös szervezése az alábbiakra vonatkozó szabályokat foglalja magában:
- a jövedelemtámogatási rendszer,
- a termelés orientációjára és korlátozására irányuló intézkedések,
- a harmadik országokkal folytatott kereskedelemre vonatkozó intézkedések.
A közös piacszervezés vonatkozik a 2401 KN vámtarifaszám alá tartozó nyers- vagy feldolgozatlan dohányra és dohányhulladékra.
2. cikk
A nyersdohányfajtákat az alábbi csoportokba kell besorolni:
a) mesterséges hővel szárított dohány:
szabályozott levegőkeringetéses, szabályozott hőmérsékletű és páratartalmú szárítókamrában szárított dohány;
b) természetes úton szárított világos dohány:
levegőn, fedett helyen szárított dohány, amelyet nem hagynak fermentálódni;
c) természetes úton szárított sötét dohány:
levegőn, fedett helyen szárított dohány, amely értékesítés előtt természetes módon fermentálódik;
d) napon szárított:
napon szárított dohány;
e) füstöléssel szárított:
füstöléssel szárított dohány;
f) Basma (napon szárított);
g) Katerini (napon szárított);
h) Kaba-Koulak (klasszikus) és hasonló fajták (napon szárított).
Az egyes csoportokban található fajtákat a melléklet sorolja fel.
I. CÍM
A jövedelemtámogatási rendszer
3. cikk
(1) Az 1993. évi betakarítástól az 1997. évi betakarításig egy jövedelemtámogatási rendszert kell alkalmazni. A jövedelemtámogatás összege azonos az egy csoportba tartozó dohányfajták esetében.
(2) A Belgiumban, Németországban és Franciaországban termesztett, mesterséges hővel szárított, természetes úton szárított világos és természetes úton szárított sötét dohányoknál azonban kiegészítő összeget kell fizetni. Ez az összeg az (1) bekezdés szerint az ilyen dohányokra biztosított jövedelemtámogatás, illetve az 1992. évi betakarításra alkalmazandó jövedelemtámogatás közötti különbözet 50 %-ának felel meg.
(3) A jövedelemtámogatás célja, hogy kiegészítse azoknak a termelőknek a jövedelmét, akiknek a termékei megfelelnek a piaci követelményeknek, valamint hogy elősegítse a Közösségben termelt dohány értékesítését.
4. cikk
(1) A Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően a Tanács meghatározza a jövedelemtámogatás összegét és a kiegészítő összegeket minden egyes dohánybetakarításra, különösen figyelembe véve a különféle dohányfajták múltbeli, illetve előre látható értékesítési lehetőségeit a verseny szokásos feltételei mellett a Közösségben és a világpiacon.
(2) A jövedelemtámogatás összegét meg kell állapítani:
a) az elsődleges feldolgozáson és piaci előkészítésen még át nem esett dohánylevél kilogrammjára;
b) a nyersdohány minden egyes csoportjára.
5. cikk
A jövedelemtámogatás biztosítása különösen az alábbi feltételek teljesítésétől függ:
a) a dohánynak az érintett fajtára meghatározott termőterületről kell származni;
b) a minőségi követelményeknek meg kell felelni;
c) a dohánylevelet a termelőnek az elsődleges feldolgozó telephelyére termeltetési szerződés alapján kell leszállítania.
6. cikk
(1) A termeltetési szerződések az alábbiakat tartalmazzák:
- az elsődleges feldolgozó kötelezettségvállalása arra, hogy a leszállítás időpontjában a vételáron felül megfizeti a termelőnek a szerződésben foglalt és ténylegesen leszállított mennyiségért a jövedelemtámogatásnak megfelelő összeget,
- a termelő kötelezettségvállalása arra nézve, hogy a minőségi követelményeknek megfelelő nyersdohányt szállít az elsődleges feldolgozó telephelyére.
(2) Az illetékes szerv megtéríti a jövedelemtámogatás összegét az elsődleges feldolgozónak arra vonatkozó igazolás bemutatása ellenében, hogy a termelő leszállította a dohányt, és az (1) bekezdésben említett összeget kifizették.
7. cikk
Az e cím alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
Ezek közé tartozik:
- az egyes fajták termőterületeinek körülhatárolása,
- a leszállított dohánnyal szemben támasztott minőségi követelmények,
- a termeltetési szerződésbe foglalandó további pontok, illetve a termeltetési szerződés megkötésének határideje,
- az elsődleges feldolgozó esetleges biztosítékadási kötelezettsége, amennyiben előleget kér, illetve az említett biztosíték nyújtásának és visszaadásának feltételei,
- a jövedelemtámogatás biztosításának különleges feltételei arra az esetre, amikor a termeltetési szerződést termelők csoportjával kötik meg,
- meghozandó intézkedések arra az esetre, ha a termelő vagy az elsődleges feldolgozó nem teljesíti törvényes kötelezettségeit.
II. CÍM
A termelés korlátozásrendszere
8. cikk
A Közösség maximális általános garanciaküszöbe betakarításonként 350000 tonna nyers dohánylevél. Ez a küszöb azonban 1993-ra 370000 tonna.
Ezen a kereten belül a Tanács minden évben a Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint külön garanciaküszöböt rögzít a fajták minden egyes csoportjára, külön figyelembe véve az érintett termőterületeken a piaci, a társadalmi-gazdasági és az agronómiai feltételeket.
9. cikk
(1) A garanciaküszöbök betartásának biztosítása érdekében az 1993-1997. évi betakarításokra egy feldolgozási kvótarendszert kell alkalmazni.
(2) A Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően a Tanács minden egyes betakarításra kiosztja a termelő tagállamok között a fajták egyes csoportjaira rendelkezésre álló mennyiségeket.
(3) A (2) bekezdésben foglaltak szerint kiosztott mennyiségek alapján és az (5) bekezdés alkalmazásának sérelme nélkül a tagállamok transznacionális alapon osztják el a feldolgozási kvótákat az 1993. és 1994. évi betakarításra az elsődleges feldolgozók között a legutóbbi betakarítás évét megelőző három évben feldolgozásra leszállított átlagos mennyiségek arányában, fajtacsoportok szerinti bontásban. Az 1992. évi termelést és az e betakarításból származó szállítmányokat azonban nem lehet figyelembe venni. Az ezután következő betakarításokra a feldolgozási kvóták kiosztásának eljárását ez a kiosztás nem érinti.
Azok az elsődleges feldolgozók, akik működésüket a referencia-időszak kezdete után kezdték meg, a működésük során feldolgozásra leszállított átlagos mennyiség arányában kapnak mennyiséget.
A tagállamok a rendelkezésükre álló összes mennyiség 2 %-át fajtacsoportonként tartalékolják azoknak az elsődleges feldolgozóknak, akik működésüket a betakarítás évében vagy az azt megelőző évben kezdik meg. E százalékon belül az említett elsődleges feldolgozók a feldolgozási kapacitásuk 70 %-át meg nem haladó mennyiséget kapnak, feltéve hogy megfelelő garanciát tudnak biztosítani vállalkozásuk hatékonyságáról és hosszú távú életképességéről.
(4) A tagállamok azonban közvetlenül is kioszthatnak kvótákat a termelőknek, amennyiben rendelkeznek a legutolsó betakarítást megelőző három betakarítás tekintetében minden termelő termelésére, a megtermelt és a feldolgozónak leszállított fajtákra és mennyiségekre vonatkozó szükséges adatokkal.
(5) Amikor a (3), illetve a (4) bekezdés rendelkezései szerint osztanak ki kvótákat, nem vehető figyelembe a referenciatermelés számításánál a 727/70/EGK rendelet alapján alkalmazandó maximális garantált mennyiségeket meghaladóan termelt nyersdohány mennyisége.
Adott esetben a termelést kizárólag a figyelembe vett évek során kiosztott kvóta keretein belül kell figyelembe venni.
10. cikk
Az elsődleges feldolgozó a neki vagy a termelőnek kiosztott kvótát meghaladó mennyiségekre nem köthet termeltetési szerződést, és nem téríthetik meg számára az arra vonatkozó jövedelemtámogatás összegét.
11. cikk
Az e cím alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni. Ide tartoznak a 9. cikk (5) bekezdésében előírt kiigazítások a kvóták elosztásának módszerében, illetve a termelők szintjén a kvóták alkalmazásának előfeltételei, különösen a korábbi helyzetükkel kapcsolatban.
III. CÍM
A termelés átalakítására irányuló intézkedések
12. cikk
(1) A kínálat koncentrálása és a piac minőségi követelményeihez való hozzáigazítása érdekében a jövedelemtámogatás 10 %-ának megfelelő külön támogatást kell nyújtani, ha egy elsődleges feldolgozó és a termelők egy elismert csoportja köt termeltetési szerződéseket, feltéve hogy az ilyen szerződések alapján történő szállítások a csoport tagjainak teljes termelését jelentik.
(2) A különtámogatást a termelői csoportnak a termelés szervezésének és orientálásának javítása érdekében kell fizetni.
(3) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a Bizottság a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően fogadja el. Ide tartozik:
- a különtámogatásra jogosult termelői csoportok meghatározása,
- a termelői csoportok elismerésének feltételei,
- a különtámogatás felhasználásának lehetőségei.
13. cikk
(1) Létrejön egy, a dohánykutatást és tájékoztatást szolgáló közösségi alap. Az alapot a kifizetés időpontjában a jövedelemtámogatásból történő, a jövedelemtámogatás 1 %-át meg nem haladó levonásból származó bevétellel kell finanszírozni.
(2) Az alap finanszírozza és összehangolja a kutatási és tájékoztatási programokat a dohány káros hatásainak tágabb megismerése, a megfelelő megelőző és az ilyen hatások szempontjából releváns gyógyító intézkedések elősegítésére, valamint annak érdekében, hogy a közösségi dohánytermelőket a legkevésbé káros fajták és minőség felé orientálja.
(3) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
14. cikk
A Bizottság a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően elfogad egy hároméves programot a Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc, valamint a Geudertheimer dohányhibridek ültetvényeiről a piaci követelményekkel inkább összhangban álló fajtákra vagy más mezőgazdasági termékekre történő áttérésre. A program az 1993. évi betakarítással indul. A program tartalmazhat különleges intézkedéseket a termelők áttérés miatti esetleges jövedelemveszteségének megtérítésére.
IV. CÍM
Harmadik országokkal folytatott kereskedelem
15. cikk
Amennyiben ez a rendelet másként nem rendelkezik, vagy a Bizottság eltérő szabályokat nem fogad el a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően, a harmadik országokkal folytatott kereskedelemben tilos:
a) bármely vámmal azonos hatású díj beszedése;
b) bármiféle mennyiségi korlátozás vagy ezzel azonos hatású intézkedés alkalmazása.
16. cikk
(1) Ha a behozatal vagy kivitel miatt az 1. cikkben említett termékek valamelyikének piacán súlyos, a Szerződés 39. cikkében meghatározott célokat esetleg veszélyeztető zavar alakul ki vagy ilyen zavar kialakulása várható, a harmadik országokkal folytatott kereskedelem tekintetében megfelelő intézkedéseket lehet hozni mindaddig, ameddig a zavar vagy a zavar veszélye meg nem szűnik.
(2) Ha az (1) bekezdésben említett helyzet felmerül, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére dönt a szükséges intézkedésekről, amelyekről a tagállamokat értesíti, és amelyeket azonnal alkalmazni kell. Amennyiben a Bizottság valamely tagállamtól ilyen kérést kap, az erre vonatkozó döntést a kérés kézhezvételétől számított 24 órán belül meghozza.
(3) A Bizottság által meghozott intézkedéseket bármely tagállam a Tanács elé utalhatja az értesítés keltétől számított három munkanapon belül. A Tanács késedelem nélkül összeül. A Tanács minősített többséggel módosíthatja vagy helyezheti hatályon kívül az adott intézkedést.
V. CÍM
Általános és átmeneti rendelkezések
17. cikk
Az előre nem látható piaci körülmények kezelése érdekében a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kivételes támogatási intézkedéseket lehet meghozni. Az ilyen intézkedések alkalmazási köre és időtartama nem haladhatja meg azt, ami szigorúan szükséges a piac támogatásához.
18. cikk
Ha ez a rendelet másképpen nem rendelkezik, a Szerződés 92., 93. és 94. cikkét kell alkalmazni az 1. cikkben említett termékek termelésére és a velük folytatott kereskedelemre.
19. cikk
Az I. és a III. cím alapján felmerülő kiadásokat a 729/70/EGK rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti kiadásnak kell tekinteni.
20. cikk
(1) A tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést a Közösség nyersdohányra vonatkozó rendelkezései betartásának biztosítására. Ebből a célból e rendelet elfogadásától számított hat hónapon belül értesítik a Bizottságot mindazokról az intézkedésekről, amelyeket az irányítás és az ellenőrzés érdekében be kívánnak vezetni. Az ilyen értesítéstől számított három hónapon belül a Bizottság jóváhagyja az intézkedéseket vagy módosításukat kéri. Amennyiben módosításokat kér, a tagállam azokról a lehető leghamarabb rendelkezik. A nemzeti intézkedések bármiféle módosításáról a tagállamok a Bizottságot haladéktalanul értesítik, és a Bizottság megvizsgálja azokat ugyanazon eljárás szerint.
(2) Minden tagállam a saját jogának megfelelően létrehoz egy külön ügynökséget a Bizottság dohányra vonatkozó intézkedéseihez kapcsolódó egyes ellenőrzések elvégzésére. A 9. cikk (2) bekezdése szerint 45000 tonnánál kisebb küszöbmennyiséggel rendelkező tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy nem hoznak létre ilyen ügynökséget.
(3) Az ügynökségnek teljes körű közigazgatási önállóságot kell adni. Az érintett tagállamok az ügynökséget teljes jogkörrel ruházzák fel a rábízott feladatok elvégzésére.
Az ügynökség alkalmazotti állománya létszámának és képzettsége szintjének alkalmasnak kell lennie a fent meghatározott feladatok ellátására.
(4) Az egyes gazdasági évek kezdete előtt az érintett tagállam az ügynökség javaslatára elkészíti a jövedelemtámogatási rendszer helyes alkalmazásának biztosításához szükséges költségvetési tervet és ütemtervet, és elküldi azt a Bizottságnak. A Bizottság kérheti a tagállamot az utóbbi felelősségének sérelme nélkül, hogy az általa megfelelőnek vélt módosításokat vezesse át a költségvetési tervben vagy ütemtervben.
A Bizottság által kijelölt személyek bármikor ellenőrizhetik az ügynökség által végzett munkát.
Az ügynökség rendszeresen jelentést tesz a tagállamnak és a Bizottságnak az általa végzett munkáról. E jelentésekben említést kell tenni az esetleges problémákról, és megfelelő javaslatokat kell tenni az ellenőrzési megoldások javításának módjára.
(5) Az ügynökség tényleges kiadásainak 50 %-át az Európai Közösségek általános költségvetésének kell felszámítani, míg a fennmaradó részt az érintett tagállam fedezi.
(6) Az (5) bekezdésben említett tényleges kiadás éves összegét a Bizottság határozza meg az érintett tagállam által benyújtott részletes adatok alapján. Az összeget akkor hagyják jóvá, amikor a Bizottság meggyőződött arról, hogy az ügynökség létrejött és elvégzi a rábízott feladatot. Az ügynökség létrehozásának és működésének elősegítésére az adott összeg kifizethető előre is az érintett év során részletek formájában az ügynökség éves költségvetésének megfelelően, amelyet a tagállam és a Bizottság egyetértésével minden rákövetkező év októberének vége előtt kell elkészíteni.
(7) A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a (2)-(4) bekezdés alapján kijelölt felügyelők:
- beléphessenek a termelés, feldolgozás és értékesítés helyszíneire,
- megvizsgálhassák az ellenőrzési eljárás szempontjából releváns számviteli adatokat és egyéb dokumentumokat, azokról másolatot vagy azokból kivonatokat készíthessenek,
- bármilyen releváns tájékoztatást kérhessenek.
(8) Az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a Bizottság a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően fogadja el.
21. cikk
A tagállamok és a Bizottság megküldenek egymásnak minden tájékoztatást, amely e rendelet alkalmazásához szükséges. Az ilyen információ küldésének és terjesztésének részletes szabályait a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
22. cikk
Létrejön a Nyersdohánypiaci Irányítóbizottság (a továbbiakban: a "bizottság"), amely a tagállamok képviselőiből áll, és elnöke a Bizottság képviselője.
23. cikk
(1) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(2) A Bizottság intézkedéseket fogad el, amelyeket haladéktalanul alkalmazni kell. Ha azonban ezek az intézkedések nem felelnek meg a bizottság véleményének, azokról a Bizottság tájékoztatja a Tanácsot. Ebben az esetben a Bizottság elhalaszthatja az általa elhatározott intézkedések alkalmazását az ilyen közlés keltétől számított legfeljebb egy hónapos időtartamra.
(3) A Tanács minősített többséggel eljárva az előző bekezdésben meghatározott határidőn belül ettől eltérő határozatot hozhat.
24. cikk
A bizottság az elnöke által - akár a saját kezdeményezésére, akár valamelyik tagállam képviselőjének kérésére - felvetett bármilyen egyéb ügyet is mérlegelhet.
25. cikk
Ezt a rendeletet a Szerződés 39. és 110. cikkében meghatározott célok egyidejű és megfelelő figyelembevételével kell alkalmazni.
26. cikk
1996. április 1-je előtt a Bizottság javaslatot terjeszt a Tanács elé a I. és II. címben meghatározott, az 1998. évi betakarítás utáni időszakra alkalmazandó intézkedésekre vonatkozóan. A Tanács e javaslatra a Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően jár el.
27. cikk
Amennyiben a 727/70/EGK rendelet által meghatározott intézkedésekről az e rendeletben megállapított intézkedésekre történő áttérés elősegítése érdekében átmeneti intézkedések bizonyulnak szükségesnek, az ilyen intézkedéseket a 23. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
28. cikk
A 727/70/EGK rendelet az 1993. évi betakarítástól kezdve hatályát veszti.
29. cikk
Ezt a rendeletet az 1993. évi betakarítástól kezdve kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 1992. június 30-án.