RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indfoerelse af en kontrolordning under den faelles fiskeripolitik
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3),
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge artikel 12 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en faellesskabsordning for fiskeri og akvakultur (4) skal Raadet indfoere en faellesskabskontrolordning;hvis den faelles fiskeripolitik skal give tilfredsstillende resultater, boer der indfoeres en effektiv kontrolordning, der omfatter alle aspekter af denne politik;
med henblik paa at naa dette maal er det noedvendigt, at en saadan ordning omfatter regler for overvaagning af foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af ressourcerne, strukturforanstaltninger og den faelles markedsordning, samt bestemmelser om sanktioner i tilfaelde af overtraedelse heraf, der skal gaelde for hele fiskerisektoren lige fra producenten til forbrugeren;
ordningen vil kun kunne foere til de oenskede resultater, hvis de involverede parter erkender, at den er berettiget;
selv om kontrollen i foerste raekke er medlemsstaternes ansvar, boer Kommissionen ogsaa soege at sikre, at medlemsstaterne overvaager og forebygger overtraedelser paa en rimelig maade;
Kommissionen boer raade over de oekonomiske, juridiske og lovgivningsmaessige midler, der er noedvendige for at loese denne opgave saa effektivt som muligt;
de erfaringer, der er opnaaet ved anvendelsen af Raadets forordning (EOEF) nr. 2241/87 af 23. juli 1987 om fastsaettelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri (5), viser, at det er noedvendigt at skaerpe kontrollen med anvendelsen af reglerne om bevarelse af fiskeressourcerne;
alle involverede parter i fiskerisektoren boer ansvarliggoeres i hoejere grad med henblik paa overholdelse af foranstaltningerne til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne;
ressourceforvaltningspolitikken, som isaer bygger paa samlede tilladte fangstmaengder (TAC) og kvoter og paa tekniske foranstaltninger, boer ogsaa omfatte forvaltning af fiskeriindsatsen, hvilket indebaerer overvaagning af fiskeriaktiviteterne og fiskerikapaciteten;
for at der kan foeres kontrol med alle fangster og landinger, boer medlemsstaterne i alle farvande overvaage EF-fiskerfartoejers fiskeri og alle dertil knyttede aktiviteter, saa det er muligt at efterproeve gennemfoerelsen af bestemmelserne vedroerende den faelles fiskeripolitik;
det er af afgoerende betydning, at medlemsstaterne samarbejder i praksis under fiskeriinspektioner paa havet, hvis inspektionen, herunder inspektion af fiskeri, som udoeves i de farvande, der ligger uden for en medlemsstats jurisdiktion eller hoejhedsomraade, skal vaere effektiv og oekonomisk forsvarlig;
det er i forbindelse med gennemfoerelsen af den faelles fiskeripolitik noedvendigt med overvaagningsforanstaltninger over for fartoejer, der foerer et tredjelands flag og befinder sig i Faellesskabets farvande, navnlig en ordning der goer det muligt at foelge fartoejernes bevaegelser og modtage meddelelse om, hvilke arter der medbringes, uden at dette dog anfaegter retten til uskadelig passage gennem territorialfarvandet og friheden til at sejle i 200 soemile-fiskerizonen;
medlemsstaternes gennemfoerelse, i samarbejde med Kommissionen, af pilotprojekter, der omfatter visse kategorier fartoejer, vil goere det muligt for Raadet inden den 1. januar 1996 at beslutte, om der boer anvendes satellitkontrol eller et alternativt system;
forvaltningen af fiskeriet ved hjaelp af fastsaettelse af TAC kraever indgaaende kendskab til sammensaetningen af fangsterne; dette kendskab er ligeledes noedvendigt for de oevrige procedurer, der er fastsat i forordning (EOEF) nr. 3760/92; dette noedvendiggoer, at hver foerer af et fiskerfartoej foerer en logbog;
landingsmedlemsstaten skal kunne overvaage landingerne paa sit omraade, og med henblik herpaa er det hensigtsmaessigt, at fiskerfartoejer, der er registreret i andre medlemsstater, meddeler landingsmedlemsstaten, at de agter at lande deres fangster paa dens omraade;
det er vaesentligt, at logbogsoplysningerne ved landingen bliver naermere praeciseret og bekraeftet; i dette oejemed er det noedvendigt, at de virksomheder, som er involveret i landingen og afsaetningen af fangsterne, anmelder, hvor store maengder der er landet, omladet, udbudt til salg eller koebt;
for at kunne indroemme undtagelser fra pligten til at foere en logbog eller udfylde en landingsopgoerelse for smaa fiskerfartoejer, for hvilke en saadan pligt ville vaere en uforholdsmaessig stor byrde i forhold til deres fiskerikapacitet, er det noedvendigt, at hver medlemsstat kan overvaage saadanne fartoejers aktiviteter ved at gennemfoere en proeveudtagningsplan;
for at sikre, at Faellesskabets bevarelses- og handelsforanstaltninger overholdes, boer alle fiskerivarer, der landes eller indfoeres i Faellesskabet, vaere ledsaget af et transportdokument, hvori deres oprindelse indtil foerste salg er angivet;
begraensninger af fangsterne boer forvaltes baade paa medlemsstatsniveau og paa faellesskabsniveau; medlemsstaterne boer registrere landingerne og give Kommissionen meddelelse herom ved elektronisk dataoverfoersel; det er derfor noedvendigt at kunne indroemme undtagelser fra denne pligt for smaa maengder, der landes, idet meddelelse herom ved elektronisk dataoverfoersel ville udgoere en uforholdsmaessig administrativ og oekonomisk byrde for myndighederne i den paagaeldende medlemsstat;
for at sikre bevarelsen og forvaltningen af alle de udnyttede ressourcer kan bestemmelserne om logbog, landings- og salgsopgoerelser samt oplysninger om omladninger og registrering af fangster udvides til at omfatte de bestande, for hvilke der hverken er fastsat TAC eller kvoter;
medlemsstaterne boer holdes underrettet om resultaterne af deres fartoejers aktiviteter i farvande under tredjelandes jurisdiktion eller i internationale farvande; derfor boer forpligtelserne vedroerende logbog og landings- og omladningsopgoerelse ogsaa gaelde for foererne af disse fartoejer; de oplysninger, som medlemsstaterne modtager, boer meddeles Kommissionen;
forvaltningen af indsamlingen og behandlingen af data kraever, at der oprettes edb-databaser, som navnlig skal goere det muligt at sammenholde data; Kommissionen og dens inspektoerer maa derfor have adgang til disse databaser ad elektronisk vej for at kunne efterproeve dem;
overholdelsen af bestemmelserne om anvendelse af fiskeredskaber kan ikke sikres paa tilfredsstillende maade, hvis fartoejerne medfoerer net med forskellige maskestoerrelser, medmindre de underkastes yderligere kontrolforanstaltninger; det kan vaere hensigtsmaessigt at indfoere specifikke regler som f.eks. et-nets-reglen, for specifikke former for fiskeri;
naar en medlemsstats kvote er opbrugt eller naar selve TAC er opbrugt, er det noedvendigt, at Kommissionen traeffer en afgoerelse om forbud mod fiskeri;
det er noedvendigt at genoprette den skade, der paafoeres en medlemsstat, som ikke har opbrugt sin kvote, tildeling af en del af en bestand eller gruppe af bestande, naar fiskeriet standses som foelge af, at en samlet tilladt fangstmaengde er opbrugt; med henblik herpaa boer der indfoeres en kompensationsordning;
i tilfaelde, hvor denne forordning ikke er blevet overholdt af de ansvarlige for fiskerfartoejerne, boer de paagaeldende fartoejer underkastes supplerende kontrolforanstaltninger af bevarelseshensyn;
for at sikre effektiv forvaltning af de vedtagne foranstaltninger er det noedvendigt at indfoere opgoerelsesmekanismer, der er i overensstemmelse med forvaltningsmaalene og -strategierne i artikel 8 i forordning (EOEF) nr. 3760/92, og som skal finde anvendelse paa en medlemsstat, der har overfisket sin kvote;
tilpasning af fangstkapaciteten til de forhaandenvaerende ressourcer er et af hovedmaalene med den faelles fiskeripolitik; ifoelge artikel 11 i forordning (EOEF) nr. 3760/92 fastlaegger Raadet maalsaetninger og strategier for en omlaegning af fiskeriindsatsen; det er ogsaa noedvendigt at sikre, at foranstaltningerne vedroerende den faelles markedsordning overholdes, isaer af personer, for hvem disse foranstaltninger gaelder; det er derfor afgoerende, at hver medlemsstat ud over den finansielle kontrol, der allerede er foreskrevet i EF-bestemmelserne, foretager en teknisk kontrol for at sikre, at de af Raadet fastsatte bestemmelser foelges;
det er noedvendigt at indfoere generelle regler, saaledes at Faellesskabets inspektoerer, der udpeges af Kommissionen, kan sikre, at faellesskabsreglerne anvendes ensartet, og kan efterproeve den kontrol, der udfoeres af medlemsstaternes myndigheder;
for at sikre efterproevningernes objektivitet er det vigtigt, at Faellesskabets inspektoerer under visse betingelser og uafhaengigt kan foretage inspektioner uden forudgaaende varsel for at efterproeve de kontrolforanstaltninger, der udfoeres af medlemsstaternes kompetente myndigheder; disse inspektioner vil under ingen omstaendigheder omfatte kontrol af privatpersoner;
forfoelgningen af overtraedelser kan variere fra den ene medlemsstat til den anden, hvilket giver fiskerne en foelelse af uretfaerdighed; mangelen paa tilstraekkeligt prohibitive sanktioner i nogle medlemsstater mindsker kontrollens effektivitet, og foelgelig boer medlemsstaterne traeffe de noedvendige ikke-diskriminerende foranstaltninger til forebyggelse og forfoelgning af uregelmaessigheder, bl.a. ved indfoerelse af et katalog over sanktioner, der effektivt beroever overtraederen den oekonomiske fordel ved overtraedelsen;
i tilfaelde hvor en landingsmedlemsstat ikke forfoelger overtraedelser effektivt, vil det svaekke flagmedlemsstatens muligheder for at sikre, at ordningen for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne overholdes; det er derfor noedvendigt at fastsaette bestemmelser om, at ulovlige fangster afskrives paa landingsmedlemsstatens kvote, hvis denne undlader at traeffe effektive foranstaltninger;
medlemsstaterne boer aflaegge periodiske beretninger til Kommissionen om deres inspektionsaktiviteter og om, hvilke foranstaltninger der traeffes ved overtraedelse af EF-foranstaltningerne;
det er hensigtsmaessigt at fastsaette detaljerede gennemfoerelsesforanstaltninger for visse af de foranstaltninger, der er omhandlet i denne forordning;
det boer sikres, at de data, der indsamles som led i denne forordning, behandles fortroligt;
denne forordning boer ikke udelukke anvendelse af nationale overvaagningsbestemmelser, der henhoerer under dens anvendelsesomraade, men som er mere vidtgaaende end dens mindstekrav, for saa vidt de paagaeldende nationale bestemmelser dog er forenelige med faellesskabsretten;
forordning (EOEF) nr. 2241/87 boer ophaeves, dog med undtagelse af artikel 5, der fortsat skal vaere i kraft, indtil den fortegnelse, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, i naervaerende forordning er vedtaget;
det er noedvendigt at fastsaette en overgangsperiode for gennemfoerelsen af visse specifikke bestemmelser for at goere det muligt for medlemsstaternes myndigheder at indfoere og tilpasse deres procedurer til kravene i den nye forordning;
i det omfang visse bestemmelser vedroerer fiskeri i Middelhavet, hvor den faelles fiskeripolitik ikke er gennemfoert fuldt ud, boer de traede i kraft den 1. januar 1999 -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. For at sikre, at reglerne i den faelles fiskeripolitik overholdes, indfoeres der en faellesskabsordning, som bl.a. indeholder bestemmelser vedroerende teknisk overvaagning af:
- foranstaltningerne til bevarelse og forvaltning af ressourcerne
- strukturforanstaltningerne
- foranstaltningerne under den faelles markedsordning
samt visse bestemmelser om effektiviteten af de sanktioner, der finder anvendelse ved manglende overholdelse af ovennaevnte foranstaltninger.
2. Med henblik herpaa traeffer hver medlemsstat i overensstemmelse med EF-reglerne de noedvendige foranstaltninger for at sikre ordningens effektivitet. Medlemsstaterne stiller tilstraekkelige midler til raadighed for deres myndigheder, saaledes at disse kan varetage den inspektion og overvaagning, som er fastlagt i denne forordning.
3. Ordningen gaelder for enhver form for fiskeri og dertil knyttet virksomhed paa medlemsstaternes omraade og inden for de farvande, der hoerer under deres hoejhedsomraade eller jurisdiktion, herunder virksomhed, der udoeves fra fartoejer, som foerer et tredjelands flag eller er registreret i et tredjeland, uden at dette dog anfaegter retten til uskadelig passage gennem territorialfarvandet og friheden til at sejle i 200 soemile-fiskerizonen; den gaelder ogsaa for EF-fiskerfartoejer, som fisker i tredjelandsfarvande eller paa aabent hav, uden at dette dog indskraenker anvendelsen af de saerlige bestemmelser, der maatte vaere fastsat i fiskeriaftaler indgaaet mellem Faellesskabet og tredjelande eller i internationale konventioner, som Faellesskabet er part i.
AFSNIT I
Inspektion og overvaagning af fiskerfartoejer og deres aktiviteter
Artikel 2
1. For at sikre, at alle gaeldende regler vedroerende bevarelses- og kontrolforanstaltninger overholdes, skal hver medlemsstat paa sit omraade og inden for de farvande, der hoerer under dens hoejhedsomraade eller jurisdiktion, foretage overvaagning af fiskeriet og den dertil knyttede virksomhed. Medlemsstaten inspicerer fiskerfartoejer og foerer tilsyn med alle aktiviteter, herunder landing, salg, transport og opbevaring af fisk samt registrering af landinger og salg, og efterproever saaledes, om denne forordning overholdes.
2. Fiskerfartoejer, der maatte udoeve fiskerivirksomhed under et tredjelandsflag i farvande, der henhoerer under medlemsstaternes hoejhedsomraade eller jurisdiktion, undergives en ordning, der goer det muligt at foelge fartoejernes bevaegelser og modtage meddelelse om, hvilke fangster der medbringes.
Medlemsstaterne giver Kommissionen underretning om de gennemfoerelsesforanstaltninger, der traeffes for at sikre overholdelsen af disse procedurer.
3. Uden for EF-fiskerizonen overvaager hver medlemsstat fiskeriet fra sine fiskerfartoejer, i den udstraekning det er noedvendigt for at sikre overholdelsen af de EF-bestemmelser, der gaelder for saadanne farvande.
4. For at goere inspektionen saa effektiv og saa oekonomisk som mulig samordner medlemsstaterne deres kontrol. De kan i den forbindelse udarbejde faelles inspektionsprogrammer, som aabner mulighed for at inspicere EF-fiskerfartoejer i de i stk. 1 og 3 omhandlede farvande. Medlemsstaterne traeffer foranstaltninger, der kan sikre, at deres myndigheder og Kommissionen gensidigt og regelmaessigt holdes underrettet om de indvundne erfaringer.
Artikel 3
1. For at opnaa en stoerre effektivitet i overvaagningen af fiskeriet skal Raadet inden den 1. januar 1996 efter fremgangsmaaden i traktatens artikel 43 beslutte, om, i hvilket omfang og hvornaar der for EF-fiskerfartoejer skal indfoeres et jord- eller satellitbaseret system med loebende registrering af fiskerfartoejernes position samt datatransmission ved hjaelp af satellitkommunikation.
2. For at det kun vurderes, hvilken teknologi der skal anvendes, og hvilke fartoejer der skal omfattes af ovennaevnte system, skal medlemsstaterne i samarbejde med Kommissionen gennemfoere pilotprojekter inden den 30. juni 1995. Med henblik herpaa skal medlemsstaterne sikre, at der for visse kategorier af EF-fartoejer indfoeres et jord-eller satellitbaseret system med loebende bestemmelse af fiskerfartoejernes position samt datatransmission ved hjaelp af satellitkommunikation.
Medlemsstaterne kan samtidig gennemfoere pilotprojekter med henblik paa at vurdere anvendelsen af anordninger til automatisk positionsregistrering.
3. Ved gennemfoerelsen af de pilotprojekter, der er omhandlet i stk. 2, tager den medlemsstat, hvis flag fartoejet foerer, eller i hvilken fartoejet er registreret, de fornoedne skridt til registrering i edb-laesbar form af de oplysninger, der transmitteres af eller indhentes fra dets fiskerfartoejer, uanset i hvilke farvande eller i hvilke havne de befinder sig.
Hvis fiskerfartoejerne befinder sig i farvande, der henhoerer under en anden medlemsstats hoejhedsomraade eller jurisdiktion, soerger flagmedlemsstaten for oejeblikkelig meddelelse af disse oplysninger til myndighederne i den paagaeldende medlemsstat.
4. Der skal fastlaegges detaljerede regler for gennemfoerelsen af pilotprojekter efter fremgangsmaaden i artikel 36.
Artikel 4
1. Den i artikel 2 naevnte inspektion og overvaagning udfoeres af hver enkelt medlemsstat for egen regning ved hjaelp af et inspektionssystem, som medlemsstaten selv fastlaegger.
Medlemsstaterne sikrer ved udfoerelsen af de opgaver, de er paalagt, at de i artikel 2 omhandlede bestemmelser og foranstaltninger overholdes. De udfoerer endvidere inspektionen saaledes, at unoedvendige indgreb i de normale fiskeriaktiviteter undgaas. Medlemsstaterne drager ligeledes omsorg for, at der ikke sker nogen forskelsbehandling, hvad angaar de sektorer og fartoejer, der udvaelges med henblik paa inspektion.
2. De ansvarlige for de fiskerfartoejer, lokaler eller transportmidler, som inspiceres, skal medvirke til at lette den inspektion, der gennemfoeres i overensstemmelse med stk. 1.
Artikel 5
Efter fremgangsmaaden i artikel 36 kan der vedtages gennemfoerelsesbestemmelser til artikel 2, 3 og 4, navnlig vedroerende:
a) identifikation af officielt udpegede inspektoerer og af inspektionsfartoejer eller andre lignende inspektionsmidler, som en medlemsstat maatte benytte
b) den fremgangsmaade, som inspektoerer og foerere af fiskerfartoejer skal benytte, naar en inspektoer oensker at borde et fartoej
c) den fremgangsmaade, som inspektoerer, der har bordet et fiskerfartoej, skal benytte ved inspektionen af fartoejet, dets redskaber eller dets fangster
d) den rapport, som inspektoererne skal udfaerdige efter hver inspektion om bord
e) maerkning og identifikation af fiskerfartoejer og deres redskaber
f) certificering af de af fiskerfartoejernes karakteristika, der vedroerer udoevelsen af fiskeri
g) registrering af oplysninger vedroerende fiskerfartoejernes position og videresendelse af disse oplysninger til medlemsstaterne og Kommissionen
h) den ordning der gaelder for fartoejer, der foerer et tredjelands flag, og som goer det muligt at foelge deres bevaegelser og meddele, hvilke fiskerivarer der medbringes.
AFSNIT II
Overvaagning af fangsterne
Artikel 6
1. Foerere af EF-fiskerfartoejer, der fisker efter en bestand eller gruppe af bestande, skal foere en logbog, i hvilken de for hver art isaer anfoerer de fangstmaengder, som opbevares om bord, dato og sted (statistisk ICES-rektangel) for disse fangster samt arten af de anvendte redskaber.
2. De arter, der skal anfoeres i logbogen i henhold til stk. 1, skal vaere dem, der er omfattet af TAC'er eller kvoter, samt andre, der opfoeres paa fortegnelser, som Raadet traeffer afgoerelse om med kvalificeret flertal og paa forslag af Kommissionen.
3. Foerere af EF-fiskerfartoejer skal i deres logbog anfoere de fangede maengder, dato og sted for disse fangster og de i stk. 2 omhandlede arter. De maengder, der genudsaettes, kan registreres med henblik paa evaluering.
4. Foerere af EF-fiskerfartoejer fritages for kravene i stk. 1 og 3, hvis fartoejernes laengde overalt er under 10 meter.
5. Raadet kan med kvalificeret flertal og paa forslag af Kommissionen vedtage andre undtagelser end dem, der er anfoert i stk. 4.
6. Hver medlemsstat skal ved proeveudtagning overvaage de fiskerfartoejers virksomhed, der er fritaget for logbogskravene i henhold til stk. 4 og 5, for at sikre at fartoejerne overholder gaeldende EF-regler.
Med henblik herpaa udarbejder hver medlemsstat en proeveudtagningsplan og fremsender den til Kommissionen. Resultaterne af den stedfundne overvaagning meddeles regelmaessigt Kommissionen.
7. Foerere af EF-fiskerfartoejer skal registrere de i stk. 1 og 3 kraevede oplysninger enten i edb-laesbar form eller paa papir.
8. Detaljerede regler for gennemfoerelsen af denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 36, herunder et andet geografisk grundlag end det statistiske ICES-rektangel i saerlige tilfaelde.
Artikel 7
1. Foereren af et EF-fiskerfartoej, der oensker at benytte landingssteder i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten, skal mindst to timer i forvejen give myndighederne i den paagaeldende medlemsstat meddelelse om:
- landingsstedet/landingsstederne og det forventede anloebstidspunkt
- de maengder af hvert art, der skal landes.
2. Hvis en fartoejsfoerer, som omhandlet i stk. 1, undlader at foretage den naevnte meddelelse, kan han af de kompetente myndigheder paalaegges passende sanktioner.
3. Kommissionen kan efter fremgangsmaaden i artikel 36 fritage visse kategorier af EF-fiskerfartoejer fra forpligtelsen i stk. 1 for en begraenset periode, som dog kan fornyes, eller fastsaette en anden meddelelsesfrist, idet der tages hensyn til afstanden mellem fiskebankerne, landingsstederne og de havne, hvor de paagaeldende fartoejer er registreret eller opfoert i fortegnelser.
Artikel 8
1. Foereren af et EF-fiskerfartoej med en laengde overalt paa mindst 10 meter eller dennes stedfortraeder skal efter hvert togt inden 48 timer efter landing indgive en opgoerelse til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor landingen finder sted. Foereren er ansvarlig for noejagtigheden af opgoerelsen, som mindst skal indeholde oplysninger om de landede maengder af hver af de i artikel 6, stk. 2, omhandlede arter og om det sted, hvor de blev fanget.
2. Raadet kan med kvalificeret flertal og paa forslag af Kommissionen vedtage ligeledes at lade forpligtelsen i stk. 1 gaelde for fartoejer med en laengde overalt paa mindre end 10 meter. Raadet kan endvidere med kvalificeret flertal og paa forslag af Kommissionen traeffe beslutning om undtagelser fra forpligtelsen i stk. 1 for visse kategorier af fartoejer, med en laengde overalt paa mindst 10 meter, og som udoever specifikke former for fiskeri.
3. Hver medlemsstat skal ved proeveudtagning overvaage den virksomhed, som udoeves fra fiskerfartoejer, der er fritaget for kravene i stk. 1, for at sikre, at disse fartoejer overholder gaeldende EF-regler.
Med henblik herpaa udarbejder hver medlemsstat en proeveudtagningsplan og fremsender den til Kommissionen. Resultaterne af den stedfundne overvaagning meddeles regelmaessigt Kommissionen.
4. Detaljerede regler for gennemfoerelsen af denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 36.
Artikel 9
1. Auktioner eller andre af medlemsstaterne bemyndigede organer, som er ansvarlige for foerste markedsfoering af fiskerivarer, der landes i en medlemsstat, skal ved foerste salg indgive en salgsnota, hvis noejagtighed er de paagaeldende organers ansvar, til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, paa hvis omraade den foerste markedsfoering foretages. Ansvaret gaelder kun de i stk. 3 naevnte oplysninger.
2. Hvis foerste markedsfoering af fiskerivarer, der landes i en medlemsstat, foretages paa anden maade end den, der er anfoert i stk. 1, maa de landede fiskerivarer ikke fjernes af koeberen, foer der er indgivet en salgsnota til de kompetente myndigheder eller andre bemyndigede organer i den medlemsstat, paa hvis omraade markedsfoeringen er foretaget. Koeberen er ansvarlig for, at oplysningerne i salgsnotaen, jf. stk. 3, er noejagtige.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede salgsnotaer skal mindst indeholde foelgende oplysninger:
- for alle arter, hvor det er relevant, individuel stoerrelse eller vaegt, klasse, behandlingsgrad og friskhed
- pris og maengde ved foerste salg for hvert art og, hvor det er relevant, paa grundlag af individuel stoerrelse eller vaegt, klasse, behandlingsgrad og friskhed
- eventuelt angivelse af, hvad varer, der traekkes tilbage fra markedet, er beregnet til (biprodukter, konsum, prolongation)
- navn paa saavel saelger som koeber
- tid og sted for salget.
4. Disse salgsnotaer suppleres og fremsendes i overensstemmelse med landingsmedlemsstatens lovgivning paa en saadan maade og paa saadanne salgsbetingelser, at foelgende oplysninger anfoeres:
- havnekendingsbogstaver og -nummer samt navn paa det fiskerfartoej, der har landet de paagaeldende maengder
- rederens eller fartoejsfoererens navn
- landingshavn og -dato.
5. De i stk. 1 omhandlede salgsnotaer fremsendes inden 48 timer efter salget til medlemsstatens kompetente myndigheder eller andre bemyndigede organer enten ved hjaelp af edb eller paa papir.
6. De kompetente myndigheder opbevarer en genpart af hver salgsnota i en periode paa et aar regnet fra begyndelsen af det aar, der foelger efter aaret for registreringen af de til de kompetente myndigheder indgivne oplysninger.
7. Kommissionen kan efter fremgangsmaaden i artikel 36 indroemme fritagelse fra pligten til at forelaegge salgsnotaen for medlemsstatens kompetente myndigheder eller andre bemyndigede organer for fiskerivarer, der er landet fra visse kategorier af EF-fiskerfartoejer med en laengde overalt paa mindre end 10 meter.
Saadanne fritagelser kan kun indroemmes, hvis den paagaeldende medlemsstat har indfoert en tilstraekkelig overvaagningsordning.
8. En koeber, der erhverver maengder, som ikke derefter markedsfoeres, men kun bruges til privat konsum, er fritaget fra kravene i stk. 2.
9. Detaljerede regler for gennemfoerelsen af denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 36.
Artikel 10
1. a) Fiskerfartoejer, som foerer et tredjelands flag eller er registreret i et tredjeland, og som har tilladelse til at fiske i farvande henhoerende under en medlemsstats hoejhedsomraade eller jurisdiktion, skal foere en logbog, i hvilken de i artikel 6 naevnte oplysninger anfoeres.
b) Hver medlemsstat paaser, at foereren af et fiskerfartoej, som foerer et tredjelands flag eller er registreret i et tredjeland, eller dennes stedfortraeder ved landingen forelaegger myndighederne i den medlemsstat, hvis landingssteder han benytter, en opgoerelse, hvis noejagtighed fartoejsfoereren eller dennes stedfortraeder er ansvarlig for, og som angiver de landede maengder samt dato og sted for hver fangst.
c) Foereren af et fiskerfartoej, som foerer et tredjelands flag eller er registreret i et tredjeland, skal give myndighederne i den medlemsstat, hvis landingssteder han oensker at benytte, meddelelse om anloebstidspunkt til landingshavnen senest 72 timer i forvejen.
Vedkommende maa ikke lande fangster, medmindre den paagaeldende medlemsstats myndigheder har bekraeftet modtagelsen af den forudgaaende meddelelse.
Medlemsstaterne fastsaetter naermere regler for gennemfoerelsen af dette litra, som skal meddeles Kommissionen.
2. Kommissionen kan efter fremgangsmaaden i artikel 36 for en begraenset periode, der kan forlaenges, fritage visse kategorier af tredjelandes fiskerfartoejer fra forpligtelsen i stk. 1, litra c), eller fastsaette en anden meddelelsesfrist, idet der bl.a. tages hensyn til afstanden mellem fiskebankerne, landingsstederne og de havne, hvor de paagaeldende fartoejer er registreret eller opfoert i fortegnelser.
3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse med forbehold af bestemmelserne i de fiskeriaftaler, som er indgaaet mellem Faellesskabet og visse tredjelande.
Artikel 11
1. Med forbehold af artikel 7, 8 og 9 skal foereren af et EF-fiskerfartoej, som:
- til et andet fartoej, i det foelgende benaevnt »modtagerfartoejet«, omlader en hvilken som helst fangstmaengde af en bestand eller af en gruppe af bestande, der er undergivet en TAC eller kvote, uanset omladningsstedet, eller
- uden omladning lander en saadan fangstmaengde uden for Faellesskabets omraade
ved omladningen eller landingen give den medlemsstat, hvis flag hans fartoej foerer, eller i hvilken fartoejet er registreret, meddelelse om de paagaeldende arter og maengder samt om datoen for omladningen eller landingen og fangststedet med henvisning til det mindste omraade, for hvilket en TAC eller kvote er fastsat.
2. Senest 24 timer inden indledningen samt ved afslutningen af en omladning eller en raekke omladninger, der finder sted i en havn eller et farvand henhoerende under en medlemsstats hoejhedsomraade eller jurisdiktion, underretter foereren af modtagerfartoejet de kompetente myndigheder i den paagaeldende medlemsstat om stoerrelsen af de fangster af en bestand eller en gruppe af bestande undergivet TAC eller kvoter, der er om bord paa dette fartoej.
Foereren af modtagerfartoejet skal opbevare oplysningerne om stoerrelsen af de fangster af en bestand eller en gruppe af bestande undergivet TAC eller kvoter, der er modtaget ved omladning, om datoen for modtagelsen og om det fartoej, hvorfra disse omladninger har fundet sted. Denne forpligtelse anses for at vaere opfyldt, naar der opbevares genparter af de omladningsopgoerelser, der er udfaerdiget i henhold til de naermere bestemmelser om medlemsstaternes registrering af oplysninger om fiskefangster.
Naar en omladning eller en raekke omladninger er afsluttet, indgiver foereren af modtagerfartoejet disse oplysninger til ovennaevnte myndigheder inden for en frist paa 24 timer.
Foereren af modtagerfartoejet skal ligeledes opbevare oplysningerne om stoerrelsen af de fangster af en bestand eller en gruppe af bestande undergivet TAC eller kvoter, som modtagerfartoejet omlader til et tredje fartoej, og underrette ovennaevnte myndigheder om saadanne omladninger, senest 24 timer inden de finder sted. Efter omladningen underretter fartoejsfoereren ovennaevnte myndigheder om de maengder, der er blevet omladet.
Foereren af modtagerfartoejet og foereren af ovennaevnte tredje fartoej skal give ovennaevnte myndigheder adgang til at efterproeve noejagtigheden af de oplysninger, der kraeves efter dette stykke.
3. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterproeve noejagtigheden af de oplysninger, der er modtaget i henhold til stk. 1 og 2, og underretter i givet fald den eller de medlemsstater, hvor modtagerfartoejet og det fartoej, hvorfra omladningen til modtagerfartoejet finder sted, er registreret, eller hvis flag de foerer, om saadanne oplysninger og resultaterne af kontrollen.
4. Stk. 2 og 3 gaelder ligeledes for modtagerfartoejer, som foerer et tredjelands flag eller er registreret i et tredjeland.
Artikel 12
Saafremt omladningen eller landingen forventes af finde sted mere end 15 dage efter fangsten, skal de i artikel 8 og 11 kraevede oplysninger fremsendes til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvis flag fartoejet foerer, eller i hvilken fartoejet er registreret, senest 15 dage efter fangsten.
Artikel 13
1. Alle fiskerivarer, der landes eller indfoeres i Faellesskabet, enten uforarbejdede eller efter at vaere blevet forarbejdet om bord, og som transporteres til et andet sted end landingsstedet eller indfoerselsstedet, skal ledsages af et dokument, der udfaerdiges af transportoeren, indtil foerste salg har fundet sted.
2. Dette dokument skal indeholde oplysninger om
a) forsendelsens oprindelse (fartoejets navn og havnekendingsbogstaver samt -nummer)
b) forsendelsens (forsendelsernes) bestemmelsessted og transportmidlet
c) fiskemaengderne (i kg forarbejdet vaegt) for hver transporteret art, navnet paa afsenderen og sted og dato for losningen.
3. Hver transportoer skal sikre, at det i stk. 1 naevnte dokument mindst indeholder alle de oplysninger, der er naevnt i stk. 2.
4. Transportoeren er fritaget for forpligtelsen i stk. 1, hvis en af foelgende betingelser er opfyldt:
a) det i stk. 1 naevnte dokument erstattes af en kopi af en af de erklaeringer, der er naevnt i artikel 8 eller 10 vedroerende de transporterede maengder
b) det i stk. 1 naevnte dokument erstattes af en kopi af T 2 M-dokumentet, der angiver de transporterede maengders oprindelse.
5. En medlemsstats kompetente myndigheder kan indroemme undtagelser fra kravet i stk. 1, hvis fiskemaengderne transporteres inden for havneomraadet eller hoejst 20 km fra landingsstedet.
6. Hver medlemsstat foretager stikproevekontrol paa sit omraade for at efterproeve, om forpligtelserne i henhold til denne artikel bliver opfyldt.
7. Medlemsstaterne koordinerer deres kontrolaktiviteter for at sikre, at inspektionen er saa effektiv og oekonomisk som muligt. Medlemsstaterne overvaager med henblik herpaa isaer transport af varer, som ifoelge oplysninger, de har modtaget, maa formodes at vaere i modstrid med Faellesskabets forordninger.
Artikel 14
1. Medlemsstaterne drager omsorg for, at alle landinger i en medlemsstat som omhandlet i artikel 8, 9 og 10 registreres. Med henblik herpaa kan de kraeve, at foerste markedsfoering sker ved offentlig auktion.
2. Hvis foerste markedsfoering af landede fangster ikke sker ved auktion som foreskrevet i artikel 9, stk. 2, soerger medlemsstaterne for, at auktionerne eller andre af medlemsstaterne bemyndigede organer underrettes om de paagaeldende maengder.
3. Oplysninger om landinger fra kategorier af fartoejer, der er omfattet af undtagelserne i artikel 7 og 8, eller om landinger i havne, der ikke har en tilstraekkeligt udviklet administrativ struktur til at registrere landingerne, kan efter derom fremsat anmodning fra en medlemsstat til Kommissionen inden tolv maaneder efter denne forordnings ikrafttraeden undtages fra kravet om, at saadanne oplysninger skal behandles. Denne undtagelse indroemmes, hvis registreringen af de paagaeldende data ville give de nationale myndigheder uforholdsmaessigt store vanskeligheder i forhold til de samlede landinger, og hvis de landede arter saelges lokalt. Hver medlemsstat udarbejder en liste over de havne og fartoejer, der opfylder kravene for en saadan undtagelse, og sender listen til Kommissionen.
4. Medlemsstater, der er omfattet af undtagelsen i stk. 3, udarbejder en proeveudtagningsplan for at vurdere omfanget af de forskellige landinger i de beroerte havne. Planen skal godkendes af Kommissionen, inden undtagelser finder anvendelse. Medlemsstaten sender regelmaessigt resultaterne af disse vurderinger til Kommissionen.
Artikel 15
1. Hver medlemsstat giver inden den 15. i hver maaned via edb Kommissionen meddelelse om de maengder af hver bestand eller gruppe af bestande, der er undergivet TAC eller kvoter, og som er landet i den foregaaende maaned, og meddeler den alle oplysninger, der er modtaget i henhold til artikel 11 og 12.
Meddelelserne til Kommissionen skal indeholde oplysning om fangststedet som beskrevet i artikel 6 og 8 samt om de paagaeldende fiskerfartoejers nationalitet.
For de arter, hvor fangsterne fra de fiskerfartoejer, der foerer en given medlemsstats flag eller er registreret i denne medlemsstat, anses for at udgoere mindst 70 % af den kvote, den tildeling eller den andel, der er til raadighed for den paagaeldende medlemsstat, giver medlemsstaten Kommissionen en udnyttelsesprognose med angivelse af tidspunktet for, hvornaar kvoten, tildelingen eller andelen forventes at vaere opfisket.
Medlemsstaterne skal efter anmodning fra Kommissionen give denne mere detaljerede eller hyppigere oplysninger end bestemt i dette stykke, hvis det maa forudses, at fangsterne af bestande eller grupper af bestande undergivet TAC eller kvoter vil kunne naa niveauet for de paagaeldende TAC eller kvoter.
2. Kommissionen soerger for, at medlemsstaterne via edb kan goere sig bekendt med de meddelelser, den har modtaget i henhold til denne artikel.
3. Hvis Kommissionen konstaterer, at en medlemsstat ikke har overholdt den i stk. 1 fastsatte frist for meddelelse af oplysninger om de maanedlige fangster, kan den fastsaette en dato, paa hvilken fangsterne af en bestand eller gruppe af bestande, undergivet en kvote eller en anden maengdemaessig begraensning og taget af fiskerfartoejer, der foerer den paagaeldende medlemsstats flag eller er registreret i den paagaeldende medlemsstat, anses for at udgoere 70 % af den kvote, tildeling eller andel, der er til raadighed for medlemsstaten, og den forventede dato for, hvornaar kvoten, tildelingen eller andelen anses for at vaere opfisket.
4. Hver medlemsstat meddeler inden udgangen af den foerste maaned i hvert kvartal via edb Kommissionen, hvor store maengder der i det foregaaende kvartal er blevet landet af andre bestande end dem, der er naevnt i stk. 1.
Artikel 16
1. Medlemsstaterne meddeler efter anmodning fra den beroerte medlemsstat denne oplysninger om de landinger, udbud til salg eller omladninger af fiskerivarer, som finder sted i dens havne eller i farvande under deres jurisdiktion fra fiskerfartoejer, der foerer denne medlemsstats flag eller er registreret i denne, og som omfatter fisk af en bestand eller gruppe af bestande, der er undergivet en kvote, som er tildelt den paagaeldende medlemsstat, jf. dog artikel 15.
Oplysningerne skal bestaa af navn og havnekendingsbogstaver og -nummer paa fartoejet, maengderne af fisk for hver bestand eller gruppe af bestande, som fartoejet har landet, udbudt til salg eller omladet, samt dato og sted for landing, udbud til salg eller omladning. Oplysningerne meddeles senest fire arbejdsdage efter anmodningen fra den anden medlemsstat eller inden for en yderligere tidsfrist, som den paagaeldende medlemsstat eller landingsmedlemsstaten fastsaetter.
2. Den medlemsstat, hvor fangsten landes, udbydes til salg for foerste gang eller omlades, sender disse oplysninger til Kommissionen efter dennes anmodning, samtidig med at den sender dem til registreringsmedlemsstaten.
Artikel 17
1. Medlemsstaterne traeffer de fornoedne foranstaltninger til at sikre overvaagning af fangst af de arter, som deres fartoejer tager i farvande, der hoerer under tredjelandes hoejhedsomraade eller jurisdiktion, og paa aabent hav, samt kontrol og registrering af omladninger og landinger af saadanne fangster.
2. Kontrolforanstaltningerne skal sikre, at redere og/eller fartoejsfoerere overholder foelgende forpligtelser:
- der skal om bord paa fiskerfartoejet forefindes en logbog, i hvilken fartoejsfoereren skal registrere fangsterne
- der skal ved landinger i havne i Faellesskabet forelaegges landingsmedlemsstatens myndigheder en landingopgoerelse
- der skal gives oplysninger til flagmedlemsstaten om enhver omladning af fisk til fiskerfartoejer fra tredjelande og om landinger, der foretages direkte i tredjelande.
3. Stk. 1 og 2 finder anvendelse med forbehold af de fiskeriaftaler, som er indgaaet mellem Faellesskabet og tredjelande, og af internationale konventioner, som Faellesskabet er part i.
Artikel 18
1. Hver medlemsstat meddeler inden udgangen af den foerste maaned af hvert kvartal via edb Kommissionen, hvilke maengder der er taget i de i artikel 17 omhandlede farvande, og som er landet i det foregaaende kvartal, samt alle oplysninger, der er modtaget i henhold til artikel 17, stk. 2.
2. For fangster taget i tredjelandes farvande opdeles de oplysninger, der meddeles i henhold til stk. 1, paa de enkelte tredjelande og de enkelte bestande, med henvisning til det mindste statistiske omraade, der er fastlagt for det paagaeldende fiskeri.
Fangster taget paa aabent hav meddeles med henvisning til det mindste statistiske omraade, som er fastlagt i den internationale konvention om fangststedet, og med opdeling paa de enkelte arter eller grupper af arter, for saa vidt angaar alle bestande i det paagaeldende fiskeri.
3. Inden den 1. oktober hvert aar soerger Kommissionen for, at medlemsstaterne kan goere sig bekendt med de oplysninger, som den modtager i henhold til denne artikel.
Artikel 19
1. For at sikre at de i artikel 3, 6, 8, 9, 10, 14 og 17 fastsatte forpligtelser opfyldes, indfoerer medlemsstaterne et valideringssystem, som navnlig skal omfatte sammenholdelse og efterproevning af de oplysninger, der er indkommet som foelge af de naevnte forpligtelser.
2. For at lette efterproevningen opretter medlemsstaterne en edb-database, hvor de i stk. 1 omhandlede oplysninger registreres.
Medlemsstaterne kan oprette decentraliserede databaser, forudsat at baserne og procedurerne i forbindelse med indsamling og registrering af data er standardiserede, saa de er kompatible paa hele medlemsstatens omraade.
3. Hvis en medlemsstat for en del af eller for hele sit fiskeri ikke med det samme kan efterkomme kravene i stk. 2, kan Kommissionen efter derom fremsat anmodning fra den paagaeldende medlemsstat beslutte at indroemme en overgansperiode paa hoejst tre aar fra datoen for denne forordnings ikrafttraeden efter fremgangsmaaden i artikel 36.
4. En medlemsstat, der indroemmes en saadan undtagelse, skal ved hjaelp af ikke-datamatiseret dokumentation foere optegnelser over de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, i mindst tre aar og skal udarbejde en proeveudtagningsplan, der skal godkendes af Kommissionen, saa det kan blive muligt at efterproeve oplysningerne paa stedet. Kommissionen kan paa eget initiativ foretage efterproevning paa stedet for at vurdere, om proeveudtagningsplanen er effektiv.
5. Inden tolv maaneder efter ikrafttraedelsen af denne forordning forelaegger hver medlemsstat en rapport for Kommissionen, hvori det beskrives, hvordan oplysningerne indsamles og efterproeves, og hvor paalidelige de er. Kommissionen udarbejder i samarbejde med medlemsstaterne et sammendrag af rapporterne, som den sender til medlemsstaterne.
6. Detaljerede regler for gennemfoerelsen af denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 36.
AFSNIT III
Overvaagning af, hvilke redskaber der anvendes
Artikel 20
1. Alle fangster, der opbevares om bord paa et EF-fiskerfartoej, skal vaere i overensstemmelse med den artssammensaetning, der er fastlagt for net om bord paa dette fartoej i Raadets forordning (EOEF) nr. 3094/86 af 7. oktober 1986 om fastlaeggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (6).
Net, der befinder sig om bord, men som ikke anvendes, skal bortstuves, saaledes at de ikke kan bruges uden videre, efter foelgende bestemmelser:
a) redskabets net, synk og lignende udstyr skal vaere adskilt fra dets skovle og dets slaebe- og trawlliner samt wirer
b) redskaber, der befinder sig paa eller over daekket, skal vaere solidt fastgjort til en del af overbygningen.
2. Hvis fangster, der er blevet opbevaret paa et EF-fiskerfartoej, er blevet taget med net med forskellige mindstemaskestoerrelser paa samme togt, skal artssammensaetningen beregnes for hver del af fangsten, der er taget paa forskellige vilkaar.
Med henblik herpaa skal alle aendringer i forhold til den tidligere benyttede maskestoerrelse samt fangstsammensaetningen om bord, naar der foretages saadanne aendringer, noteres i logbogen og landingsopgoerelsen. I saerlige tilfaelde vedtages der efter fremgangsmaaden i artikel 36 detaljerede regler for, hvorledes der om bord for hver art skal udarbejdes og ajourfoeres en lasteplan over forarbejdede produkter med angivelse af, hvor de opbevares under daek.
3. Uanset stk. 1 og 2 kan Raadet dog paa grundlag af en rapport, som Kommissionen udarbejder med kvalificeret flertal og paa forslag af Kommissionen beslutte,
a) at EF-fiskerfartoejer, der deltager i saerlige fiskerier, ikke maa medbringe net af forskellige mindstemaskestoerrelser paa samme fisketogt
b) at der skal gaelde saerlige regler for anvendelsen af net af forskellige maskestoerrelser i saerlige fiskerier.
AFSNIT IV
Regulering og suspension af fiskeri
Artikel 21
1. Alle fangster af en kvoteret bestand eller gruppe af bestande, som tages af EF-fiskerfartoejer, afskrives paa den kvote, der for den paagaeldende bestand eller gruppe af bestande er tildelt flagmedlemsstaten, uanset landingsstedet.
2. Hver medlemsstat fastsaetter, fra hvilken dato fangsterne af en kvoteret bestand eller gruppe af bestande, taget af fiskerfartoejer, som foerer dens flag eller er registreret i denne, maa antages at have opbrugt den kvote, der er blevet den tildelt for denne bestand eller gruppe af bestande. Medlemsstaten nedlaegger fra denne dato foreloebigt forbud mod fiskeri af fisk efter denne bestand eller gruppe af bestande for de naevnte fartoejer samt forbud mod opbevaring om bord, omladning og landing af fangster heraf, der er taget efter denne dato, og den fastsaetter, indtil hvilken dato omladning og landing er tilladt, eller inden hvilken dato de sidste fangstopgoerelser skal indgives. Denne foranstaltning meddeles straks Kommissionen, som underretter de oevrige medlemsstater herom.
3. Hvad angaar en bestand eller gruppe af bestande, der er underlagt en TAC, kvote eller anden kvantitativ begraensning, fastsaetter Kommissionen efter meddelelse i henhold til stk. 2 eller paa eget initiativ paa grundlag af de foreliggende oplysninger, paa hvilken dato de fangster, som er taget af fiskerfartoejer, som foerer en medlemsstats flag eller er registreret i en medlemsstat, maa antages at have opbrugt den kvote, tildeling eller andel, som staar til raadighed for denne medlemsstat eller alt efter omstaendighederne for Faellesskabet.
I forbindelse med vurderingen af den i foerste afsnit omhandlede situation underretter Kommissionen de beroerte medlemsstater om sandsynligheden for et fiskeristop som foelge af, at en TAC er opbrugt.
EF-fiskerfartoejer ophoerer med at fiske efter en bestand eller gruppe af bestande, der er undergivet en kvote eller TAC, paa den dato, hvor den kvote, der er tildelt vedkommende medlemsstat for denne bestand eller gruppe af bestande, maa antages at vaere opbrugt eller paa den dato, paa hvilken TAC for den art, der udgoer den paagaeldende bestand eller gruppe af bestande, maa antages at vaere opbrugt; disse fartoejer ophoerer tillige med at omlade eller lande, lade omlade eller lande eller beholde fangster af saadanne bestande eller gruppe af bestande, maa antages at vaere opbrugt eller paa den dato, paa hvilken TAC for den art, der udgoer den paagaeldende bestand eller gruppe af bestande, maa antages at vaere opbrugt; disse fartoejer ophoerer tillige med at omlade eller lande, lade omlade eller lande eller beholde fangster af saadanne bestande eller gruppe af bestande om bord, hvis de er taget efter denne dato.
4. Naar Kommissionen i overensstemmelse med stk. 3, foerste afsnit, har indfoert fiskeristop, fordi den TAC, kvote, tildeling eller andel, der staar til raadighed for Faellesskabet, formodes opbrugt, og det viser sig, at en medlemsstat i realiteten ikke har opbrugt den kvote, tildeling eller andel, der staar til den paagaeldende medlemsstats raadighed for en bestand eller gruppe af bestande, finder nedenstaaende bestemmelser anvendelse.
Hvis den skade, der er paafoert den medlemsstat, ved at fiskeri er blevet forbudt, inden dens kvote er opbrugt, ikke er blevet genoprettet i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 3760/92, traeffes der efter fremgangsmaaden i artikel 36 foranstaltninger med henblik paa passende genopretning af den skade, der er foraarsaget. Disse foranstaltninger kan indebaere, at der foretages fradrag for den medlemsstat, der har overskredet sin kvote, tildeling eller andel, idet de fratrukne maengde paa passende vis tildeles de medlemsstater, hvis fiskeri er blevet stoppet, inden deres kvote var opbrugt. Disse fradrag og de efterfoelgende tildelinger foretages under hensyn foerst og fremmest til de arter og zoner, for hvilke der er fastsat aarlige kvoter, tildelinger eller andele. Disse fradrag eller tildelinger kan foretages i loebet af det aar, hvor skaden er foraarsaget, eller i loebet af det eller de foelgende aar.
Gennemfoerelsesbestemmelserne til dette stykke, herunder metoden for vurdering af de paagaeldende maengder, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 36.
Artikel 22
1. Konstaterer en medlemsstats kompetente myndigheder, at et EF-fiskerfartoej ved sit fiskeri har gjort sig skyldig i grov eller gentagen overtraedelse af denne forordning, kan flagmedlemsstaten underkaste det paagaeldende fartoej yderligere kontrolforanstaltninger.
Flagmedlemsstaten underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater om navn og havnekendingsbogstaver og -nummer for de fartoejer, der paalaegges denne yderligere kontrolforanstaltning.
Artikel 23
1. Konstaterer Kommissionen, at en medlemsstat har overskredet den kvote, tildeling eller andel af en bestand eller gruppe af bestande, der staar til dens raadighed, foretager Kommissionen fradrag i den aarlige kvote, tildeling eller andel for den medlemsstat, der har overskredet disse. Fradragene foretages efter fremgangsmaaden i artikel 36.
2. Raadet vedtager med kvalificeret flertal paa forslag af Kommissionen regler for fradrag i overensstemmelse med de maalsaetninger og forvaltningsstrategier, der er opstillet i artikel 8 i forordning (EOEF) nr. 3760/92, idet den foerst og fremmest tager hensyn til foelgende parametre:
- overskridelsens omfang
- eventuelle tilfaelde af overfiskning af den samme bestand i foregaaende aar
- den paagaeldende bestands biologiske tilstand.
AFSNIT V
Inspektion og overvaagning af visse foranstaltninger til forbedring og tilpasning af fiskeristrukturerne, herunder akvakulturstrukturerne
Artikel 24
For at sikre overholdelse af de maalsaetninger og strategier, der fastlaegges af Raadet i henhold til artikel 11 i forordning (EOEF) nr. 3760/92, herunder de kvantificerede maal med hensyn til faellesskabsflaadernes fiskerikapacitet og tilpasningen af deres aktiviteter, gennemfoerer hver medlemsstat paa sit omraade og i de farvande, der henhoerer under dens hoejhedsomraade eller jurisdiktion, en regelmaessig overvaagning af alle, der er beroert af virkeliggoerelsen af naevnte maal.
Artikel 25
1. Medlemsstaterne vedtager bestemmelser med henblik paa at efterproeve om de i artikel 24 naevnte maal er opfyldt. I den forbindelse foretager de en teknisk overvaagning, bl.a. paa foelgende omraader:
a) omstrukturering, fornyelse og modernisering af fiskerflaaden
b) tilpasning af fiskerikapaciteten gennem midlertidigt eller endelig ophoer
c) begraensning af visse fiskerfartoejers aktivitet
d) restriktive bestemmelser om fiskeredskabers form og antal samt om anvendelsesmaaden
e) udvikling af akvakultur og kystomraader.
2. Konstaterer Kommissionen, at en medlemsstat ikke efterkommer bestemmelserne i stk. 1, kan den forelaegge Raadet forslag til passende generelle foranstaltninger, jf. dog artikel 169 i traktaten. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
Artikel 26
1. Der kan efter fremgangsmaaden i artikel 25 navnlig med hensyn til efterproevning af:
a) fiskerfartoejernes motorkraft
b) fiskerfartoejernes tonnage
c) fiskerfartoejernes oplaegningstid
d) fiskeredskabernes karakteristika og af deres antal pr. fartoej.
2. Medlemsstaterne giver straks Kommissionen meddelelse om de anvendte kontrolmetoder samt om navn og adresse paa de myndigheder, der varetager efterproevningen.
Artikel 27
1. For at lette den i artikel 25 omhandlede overvaagning indfoerer medlemsstaterne et valideringssystem, der navnlig skal omfatte efterproevning af oplysningerne om fiskerflaadernes kapacitet og aktiviteter i bl.a.:
- den logbog, der naevnes i artikel 6
- den landingsopgoerelse, der naevnes i artikel 8
- Faellesskabets fortegnelse over fiskerfartoejer som fastsat i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 163/89 (7).
2. Med henblik herpaa opretter medlemsstaterne edb-databaser eller udbygger allerede eksisterende edb-baser med de relevante oplysninger om fiskerflaadernes kapacitet og aktiviteter.
3. De foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 19, stk. 3, 4 og 5, finder anvendelse.
4. De naermere bestemmelser for gennemfoerelsen af denne artikel vedtages efter fremgangsmaaden i artikel 36.
AFSNIT VI
Inspektion og overvaagning af visse foranstaltninger under den faelles markedsordning for fiskerivarer
Artikel 28
1. For at sikre overholdelse af de tekniske regler i forskrifterne om de foranstaltninger, der er fastsat i Raadets forordning (EOEF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 om den faelles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter (8), gennemfoerer hver medlemsstat paa sit omraade en regelmaessig overvaagning af alle, der er beroert af naevnte foranstaltninger.
2. Denne overvaagning skal bl.a. omfatte de tekniske aspekter af gennemfoerelsen af:
a) handelsnormerne, navnlig mindstemaalene
b) prisordningen, navnlig
- tilbagetagelse af varer fra markedet til andre anvendelsesformaal end konsum
- oplagring og/eller forarbejdning af varer, der er taget tilbage fra markedet.
Medlemsstaterne foretager sammenligning mellem oplysningerne i dokumenterne angaaende den foerste markedsfoering af maengder som omhandlet i artikel 9 og de landede maengder, dokumenterne vedroerer, bl.a. med hensyn til vaegten.
3. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om de vedtagne kontrolforanstaltninger, kontrolmyndighederne, konstaterede overtraedelser, samt hvilke skridt der er taget i den forbindelse.
Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt tjenestemaend, og oevrige ansatte er forpligtet til ikke at videregive oplysninger, som de har indsamlet i henhold til denne artikel, og som er omfattet af tavshedspligt.
4. Denne artikel beroerer ikke de nationale bestemmelser om tavshedspligt i forbindelse med retlige procedurer.
AFSNIT VII
Gennemfoerelse og efterproevning af overvaagningen
Artikel 29
1. Kommissionen efterproever, hvordan medlemsstaterne gennemfoerer denne forordning, ved kontrol af dokumenter og besoeg paa stedet. Kommissionen beslutter, om den finder det noedvendigt at foretage denne efterproevning uden forudgaaende varsel.
Ved gennemfoerelsen af besoeg paa stedet udsteder Kommissionen skriftlige instrukser til sine inspektoerer med angivelse af deres myndighed og formaalet med inspektionen.
2. Naar Kommissionen finder det noedvendigt, kan dens inspektoerer vaere til stede ved de nationale kontrolmyndigheders overvaagning og inspektion. I forbindelse med inspektionerne tager Kommissionen passende kontakt til medlemsstaterne for om muligt at udarbejde et inspektionsprogram, der kan accepteres af begge parter.
a) Medlemsstaterne samarbejder med Kommissionen for at goere det lettere for den af gennemfoere sine opgaver. De traeffer isaer de noedvendige foranstaltninger til, at inspektionerne ikke goeres til genstand for omtale, der kan skade inspektionens og kontrollens kvalitet.
Hvis Kommissionen eller dens bemyndigede repraesentanter stoeder paa vanskeligheder under gennemfoerelsen af deres opgaver, stiller den beroerte medlemsstat saadanne midler til raadighed for Kommissionen, at denne kan loese sin opgave, og giver inspektoererne mulighed for at evaluere de saerlige kontrolforanstaltninger.
b) Hvis forholdene paa stedet goer det umuligt at gennemfoere den inspektion og overvaagning, der var planlagt i det oprindelige inspektionsprogram, aendrer Kommissionens inspektoerer i samarbejde og forstaaelse med de nationale kontrolmyndigheder den oprindeligt planlagte inspektion og overvaagning.
c) I forbindelse med inspektion paa havet eller fra luften har medlemsstatens myndigheder, hvis de nationale tjenester skal varetage andre vigtige opgaver, saerlig i forbindelse med militaert forsvar og sikkerheden til soes, dog ret til at udsaette eller omlaegge de inspektioner, Kommissionen agtede at gennemfoere. I saadanne tilfaelde samarbejder medlemsstaten med Kommissionen om alternative foranstaltninger.
Ved inspektion paa havet eller fra luften er fartoejets/luftfartoejets chef alene ansvarlig for inspektionen under hensyn til myndighedernes pligt til at anvende denne forordning. De af Kommissionen bemyndigede inspektoerer, der deltager i inspektionen, skal foelge de regler og den praksis som chefen fastsaetter.
3. Kommissionen kan om noedvendigt, og navnlig hvis EF-inspektoerernes inspektioner i henhold til stk. 2 viser, at der kan forekomme uregelmaessigheder i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, anmode medlemsstaterne om at meddele den i detaljer, hvilket inspektions- og kontrolprogram de kompetente nationale myndigheder har planlagt eller fastsat for en bestemt periode og for bestemte fiskeriaktiviteter og omraader. Efter modtagelsen heraf udfoerer de af Kommissionen bemyndigede inspektoerer, naar Kommissionen finder det noedvendigt, uafhaengige inspektioner for at efterproeve, om en medlemsstats myndigheder har gennemfoert programmet.
Naar EF-inspektoererne efterproever gennemfoerelsen af dette program, er medlemsstatens repraesentanter paa ethvert tidspunkt ansvarlige for udfoerelsen af det naevnte program. EF-inspektoererne maa ikke paa eget initiativ bruge de inspektionsbefoejelser, der er tillagt nationale repraesentanter. Inspektoererne har ikke adgang til fartoejer eller lokaler, medmindre de er ledsaget af en medlemsstats repraesentant.
Efter kontrollen sender Kommissionen den beroerte medlemsstat en evalueringsrapport om programmet og anbefaler eventuelt kontrolforanstaltninger for at forbedre medlemsstatens gennemfoerelse af kontrollen.
4. I forbindelse med inspektioner fra luften, paa havet eller paa land maa de bemyndigede inspektoerer ikke foretage kontrol af fysiske personer.
5. I forbindelse med deres besoeg som omhandlet i stk. 2 og 3 har Kommissionens bemyndigede inspektoerer i de ansvarlige tjenesters naervaer umiddelbar adgang til oplysninger i naermere bestemte databaser, enten i aggregeret eller i individuel form, og de kan ogsaa gennemgaa alle de dokumenter, der er relevante for gennemfoerelsen af denne forordning.
Hvis nationale bestemmelser foreskriver tavshedspligt under sagsbehandlingen, er videregivelse af disse oplysninger betinget af en tilladelse fra den kompetente juridiske instans.
Artikel 30
1. Medlemsstaterne stiller paa anmodning af Kommissionen alle oplysninger om gennemfoerelsen af denne forordning til raadighed for denne. Fremsaetter Kommissionen en saadan anmodning om oplysninger, skal den angive, inden for hvilken rimelig frist oplysningerne skal vaere den i haende.
2. Skoenner Kommissionen, at der er sket ukorrekt anvendelse af denne forordning, eller at de eksisterende kontrolbestemmelser og -midler ikke er effektive, skal den underrette den eller de paagaeldende medlemsstater, der herefter ivaerksaetter en administrativ undersoegelse, hvori repraesentanter for Kommissionen kan deltage.
Den eller de paagaeldende medlemsstater giver Kommissionen meddelelse om undersoegelsens forloeb og resultater og tilstiller Kommissionen en genpart af undersoegelsesrapporten og det centrale bevismateriale, der har dannet grundlag for udarbejdelse af rapporten.
Naar der medvirker repraesentanter for Kommissionen ved de i dette stykke naevnte undersoegelser, fremviser de en skriftlig fuldmagt, hvori deres identitet og adkomst til at medvirke i sagen er angivet.
3. Naar Kommissionens inspektoerer deltager i en undersoegelse, skal denne altid ledes af medlemsstatens egne inspektoerer; Kommissionens inspektoerer maa ikke paa eget initiativ bruge de inspektionsbefoejelser, der er tillagt de nationale inspektoerer; de har dog adgang til de samme lokaler og dokumenter som disse inspektoerer.
Naar udfoerelsen af visse handlinger i henhold til den nationale strafferetspleje er forbeholdt bestemte personer, der udpeges i henhold til den nationale lovgivning, deltager Kommissionens inspektoerer ikke i saadanne handlinger. De medvirker navnlig ikke i forbindelse med ransagning af lokaler eller formel afhoering af personer i henhold til nationale strafferetlige bestemmelser. De har dog adgang til oplysninger, der er fremskaffet paa denne maade.
4. Denne artikel anfaegter ikke nationale bestemmelser om retsprocedurers fortrolige karakter.
AFSNIT VIII
Foranstaltninger ved manglende overholdelse af gaeldende bestemmelser
Artikel 31
1. Medlemsstaterne sikrer, at der traeffes passende foranstaltninger, herunder indledning af en administrativ sag eller straffesag i overensstemmelse med den nationale lovgivning mod de ansvarlige fysiske eller juridiske personer, hvis det konstateres, at den faelles fiskeripolitiks bestemmelser ikke er overholdt, navnlig efter overvaagning eller inspektion, som foretages i medfoer af denne forordning.
2. Den sag, der rejses i henhold til stk. 1, skal vaere af en saadan art, at den efter de relevante bestemmelser i den nationale lovgivning rimeligvis i praksis vil beroeve de ansvarlige for overtraedelsen det oekonomiske udbytte heraf eller indebaere resultater, der staar i et rimeligt forhold til overtraedelsens omfang, og som effektivt modvirker yderligere overtraedelser af samme art.
3. Alt efter hvor alvorlig overtraedelsen er, kan sanktioner, der foelger af en sag i henhold til stk. 2, omfatte
- boeder
- beslaglaeggelse af forbudte redskaber og fangster
- foreloebig beslaglaeggelse af fartoejet
- midlertidig oplaegning af fartoejet
- suspension af licensen
- tilbagekaldelse af licensen.
4. Denne artikel er ikke til hinder for, at landings- eller omladningsmedlemsstaten kan overdrage retsforfoelgningen af overtraedelsen til de kompetente myndigheder i registreringsmedlemsstaten efter aftale med sidstnaevnte, hvis en saadan overdragelse giver bedre muligheder for at opnaa det i stk. 2 naevnte resultat. Landings- eller omladningsmedlemsstaten giver Kommissionen underretning om enhver saadan overdragelse.
Artikel 32
1. Hvis de kompetente myndigheder i landings- eller omladningsmedlemsstaten konstaterer en overtraedelse af denne forordning, traeffer de passende foranstaltninger i henhold til artikel 31 mod den paagaeldende fartoejsfoerer eller enhver anden person, der er ansvarlig for overtraedelsen.
2. Saafremt landings- eller omladningsmedlemsstaten ikke er den samme som flagmedlemsstaten, og dens kompetente myndigheder ikke i overensstemmelse med deres nationale lovgivning traeffer passende foranstaltninger, herunder indledning af en administrativ sag eller straffesag mod de ansvarlige fysiske eller juridiske personer eller overdrager retsforfoelgningen som omhandlet i artikel 31, stk. 4, kan den maengde fisk, der er landet eller omladet ulovligt, afskrives paa den foerstnaevnte medlemsstats kvote.
Den maengde fisk, der skal afskrives paa denne medlemsstats kvote, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 36, efter at Kommissionen har hoert de paagaeldende to medlemsstater.
Hvis landings- eller omladningsmedlemsstaten ikke har mere tilbage af den paagaeldende kvote, finder artikel 21, stk. 4, tilsvarende anvendelse, som om den maengde fisk, der er ulovligt landet eller omladet, var lig med omfanget af den skade, der er paafoert registreringsmedlemsstaten som omhandlet i naevnte artikel.
Artikel 33
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder underretter straks i overensstemmelse med deres procedurer i henhold til national ret flag- eller registreringsmedlemsstaten om alle overtraedelser af de i artikel 1 naevnte EF-regler, og giver oplysning om det paagaeldende fartoejs navn og havnekendingsbogstaver og -nummer, fartoejsfoererens og rederens navne, omstaendighederne ved overtraedelsen samt straffesager eller administrative sager og andre forholdsregler, der maatte vaere taget, samt alle endelige afgoerelser i forbindelse med saadanne overtraedelser. Medlemsstaterne skal paa anmodning underrette Kommissionen om disse oplysninger i konkrete tilfaelde.
2. Efter en overdragelse af en retsforfoelgning i medfoer af artikel 31, stk. 4, traeffer flag- eller registreringsmedlemsstaten enhver passende foranstaltning i henhold til artikel 31.
3. Flag- eller registreringsmedlemsstaten underretter straks Kommissionen om alle foranstaltninger, der er truffet i henhold til stk. 2, samt om navn og havnekendingsbogstaver og -nummer paa det beroerte fartoej.
Artikel 34
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen de nationale love og administrative bestemmelser, de har vedtaget for at forebygge og forfoelge uregelmaessigheder.
De giver hvert aar meddelelse om enhver aendring i de fastsatte minimums- og maksimumsboeder for hver type overtraedelse samt om, hvilke andre sanktioner de har til raadighed.
2. Medlemsstaterne giver regelmaessigt Kommissionen meddelelse om resultaterne af den inspektion eller overvaagning, der foretages i medfoer af denne forordning, herunder isaer antallet og arten af de overtraedelser, der konstateres, samt de foranstaltninger, der traeffes i den forbindelse. Efter anmodning fra Kommissionen giver medlemsstaterne meddelelse om boedestoerrelsen i forbindelse med konkrete overtraedelser.
3. Kommissionen sender medlemsstaterne et sammendrag af de oplysninger, den har modtaget i henhold til stk. 1 og 2.
AFSNIT IX
Almindelige bestemmelser
Artikel 35
Medlemsstaterne tilsender hver aar inden den 1. juni Kommissionen en indberetning om gennemfoerelsen af denne forordning i det foregaaende kalenderaar; den skal isaer indeholde en vurdering af den tekniske og menneskelige indsats og en redegoerelse for de foranstaltninger, der kan afhjaelpe konstaterede mangler. Kommissionen udarbejder paa grundlag af medlemsstaternes indberetninger og sine egne iagttagelser en aarsrapport og tilsender den enkelte medlemsstat den del, som vedroerer medlemsstaten selv. Efter at have taget behoerigt hensyn til medlemsstaternes svar offentliggoer Kommissionen hele rapporten med medlemsstaternes svar og eventuelt forslag til foranstaltninger, der har til formaal at afhjaelpe de konstaterede mangler.
Artikel 36
Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden sagen for Forvaltningskomitéen for Fiskeri og Akvakultur, nedsat ved forordning (EOEF) nr. 3760/92, i det foelgende benaevnt »komitéen«, enten paa eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repraesentant.
Kommissionens repraesentant forelaegger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til, hvor meget spoergsmaalet haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tildeles de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, som er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
Kommissionen vedtager foranstaltninger, som straks finder anvendelse. Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Raadet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger, den har truffet afgoerelse om, i et tidsrum paa hoejst en maaned regnet fra datoen for denne meddelelse.
Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe en anden afgoerelse inden for det tidsrum, der er naevnt i foregaaende stykke.
Artikel 37
1. Medlemsstaterne og Kommissionen traeffer alle noedvendige foranstaltninger for at sikre, at oplysninger, som modtages i forbindelse med denne forordning, behandles fortroligt.
2. Navnene paa fysiske eller juridiske personer meddeles kun Kommissionen eller en anden medlemsstat, hvis der udtrykkelig er aabnet mulighed herfor i denne forordning, eller hvis det er noedvendigt for at forebygge eller retsforfoelge overtraedelser eller underkaste formodede overtraedelser en proevelse.
De i stk. 1 naevnte oplysninger videregives kun, hvis de er aggregerede med andre oplysninger paa en saadan maade, at det ikke er muligt direkte eller indirekte at identificere fysiske eller juridiske personer.
3. De oplysninger, der udveksles mellem medlemsstaterne og Kommissionen, videregives ikke til andre end de personer i medlemsstaterne og i EF-institutionerne, hvis opgaver goer det noedvendigt for dem at have adgang til oplysningerne, medmindre den medlemsstat, der har fremsendt oplysningerne, udtrykkeligt giver sit samtykke hertil.
4. Oplysninger, der i den ene eller den anden form meddeles eller modtages i henhold til denne forordning, er omfattet af tavshedspligt og skal nyde samme beskyttelse, som lignende oplysninger er omfattet af i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, der modtager oplysningerne, og i henhold til de tilsvarende bestemmelser for EF-institutionerne.
5. De oplysninger, der er naevnt i stk. 1, maa ikke anvendes til andre formaal end dem, der foelger af denne forordning, medmindre de myndigheder, der leverer oplysningerne, giver deres udtrykkelige samtykke hertil, og gaeldende bestemmelser i den modtagende medlemsstat ikke forbyder en saadan anvendelse eller meddelelse.
6. Stk. 1 til 5 er ikke til hinder for, at oplysninger, der er indhentet i kraft af denne forordning, anvendes i forbindelse med retsskridt, der senere foretages paa grund af manglende overholdelse af Faellesskabets fiskeribestemmelser. Myndighederne i den medlemsstat, der fremsender oplysningerne, skal underrettes om alle tilfaelde, hvor de paagaeldende oplysninger anvendes med dette formaal for oeje.
Denne artikel beroerer ikke forpligtelserne i henhold til internationale konventioner om gensidig bistand i straffesager.
7. Naar en medlemsstat meddeler Kommissionen, at det paa baggrund af en undersoegelse er godtgjort, at en fysisk eller juridisk person, hvis navn er blevet meddelt den i henhold til bestemmelserne i denne forordning, ikke har vaeret involveret i en overtraedelse, underretter Kommissionen med det samme alle, til hvem den har meddelt navnet paa den paagaeldende person, om resultatet af undersoegelsen eller retsforfoelgningen. Den paagaeldende skal ikke laengere anses for at vaere involveret i uregelmaessighederne i henhold til den foerste meddelelse. Oplysninger, der er opbevaret paa en saadan maade, at det er muligt at identificere den paagaeldende person, skal straks slettes.
8. Stk. 1 til 5 er ikke til hinder for, at der offentliggoeres generelle oplysninger eller undersoegelser, som ikke omtaler enkelte fysiske eller juridiske personer.
9. De oplysninger, der er omhandlet i denne forordning, maa kun opbevares i en form, der goer det muligt at identificere de beroerte personer, saa laenge dette er formaalstjenligt.
10. De oplysninger, der modtages i forbindelse med denne forordning, skal efter anmodning stilles til raadighed for de beroerte fysiske eller juridiske personer.
Artikel 38
Denne forordning er ikke til hinder for nationale kontrolbestemmelser, som er mere vidtgaaende end forordningens mindstekrav, hvis de er i overensstemmelse med faellesskabsretten og med den faelles fiskeripolitik.
De i stk. 1 omhandlede nationale bestemmelser meddeles Kommissionen i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 101/76 af 19. januar 1976 om etablering af en faelles strukturpolitik for fiskerisektoren (9).
Artikel 39
1. Forordning (EOEF) nr. 2241/87 ophaeves pr. 1. januar 1994, med undtagelse af artikel 5, som fortsat finder anvendelse, indtil forordningerne om udarbejdelse af de fortegnelser, der er naevnt i naervaerende forordnings artikel 6, stk. 2, er traadt i kraft.
2. Henvisninger til den i henhold til stk. 1 ophaevede forordning betragtes som henvisninger til naervaerende forordning.
Artikel 40
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1994.
Medlemsstaterne fritages indtil den 1. januar 1996 for at skulle anvende artikel 9, 15 og 18 for saa vidt angaar edb-fremsendelse af salgsnotaer og landingsangivelser.
Medlemsstaterne fritages indtil den 1. januar 1999 for at skulle anvende denne forordnings artikel 6, 8 og 19 for saa vidt angaar fiskeri i Middelhavet.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 12. oktober 1993.
A Tanács 2847/93/EGK rendelete
(1993. október 12.)
a közös halászati politika ellenőrző rendszerének létrehozataláról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a halászat és akvakultúra közösségi rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. december 20-i 3760/92/EGK tanácsi rendelet [4] 12. cikkének megfelelően a Tanácsnak közösségi ellenőrzési rendszert kell bevezetni;
mivel a közös halászati politika sikeréhez szükség van egy olyan hatékony ellenőrzési rendszer alkalmazására, amely a politika minden aspektusára kiterjed;
mivel e cél eléréséhez szükség van arra, hogy a rendelet tartalmazza a védelmi és erőforrás-gazdálkodási intézkedések, a strukturális és közös piacszervezéssel kapcsolatos intézkedések figyelemmel kísérésére vonatkozó szabályokat, valamint olyan rendelkezéseket, amelyek ezen intézkedések eredménytelenségével foglalkoznak, s amelyeket a teljes halászati ágazatban alkalmazni kell a termelőtől a fogyasztóig;
mivel ez a rendszer csak akkor érheti el a kívánt eredményt, ha az iparág elismeri annak indokoltságát;
mivel az ellenőrzés mindenekelőtt a tagállamok felelőssége; mivel a Bizottságnak szintén törekednie kell annak biztosítására, hogy a tagállamok méltányos módon megfigyeljék és megelőzzék a jogsértéseket; mivel ezért a Bizottságot el kell látni azokkal a pénzügyi, jogi és törvényhozási eszközökkel, amelyek e feladat lehető leghatékonyabb ellátásához szükségesek;
mivel a halászati tevékenységre vonatkozó egyes ellenőrzési intézkedések megállapításáról szóló, 1987. július 23-i 2241/87/EGK tanácsi rendelet [5] alkalmazása során szerzett tapasztalatok mutatták, hogy szükség van a halászati erőforrások védelmét szabályozó jogszabályok alkalmazásának fokozott ellenőrzésére;
mivel azoknak az intézkedéseknek a betartása, amelyek a halászati erőforrások védelmét és az azokkal való gazdálkodást szolgálják, fokozott felelősségérzetet kíván a halászati iparág minden szereplőjétől;
mivel a halászati erőforrásokkal való gazdálkodásra vonatkozó politikát - amely különösen a teljes kifogható mennyiségen, kvótákon és technikai intézkedéseken alapul -, ki kell egészíteni a halászati erőkifejtés ellenőrzésével, amely magába foglalja a halászati tevékenység és kapacitás figyelemmel követését;
mivel annak biztosítása érdekében, hogy az összes fogást és kirakodást felügyeljék, a tagállamoknak figyelemmel kell kísérniük valamennyi tengeren a közösségi hajók tevékenységét, valamint minden olyan ezzel kapcsolatos tevékenységet, amellyel igazolni lehet a közös halászati politikára vonatkozó szabályok végrehajtását;
mivel elsőrendű fontosságú az, hogy a tagállamok a halászati tevékenységek tengeren történő ellenőrzése során műveleti szinten együttműködjenek egymással annak érdekében, hogy az ellenőrzés hatékony és pénzügyileg igazolható legyen, különösen olyan műveletek ellenőrzése során, amelyet egy tagállam felségterületén vagy joghatóságán kívüli vizeken végeznek;
mivel a közös halászati politika végrehajtása intézkedéseket tesz szükségessé a közösségi vizeken tartózkodó, harmadik ország lobogója alatt hajózó hajók megfigyelésével kapcsolatban, különös tekintettel a mozgásukról és a hajón tartott fajokról való tájékoztatásra, a felségvizeken való békés áthaladás jogának, valamint a 200 mérföldes halászati övezeten belüli hajózás szabadságának a sérelme nélkül;
mivel azoknak a kísérleti projekteknek a végrehajtása, amelyek a tagállamok és a Bizottság együttműködése során a hajók bizonyos kategóriáira alkalmazandók, a Tanács számára lehetővé teszi, hogy - 1996. január 1-je előtt - döntést hozzon arról, hogy műholdas megfigyelési rendszert vagy egy alternatív rendszert kell-e bevezetni;
mivel az összes kifogható mennyiség meghatározásával megvalósuló halászati gazdálkodáshoz részletesen kell ismerni a kifogott mennyiség összetételét, és erre az ismeretre egyaránt szükség van a 3760/92/EGK rendeletben előírt egyéb eljárásokhoz is; mivel ez szükségessé teszi, hogy minden halászhajó parancsnoka hajónaplót vezessen;
mivel szükség van arra, hogy a kirakodás szerinti tagállam ellenőrizhesse a területén történő kirakodást, s e célból helyénvaló, hogy a más tagállamban bejegyzett halászhajók értesítsék a kirakodás szerinti tagállamot a területén tervezett kirakodásról;
mivel fontos a kirakodáskor tisztázni és megerősíteni a naplóban rögzített információkat; mivel e célból szükség van arra, hogy azok, akik részt vettek a kirakodásban és a kifogott mennyiség értékesítésében, nyilatkozatot tegyenek a kirakodott, az átrakodott, eladásra kínált vagy megvásárolt mennyiségről;
mivel abból a célból, hogy a hajónapló-vezetés vagy a kirakodási nyilatkozat kötelezettsége alól mentesülhessenek azok a kisméretű halászhajók, amelyek számára e kötelezettség teljesítése aránytalanul nagy terhet jelentene halászati kapacitásukhoz képest, szükséges, hogy minden tagállam mintavételezési terv bevezetésével figyelje meg e hajók tevékenységét;
mivel abból a célból, hogy biztosítsák a közösségi védelmi és kereskedelemi intézkedéseknek tiszteletben tartását, valamennyi, a Közösség területén kirakodott vagy Közösségbe behozott halászati terméket - az első eladási pontig - el kell látni egy olyan fuvarokmánnyal, amely azonosítja a termék eredetét;
mivel a fogáskorlátozásokat mind tagállami, mind közösségi szinten egyaránt ellenőrizni kell; mivel a tagállamok nyilvántartják a kirakodott mennyiségeket és arról számítógépes adatátvitellel értesítik a Bizottságot; mivel e kötelezettség alól mentességet szükséges nyújtani az olyan kis mennyiségű kirakodásnál, ahol a számítógépes adatátvitel aránytalanul nagy adminisztrációs és pénzügyi terhet jelentene a tagállamok hatóságainak;
mivel az összes felhasznált erőforrás védelmének és kezelésének biztosítása érdekében a hajónaplóra, a kirakodási és az értékesítési nyilatkozatra, valamint az átrakodott és a kifogott mennyiségek nyilvántartásával kapcsolatos információkra vonatkozó rendelkezéseket ki lehet terjeszteni azokra az állományokra is, amelyekre nem határoztak meg teljes kifogható mennyiségeket vagy kvótákat;
mivel a tagállamokat tájékoztatni kell a harmadik országok joghatósága alá tartozó vizeken vagy nemzetközi vizeken hajóik tevékenységének eredményéről; mivel ennek megfelelően e hajók parancsnokaira vonatkoznak a hajónaplóval, a kirakodási és az átrakodási nyilatkozatokkal kapcsolatos kötelezettségek; mivel a tagállamok által összegyűjtött információkat el kell küldeni a Bizottság részére;
mivel az adatgyűjtés és adatkezelés céljára olyan számítógépes adatbázist kell létrehozni, amely lehetővé teszi különösen az adatok keresztellenőrzését; mivel a Bizottságnak és a tagjainak hozzáférést kell biztosítani ezekhez az adatbázisokhoz, hogy számítógépes adatátvitel útján elvégezhessék az adatok igazolását;
mivel a halászfelszerelések használatára vonatkozó rendelkezések betartását nem lehet megfelelően biztosítani, ha különböző szembőségű hálókat tartanak a hajón, további ellenőrző intézkedések nélkül; mivel a halászat egyes sajátos formáira vonatkozóan helyénvaló lehet olyan különleges szabályok bevezetése, mint például az egyhálós szabály;
mivel szükséges, hogy amikor a tagállamra vonatkozó kvótát vagy magát a teljes kifogható mennyiséget merítik ki, akkor a halászatot bizottsági határozattal kell megtiltani;
mivel szükséges, hogy az a tagállam, amelynek orvosolni kell kvótáinak vagy a rá eső állomány vagy állománycsoport ki nem merítéséből származó hátrányát az adott halászat teljes kifogható mennyiség kimerítése miatt történő beszüntetésekor; mivel ezért egy kompenzációs rendszert kell létrehozni;
mivel olyan esetekben, amikor a halászhajókért felelősek nem tartják be ezt a rendeletet, további ellenőrző intézkedések szükségesek védelmi célokból;
mivel az elfogadott intézkedések hatékony irányításának biztosítása érdekében szükséges egy olyan nyilatkozati mechanizmus biztosítása, amely a 3760/92/EGK rendelet 8. cikkében megállapított irányítási céloknak és stratégiáknak megfelelően azoknak a tagállamoknak az esetében alkalmazandó, amelyek túlhalászással kimerítették kvótájukat;
mivel a közös halászati politika egyik fő célja a halászati kapacitásnak az elérhető erőforrásokhoz történő igazítása; mivel a 3760/92/EGK rendelet 11. cikke alapján a Tanács feladata a halászati erőkifejtés újrastruktúrálásával kapcsolatos célok és stratégiák megállapítása; mivel szükséges továbbá, hogy biztosítsák a közös piacszervezéssel kapcsolatos intézkedések betartását, különösen azok vonatkozásában, akiket ezen intézkedések érintenek; mivel ezért elengedhetetlen, hogy a közösségi szabályokban már meghatározott pénzügyi ellenőrzések mellett minden tagállam technikai ellenőrzést is végrehajtson, hogy meggyőződjenek a Tanács által elfogadott rendelkezések betartásáról;
mivel szükség van általános szabályok létrehozására, amelyek lehetővé teszik a Bizottság által kijelölt közösségi ellenőrök számára a közösségi szabályok egységes alkalmazásának biztosítását és a tagállamok illetékes hatóságai által végzett ellenőrzés vizsgálatát;
mivel a vizsgálatok tárgyszerűségének biztosítása érdekében fontos, hogy a közösségi ellenőrök - bizonyos feltételek mellett - előzetes értesítés nélkül és független módon cselekedhessenek azért, hogy vizsgálhassák a tagállamok illetékes hatóságai által tett ellenőrző intézkedéseket; mivel e tevékenység semmilyen körülmények között nem terjedhet ki magánszemélyek ellenőrzésére;
mivel a jogsértéssel szembeni fellépés tagállamonként eltérő lehet, s így a halászok úgy érzik, hogy igazságtalan eljárásban van részük; mivel néhány tagállamban a visszatartó erejű szankciók hiánya csökkentette az ellenőrzések hatékonyságát; és mivel ezen észrevételek fényében a tagállamoknak minden szükséges, nem diszkriminatív intézkedést meg kell hozniuk azért, hogy megelőzzék a szabálytalanságokat, és eljárjanak velük szemben, különösen szankciójegyzék létrehozatalával, amely megfosztja a jogsértőt a jogsértésből származó gazdasági előnytől;
mivel azokban az esetekben, amikor a kirakodás szerinti tagállam nem lép fel hatékonyan a jogsértéssel szemben, a lobogó szerinti tagállam nem tudja biztosítani a halászati erőforrások védelmére és a velük való gazdálkodásra vonatkozó szabályok betartását; mivel intézkedést kell hozni, hogy a jogtalan halfogást a kirakodás szerinti tagállam kvótájába beszámítsák, amennyiben ez a tagállam nem alkalmazott hatékony eljárást;
mivel a tagállamok kötelesek rendszeresen jelentést küldeni a Bizottságnak a saját ellenőrzési tevékenységükről, valamint a közösségi intézkedések megsértését követően tett intézkedéseikről;
mivel helyénvaló az e rendeletben megállapított egyes intézkedésekre vonatkozóan részletes végrehajtási szabályok előírása;
mivel biztosítani kell az e rendelet keretében gyűjtött adatok bizalmasságát;
mivel ez a rendelet nem befolyásolja azokat az ellenőrzésre vonatkozó nemzeti rendelkezéseket, amelyek a rendelet hatálya alá tartoznak, de túlmutatnak a rendeletben előírt minimum-követelményeken, amennyiben ezek a nemzeti rendelkezések összhangban vannak a közösségi joggal;
mivel a 2241/87/EGK rendeletet hatályon kívül kell helyezni, 5. cikkét kivéve, amelynek hatályban kell maradnia, amíg el nem fogadják az e rendelet 6. cikkének (2) bekezdésében említett jegyzékeket;
mivel szükséges, hogy néhány cikk különös rendelkezéseinek végrehajtásához átmeneti időszakot állapítsanak meg azért, hogy a tagállamok illetékes hatóságai az új rendelet követelményeinek megfelelően létrehozhassák, és azokhoz igazíthassák saját eljárásaikat;
mivel néhány cikk rendelkezésének, ameddig azok a földközi-tengeri halászati műveleteket érintik, ahol a közös halászati politika még nem valósult meg teljes egészében, 1999. január 1-jén hatályba kell lépniük,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) A közös halászati politika szabályai betartásának biztosítása érdekében, közösségi rendszer jön létre, amely különösen a következő intézkedések technikai megfigyelésére vonatkozó rendelkezéseket tartalmazza:
- védelmi és erőforrás-gazdálkodási intézkedések,
- strukturális intézkedések,
- a közös piacszervezésére vonatkozó intézkedés,
továbbá bizonyos olyan rendelkezések, amelyek azoknak a szankcióknak a hatékonyságával kapcsolatosak, amelyeket a fent említett rendelkezések be nem tartása esetén kell alkalmazni.
(2) Ezért minden tagállam a közösségi szabályokkal összhangban megfelelő intézkedéseket fogad el a rendszer hatékony működésének biztosítása céljából. A tagállam elégséges eszközöket bocsát illetékes hatóságai rendelkezésére, hogy azok teljesíthessék az e rendeletben meghatározott vizsgálati és ellenőrzési feladataikat.
(3) A rendszert alkalmazni kell minden olyan halászati és ahhoz kapcsolódó tevékenységre, amelyet a tagállamok területén, valamint a tagállamok felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken végeznek, beleértve azt is, amelyet harmadik ország lobogója alatt hajózó, vagy harmadik országban bejegyzett hajók gyakorolnak, a felségvizeken való békés áthaladás jogának, valamint a 200 mérföldes halászati övezeten belüli hajózás szabadságának sérelme nélkül; szintén alkalmazni kell a rendszert azoknak a közösségi halászhajóknak a tevékenységére, amelyek tagsággal nem rendelkező országok vizein és a nyílt tengeren tevékenykednek, a halászati megállapodások külön rendelkezéseinek sérelme nélkül, amelyeket a Közösség és harmadik országok kötöttek, vagy amelyeket olyan nemzetközi egyezmények tartalmaznak, amelyeknek a Közösség is tagja.
I. CÍM
Halászhajók és tevékenységük ellenőrzése és megfigyelése
2. cikk
(1) Valamennyi védelmi és ellenőrzési intézkedésre vonatkozó hatályos szabály betartásának biztosítása érdekében minden tagállam figyelemmel kíséri a saját területén, valamint a felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken a halászati tevékenységet és az ahhoz kapcsolódó tevékenységeket. A tagállamok ellenőrzik a halászhajókat és felülvizsgálják az összes tevékenységet olyan módon, hogy lehetővé teszik e rendelet alkalmazásának vizsgálatát, beleértve a halak kirakodását, értékesítését, szállítását és tárolását, valamint a kirakodás és az értékesítés nyilvántartását is.
(2) A harmadik ország lobogója alatt hajózó halászati tevékenységet folytatható halászhajók, amelyek valamely tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken hajóznak, mozgásnak, valamint a hajón tartott fogásnak közlésére a vonatkozó rendszer alá tartozik.
A tagállamok közlik a Bizottsággal az ezen eljárások végrehajtásának biztosítása érdekében hozott intézkedéseket.
(3) Minden tagállam figyelemmel kíséri hajóinak tevékenységét a Közösség halászati övezetén kívül olyan esetekben, amikor ilyen ellenőrzés szükséges ahhoz, hogy az ezekre a vizekre vonatkozó közösségi szabályok betartását biztosítsák.
(4) Az ellenőrzés lehető leghatékonyabb és leggazdaságosabb végrehajtása érdekében a tagállamok összehangolják ellenőrzési tevékenységüket. E célból közös ellenőrzési programokat hozhatnak létre, az (1) és (3) bekezdésben említett vizeken tartózkodó közösségi halászhajók vizsgálata érdekében. A tagállamok olyan intézkedéseket hoznak, amelyek lehetővé teszik, hogy a tagállamok illetékes hatóságai és a Bizottság kölcsönösen rendszeres tájékoztatást kapjon a szerzett tapasztalatokról.
3. cikk
(1) A halászati tevékenységekre vonatkozó felügyelet hatékonyságának javítása érdekében a Tanács 1996. január 1. előtt határoz a Szerződés 43. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően arról, hogy bevezessen-e (és ha igen, mikor és mire terjedően) a közösségi halászhajókra vonatkozó folyamatos helyzetmegfigyelési rendszert, amely lehet földi vagy műholdas alapú, és műholdas távközlést alkalmaz az adatátvitelhez.
(2) Annak meghatározása érdekében, hogy mely technológiát alkalmazzák és mely hajókat vonják be és a fent említett rendszerbe, a tagállamok a Bizottsággal együttműködésben kísérleti projektet hajtanak végre 1995. június 30-át megelőzően. E célból a tagállamok gondoskodnak arról, hogy közösségi hajók bizonyos kategóriáira folyamatos helyzetmegfigyelési rendszert vezessenek be, amely lehet földi vagy műholdas alapú, és műholdas távközlést alkalmaz az adatátvitelhez.
A tagállamok ezzel egyidejűleg az automatikus helyzetmérő eszközök alkalmazásának értékelése céljából is végezhetnek kísérleti projekteket.
(3) A (2) bekezdésben említett kísérleti projekt végrehajtásakor a lobogó vagy a bejegyzés szerinti tagállamok, meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a halászhajóik által átvitt, vagy a tőlük szerzett adatokat számítógéppel feldolgozható formában rögzítsék, függetlenül attól, hogy azok mely vizeken tevékenykednek vagy melyik kikötőben tartózkodnak.
Ha a tagállam halászhajói egy másik tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken működnek, akkor a lobogó szerinti tagállam biztosítja ezeknek az adatoknak az azonnali közlését az érintett tagállam illetékes hatóságai részére.
(4) A kísérleti projektek végrehajtásának részletes szabályairól a 36. cikkben meghatározott eljárás szerint határoznak.
4. cikk
(1) A (2) cikkben meghatározott felügyeletet és ellenőrzést minden tagállam a saját maga által meghatározott ellenőrző rendszer segítségével végzi el.
A tagállamok a rájuk bízott feladatok ellátása során gondoskodnak a 2. cikkben említett rendelkezések és intézkedések betartásáról. Emellett a tagállamok úgy járnak el, hogy ne zavarják indokolatlanul a szabályos halászati tevékenységet. Arra is ügyelnek, hogy az ellenőrzendő körzet és hajók kiválasztásakor ne történjen diszkrimináció.
(2) Az ellenőrzött halászhajókért, helyiségekért vagy szállítójárművekért felelős személyek együttműködésükkel elősegítik az (1) bekezdés szerint végzett ellenőrzést.
5. cikk
A 36. cikkben megállapított eljárás alapján a 2., 3. és 4. cikk végrehajtására részletes szabályokat lehet elfogadni, különös tekintettel
a) a hivatalosan kijelölt ellenőrök meghatározására, az ellenőrhajók és más hasonló, tagállam által alkalmazható ellenőrző eszközök azonosítására;
b) az ellenőrök és a halászhajók parancsnokai által alkalmazandó eljárásra, ha egy ellenőr fel kíván szállni valamelyik hajóra;
c) az ellenőr által a hajónak, annak felszerelésének és a kifogott mennyiségnek az ellenőrzésekor alkalmazandó eljárásra, miután az ellenőr felszállt a halászhajóra;
d) az ellenőrök által minden egyes hajón tartózkodás után elkészítendő jelentésre;
e) a halászhajók és azok felszerelésének megjelölésére és azonosítására;
f) a halászhajók halászati tevékenységhez kapcsolódó jellemzőinek tanúsítására;
g) a halászhajók helyzetével kapcsolatos adatok feljegyzésére és ezeknek az adatoknak az átvitelére a tagállamok és a Bizottság részére;
h) a harmadik ország lobogója alatt hajózó halászhajókra alkalmazandó, a hajó mozgására és a hajón található halászati termékekre vonatkozó közlési rendszerre.
II. CÍM
A kifogott mennyiség ellenőrzése
6. cikk
(1) Azoknak a közösségi halászhajóknak a parancsnokai, amelyek egy állományból vagy állománycsoportból halásznak, hajónaplót vezetnek tevékenységükről, amelyben különösen valamennyi kifogott és a hajón tartott faj mennyiségét, ezeknek a fogásoknak az időpontját és helyszínét (ICES statisztikai négyzet), valamint az alkalmazott felszerelést tüntetik fel.
(2) Az (1) bekezdés értelmében a hajónaplóba bejegyzendő fajok azok, amelyekre teljes kifogható mennyiséget vagy kvótát állapítottak meg, valamint más fajok, amelyeket azok a jegyzékek tartalmaznak, amelyekről a Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel határoz.
(3) A közösségi halászhajók parancsnokai az általuk vezetett hajónaplóba bejegyzik a tengeren kifogott mennyiséget, az ilyen fogás időpontját és helyét, valamint a (2) bekezdésben említett fajokat. Értékelési célból a visszaengedett mennyiséget is fel lehet jegyezni.
(4) A közösségi halászhajók parancsnokai mentesülnek az (1) és (3) bekezdés követelményei alól, ha a hajó teljes hossza kisebb, mint 10 méter.
(5) A Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel határozhat a (4) bekezdésben említett kivételen kívül más kivételekről is.
(6) A tagállamok szúrópróbaszerűen ellenőrzik a (4) és (5) bekezdés kötelezettségei alól kivételt képező halászhajók tevékenységét annak biztosítása érdekében, hogy ezek a hajók betartsák a hatályban levő közösségi szabályokat.
E célból minden tagállam létrehoz egy mintavételezési tervet, és átadja azt a Bizottságnak. Az elvégzett ellenőrzés eredményéről rendszeresen tájékoztatja a Bizottságot.
(7) A közösségi halászhajók parancsnokai az (1) és (3) bekezdésben előírt információkat számítógépen feldolgozható formában vagy papíron rögzítik.
(8) A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően e cikk végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat fogadnak el, amelyek különleges esetekben az ICES statisztikai négyzettől eltérő földrajzi alapot foglalnak magukba.
7. cikk
(1) Annak a közösségi halászhajónak a parancsnoka, amely a lobogó szerinti tagállamtól eltérő tagállam kirakodóhelyeit kívánja igénybe venni, értesíti e tagállam illetékes hatóságait legalább két órával korábban:
- a kirakodóhely(ek)ről, és a megérkezés várható időpontjáról,
- mindegyik kirakodásra szánt faj mennyiségéről.
(2) Azzal az (1) bekezdésben említett hajóparancsnokkal szemben, aki elmulasztja megtenni ezt az értesítést, az illetékes hatóságok alkalmazhatják a megfelelő szankciókat.
(3) A Bizottság a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően a közösségi halászhajók bizonyos kategóriáit korlátozott és megújítható időtartamra mentesítheti az (1) bekezdés kötelezettségei alól, vagy pedig más értesítési időtartamot írhat elő számukra, figyelembe véve többek között a halászterületek, a kirakodóhelyek és azon kikötők közötti távolságot, ahol a kérdéses hajókat bejegyezték vagy jegyzékbe vették.
8. cikk
(1) Minden közösségi halászhajónak, amelynek teljes hossza 10 méter vagy annál nagyobb, parancsnoka vagy annak képviselője minden út után a kirakodást követő 48 órán belül benyújt egy nyilatkozatot annak a tagállamnak az illetékes hatóságai részére, ahol a kirakodás megtörténik. A parancsnok felelős a nyilatkozat pontosságáért, amely tartalmazza legalább a 6. cikk (2) bekezdésében leírt valamennyi kirakodott faj mennyiségét és azt a területet, ahol azokat kifogták.
(2) A Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel határozhat az (1) bekezdésben megállapított kötelezettség kiterjesztéséről olyan hajókra vonatkozóan is, amelyeknek a teljes hossza kisebb, mint 10 méter. Továbbá a Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel határozhat, hogy az (1) bekezdésben megállapított kötelezettség alól mentesíti az olyan különleges halászati tevékenységet folytató hajóknak bizonyos kategóriáit, amelyeknek a teljes hossza 10 méter, vagy annál több.
(3) Minden tagállam szúrópróbaszerűen ellenőrzi azoknak a halászhajóknak a tevékenységét, amelyek az (1) bekezdésben meghatározottak szerint mentesülnek a kötelezettségek alól annak biztosítására, hogy ezek a hajók is betartsák a hatályban levő közösségi szabályokat.
E célból minden tagállam létrehoz egy mintavételezési tervet, és átadja azt a Bizottságnak. Az elvégzett ellenőrzés eredményéről rendszeresen tájékoztatja a Bizottságot.
(4) E cikk végrehajtására vonatkozóan a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadnak el.
9. cikk
(1) Az árverési központok, illetve más, a tagállamok által felhatalmazott szervek, amelyek a tagállamban kirakodott halászati termékek első forgalomba hozataláért felelősek, az első értékesítés alkalmával annak a tagállamnak az illetékes hatóságai részére, amelynek területén az első forgalomba hozatal megtörténik, értékesítési bizonylatot nyújtanak be, amelynek pontosságáért az említett szervek felelősek. Ez a felelősség a (3) bekezdésben előírt információkra korlátozódik.
(2) Ha egy tagállamban kirakodott halászati termékeknek az első forgalomba hozatala az (1) bekezdésben meghatározottaktól eltérő módon történik, akkor a vevő addig nem szállíthatja el a kirakodott halászati termékeket, amíg az értékesítési bizonylatot nem nyújtották be annak a tagállamnak az illetékes hatóságai vagy más felhatalmazott szervei részére, amelynek a területén ezt a műveletet végezték. A vevő felelős azoknak a (3) bekezdésben megjelölt adatoknak a pontosságáért, amelyeket az értékesítési bizonylat tartalmaz.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett értékesítési bizonylatok legalább az alábbi információkat tartalmazzák:
- az egyedek nagyságát vagy súlyát, osztályát, kiszerelését és frissességét, az összes fajnál, ahol ez lehetséges,
- minden faj első értékesítési árát és mennyiségét az egyedek nagysága vagy súlya, osztálya, kiszerelése és frissessége szerint megadva, amennyiben ez lehetséges,
- a piacról kivont termékek rendeltetési helyét (melléktermék, emberi fogyasztás, készletgazdálkodás), amennyiben ez lehetséges,
- az értékesítő és a vevő nevét,
- az értékesítés helyét és időpontját.
(4) Az értékesítési bizonylatokat annak a kirakodás szerinti tagállam jogszabályainak megfelelően töltik ki és adják át oly módon és olyan értékesítési körülmények között, hogy azok a következő adatokat tartalmazzák:
- annak a halászhajónak a külső azonosítóját és nevét, amely a kérdéses termékeket kirakodta,
- a hajó tulajdonosának vagy parancsnokának a nevét,
- a kirakodás kikötőjét és időpontját.
(5) Az (1) bekezdésben említett értékesítési bizonylatot az értékesítéstől számított 48 órán belül továbbítják számítógéppel vagy papíron a tagállam illetékes hatóságaihoz vagy egyéb felhatalmazott szerveihez.
(6) Az illetékes hatóságok megőrzik az értékesítési bizonylat egy másolatát az illetékes hatóságoknak továbbított információ bejegyzésének évét követő évtől számított egy éves időtartamig.
(7) A Bizottság, a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően, azokat a halászati termékeket, amelyeket a 10 méternél kisebb teljes hosszúságú közösségi halászhajók egyes kategóriáiról rakodtak ki, mentesítheti a tagállam illetékes hatóságait vagy egyéb felhatalmazott szerveit az értékesítési bizonylat benyújtásának kötelezettsége alól.
Ezt a mentességet csak olyan esetben lehet nyújtani, ha az adott tagállam elfogadható megfigyelési rendszert vezetett be.
(8) Az a vevő, aki olyan terméket vesz, amely ezután nem kerül piacra, hanem kizárólag magánfogyasztásra használnak, mentesül a (2) bekezdés kötelezettségei alól.
(9) A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadnak el e cikk végrehajtására vonatkozóan.
10. cikk
(1) a) Azok a halászhajók, amelyek harmadik ország lobogója alatt hajóznak, vagy amelyeket harmadik országban jegyeztek be, és amelyek valamely tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken való halászati tevékenységre jogosultak, hajónaplót vezetnek, amely a 6. cikkben meghatározott információkat tartalmazza.
b) Minden tagállam biztosítja, hogy a harmadik ország lobogója alatt hajózó vagy harmadik országban bejegyzett halászhajó parancsnoka vagy képviselője értesítse a kirakodásról annak a tagállamnak a hatóságait, amelynek kirakodóhelyeit igénybe kívánja venni, a kirakodási kikötőbe való megérkezését megelőzően legalább 72 órával.
c) A harmadik ország lobogója alatt hajózó vagy harmadik országban bejegyzett halászhajó parancsnok értesíti annak a tagállamnak az illetékes hatóságait, amelynek kirakodóhelyeit igénybe kívánja venni, a kirakodási kikötőbe való megérkezéséről legalább 72 órával előbb.
A parancsnok semmilyen kirakodási műveletet nem hajthat végre, ha a tagállam illetékes hatóságai nem igazolták az előzetes értesítés vételét.
A tagállamok ennek az albekezdésnek a végrehajtására vonatkozóan részletes szabályokat hoznak, amelyekről értesítik a Bizottságot.
(2) A Bizottság a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően a közösségi halászhajók bizonyos kategóriáit korlátozott és megújítható időtartamra mentesítheti az (1) bekezdés c) pontjának kötelezettségei alól, vagy pedig más értesítési időtartamot írhat elő számukra, figyelembe véve többek között a halászterület, a kirakodóhelyek és azon kikötők közötti távolságot, ahol a kérdéses hajókat bejegyezték vagy jegyzékbe vették.
(3) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezéseit a Közösség és bizonyos harmadik országok között létrejött halászati megállapodásokban előírt rendelkezések sérelme nélkül kell alkalmazni.
11. cikk
(1) A 7., 8. és 9. cikk sérelme nélkül a közösségi halászhajó parancsnoka, aki
- valamely teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá eső állományból vagy állománycsoportból származó fogásmennyiségét hajójáról egy másik hajóra (továbbiakban az "átvevő hajóra") átrakodja, az átrakodás helyétől függetlenül, vagy
- az ilyen fogásmennyiséget közvetlenül a Közösség területén kívül rakodja ki,
az átrakodás vagy a kirakodás időpontjában értesíti azt a tagállamot, amelynek a lobogója alatt a hajó hajózik, vagy ahol a hajót bejegyezték, az érintett fajokról és mennyiségekről, az átrakodás vagy a kirakodás időpontjáról, valamint a fogás helyéről, hivatkozva arra a legkisebb területre, amelyre teljes kifogható mennyiséget (TAC) vagy kvótát határoztak meg.
(2) Az átrakodásnak vagy átrakodások sorának megkezdése előtt legalább 24 órával, valamint annak befejezésekor, amennyiben a tagállam kikötőjében vagy egy tagállam felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken történik, az átvevő hajó parancsnoka értesíti az adott tagállam illetékes hatóságait a hajón található, teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá tartozó állomány vagy állománycsoport fogásmennyiségéről:
Az átvevő hajó parancsnoka részletes adatokat vezet az átrakodással átvett, teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá tartozó állomány vagy állománycsoport fogásmennyiségéről, az átvétel időpontjáról, valamint a fogást az átvevő hajóra átrakodó hajóról. Ez a követelmény teljesítettnek tekintendő, ha megőrzik az átrakodási nyilatkozat másolatait, amelyeket a tagállamok halfogására vonatkozó információk bejegyzéséről szóló részletes szabályoknak megfelelően nyújtottak be.
Az átrakodásnak vagy az átrakodások sorának befejezésekor az átvevő hajó parancsnoka 24 órán belül átadja ezeket az adatokat a fent említett hatóságoknak.
Az átvevő hajó parancsnoka részletes adatokat vezet arról a teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá tartozó állomány vagy állománycsoport fogásmennyiségéről is, amelyet az átvevő hajó rakodik át egy harmadik hajóra, és értesíti a fent említett hatóságokat az ilyen átrakodásról legalább 24 órával annak megtörténte előtt. Az átrakodást követően a parancsnok értesíti az említett hatóságokat az átrakodott mennyiségről.
Az átvevő hajó, valamint a fent említett harmadik hajó parancsnoka megengedi az illetékes hatóságoknak, hogy vizsgálják az e bekezdésben kért információk és adatok pontosságát.
(3) A tagállamok megfelelő intézkedéseket hoznak, hogy vizsgálják az (1) és (2) bekezdés alapján kapott információk pontosságát, és adott esetben tájékoztatják az információkról és az információk felülvizsgálatának eredményéről azt a tagállamot vagy tagállamokat, ahol az átvevő hajót és az átvevő hajóra átrakodó hajót bejegyezték, vagy amelynek a lobogója alatt azok hajóznak.
(4) A (2) és (3) bekezdést harmadik ország lobogója alatt hajózó vagy harmadik országban bejegyzett átvevő hajókra is kell alkalmazni.
12. cikk
Ha az átrakodásra vagy a kirakodásra a fogást követő 15 napon túl kerül sor, akkor a 8. és a 11. cikkben kért információkat legkésőbb a fogást követő 15. napon nyújtják be annak a tagállamnak az illetékes hatóságaihoz, amelynek a lobogója alatt a hajó hajózik vagy amelyben a hajót bejegyezték.
13. cikk
(1) Az összes olyan halászati terméket, amelyet a Közösség területén rakodtak ki vagy a Közösségbe hoztak be feldolgozatlan állapotban vagy a hajón történő feldolgozást követően, és amelyet a kirakodás vagy a behozatal helyszínétől eltérő helyre szállítanak el, a szállító által készített okmánnyal látnak el az első értékesítés megtörténtéig.
(2) Ez az okmány
a) megjelöli a szállítmány eredetét (a hajó neve és külső azonosítója);
b) tartalmazza a szállítmány(ok) rendeltetési helyét és a szállítójármű azonosítását;
c) tartalmazza valamennyi szállított faj mennyiségét (a feldolgozott súly kilogrammban), a szállítmány címzettjének nevét, valamint a berakodás helyét és időpontját.
(3) Minden szállító gondoskodik arról, hogy az (1) bekezdésben említett okmány legalább a (2) bekezdésben kért összes információt tartalmazza.
(4) A szállító mentesül az (1) bekezdésben megállapított kötelezettség alól, ha az alábbi feltételek egyike teljesül:
a) az (1) bekezdésben említett okmányt a 8. vagy 10. cikkben előírt, a szállított mennyiséget érintő nyilatkozatok egyikének egy másolatával helyettesítik;
b) az (1) bekezdésben említett okmányt a szállított mennyiség eredetét jelölő T2M okmány egy másolatával helyettesítik.
(5) A tagállam illetékes hatóságai mentességet nyújthatnak az (1) bekezdésben meghatározott kötelezettség alól, ha a halmennyiséget a zárt kikötői területen belül, vagy a kirakodási ponttól 20 kilométernél nem messzebb szállítják.
(6) Minden tagállam szúrópróbaszerű ellenőrzést végez saját területén annak érdekében, hogy ellenőrizze az e cikkben meghatározott kötelezettségek betartását.
(7) A tagállamok összehangolják ellenőrző tevékenységüket a lehető leghatékonyabb és leggazdaságosabb ellenőrzés biztosításának érdekében. E célból a tagállamok különösen azoknak az áruknak a mozgását ellenőrzik, amelyek felhívták magukra a figyelmet azzal, hogy esetlegesen a közösségi szabályozással ellentétes tevékenységek eredményei.
14. cikk
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a 8., 9. és 10. cikkben említett, tagállamban történt minden kirakodást nyilvántartsanak. E célból a tagállamok elrendelhetik, hogy az első forgalomba hozatal nyilvános árverési központban való értékesítéssel történjen.
(2) Amennyiben a kirakodott fogás értékesítése első ízben nem nyilvános árverés útján történik a 9. cikk (2) bekezdésében meghatározottak szerint, akkor a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az érintett mennyiségről értesítsék a nyilvános árverési központokat vagy a tagállamok által felhatalmazott más szerveket.
(3) Azok az adatok, amelyek bizonyos hajókategóriák általi kirakodásra vonatkoznak, és amelyekre érvényesek a 7. és 8. cikkben említett kivételek, illetve az olyan kikötőben történt kirakodásra vonatkozó adatok, amely nem rendelkezik a szükséges fejlett adminisztrációs struktúrával a kirakodások nyilvántartására, a tagállamnak e rendelet hatálybalépését követő 12 hónapon belül a Bizottsághoz intézett kérelmére mentesülhetnek az ilyen adatok kezelésére vonatkozó követelmények alól. Mentességet akkor lehet nyújtani, ha a kért adatok bejegyzése a teljes kirakodott mennyiséghez viszonyítva aránytalanul nagy nehézséget jelentene a nemzeti hatóságoknak, és ha a különböző kirakodott fajokat helyben értékesítik. Minden tagállam elkészíti a mentességre jogosult kikötőknek és hajóknak a jegyzékét, és közli azt a Bizottsággal.
(4) Az a tagállam, amely a (3) bekezdésben említett mentességet igénybe veszi, elkészít egy mintavételezési tervet annak érdekében, hogy értékelje az adott kirakodott mennyiségek mértékét a mentességre jogosult kikötőkben. A Bizottság jóváhagyja ezt a tervet a mentesség alkalmazása előtt. A tagállam rendszeresen közli a Bizottsággal az értékelések eredményeit.
15. cikk
(1) Minden hónap 15. napja előtt minden tagállam számítógépes úton értesíti a Bizottságot az előző hónap során kirakodott, teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá eső állomány vagy állománycsoport mennyiségéről, valamint bármely, a 11. és 12. cikk alapján kapott információról.
A Bizottságnak küldött értesítés megjelöli a fogás helyszínét a 6. és 8. cikkben meghatározottak szerint, valamint az érintett halászhajók honosságát.
Minden tagállam közli a Bizottsággal a kvóta előre jelezhető kimerítését és annak várható időpontját azoknak a fajoknak a vonatkozásában, amelyekről a tagállam lobogója alatt hajózó vagy ott bejegyzett halászhajók általi fogásmennyiség alapján feltételezhető, hogy az adott tagállam a kvóta, a forráselosztás vagy a számára elérhető fogásrész 70 %-át kimerítette.
Abban az esetben, amikor teljes kifogható mennyiség vagy kvóta hatálya alá eső állomány vagy állománycsoport kifogott mennyisége elérheti a teljes kifogható mennyiség vagy a kvóta szintjét, a tagállamok a Bizottságnak, annak kérésére, az e bekezdésben meghatározottnál részletesebben vagy gyakrabban nyújthatnak információkat.
(2) A Bizottság e cikknek megfelelően a kapott értesítéseket a tagállamok számára számítógépen hozzáférhető módon tárolja.
(3) Ha a Bizottság megállapítja, hogy a tagállam nem tartotta be az (1) bekezdésben előírt, a havi fogások adatainak átadására vonatkozó határidőt, akkor saját maga kijelölheti azt az időpontot, amikor az adott tagállam kvótáját, forráselosztását vagy a számára elérhető fogásrészt 70 %-ig kimerítettnek kell tekinteni az olyan kvóta vagy más mennyiségi korlátozás alá eső állomány vagy állománycsoport fogásai vonatkozásában, amelyeket az adott tagország lobogója alatt hajózó vagy ott bejegyzett halászhajók fogtak ki; valamint azt a becsült időpontot is megjelölheti, amikor a kvótát, forráselosztást vagy a tagállam számára elérhető fogásrészt kimerítettnek kell tekinteni.
(4) Valamennyi tagállam számítógépes adatátvitellel értesíti a Bizottságot minden naptári negyedév első hónapjának vége előtt arról az (1) bekezdésben említett állománymennyiségtől eltérő állománymennyiségről, amelyet a megelőző negyedévben rakodtak ki.
16. cikk
(1) A 15. cikk sérelme nélkül a tagállamok - az érdekelt tagállam kérelmére - adatot szolgáltatnak a joghatóságuk alá tartozó vizek kikötőiben kirakodott, értékesítésre felajánlott vagy átrakodott halászati termékekről, amely tevékenységet a tagállam lobogója alatt hajózó vagy ott bejegyzett halászhajók végeztek a tagállamnak kiosztott kvóta hatálya alá tartozó állományok vagy állománycsoportok alapján.
Ez az információ tartalmazza az érintett hajó nevét és külső azonosítóját, az e hajóról kirakodott, értékesítésre felajánlott vagy átrakodott hal mennyiségét állományok vagy állománycsoportok alapján, valamint a kirakodás, első értékesítésre való felajánlás vagy átrakodás időpontját és helyét. Ezeket az információkat az érdekelt tagállam kérésétől számított négy munkanapon belül, vagy pedig egy hosszabb időtartamon belül adják át, amelyet az adott tagállam vagy a kirakodás szerinti tagállam határozhat meg.
(2) Az a tagállam, ahol a kirakodás, az első értékesítésre való felajánlás vagy az átrakodás megtörtént, átadja a Bizottságnak annak kérésére ezt az információt a bejegyzés szerinti tagállam egyidejű értesítésével.
17. cikk
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy figyelemmel kísérhessék azoknak a hajóiknak a fogásait a fajok tekintetében, amely hajók harmadik ország felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken vagy a nyílt tengeren tevékenykednek, valamint hogy biztosítsák e fogások átrakodásának és kirakodásának ellenőrzését és nyilvántartását.
(2) Az ellenőrző és vizsgálati intézkedések biztosítják, hogy a hajótulajdonosok és/vagy -parancsnokok betartsák az alábbi kötelezettségeket:
- a halászhajó fedélzetén hajónaplót vezetnek, amelybe a parancsnokok feljegyezik a fogásaikat,
- a közösségi kikötőkben való kirakodáskor kirakodási nyilatkozatot adnak át annak a kirakodás szerinti tagállam hatóságai részére,
- a lobogó szerinti tagállamot tájékoztatják a halak minden egyes, harmadik ország halászhajójára történő átrakodásának, és a közvetlenül harmadik országokban elvégzett kirakodásoknak a részleteiről.
(3) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezéseit a Közösség és bizonyos harmadik országok közötti halászati megállapodásokban előírt rendelkezések és olyan nemzetközi egyezmények sérelme nélkül kell alkalmazni, amelynek a Közösség tagja.
18. cikk
(1) Minden tagállam számítógépes adatátvitellel közli a Bizottsággal minden naptári negyedév első hónapjának vége előtt a 17. cikkben említett vizeken a megelőző negyedévben kifogott és kirakodott mennyiségeket, valamint a 17. cikk (2) bekezdése szerint kapott információkat.
(2) A harmadik országban történt fogásokra vonatkozó, az (1) bekezdés szerint közölt információt a harmadik ország és az állomány szerint bontják az adott halászati tevékenységre megállapított legkisebb statisztikai övezet tekintetében.
A nyílt tengeri fogásokat a fogás helyére vonatkozó nemzetközi egyezményben meghatározott legkisebb statisztikai övezet tekintetében, valamint a fajok és fajcsoportok szerint az érintett halászati tevékenység teljes állományának tekintetében jelentik.
(3) A Bizottság minden év október 1-je előtt a tagállamok rendelkezésére bocsátja az e cikk alapján kapott információkat.
19. cikk
(1) A 3., 6., 8., 9., 10., 14. és 17. cikkben meghatározott kötelezettségek betartása érdekében minden tagállam létrehoz egy érvényesítési rendszert, amely különösen az e kötelezettségek alapján gyűjtött adatok keresztellenőrzését és vizsgálatát foglalja magába.
(2) E vizsgálatok elősegítése érdekében minden tagállam létrehoz egy számítógépes adatbázist, amelybe az (1) bekezdésben említett adatokat bejegyzik.
A tagállamok létrehozhatnak decentralizált adatbázisokat, amennyiben azokat, valamint az adatok gyűjtésével és bejegyzésével kapcsolatos eljárásokat állapítanak meg annak érdekében, hogy azok a tagállam területén belül mindenhol összeegyeztethetőek legyenek egymással.
(3) Amennyiben a tagállam nem tudja azonnal teljesíteni a (2) bekezdés követelményeit az egész halászati területére vagy annak egy részére vonatkozóan, akkor a kérelmére a Bizottság a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően e rendelet hatálybalépésétől számított legfeljebb hároméves átmeneti időszak megállapításáról határozhat.
(4) Az a tagállam, amely ilyen eltérésben részesül, nem elektronikus formában három évig megőrzi az (1) bekezdésben említett adatok dokumentációját, és a Bizottság által jóváhagyott mintavételezési tervet hoz létre, hogy biztosítsa az adatok pontosságának helyszíni vizsgálatát. A Bizottság saját jogán helyszíni vizsgálatot folytathat a mintavételezési terv hatékonyságának értékelése érdekében.
(5) E rendelet hatálybalépését követő tizenkét hónap alatt minden tagállam jelentést nyújt be a Bizottságnak, amelyben leírják az adatok gyűjtésének és vizsgálatának módját, meghatározva ezeknek az adatoknak a megbízhatóságát. A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben összefoglalót készít ezekből a jelentésekből, és átadja azt a tagállamoknak.
(6) A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadnak el e cikk végrehajtására vonatkozóan.
III. CÍM
A halászfelszerelések használatának figyelemmel kísérése
20. cikk
(1) Valamely közösségi halászhajón tartott valamennyi fogásnak meg kell felelnie a halászati erőforrások megőrzése érdekében bizonyos technikai intézkedések megállapításáról szóló, 1986. október 7-i 3094/86/EGK tanácsi rendeletben [6] meghatározott, a hajón szállított hálóra érvényes fajösszetételnek.
A hajón lévő használaton kívüli hálókat úgy kell elhelyezni, hogy azokat ne lehessen könnyen használatba venni, a következő feltételeknek megfelelően:
a) a hálókat, súlyokat és a hasonló felszereléseket különválasztják a vonóháló-lemezektől, valamint a vonó- és vontatóhuzaloktól és kötelektől.
b) a fedélzeten vagy afölött található hálókat biztonságosan odaerősítették a fedélzeti felépítmény valamelyik pontjához.
(2) Amennyiben valamely közösségi halászhajón tartott fogást ugyanazon út során eltérő szembőségű hálókkal fogták ki, akkor a fajösszetételt a minden egyes, eltérő körülmények között történt fogás tekintetében külön számítják ki.
E célból minden, a korábban alkalmazott szembőséggel kapcsolatos változtatást, valamint a változtatás időpontjában a hajón lévő fogásösszetételt bejegyzik a hajónaplóba és a kirakodási nyilatkozatba. Különleges esetekben a 36. cikkben megállapított eljárás szerint részletes szabályokat fogadnak el a hajó fedélzetén őrizendő, a fajokra és a feldolgozott termékekre vonatkozó elhelyezési tervről, amely megjelöli, hogy ezeket hol helyezték el a rakodótérben.
(3) Az (1) és (2) bekezdéstől függetlenül a Tanács, a Bizottság által kidolgozott jelentés alapján, a Bizottság javaslatára minősített többséggel határozhat arról, hogy:
a) különleges halászati tevékenységet végző közösségi halászhajó nem vihet magával különböző szembőségű hálókat ugyanannak a halászati útnak az ideje alatt;
b) egyes különleges halászati tevékenységek esetében külön szabályokat kell alkalmazni a különböző szembőségű hálók használatáról.
IV. CÍM
A halászati tevékenységek szabályozása és felfüggesztése
21. cikk
(1) A közösségi halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott valamennyi fogást a kirakodás helyétől függetlenül a lobogó szerinti tagállamnak az adott állományra vagy állománycsoportra meghatározott kvótájából vonják le.
(2) Minden tagállam meghatározza azt az időpontot, amelytől kezdve a tagállam lobogója alatt hajózó, illetve abban a tagállamban bejegyzett halászhajók által kvóta hatálya alá tartozó állományból vagy állománycsoportból halászott fogások alapján kimerítettnek tekinti az ilyen hajók által halászott állományra vagy állománycsoportra meghatározott kvótát. Ettől az időponttól kezdve átmenetileg megtiltják e hajók számára ezen állomány vagy állománycsoport halászatát, valamint hogy az adott időpont után kifogott halat a hajón tárolják, átrakodják, illetve kirakodják, és megállapítanak egy időpontot, ameddig az átrakodás, kirakodás vagy az utolsó, a fogásra vonatkozó nyilatkozatok megtétele megengedett. Ezeket az intézkedéseket haladéktalanul közlik a Bizottsággal, amely értesíti erről a többi tagállamot.
(3) A (2) bekezdés alapján tett értesítést követően vagy saját kezdeményezésére a Bizottság a rendelkezésre álló információk alapján meghatározza azt az időpontot, amikor bármely tagállam lobogója alatt hajózó vagy a tagállamban bejegyzett halászhajók által halászott, teljes kifogható mennyiség, kvóta vagy más mennyiségi korlátozás alá eső állomány vagy állománycsoport alapján a tagállam vagy adott esetben a Közösség számára rendelkezésre álló kvótát, forráselosztást, vagy fogásrészt kimerítettnek tekintik.
Az első albekezdésben említett állapot megállapítása esetén a Bizottság tájékoztatja az érintett tagállamokat a teljes kifogható mennyiség kimerítése miatt beszüntetett halászat kilátásairól.
A közösségi halászhajók beszüntetik a kvóta vagy teljes kifogható mennyiség hatálya alá eső állomány vagy állománycsoport halászatát abban az időpontban, amikor az adott tagállamnak a kérdéses állományra vagy állománycsoportra megállapított kvótáját kimerítettnek ítélik, vagy amikor a kérdéses állományt vagy állománycsoportot alkotó fajokra vonatkozó teljes kifogható mennyiséget kimerítették; továbbá ezek a hajók beszüntetik az állományból vagy állománycsoportból ezen időpont után halászott fogás hajón tartását, átrakodását, kirakodását vagy az átrakodásra vagy kirakodásra irányuló előkészületeket.
(4) Amikor a Bizottság a (3) bekezdés első albekezdése alapján beszünteti a halászatot a Közösség rendelkezésére álló teljes kifogható mennyiség, kvóta, forráselosztás vagy fogásrész kimerítése miatt, és kiderül, hogy a tagállam valójában nem merítette ki az érintett állományra vagy állománycsoportra vonatkozó kvótát, forráselosztást vagy fogásrészt, akkor a következő rendelkezéseket kell alkalmazni.
Ha a tagállamnak abból fakadó sérelmét, hogy kvótája kimerítése előtt megtiltották a halászatot, nem szüntették meg a 3760/92/EGK rendelet 9. cikke (2) bekezdésének megfelelően, akkor intézkedéseket fogadnak el a célból, hogy az okozott sérelmet a 36. cikkben megállapított eljárás szerint megfelelő módon orvosolják. Ezek az intézkedések levonást tartalmazhatnak annak a tagállamnak a kvótájából, forráselosztásából vagy fogásrészéből, amely túllépte azt, az így levont mennyiséget megfelelő módon el kell osztani azok között a tagállamok között, amelyek halászati tevékenységüket kvótájuk kimerítése előtt beszüntették. Ez a levonás és az azt követő elosztás azoknak a fajoknak és területeknek a kiemelt figyelembevételével történik, amelyekre az éves kvótát, forráselosztást vagy fogásrészt meghatározták. Ez a levonás vagy elosztás a sérelem bekövetkeztének az évében vagy az utána következő évben vagy években végezhető el.
A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadnak el e cikk alkalmazására, és különösen az érintett mennyiség meghatározására vonatkozóan.
22. cikk
Ha egy tagállam illetékes hatóságai megállapítják, hogy egy közösségi halászhajó súlyosan vagy ismételten elmulasztja e rendelet betartását, akkor a lobogó szerinti tagállam további ellenőrző intézkedéseknek vetheti alá a kérdéses hajót.
A lobogó szerinti tagállam tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot annak a hajónak a nevéről, külső azonosító jeleiről és számairól, amelyre az említett további ellenőrző intézkedéseket kiszabta.
23. cikk
(1) Ha a Bizottság megállapítja, hogy egy tagállam túllépte a rendelkezésére álló, egy állományra vagy állománycsoportra megállapított kvótáját, forráselosztását vagy fogásrészét, akkor a Bizottság levonhat annak a tagállamnak az éves kvótájából, forráselosztásából vagy fogásrészéből, amelyik túllépte keretét. Ezekről a levonásokról a 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően határoznak.
(2) A Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel elfogadja a levonásra vonatkozó szabályokat a 3760/92/EGK rendelet 8. cikkében megállapított célkitűzéseknek és irányítási stratégiáknak megfelelően, a következő paraméterek kiemelt figyelembevételével:
- a túlhalászás mértéke,
- ugyannak az állománynak a túlhalászása az előző évben,
- az érintett erőforrások biológiai állapota.
V. CÍM
A halászati ágazat, beleértve az akvakultúrát is, struktúráinak javítására és kiigazítására szolgáló egyes intézkedések felügyelete és ellenőrzése
24. cikk
A Tanács által a 3760/92/EGK rendelet 11. cikke szerint megállapított célkitűzések és stratégiák betartásának biztosítása érdekében, különös tekintettel a közösségi flotta halászati kapacitásával és tevékenységének kiigazításával kapcsolatos mennyiségi célkitűzésekre, minden tagállam rendszeresen ellenőrzi a területén és a felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó tengeri vizeken a fent említett célkitűzések megvalósításával kapcsolatos valamennyi személyt.
25. cikk
(1) Minden tagállam rendelkezéseket hoz a 24. cikkben említett célkitűzések betartásának ellenőrzésére. E célból technikai ellenőrzéseket végez el, különösen a következő területeken:
a) a halászati flotta átalakítása, felújítása és modernizációja;
b) a halászati kapacitás kiigazítása átmeneti vagy végleges beszüntetéssel;
c) bizonyos halászhajók tevékenységének korlátozása;
d) halászfelszerelések tervezésének és számának, valamint használatuk módjának korlátozása;
e) az akvakultúra-ágazat és a part menti területek fejlesztése.
(2) Ha a Bizottság megállapítja, hogy egy tagállam nem tartotta be az (1) bekezdés rendelkezéseit, akkor a Szerződés 169. cikkének sérelme nélkül javaslatokat tehet a Tanácsnak a megfelelő általános intézkedések elfogadására. A Tanács minősített többséggel határoz.
26. cikk
(1) A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadhatnak el a 25. cikk alkalmazására, különösen
a) a halászhajók motorerejének ellenőrzése tekintetében;
b) a halászhajók regisztertonna-tartalmának ellenőrzése tekintetében;
c) azon időtartam ellenőrzése tekintetében, amely alatt a halászhajó rögzített;
d) halászfelszerelések gyártására vonatkozó előírásoknak és halászhajónkénti számának ellenőrzése tekintetében.
(2) A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal az alkalmazott ellenőrző módszerekre vonatkozó információikat, az ellenőrzés végrehajtásáért felelős szervek nevével és címével együtt.
27. cikk
(1) A 25. cikkben meghatározott ellenőrzés megkönnyítése érdekében minden tagállam létrehoz egy érvényesítési rendszert, amely magába foglalja különösen a keresztellenőrzések segítségével vizsgált, a flotta halászati kapacitásával és tevékenységével kapcsolatos információkat, amelyek megtalálhatók többek között:
- a hajónaplóban a 6. cikk szerint,
- a kirakodási nyilatkozatban a 8. cikk szerint,
- a közösségi halászhajókról vezetett nyilvántartásban a 163/89/EGK bizottsági rendelet [7] szerint.
(2) Ezen okból a tagállamok számítógépes adatbázisokat hoznak létre (vagy kiegészítik a már létező adatbázisokat), amelyek tartalmazzák a flotta halászati kapacitásával és tevékenységével kapcsolatos fontos információkat.
(3) A 19. cikk (3), (4) és (5) bekezdésében említett intézkedéseket kell alkalmazni.
(4) A 36. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően részletes szabályokat fogadnak el e cikk végrehajtására vonatkozóan.
VI. CÍM
A halászati termékek piacának közös szervezésével kapcsolatos bizonyos intézkedések felügyelete és ellenőrzése
28. cikk
(1) A halászati és akvakultúra-termékek piacának közös szervezéséről szóló, 1992. december 17-i 3759/92/EGK tanácsi rendeletben [8] meghatározott intézkedésekre vonatkozó szabályok technikai szempontjainak biztosítása érdekében minden tagállam megszervezi saját területén az intézkedések alkalmazásában érintett valamennyi személy rendszeres ellenőrzését.
(2) Az ellenőrzések a következő intézkedések alkalmazásának technikai szempontjaival kapcsolatosak:
a) a forgalmazási előírásokkal, különösen a legkisebb méretekkel;
b) az árszabályokkal, különösen:
- a nem emberi fogyasztásra szánt termékek kivonása a piacról,
- a piacról kivont termékek raktározása és/vagy feldolgozása.
A tagállamok összehasonlítják a 9. cikkben említett, a mennyiség első forgalomba hozatalával illetve a kirakodott mennyiséggel kapcsolatos okmányokat, különös tekintettel a súlyra.
(3) A tagállamok értesítik a Bizottságot az elfogadott ellenőrző intézkedésekkel kapcsolatos információkról, az illetékes ellenőrző hatóságról, a megállapított jogsértésről, valamint az azokkal szemben hozott intézkedésről.
A Bizottságnak, a tagállamok illetékes hatóságainak, tisztviselőinek és egyéb megbízottjainak tilos nyilvánosságra hozniuk az e cikk alapján szerzett, szakmai titoktartás alá eső információt.
(4) E cikk nem sérti a bírósági eljárás titkos jellegével kapcsolatos nemzeti rendelkezéseket.
VII. CÍM
Az ellenőrzés végrehajtása és vizsgálata
29. cikk
(1) A Bizottság az okmányok vizsgálatával és helyszíni látogatásokkal vizsgálja e rendelet tagállamok általi alkalmazását. A Bizottság, amennyiben szükségesnek tartja, előzetes bejelentés nélküli ellenőrzés végrehajtásáról határozhat.
A helyszíni ellenőrzések elvégzéséhez a Bizottság írásbeli utasításokat ad az ellenőröknek, amely megjelöli az ellenőrök hatáskörét és a feladatuk célkitűzéseit.
(2) Amennyiben a Bizottság szükségesnek tartja, ellenőrei jelen lehetnek a nemzeti ellenőrző szolgálatok által végzett ellenőrzési és felügyeleti tevékenységeknél. E feladatok keretében a Bizottság megfelelő kapcsolatot alakít ki a tagállamokkal annak érdekében, hogy amennyiben lehetséges, kölcsönösen elfogadható ellenőrzési programot hozzanak létre.
a) A tagállamok együttműködnek a Bizottsággal, hogy megkönnyítsék feladatainak végrehajtását. A tagállamok megtesznek minden szükséges lépést annak érdekében, hogy elkerüljék a vizsgálati és ellenőrzési műveletekre hátrányos nyilvánosságot.
Amennyiben a Bizottság, vagy megbízott tisztviselői nehézségekbe ütköznek feladatuk végrehajtása során, az érintett tagállam biztosítja a Bizottság számára a szükséges eszközöket feladatának elvégzéséhez, és lehetővé teszik ellenőrei számára, hogy értékeljék a kérdéses ellenőrzési műveleteket.
b) Amennyiben a helyszíni feltételek nem teszik lehetővé a kezdeti vizsgálati program keretében tervezett vizsgálati és ellenőrzési műveleteket, a bizottsági ellenőrök az illetékes nemzeti ellenőrző szolgálattal együttműködve és azzal egyetértésben módosítja a kezdeti vizsgálati és ellenőrzési műveletet.
c) A tengeri vagy légi ellenőrzés keretében, ahol az illetékes nemzeti szolgálatnak más kiemelt fontosságú, különösen a tengeri védelemmel és biztonsággal kapcsolatos feladatokat kell ellátnia, a tagállam hatóságai megőrzik a jogot, hogy a Bizottság által tervezett ellenőrzési művelettől eltérjenek vagy átszervezzék azt. Ezekben az esetekben a tagállam alternatívák kidolgozásában együttműködik a Bizottsággal.
Tengeri vagy légi ellenőrzés esetében a hajó vagy a repülőgép parancsnoka egy személyben felelős a műveletekért, figyelembe véve saját hatóságainak kötelezettségeit e rendelet alkalmazása tekintetében. A Bizottság által megbízott és a műveletekben részt vevő ellenőrök betartják a parancsnok által meghatározott szabályokat és eljárásokat.
(3) Amennyiben szükségesnek tűnik, különösen azt a közösségi ellenőrök által végzett, a (2) bekezdés szerinti vizsgálatot követően, amely azt mutatja, hogy szabálytalanságok fordulhatnak elő a rendelet alkalmazásakor, a Bizottság kérheti a tagállamokat, hogy az illetékes nemzeti hatóságok értesítsék meghatározott időtartamra, halászati tevékenységre vagy területre tervezett vagy meghatározott részletes felügyeleti és ellenőrzési programról. Az értesítés kézhezvételét követően a Bizottság, amennyiben azt szükségesnek tartja, független vizsgálatot végez, hogy a tagállam illetékes hatóságai végrehajtották-e ezt a programot.
Amikor a közösségi ellenőrök a program végrehajtását vizsgálják, a tagállam megbízottja felelős az említett program teljesítéséért. A közösségi ellenőrök saját kezdeményezésre nem gyakorolhatják a tagállami megbízottakra ruházott ellenőrzési jogot. Az említett ellenőrök a tagállam megbízottjainak kísérete nélkül nem juthatnak a hajókra vagy a helyiségekbe.
A vizsgálatot követően a Bizottság átadja az érintett tagállamnak a programról készült értékelési jelentést, és adott esetben ellenőrző intézkedéseket javasol az érintett tagállam általi ellenőrzés jobb alkalmazása érdekében.
(4) A légi járművel tengeren vagy a parton végzett ellenőrzés során a meghatalmazott ellenőrök természetes személyekre nem végezhetnek ellenőrzést.
(5) A (2) és (3) bekezdésben említett ellenőrzéseik keretében a Bizottság által meghatalmazott ellenőrök, a felelős szolgálat jelenlétében, a helyszínen hozzáférhetnek a különleges adatbázisok összesített vagy egyedi információihoz, továbbá ellenőrizhetik az e rendelet alkalmazására vonatkozó okmányokat.
Amennyiben a nemzeti rendelkezések a vizsgálatok titkosságát írják elő, a velük kapcsolatos információ közlését az illetékes bíróság engedélyezi.
30. cikk
(1) A tagállamok a Bizottságnak olyan információkat szolgáltatnak, amelyeket a Bizottság e rendelet végrehajtása érdekében kérhet. Az információ kérésekor a Bizottság meghatároz egy ésszerű határidőt, amelyen belül az információt nyújtani kell.
(2) Amennyiben a Bizottság úgy véli, hogy szabálytalanságok történtek e rendelet végrehajtása során, vagy a már létező, ellenőrzésre vonatkozó rendelkezések és módszerek nem hatékonyak, akkor tájékoztatja az érintett tagállamot vagy tagállamokat, amelyek ezt követően közigazgatási vizsgálatot indítanak, amelyben a Bizottság tisztviselői is részt vehetnek.
Az érintett tagállam vagy tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a vizsgálat folyamatáról és eredményéről, és a vizsgálatról készült jelentés, valamint a jelentés elkészítéséhez használt lényeges adatok másolatával látják el a Bizottságot.
Az e bekezdésben említett vizsgálatban való részvételhez a Bizottság tisztviselői írásbeli utasítással rendelkeznek, amely tartalmazza azonosításukat és beosztásukat.
(3) Amennyiben a Bizottság tisztviselői vizsgálatban vesznek részt, a vizsgálatot mindig a tagállam tisztviselője vezeti; a Bizottság tisztviselői saját kezdeményezésükre nem gyakorolhatják a nemzeti tisztviselőkre ruházott ellenőrzési jogot; másrészről ugyanúgy hozzáféréssel rendelkeznek azokhoz a helyiségekhez és okmányokhoz, mint a nemzeti tisztviselők.
Amennyiben nemzeti büntetőeljárási rendelkezések előírják, hogy bizonyos aktusokat olyan tisztviselők végeznek, akiket erre kifejezetten a nemzeti jog jelöl ki, akkor a Bizottság tisztviselői nem vesznek részt az ilyen aktusban. Nem vesznek részt különösen a házkutatásban, illetve a nemzeti büntetőjog hatálya alá tartozó személyek hivatalos kihallgatásában. Azonban hozzáférnek az így szerzett információhoz.
(4) E cikk nem sérti a bírósági eljárás titkos jellegével kapcsolatos nemzeti rendelkezéseket.
VIII. CÍM
A hatályos szabályok be nem tartása esetén szükséges intézkedések
31. cikk
(1) A tagállamok biztosítják, hogy különösen az e rendelet alapján végzett megfigyelés vagy ellenőrzés alapján megállapított, a közösségi halászati politika figyelmen kívül hagyásáért felelős természetes vagy jogi személyekkel szemben megfelelő intézkedéseket hoznak, beleértve a nemzeti jog alapján indított közigazgatási vagy büntetőeljárást is.
(2) Az (1) bekezdés alapján kezdeményezett eljárás megfoszthatja a nemzeti jog lényeges rendelkezéseinek megfelelően a jogsértésből származó gazdasági előnytől a felelőseket, vagy a jogsértés súlyosságával arányos következményei lehetnek, s a további hasonló jellegű jogsértésektől visszatartanak.
(3) A (2) bekezdésben említett eljárásból eredő szankciók a jogsértés súlyosságától függően lehetnek:
- pénzbírság,
- a tiltott halászfelszerelések és fogások lefoglalása,
- a hajó lefoglalása,
- a hajó átmeneti kivonása a forgalomból,
- az engedély felfüggesztése,
- az engedély visszavonása.
(4) E cikk rendelkezései nem akadályozzák, hogy a kirakodás vagy az átrakodás szerinti tagállam átadja a büntetőeljárást annak a tagállamnak, ahol a hajót bejegyezték - annak beleegyezésével és azzal a feltétellel, hogy az átadással a (2) bekezdésben említett eredmény sokkal inkább elérhető. A kirakodás vagy az átrakodás szerinti tagállam értesíti a Bizottságot az ilyen átadásról.
32. cikk
(1) Ha a kirakodás vagy az átrakodás szerinti tagállamnak az illetékes hatóságai, jogsértést tárnak fel, akkor a 31. cikknek megfelelően megteszik a megfelelő intézkedéseket az érintett hajó parancsnoka vagy a jogsértésért felelős bármely más személlyel szemben.
(2) Amennyiben a kirakodás vagy az átrakodás szerinti tagállam nem a lobogó szerinti tagállam, és az illetékes hatóságok nem hozzák meg a nemzeti jog alapján megfelelő intézkedéseket, beleértve a felelős természetes vagy jogi személy ellen indított közigazgatási vagy büntetőeljárást is, illetve nem adják át a büntetőeljárást a 31. cikk (4) bekezdése szerint, a jogellenesen kirakodott vagy átrakodott mennyiséget levonhatják az előbbi tagállam kvótájából.
Az említett tagállam kvótájából levonásra kerülő halmennyiséget a 36. cikkben megállapított eljárás szerint határozzák meg, miután a Bizottság konzultált a két érintett tagállammal.
Amennyiben a kirakodás vagy az átrakodás szerinti tagállamnak már nem áll rendelkezésére elegendő mennyiségű kvóta, akkor a 21. cikk (4) bekezdését kell megfelelően alkalmazni, úgy, hogy a jogellenesen kirakodott vagy átrakodott halmennyiséget azonosnak tekintik a bejegyzés szerinti tagállam kárának az összegével, ahogy ezt az említett cikk előírja.
33. cikk
(1) A tagállamok illetékes hatóságai a nemzeti jog alapján folytatott eljárásokkal összhangban haladéktalanul értesítik a lobogó vagy a bejegyzés szerinti tagállamot az (1) bekezdésben említett közösségi szabályok bármelyikének megsértése esetén, megjelölve az érintett hajó nevét és azonosító jeleit, a parancsnok és a tulajdonos nevét, a jogsértés körülményeit, bármely megindított közigazgatási és büntetőeljárást vagy más intézkedést, valamint a jogsértéssel kapcsolatos bármely döntést. Különleges esetekben kérelemre a tagállam értesíti a Bizottságot ezekről az információkról.
(2) A 31. cikk (4) bekezdése szerint a büntetőeljárás átadását követően a lobogó vagy a bejegyzés szerinti tagállam meghozza a megfelelő intézkedéseket a 31. cikkben meghatározottak értelmében.
(3) A lobogó vagy a bejegyzés szerinti tagállam haladéktalanul értesíti a Bizottságot a (2) bekezdésnek megfelelően hozott bármely intézkedésről, valamint az érintett hajó nevéről és külső azonosítójáról.
34. cikk
(1) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot, ha elfogadnak bármely törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezést a szabálytalanságok elkerülése és ellenük történő eljárás érdekében.
A tagállamok évente jelentik a mindenfajta jogsértés tekintetében előírt pénzbüntetés legkisebb és legnagyobb összegének változását és egyéb szankcióik természetét.
(2) A tagállamok rendszeresen tájékoztatják a Bizottságot az e rendelet alapján végzett megfigyelések és ellenőrzések eredményéről, beleértve a feltárt jogsértések számát és természetét, valamint a megtett intézkedéseket is. A Bizottságot kérelmére a tagállamok értesítik a különös jogsértésekért kiszabott pénzbüntetések összegéről.
(3) A Bizottság az (1) és (2) bekezdés szerint kapott információkról összefoglalót ad át a tagállamoknak.
IX. CÍM
Általános rendelkezések
35. cikk
Minden év június 1-jéig a tagállamok jelentést küldenek a Bizottságnak e rendelet alkalmazásáról a megelőző naptári évre vonatkozóan, amely tartalmazza az alkalmazott műszaki és emberi erőforrások értékelését, valamint azokat az intézkedéseket, amelyek elősegíthetik a feltárt hiányosságok orvoslását. A tagállamok által elkészített jelentések és a saját észrevételei alapján a Bizottság éves jelentést készít, és megküldi azt minden olyan tagállamnak, amelyre az vonatkozik. A tagállamok válaszainak kézhezvételét követően a Bizottság a válaszokkal együtt nyilvánosságra hozza a jelentést, és ahol lehetséges közzéteszi a feltárt hiányosságok orvoslására vonatkozó javaslatokat is.
36. cikk
Ahol az e cikkben meghatározott eljárást kell követni, az elnök a saját kezdeményezésére vagy a tagállamok képviselőinek kérésére tájékoztatja a 3760/92/EGK rendelet által létrehozott Halászati és Akvakultúra-ágazati Irányítóbizottságot, továbbiakban a "bizottság".
A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság az adott ügy sü rgősségére tekintettel az elnöke által megállapított határidőn belül véleményt nyilvánít az említett tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján hozott határozataira előírt többséggel kell megadni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
A Bizottság meghozza az intézkedéseket, amelyeket haladéktalanul végre kell hajtani. Ha ezek az intézkedések nincsenek összhangban a Bizottság véleményével, a Bizottság közli azokat a Tanáccsal. Ebben az esetben a Bizottság a közlés időpontjától számított egy hónapig elhalaszthatja az intézkedések végrehajtását.
A Tanács az előző bekezdésben meghatározott határidőn belül minősített többséggel eltérő határozatot hozhat.
37. cikk
(1) A tagállamok és a Bizottság megtesznek minden szükséges lépést annak érdekében, hogy biztosítsák az e rendelet keretében kapott adatok bizalmas kezelését.
(2) A természetes és jogi személyek neve nem közölhető a Bizottsággal és a többi tagállammal, kivéve akkor, ha az ilyen közlést ez a rendelet kifejezetten előírja, illetve ha ez a jogsértés megelőzése, a vele szemben való eljárás vagy a nyilvánvaló jogsértések vizsgálata érdekében elengedhetetlen.
Az (1) bekezdésben említett adatok nem adhatók tovább, kivéve ha más adatokkal olyan formában összesítettek, amely nem teszi lehetővé a természetes vagy jogi személyek közvetlen vagy közvetett azonosítását.
(3) A tagállamok és a Bizottság között kicserélt adatok nem adhatók át más személyeknek, csak a tagállamok vagy a közösségi intézmények olyan személyeinek, akiknek a beosztása megköveteli, hogy hozzáférjenek ezekhez az adatokhoz - kivéve akkor, ha az adatközlő tagállam kifejezetten hozzájárul az adatok ilyen átadásához.
(4) Az e rendelet alapján bármilyen formában közölt vagy gyűjtött adatokra szakmai titoktartás vonatkozik, és ugyanolyan védelmet élveznek, mint az adatokat fogadó tagállamok jogszabályai és a közösségi intézményekre alkalmazandó megfelelő rendelkezések által védett hasonló adatok.
(5) Az (1) bekezdésben említett adatok csak az e rendeletben előírt célra használhatók, amennyiben az adatot nyújtó hatóság kifejezetten nem járul hozzá a más célra való használathoz, vagy ha az adatokat fogadó hatóság tagállamában hatályban lévő rendelkezések nem tiltják az ilyen jellegű felhasználást vagy közlést.
(6) Az (1)-(5) bekezdés nem akadályozhatja az e rendelet alapján kapott adatoknak az olyan jogi vagy büntetőeljárás során való felhasználását, amelyeket a közösségi halászati jogszabályok tiszteletben tartásának elmulasztása miatt indítottak. Az adatot nyújtó tagállam illetékes hatóságait tájékoztatják az összes olyan esetről, ahol az említett adatokat erre a célra felhasználták.
Ez a cikk nem sérti a büntetőügyek terén nyújtott kölcsönös segítségnyújtásról szóló egyezmény alapján vállalt kötelezettségek végrehajtását.
(7) Amennyiben egy tagállam értesíti a Bizottságot, hogy egy vizsgálat befejeztével megállapították, hogy a vizsgálat során megnevezett jogi vagy természetes személy e rendelet rendelkezései alapján nem érintett jogsértésben, a Bizottság az említett vizsgálat vagy eljárás eredményéről haladéktalanul értesíti azokat a feleket, amelyekkel közölte az említett személy nevét. E személyt a továbbiakban nem kezelik úgy, mintha érintett lenne az első értesítés alapján leírt jogsértésekben. Azokat az adatokat, amelyek lehetővé teszik az érintett személy azonosítását, haladéktalanul megsemmisítik.
(8) Az (1)-(5) bekezdés rendelkezései nem tiltják azoknak az általános adatoknak és tanulmányoknak a nyilvánosságra hozatalát, amelyek nem tartalmaznak személyes utalást természetes vagy jogi személyekre.
(9) Az e rendeletben említett adatokat olyan formában tárolják, hogy kizárólag addig tegyék lehetővé az ügyben érintett személyek azonosítását, amíg az az adott cél érdekében szükséges.
(10) Az e rendelet keretében kapott adatok kérésre hozzáférhetőek az érintett természetes vagy jogi személyek számára.
38. cikk
Ezt a rendeletet az olyan nemzeti ellenőrző intézkedések sérelme nélkül kell alkalmazni, amelyek túlmutatnak e rendelet minimumkövetelményein, megfelelnek a közösségi jognak, és összhangban vannak a közös halászati politikával.
Az első albekezdésben említett nemzeti intézkedésekről a halászati ágazatra vonatkozó közös strukturális politika megállapításáról szóló, 1976. január 19-i 101/76/EGK tanácsi rendelet [9] 2. cikke (2) bekezdésének megfelelően tájékoztatják a Bizottságot.
39. cikk
(1) A 2241/87/EGK rendelet 1994. január 1-jén hatályát veszti az 5. cikk kivételével, amelyet tovább kell alkalmazni, amíg az e rendelet 6. cikkének (2) bekezdésében említett jegyzéket bevezető rendelet hatályba nem lépett.
(2) Az (1) bekezdés alapján hatályát vesztett rendeletre való hivatkozásokat az e rendeletre való hivatkozásnak kell tekinteni.
40. cikk
E rendelet 1994. január 1-jén lép hatályba.
A tagállamok 1996. január 1-jéig mentesülnek a 9., 15. és 18. cikk olyan rendelkezéseinek alkalmazása alól, amelyek az értékesítési nyilatkozatoknak és a kirakodások bejegyzésének számítógépes adatátvitelével kapcsolatosak.
A tagállamok 1999. január 1-jéig mentesülnek a 6., 8. és 19. cikk olyan rendelkezéseinek az alkalmazása alól, amelyek a földközi-tengeri halászati tevékenységgel kapcsolatosak.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 1993. október 12-én.