Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/34/EF
af 22. juni 2000
om ændring af Rådets direktiv 93/104/EF om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, for at omfatte sektorer og aktiviteter, der er undtaget fra dette direktiv
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 137, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
efter proceduren i artikel 251(3), på grundlag af Forligsudvalgets fælles udkast af 3. april 2000, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I henhold til traktatens artikel 137 støtter og supplerer Fællesskabet medlemsstaternes indsats med henblik på at forbedre arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det skal i direktiver vedtaget på grundlag af denne artikel undgås at pålægge administrative, finansielle og retlige byrder af en sådan art, at de hæmmer oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder.
(2) I Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden(4) er der fastsat minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden med hensyn til daglige hvileperioder, pauser, ugentlig hviletid, maksimal ugentlig arbejdstid, årlig ferie samt aspekter i forbindelse med natarbejde, skifteholdsarbejde og arbejdsrytme. Dette direktiv bør ændres af de nedenfor anførte grunde.
(3) Vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse er ikke omfattet af anvendelsesområdet for Rådets direktiv 93/104/EF.
(4) Kommissionens forslag af 20. september 1990 til Rådets direktiv 93/104/EF indeholdt ikke undtagelser for visse sektorer og aktiviteter, og i sin udtalelse af 20. februar 1991 accepterede Europa-Parlamentet heller ikke sådanne undtagelser.
(5) Arbejdstageres sikkerhed og sundhed bør beskyttes på arbejdspladsen, ikke fordi de arbejder i en særlig sektor eller udfører en særlig aktivitet, men fordi de er arbejdstagere.
(6) Der er i sektorlovgivningen for mobile arbejdstagere brug for en komplementær og parallel tilgang i bestemmelserne om transportsikkerhed og de pågældende arbejdstageres sundhed og sikkerhed.
(7) Der bør tages hensyn til den særlige karakter af aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse.
(8) Der bør også garanteres beskyttelse af sundhed og sikkerhed for mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(9) De eksisterende bestemmelser om årlig ferie og helbredskontrol for natarbejde og skifteholdsarbejde bør udvides til at omfatte mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(10) De eksisterende bestemmelser om arbejdstid og hvile bør tilpasses mobile arbejdstagere, der er beskæftiget i de undtagne sektorer og aktiviteter.
(11) Alle arbejdstagere bør have passende hvileperioder; begrebet "hvile" bør udtrykkes i tidsenheder, dvs. i dage, timer og/eller brøkdele heraf.
(12) En europæisk aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende er blevet iværksat ved et direktiv(5), som Rådet har udstedt på forslag af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 139, stk. 2, Dette direktivs bestemmelser gælder derfor ikke for søfarende.
(13) Med hensyn til "partsfiskere", som er arbejdstagere, skal medlemsstaterne i henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 93/104/EF fastsætte kriterierne for opnåelse og tildeling af årlig ferie, herunder retningslinjer for betaling.
(14) De særlige forskrifter, der er fastsat i andre fællesskabsinstrumenter, f.eks. vedrørende hvileperioder, arbejdstid, årlig ferie og natarbejde for visse kategorier af arbejdstagere, bør have forrang frem for bestemmelserne i direktiv 93/104/EF som ændret ved dette direktiv.
(15) Som følge af EF-Domstolens retspraksis bør bestemmelsen om hviletid om søndagen udgå.
(16) EF-Domstolen fastslog i sin dom i sag C-84/94 (Det Forenede Kongerige mod Rådet)(6), at direktiv 93/104/EF er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet og proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten. Der er ingen grund til at antage, at denne dom ikke skulle finde anvendelse på lignende regler vedrørende en række aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden i undtagne sektorer og aktiviteter -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 93/104/EF foretages følgende ændringer:
1) Artikel 1, stk. 3, affattes således:
"3. Dette direktiv finder anvendelse på alle former for private og offentlige aktiviteter som defineret i artikel 2 i direktiv 89/391/EØF, jf. dog nærværende direktivs artikel 14 og 17.
Dette direktiv finder ikke anvendelse på søfarende som defineret i Rådets direktiv 1999/63/EF af 21. juni 1999 om gennemførelse af den aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for søfarende, som er indgået mellem European Community Shipowners' Association (ECSA) og Federation of Transport Workers' Union in the European Union (FST)(7), jf. dog artikel 2, nr. 8, i nærværende direktiv."
2) I artikel 2 tilføjes følgende definitioner:
"7) 'mobil arbejdstager': en arbejdstager, der er en del af rejsende eller flyvende personale, som er ansat af en virksomhed, der udfører passager- eller godstransport ad vej, ad luftvej eller ad indre vandveje
8) 'offshore-arbejde': arbejde, der hovedsageligt udføres på eller fra offshore-anlæg (herunder boreplatforme), og som direkte eller indirekte har forbindelse med udforskning, udvinding eller udnyttelse af mineralforekomster, herunder kulbrinter, samt dykning i forbindelse med sådanne aktiviteter, uanset om dykningen udføres fra et offshore-anlæg eller fra et fartøj
9) 'tilstrækkelig hvile': det forhold, at arbejdstagere har regelmæssige, uafbrudte hvileperioder, udtrykt i tidsenheder, der er tilstrækkeligt lange til at sikre, at de på grund af træthed eller andre uregelmæssige arbejdsrytmer ikke forårsager skader på sig selv, kolleger eller andre, og at de hverken på kort eller lang sigt skader deres helbred."
3) Følgende stykke i artikel 5 udgår:"Minimumshvileperioden i stk. 1 omfatter i princippet søndagen."
4) Artikel 14 affattes således:
"Artikel 14
Mere specifikke fællesskabsbestemmelser
Dette direktiv finder ikke anvendelse, hvis andre fællesskabsinstrumenter indeholder mere specifikke forskrifter vedrørende tilrettelæggelse af arbejdstiden for visse former for beskæftigelse eller erhvervsvirksomhed."
5) Artikel 17, stk. 2.1, affattes således:
"2.1. artikel 3, 4, 5, 8 og 16:
a) for aktiviteter, der er kendetegnet ved afstand mellem arbejdstagerens arbejdssted og bopæl, blandt andet offshore-arbejde, eller ved afstand mellem arbejdstagerens forskellige arbejdssteder
b) for vagt-, overvågnings- og døgnvagtaktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at beskytte goder og personer, f.eks. når der er tale om vagter, portnere eller vagtselskaber
c) for aktiviteter, der er kendetegnet ved nødvendigheden af at sikre kontinuerlige ydelser eller vedvarende produktion, f.eks. når der er tale om:
i) modtagelse, behandling og/eller pleje på hospitaler eller lignende institutioner, herunder aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse, døgninstitutioner og plejehjem samt fængsler
ii) personale beskæftiget i havne eller lufthavne
iii) presse, radio, fjernsyn, filmproduktion, postvæsen og telekommunikation, ambulancetjeneste, brandvæsen og civilbeskyttelse
iv) gas-, vand- og elektricitetsforsyning, renovationsvæsen og forbrændingsanlæg
v) industrier, hvis arbejdsproces af tekniske grunde ikke kan afbrydes
vi) forsknings- og udviklingsaktiviteter
vii) jordbrug
viii) arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer
d) i tilfælde af forudsigeligt ekstraarbejde, f.eks.:
i) inden for jordbrug
ii) inden for turisterhvervet
iii) inden for postvæsenet
e) for arbejdstagere i jernbanetransportsektoren
i) for lejlighedsvise aktiviteter
ii) for aktiviteter, som de udøver om bord på tog, eller
iii) for aktiviteter, der er forbundet med jernbanernes faste transporttider, og som skal sikre en flydende og planmæssig jernbanetrafik."
6) Følgende indsættes i slutningen af artikel 17, stk. 2:
"2.4. artikel 6 og 16, stk. 2, for læger under uddannelse:
a) artikel 6 i en overgangsperiode på fem år fra den 1. august 2004:
i) medlemsstaterne råder over et tidsrum på højst to år mere, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde vanskelighederne med at overholde arbejdstidsbestemmelserne i forbindelse med deres ansvar for at tilrettelægge og yde sundheds- og lægetjenester. Mindst seks måneder før udløbet af overgangsperioden sender den pågældende medlemsstat Kommissionen en underretning herom med angivelse af grundene, således at Kommissionen efter passende høringer kan afgive en udtalelse senest 3 måneder efter modtagelsen heraf. Såfremt medlemsstaten ikke lægger Kommissionens udtalelse til grund, begrunder den sin beslutning herom. Medlemsstatens underretning og begrundelse samt Kommissionens udtalelse offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende og fremsendes til Europa-Parlamentet
ii) Medlemsstaterne råder over et yderligere tidsrum på højst et år, hvis det skønnes nødvendigt, for at overvinde særlige vanskeligheder i forbindelse med varetagelsen af de ovennævnte ansvarsområder. De følger den i nr. i) angivne procedure.
Inden for rammerne af overgangsperioden:
iii) sikrer medlemsstaterne, at det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer aldrig overstiger 58 timer i de første tre år af overgangsperioden, 56 timer i de følgende to år og 52 timer i en eventuel resterende periode
iv) hører arbejdsgiveren arbejdstagerrepræsentanterne i god tid med henblik på at opnå en aftale, når det er muligt, om ordningerne for overgangsperioden. Inden for begrænsningerne i nr. iii) kan en sådan aftale omfatte:
- det gennemsnitlige antal ugentlige arbejdstimer i overgangsperioden, og
- de foranstaltninger, der skal vedtages for at nedsætte det ugentlige antal arbejdstimer til gennemsnitligt 48 ved udgangen af overgangsperioden
b) artikel 16, stk. 2, forudsat at referenceperioden ikke overstiger 12 måneder i løbet af første del af overgangsperioden som omhandlet i litra a), nr. iii), og seks måneder derefter."
7) Følgende artikler indsættes:
"Artikel 17a
Mobile arbejdstagere og offshore-arbejde
1. Artikel 3, 4, 5 og 8 finder ikke anvendelse på mobile arbejdstagere.
2. Medlemsstaterne træffer imidlertid de fornødne foranstaltninger for at sikre, at mobile arbejdstagere har ret til tilstrækkelig hvile, undtagen under de omstændigheder, der er fastsat i artikel 17, stk. 2.2.
3. Medlemsstaterne kan, under overholdelse af almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed og efter at have hørt de berørte arbejdsmarkedsparter samt bestræbt sig for at fremme alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog, herunder forhandlinger mellem parterne, såfremt de ønsker det, af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse udvide den referenceperiode, der er omhandlet i artikel 16, nr. 2, til 12 måneder for arbejdstagere, der primært udfører offshore-arbejde.
4. Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne er gennemført for arbejdstagere på offshore-anlæg ud fra et sundheds- og sikkerhedsmæssigt synspunkt, med henblik på om fornødent at foreslå passende ændringer.
Artikel 17b
Arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer
1. Artikel 3, 4, 5, 6 og 8 finder ikke anvendelse på arbejdstagere, der arbejder om bord på havgående fiskerfartøjer, som sejler under en medlemsstats flag.
2. Medlemsstaterne skal imidlertid træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at en arbejdstager på et havgående fiskerfartøj, som sejler under en medlemsstats flag, har ret til tilstrækkelig hvile og en maksimal ugentlig arbejdstid på 48 timer i en referenceperiode, der ikke overstiger 12 måneder.
3. Inden for de i stk. 2, 4 og 5 anførte grænser træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for, under hensyn til kravene om at beskytte disse arbejdstageres sikkerhed og sundhed, at sikre:
a) at arbejdstiden er begrænset til et maksimalt antal timer, som ikke må overskrides inden for et givet tidsrum, eller
b) et minimalt antal hviletimer, som skal gives inden for et givet tidsrum.
Det maksimale antal arbejdstimer eller det minimale antal hviletimer fastsættes ved lov eller administrative bestemmelser eller i kollektive aftaler eller i aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
4. Grænserne for arbejds- eller hviletid fastsættes enten:
a) som et maksimalt antal arbejdstimer, som ikke må overstige
i) 14 timer i en given 24-timers periode og
ii) 72 timer i en given 7-dages periode
eller
b) som et minimalt antal hviletimer, som ikke må være under:
i) 10 timer i en given 24-timers periode og
ii) 77 timer i en given 7-dages periode.
5. Hviletimerne kan højst opdeles i to perioder, hvoraf den ene skal være på mindst seks timer, og tidsrummet mellem to på hinanden følgende hvileperioder må ikke overstige 14 timer.
6. I overensstemmelse med de almindelige principper om beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed kan medlemsstaterne af objektive eller tekniske grunde eller af hensyn til arbejdets tilrettelæggelse give adgang til at fravige grænserne i stk. 2, 4 og 5, herunder at oprette referenceperioder. Sådanne undtagelser følger så vidt muligt de givne standarder, men der kan tages hensyn til hyppigere eller længere frihedsperioder eller sikring af kompenserende frihed. Disse undtagelser kan fastsættes
i) ved love og administrative bestemmelser, forudsat at de berørte arbejdsmarkedsrepræsentanter om muligt er hørt, samt at alle relevante former for arbejdsmarkedsdialog er forsøgt fremmet, eller
ii) ved kollektive aftaler eller aftaler mellem arbejdsmarkedets parter.
7. Skibsføreren på et havgående fiskerfartøj har ret til at kræve, at arbejdstagere om bord udfører det antal arbejdstimer, der er nødvendige for fartøjets, ombordværende personers eller lastens umiddelbare sikkerhed, eller for at komme andre fartøjer eller personer i havsnød til undsætning.
8. Medlemsstaterne kan bestemme, at arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, som ifølge national lovgivning eller praksis ikke må drive fiskeri i en given periode af kalenderåret på mere end en måned, skal tage årlig ferie, jf. artikel 7, i den pågældende periode."
Artikel 2
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. august 2003, eller sikrer sig, at arbejdsmarkedets parter senest på denne dato ved aftale har iværksat de nødvendige bestemmelser, idet medlemsstaterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for til enhver tid at kunne garantere de ved dette direktiv krævede resultater. For læger under uddannelse er datoen den 1. august 2004. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen herom.
2. De i stk. 1 nævnte love og administrative bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
3. Med forbehold af medlemsstaternes ret til at tilpasse de forskellige love, administrative og aftalemæssige bestemmelser på arbejdstidsområdet efter udviklingen, for så vidt dette direktivs minimumskrav overholdes, kan gennemførelsen af direktivet ikke danne grundlag for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne.
4. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de allerede har udstedt, eller som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
Senest den 1. august 2009 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere om bord på havgående fiskerfartøjer, og det drøftes særligt, hvorvidt disse bestemmelser fortsat er hensigtsmæssige, særlig hvad angår sundhed og sikkerhed, med henblik på at foreslå passende ændringer, hvis det er nødvendigt.
Artikel 4
Senest den 1. august 2005 vurderer Kommissionen efter høring af medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter på europæisk plan, hvordan bestemmelserne fungerer for arbejdstagere, der er beskæftiget med rutebefordring af passagerer i byer, med henblik på om nødvendigt at foreslå passende ændringer, der kan sikre en sammenhængende og hensigtsmæssig strategi i denne sektor.
Artikel 5
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 6
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 22. juni 2000.
Az Európai Parlament és a Tanács 2000/34/EK irányelve
(2000. június 22)
a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló 93/104/EK tanácsi irányelvnek az abból kizárt ágazatok és tevékenységek szabályozása céljából történő módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésr, és különösen annak 137. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
a Szerződés 251. cikkében [3] szabályozott eljárásnak megfelelően, az egyeztetőbizottság által 2000. április 3-án jóváhagyott közös szöveg figyelembevételével,
mivel:
(1) A Szerződés 137. cikke úgy rendelkezik, hogy a Közösség támogassa és egészítse ki a tagállamok tevékenységét azért, hogy a munkakörnyezet javításával a munkavállalók egészségét és biztonságát védje. A fenti cikk alapján elfogadott irányelvek nem vezethetnek be közigazgatási, pénzügyi és jogi megszorításokat, amelyek hátráltatnák a kis- és a középvállalkozások alapítását és fejlődését.
(2) A munkaidő-szervezés egyes szempontjairól szóló, 1993. november 23-i 93/104/EK tanácsi irányelv [4] megállapítja a munkaidő megszervezésével kapcsolatos minimális biztonsági és egészségügyi követelményeket, tekintettel a napi pihenésre, a szünetekre, a heti pihenésre, a maximális heti óraszámra, az éves szabadságra és az éjszakai munka, a váltott műszakban végzett munka és a munka ütemezésének szempontjaira. Ezt az irányelvet a következő okok miatt kell módosítani.
(3) A közúti, légi, tengeri és vasúti szállítás, a belvízi szállítás, a tengeri halászat, a tengeren végzett egyéb munka, valamint a gyakorló orvosok tevékenysége nem tartozik a 93/104/EK irányelv hatálya alá.
(4) A Bizottság 1990. szeptember 20-i javaslatában nem zárt ki egy ágazatot vagy tevékenységet sem a 93/104/EK tanácsi irányelv hatályából, és az Európai Parlament az 1991. február 20-i véleményében sem fogadott el ilyen kizárást.
(5) A munkavállalók egészségét és biztonságát nem azért kell a munkahelyen védeni, mert egy bizonyos ágazatban dolgoznak vagy különleges tevékenységet végeznek, hanem munkavállalói helyzetükből következően.
(6) Az utazó munkavállalókkal kapcsolatos ágazati jogalkotás tekintetében kiegészítő és párhuzamos szabályozásra van szükség a közlekedés biztonságára és az érintett munkavállalók egészségére és biztonságára tekintettel.
(7) Figyelembe kell venni a tengeri tevékenységek és az orvos gyakornokok helyzetének sajátosságait.
(8) A kizárt ágazatokban és tevékenységekben munkát végző utazó munkavállalók egészségének és biztonságának védelmét szintén biztosítani kell.
(9) Az éves szabadságra, valamint az éjszakai és a váltott műszakban munkát végző munkavállalók egészségügyi vizsgálatára vonatkozó jelenlegi rendelkezéseket ki kell terjeszteni a kizárt ágazatokhoz és tevékenységekhez tartozó utazó munkavállalókra.
(10) A kizárt ágazatokban és tevékenységekben munkát végző utazó munkavállalók igényeihez hozzá kell igazítani a munka- és a pihenőidőre vonatkozó jelenlegi rendelkezéseket.
(11) Minden munkavállalónak megfelelő tartamú pihenőidő jár. A pihenés fogalmát időegységekben, azaz napokban, órákban és/vagy ezek részeiben kell kifejezni.
(12) A Bizottság javaslatára, egy tanácsi irányelv [5] révén, a Szerződés 139. cikkének (2) bekezdése alapján a tengerészek munkaidejére vonatkozó európai egyezményt helyeztek hatályba. Ebből következően, ezen irányelv rendelkezései nem vonatkoznak a tengerészekre.
(13) A tagállamok feladata, hogy a munkaviszonyban álló, de a bevételekből részesedő halászok esetében a 93/104/EK tanácsi irányelv 7. cikke alapján meghatározzák az éves szabadságra való jogosultságnak és annak biztosításának feltételeit, és ezen belül a díjazás szabályozását.
(14) A 93/104/EK tanácsi irányelv ezen irányelvvel módosított rendelkezéseivel szemben elsőbbséget élveznek az egyéb közösségi jogszabályokban megfogalmazott külön előírások, például a munkavállalók egyes kategóriáira vonatkozó pihenőidő, munkaidő, éves szabadság és az éjszakai munka vonatkozásában.
(15) Az Európai Közösségek Bírósága esetjogának fényében a vasárnapi pihenésre vonatkozó rendelkezést törölni kell.
(16) A Bíróság C-84/94. Egyesült Királyság v. Tanács ügyben [6] úgy határozott, hogy a Tanács 93/104/EK irányelve megfelel a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás és arányosság elvének. Nincs ok azt feltételezni, hogy az ítéletet ne lehetne a kizárt ágazatok és tevékenységek munkaidő-szervezésének számos szempontjával kapcsolatos hasonló szabályokra vonatkoztatni.
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 93/104/EK irányelv a következőképpen módosul:
1. az 1. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő lép:
"(3) Ezen irányelv 14. és 17. cikkének sérelme nélkül ezt az irányelvet kell alkalmazni a 89/391/EGK irányelv 2. cikkének értelmében valamennyi köz- és magántevékenységi ágazatban.
Ez az irányelv nem vonatkozik a tengerészekre az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Egyesülete (ECSA) és a Közlekedési Dolgozók Szakszervezeteinek Szövetsége az Európai Unióban (FST) [7] által a tengerészek munkaidejének szervezésére vonatkozóan kötött megállapodásáról szóló, 1999. június 21-i 1999/63/EK tanácsi irányelv meghatározása alapján, ezen irányelv 2. cikke (8) bekezdésének sérelme nélkül."
2. a 2. cikk a következőkkel egészül ki:
"(7) "utazó munkavállaló": az a munkavállaló, akit egy közúti, légi vagy belvízi, személyszállítást vagy árufuvarozást végző vállalkozás az utazó vagy repülő személyzet tagjaként alkalmaz,
(8) "nyílt tengeri tevékenység": olyan, főleg nyílt tengeri létesítményeken, vagy azokról (többek között fúró berendezésekről) végzett munkát jelent, amely közvetve vagy közvetlenül kapcsolatban van az ásványi készletek, többek között a szénhidrogének felkutatásával, feltárásával vagy kitermelésével, vagy az ilyen tevékenységekhez kapcsolódó, akár nyílt tengeri létesítményről, akár hajóról induló búvármunkával.
(9) "elegendő pihenés": a munkavállalók rendszeres pihenőidőt kapnak, amelynek tartama időegységekben van kifejezve, és amely elég hosszú és folyamatos annak biztosításához, hogy a munkavállalók fáradtság vagy rendszertelen munka következtében ne okozzanak magukban, a munkatársaikban vagy másokban kárt, valamint ne károsítsák egészségüket se rövid, se hosszú távon."
3. Az 5. cikk következő albekezdését törölni kell:
"Az első albekezdésben említett minimális pihenőidő elvben a vasárnapot is magában foglalja."
4. A 14. cikk helyébe a következő lép:
"14. cikk
Konkrétabb közösségi rendelkezések
Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni, ha egyéb közösségi eszközök a munkaidő szervezésére vonatkozóan konkrétabb követelményeket tartalmaznak bizonyos foglalkozásokkal vagy szakmai tevékenységekkel kapcsolatosan."
5. A 17. cikk 2.1. bekezdésének helyébe a következő lép:
"2.1. a 3., 4., 5., 8. és 16. cikktől:
a) olyan tevékenységek esetében, amelyekre az jellemző, hogy a munkavállaló munkahelye és lakóhelye távol van egymástól, beleértve a nyílt tengeri tevékenységet, vagy a munkavállaló különböző munkahelyei vannak távol egymástól;
b) az olyan biztonsági és felügyeleti tevékenységek esetében, amelyek állandó jelenlétet igényelnek a vagyon- és személyvédelem érdekében, különösen a biztonsági őrök, gondnokok vagy biztonsági cégek esetében;
c) olyan tevékenységek esetében, ahol folyamatos szolgálatra vagy termelésre van szükség, különösen a következők esetében:
i. a kórházak vagy hasonló létesítmények, beleértve az orvos gyakornokok tevékenységét, továbbá bentlakásos intézmények és börtönök által nyújtott felvétellel, kezeléssel és/vagy gondozással kapcsolatos szolgáltatások;
ii. kikötői vagy repülőtéri munkavállalók;
iii. sajtó, rádió, televízió, filmgyártás, postai és távközlési szolgáltatások, mentő, tűzoltó és polgári védelmi szolgálatok;
iv. gáz-, víz- és villamosenergia termelés, szállítás és elosztás, továbbá háztartási hulladékgyűjtés és hulladékégető üzemek;
v. olyan iparágak, ahol a munkát műszaki okok miatt nem lehet megszakítani;
vi. kutatási és fejlesztési tevékenységek;
vii. mezőgazdaság;
viii. a menetrendszerű városi tömegközlekedésben a személyszállításért felelős munkavállalók;
d) ahol a tevékenység előreláthatóan hullámzó jellegű, különösen a következő területeken:
i. mezőgazdaság;
ii. idegenforgalom;
iii. postai szolgáltatások;
e) a vasúti szállításban munkát végzők esetén:
i. az időszakos tevékenységet végzők;
ii. a munkaidejüket vonatokon töltő munkavállalók;
iii. akiknek a tevékenysége a közlekedési menetrendekhez, valamint a közlekedés folyamatosságának és rendszerességének biztosításához kapcsolódik."
6. A 17. cikk (2) bekezdése a következőkkel egészül ki:
"2.4. a 6. és a 16. cikk (2) bekezdése a orvos gyakornokok vonatkozásában:
a) a 6. cikk tekintetében 2004. augusztus 1-jétől kezdődő ötéves átmeneti időszakra.
i. A tagállamoknak, szükség esetén, további két évük van arra, hogy felmérjék, milyen nehézségeket jelent az egészségügyi szolgáltatások és orvosi ellátás megszervezésével és biztosításával kapcsolatos feladataik szempontjából a munkaidőre vonatkozó rendelkezések betartása. Az átmeneti időszak vége előtt legalább hat hónappal az érdekelt tagállam tájékoztatja indokairól a Bizottságot, hogy a Bizottság a megfelelő egyeztetések után, az információk beérkezését követően három hónapon belül, véleményt tudjon nyilvánítani. Ha a tagállam nem fogadja el a Bizottság véleményét, döntését igazolnia kell. A tagállam tájékoztatása és az indokolás, valamint a Bizottság véleménye megjelenik az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában és azt megküldik az Európai Parlamentnek is.
ii. A tagállamoknak, szükség esetén, további egy évük van arra, hogy felmérjék a fent említett feladatok ellátásával kapcsolatos nehézségeket. Ebben az esetben az i. pontban megállapított eljárást követik.
Az átmeneti időszak során:
iii. A tagállamok biztosítják, hogy az átmeneti időszak első három évében a heti átlagos munkaidő nem haladja meg az 58 órát, a következő két év alatt az 56 órát, és az esetlegesen még fennmaradó időszakban az 52 órát.
iv. A munkaadó időben egyeztet a munkavállalók képviselőivel, hogy lehetőség szerint megállapodjanak az átmeneti időszak szabályozásáról. A iii. pontban megállapított kereteken belül egy ilyen megállapodás utalhat:
- az átlagos heti munkaidőre az átmeneti időszakban; és
- az átmeneti időszak végére az átlagos heti munkaidő 48 órára történő csökkentése érdekében megtenni kívánt intézkedésekre;
b) a 16. cikk (2) bekezdésére tekintettel, feltéve hogy a hivatkozási időszak az a) bekezdés iii. pontjában megjelölt átmeneti időszak első része alatt nem haladja meg a 12 hónapot, majd azt követően a 6 hónapot.";
7. Az irányelv a következő cikkekkel egészül ki:
"17a. cikk
Utazó munkavállalók és nyílt tengeri létesítményeken végzett tevékenység
(1) A 3., 4., 5., és 8. cikket nem lehet alkalmazni utazó munkavállalókra.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy a 17. cikk 2.2. bekezdésében megállapított körülmények kivételével, az utazó munkavállalók elegendő pihenőidőre legyenek jogosultak.
(3) A munkavállalók biztonság- és egészségvédelmével kapcsolatos általános alapelvek teljesítése mellett-feltéve, hogy az érintett munkaadók és munkavállalók képviselői tárgyalásokat folytatnak, és erőfeszítéseket tesznek a szociális párbeszéd főbb formáinak előmozdítására, így a felek kívánsága esetén tárgyalásra-, a tagállamok objektív, technikai vagy munkaszervezési okokból a 16. cikk (2) bekezdésében említett hivatkozási időszakot 12 hónapra terjeszthetik ki olyan munkavállalók esetében, akik elsősorban nyílt tengeri tevékenységet végeznek.
(4) A tagállamokkal, valamint közösségi szinten a munkaadók és a munkavállalók képviselőivel történt egyeztetést követően a Bizottság, 2005. augusztus 1-ig egészségügyi és biztonsági szempontból áttekinti a nyílt tengeren munkát végző munkavállalókra vonatkozó rendelkezéseket azért, hogy szükség esetén megfelelő módosításokat terjesszen elő.
17b. cikk
A tengerjáró halászhajók fedélzetén dolgozó munkavállalók
(1) A 3., 4., 5., 6. és 8. cikket nem lehet alkalmazni a tagállamok zászlója alatt közlekedő tengerjáró halászhajók fedélzetén dolgozó munkavállalókra.
(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy a tagállamok zászlója alatt közlekedő tengerjáró halászhajók munkavállalói elegendő pihenőidőre legyenek jogosultak, és hogy 12 hónapos hivatkozási időszakban a heti átlagos munkaidő ne lépje túl a 48 órát.
(3) A (2), (4) és az (5) bekezdésben megállapított kereteken belül a tagállamok a munkavállalók biztonságának és egészségének védelme érdekében megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy
a) adott időtartamban a munkaidő hosszát korlátozzák, vagy
b) adott időtartamban a pihenőidő minimumát biztosítsák.
Törvények, rendeletek, közigazgatási rendelkezések, kollektív szerződések vagy a szociális partnerek közötti megállapodások határozzák meg a munkaidő felső és a pihenőidő alsó határát.
(4) A munkaidőt és a pihenőidőt a következőképpen korlátozzák:
a) a munkaidő felső határa nem lehet több, mint:
i. 24 órás időszak alatt 14 óra, és
ii. 7 napos időszak alatt 72 óra;
vagy
(b) a pihenőidő alsó határa nem lehet kevesebb, mint:
i. 24 órás időszak alatt 10 óra
ii. 7 napos időszak alatt 77 óra.
(5) A pihenőidőt nem lehet kettőnél több részre osztani, amelyek közül az egyik legalább 6 óra hosszú, és két egymást követő pihenőidő között nem lehet több, mint 14 óra.
(6) A munkavállalók biztonság- és egészségvédelmével kapcsolatos általános irányelveknek megfelelően, objektív, technikai vagy munkaszervezési okokból a tagállamok kivételeket tehetnek, beleértve a hivatkozási időszakok megállapítását is, a (2), (4) és az (5) bekezdésben említett korlátok tekintetében. Az ilyen kivételek, amennyire csak lehet, megfelelnek az előírt rendelkezéseknek, azonban figyelembe vehetik a gyakoribb vagy hosszabb szabadságot, vagy a munkavállalóknak nyújtott kompenzáló szabadságot. A kivételeket a következő módon kell meghatározni:
i. törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések útján, feltéve hogy az érintett munkaadók és munkavállalók képviselői egyeztetéseket folytatnak, és erőfeszítések történnek a szociális párbeszéd főbb formáinak előmozdítására, vagy
ii. kollektív szerződések vagy a szociális partnerek megállapodásai útján.
(7) A tengerjáró halászhajó kapitánya jogosult arra, hogy a fedélzeten lévő munkavállalókat a szükséges óraszámban munkára rendelje, ha az a hajó, a fedélzeten lévő személyek vagy a rakomány azonnali biztonsága érdekében szükséges, vagy abból a célból, hogy a tengeren bajban lévő más hajók vagy személyek részére segítséget nyújtson.
(8) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nemzeti jogszabályok vagy gyakorlat szerint az év egy meghatározott időszakában egy hónapnál hosszabb ideig nem hajózó tengerjáró halászhajók munkavállalói a 7. cikk értelmében ez alatt az időszak alatt menjenek szabadságra."
2. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2003. augusztus 1-jétől megfeleljenek, vagy biztosítják, hogy legkésőbb eddig az időpontig a szociális partnerek megállapodásuk alapján bevezetik a szükséges intézkedéseket, miközben a tagállamok megteszik a szükséges lépéseket, hogy a szociális partnerek számára lehetővé tegyék az ezen irányelvben előírt eredmények folyamatos biztosítását. Az orvos gyakornokok esetében ez a dátum 2004. augusztus 1. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(3) A tagállamok azon jogának sérelme nélkül, hogy a változásokra tekintettel a munkaidő vonatkozásában eltérő törvényi, rendeleti vagy szerződéses rendelkezéseket hozzanak, amennyiben eleget tesznek az ezen irányelvben előírt minimumkövetelményeknek, azonban ennek az irányelvnek a végrehajtására hivatkozva nem csökkenthetik a munkavállalók számára biztosított általános védelem szintjét.
(4) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen már elfogadtak vagy elfogadnak.
3. cikk
A tagállamokkal, valamint közösségi szinten a munkaadók és a munkavállalók képviselőivel történt egyeztetést követően a Bizottság, legkésőbb 2009. augusztus 1-jéig egészségügyi és biztonsági szempontból áttekinti a tengerjáró halászhajókon munkát végző munkavállalókra vonatkozó rendelkezéseket, azért, hogy szükség esetén megfelelő módosításokat terjesszen elő.
4. cikk
A tagállamokkal, valamint közösségi szinten a munkaadók és a munkavállalók képviselőivel történt egyeztetést követően a Bizottság legkésőbb 2005. augusztus 1-jéig áttekinti a városi menetrendszerű tömegközlekedés munkavállalóira vonatkozó rendelkezéseket azért, hogy szükség esetén megfelelő módosításokat terjesszen elő az ágazat megfelelő szabályozásának biztosítására.
5. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
6. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 2000. június 22-én.