KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1860/2004
af 6. oktober 2004
om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (1), særlig artikel 2, stk. 1,
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning (2),
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Statsstøtte, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EF) nr. 994/98 kan Kommissionen udstede en forordning om, at støtteforanstaltninger, der ligger under et bestemt loft, ikke anses for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og derfor ikke er omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.
(2)
Kommissionen har anvendt traktatens artikel 87 og 88 i mange beslutninger og har i den forbindelse navnlig præciseret begrebet »støtte« i traktatens artikel 87, stk. 1. Endvidere har Kommissionen senest i forordning (EF) nr. 69/2001 (3) understreget, hvordan den forholder sig til et de minimis-loft, hvorunder traktatens artikel 87, stk. 1, anses ikke at finde anvendelse. I betragtning af de særlige regler, der gælder for landbrug og fiskeri, samt risikoen for, at selv små støttebeløb inden for disse sektorer opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, finder forordning (EF) nr. 69/2001 ikke anvendelse på disse sektorer.
(3)
På baggrund af Kommissionens erfaringer, navnlig siden ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (4) og tidspunktet for anvendelse af EF-rammebestemmelserne for statsstøtte i landbrugssektoren (5), kan det fastslås, at meget små støttebeløb, der ydes i landbrugssektoren, ikke opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, såfremt visse betingelser er opfyldt. Dette er tilfældet, når både det støttebeløb, som individuelle producenter modtager, er lille, og det samlede støttebeløb, der ydes til landbrugssektoren, ikke overstiger en lille procentdel af produktionens værdi. Landbrugsproduktionen i Fællesskabet er normalt karakteriseret ved, at alle varer produceres af et stort antal meget små producenter, der hovedsagelig producerer substituerbare varer som led i fælles markedsordninger. Derfor bør virkningen af små støttebeløb, der ydes til individuelle producenter i en given periode, stå i forhold til værdien af landbrugsproduktionen på sektorniveau i samme periode. Et loft i form af et beløb pr. medlemsstat fastlagt på grundlag af værdien af produktionen i landbrugssektoren gør det muligt at sikre en ensartet tilgang i alle medlemsstaterne baseret på en objektiv økonomisk referenceværdi.
(4)
På baggrund af Kommissionens erfaringer fra vurdering af statsstøtte i fiskerisektoren, navnlig efter tidspunktet for anvendelse af Fællesskabets retningslinjer for gennemgangen af statsstøtte til fiskeri og akvakultur (6) og ikrafttrædelsen af Rådets forordning (EF) nr. 2792/1999 af 17. december 1999 om de nærmere regler og betingelser for Fællesskabets strukturforanstaltninger for fiskeriet (7), kan det desuden fastslås, at meget små støttebeløb, der ydes i fiskerisektoren, ikke opfylder kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, såfremt visse betingelser er opfyldt. På grund af lighederne i produktionsmønstrene i fiskerisektoren og landbrugssektoren vil disse betingelser være opfyldt, hvis størrelsen af den støtte, som en virksomhed i fiskerisektoren modtager, er lille, og hvis den samlede støtte til fiskerisektoren ikke overstiger en lille procentdel af værdien af fiskeriproduktionen.
(5)
For at skabe større gennemsigtighed og retssikkerhed bør de minimis-reglen for landbrugs- og fiskerisektoren fastsættes i en forordning.
(6)
På baggrund af Verdenshandelsorganisationens (WTO) aftale om landbrug (8) bør denne forordning ikke fritage eksportstøtte eller støtte, der fremmer indenlandske produkter på bekostning af importerede. Medlemsstaterne har forpligtet sig til ikke at yde støtte, der strider mod forpligtelserne i denne aftale. Støtte til deltagelse i varemesser eller til undersøgelser eller konsulenttjenester, der er nødvendige for lancering af et nyt eller eksisterende produkt på et nyt marked, betragtes normalt ikke som eksportstøtte. EF-domstolen har ved dom af 19. september 2002 fastslået, at såfremt Fællesskabet har vedtaget en fælles markedsordning for en bestemt landbrugssektor, er medlemsstaterne forpligtede til at afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der kan svække ordningen eller medføre undtagelser fra den (9). Dette princip gælder også for fiskerisektoren. Denne forordning bør derfor ikke gælde for støtte, hvis størrelse fastsættes-på grundlag af prisen for eller mængden af et produkt, der bringes på markedet.
(7)
På baggrund af Kommissionens erfaringer kan det fastslås, at støtte på højst 3 000 EUR pr. støttemodtager over en treårig periode, forudsat at det samlede beløb af en sådan støtte til alle virksomheder i løbet af de tre år ikke når et loft, der fastsættes af Kommissionen til ca. 0,3 % af den årlige landbrugsproduktion eller fiskeriproduktion, ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og/eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og derfor ikke falder ind under traktatens artikel 87, stk. 1. Den relevante treårige periode er glidende i den forstand, at hver gang der ydes ny de minimis-støtte, skal den samlede de minimis-støtte, der er ydet de tre foregående år, fastlægges. De minimis-støtten anses for ydet på det tidspunkt, hvor støttemodtageren har opnået ret til at modtage støtten. De minimis-reglen påvirker ikke virksomhedernes mulighed for, også til samme projekt, at modtage statsstøtte, som Kommissionen har godkendt, eller som er omfattet af en gruppefritagelsesforordning.
(8)
Af hensyn til gennemsigtigheden, den ensartede behandling og den korrekte anvendelse af de minimis-loftet bør medlemsstaterne anvende den samme beregningsmetode. For at lette beregningen og i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 69/2001 bør støttebeløb, der ikke udbetales som kontante tilskud, omregnes til bruttosubventionsækvivalenten. Subventionsækvivalenten i forbindelse med støtte, der udbetales i flere rater, og støtte i form af lån på lempelige vilkår beregnes på grundlag af de gældende markedsrenter på støttetidspunktet. Med henblik på en ensartet, gennemsigtig og enkel anvendelse af statsstøttereglerne bør markedsrenterne i nærværende forordning anses for at være referencesatserne, forudsat at lånet, når der er tale om lån på lempelige vilkår, garanteres af en normal sikkerhedsstillelse og ikke indebærer unormalt store risici. Referencesatserne bør være de satser, der med regelmæssige mellemrum fastsættes af Kommissionen på grundlag af objektive kriterier og offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og på internettet.
(9)
Kommissionen har pligt til at sikre, at statsstøttereglerne overholdes, og især at støtte, der ydes i henhold til de minimis reglen, opfylder de deri fastsatte betingelser. I overensstemmelse med samarbejdsprincippet i traktatens artikel 10 bør medlemsstaterne lette udførelsen af denne opgave ved at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den samlede støtte, der ydes i henhold til de minimis reglen, ikke overstiger loftet på 3 000 EUR pr. støttemodtager eller det samlede loft, der fastsættes af Kommissionen på grundlag af værdien af landbrugs- eller fiskeriproduktionen pr. medlemsstat i en treårig periode. Når medlemsstaterne yder de minimis-støtte, bør de derfor meddele den pågældende virksomhed, at der er tale om de minimis-støtte, indhente udførlige oplysninger om anden de minimis støtte, som virksomheden har modtaget i de sidste tre år, og nøje kontrollere, at de minimis lofterne ikke overskrides som følge af den nye støtte. Det kan dog også ved hjælp af et centralt register sikres, at lofterne overholdes.
(10)
På baggrund af Kommissionens erfaringer og især den hyppighed, hvormed det generelt er nødvendigt at revidere statsstøttepolitikken, bør denne forordnings anvendelsesperiode begrænses. Hvis forordningen udløber uden at blive forlænget, bør medlemsstaterne have en tilpasningsperiode på seks måneder med hensyn til de minimis-støtteordninger, der var omfattet af denne forordning. Af hensyn til retssikkerheden bør det fastslås, hvilken virkning denne forordning vil have for støtte bevilget før forordningens ikrafttrædelse
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Anvendelsesområde
Denne forordning gælder for støtte til virksomheder i landbrugs- eller fiskerisektoren, bortset fra:
a)
støtte, der fastsættes på grundlag af prisen for eller mængden af produkter, der bringes på markedet
b)
støtte til eksportrelaterede aktiviteter, navnlig støtte, der er direkte knyttet til de eksporterede mængder, til etablering og drift af et distributionsnet eller til andre løbende udgifter i forbindelse med eksportvirksomhed
c)
støtte, som er betinget af, at der anvendes indenlandske produkter i stedet for importerede.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»virksomheder i landbrugssektoren«: virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter
2)
»landbrugsprodukt«: produkter, der er opført i traktatens bilag I, undtagen fiskevarer som defineret under nr. 5) i denne artikel
3)
»forarbejdning af et landbrugsprodukt«: en proces, som et landbrugsprodukt gennemgår, og hvor det produkt, der fremkommer ved processen, også er et landbrugsprodukt
4)
»virksomheder i fiskerisektoren«: virksomheder, der beskæftiger sig med produktion, forarbejdning og afsætning af fiskevarer
5)
»fiskevarer«: både produkter, der er fanget på havet og i de indre farvande, og akvakulturprodukter, som er omhandlet i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (10)
6)
»forarbejdning og afsætning af en fiskevare«: alle aktiviteter, inkl. håndtering, behandling, produktion og distribution, som er udført mellem landings- eller indhøstningstidspunktet og det endelige produktstadium.
Artikel 3
De minimis-støtte
1. Støtteforanstaltninger, der opfylder betingelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel, anses ikke for at opfylde kriterierne i traktatens artikel 87, stk. 1, og er derfor ikke omfattet af anmeldelsespligten i traktatens artikel 88, stk. 3.
2. Den samlede de minimis-støtte til en enkelt virksomhed må ikke overstige 3 000 EUR i en treårig periode. Dette loft gælder uanset støttens form eller formål.
Det samlede beløb, der således ydes til forskellige virksomheder i landbrugssektoren, må ikke overstige den værdi pr. medlemsstat, der er fastsat i bilag I, i en treårig periode.
Det samlede beløb, der ydes til forskellige virksomheder i fiskerisektoren, må ikke overstige den værdi pr. medlemsstat, der er fastsat i bilag II, i en treårig periode.
3. Lofterne i stk. 2 angives som et kontant tilskud. Alle tal, der benyttes, skal angive bruttobeløbene, dvs. før direkte beskatning. Hvis støtten ydes som andet end tilskud, skal støttebeløbet være støttens bruttosubventionsækvivalent.
Støtte, der udbetales i flere rater, tilbagediskonteres til sin værdi på det tidspunkt, hvor den blev ydet. Den rentesats, der anvendes til tilbagediskonteringsformål og til beregning af støttebeløbet i forbindelse med lån på lempelige vilkår, er den gældende referencesats på støttetidspunktet.
Artikel 4
Kumulering og kontrol
1. Når en medlemsstat yder en virksomhed de minimis-støtte, meddeler den virksomheden, at der er tale om de minimis-støtte og indhenter udførlige oplysninger fra den pågældende virksomhed om andre former for de minimis-støtte, som den har modtaget i de tre foregående år.
Medlemsstaten kan først yde den nye de minimis-støtte, når den har kontrolleret, at støtten ikke medfører, at det samlede de minimis-støttebeløb, som virksomheden har modtaget i den relevante treårsperiode, overskrider nogen af de lofter, der er fastsat i artikel 3, stk. 2.
2. Når en medlemsstat har oprettet et centralt register over de minimis-støtte for henholdsvis landbrug og fiskeri med fuldstændige oplysninger om alle former for de minimis-støtte, der falder indenfor rammerne af denne forordning, og som myndighederne i den pågældende medlemsstat har ydet, gælder kravet i stk. 1, første afsnit, ikke længere fra det tidspunkt, hvor registret dækker en treårig periode.
3. Medlemsstaterne registrerer og samler alle oplysninger om anvendelsen af denne forordning. Disse fortegnelser skal omfatte alle de oplysninger, der er nødvendige for, at det kan fastslås, at betingelserne i denne forordning er opfyldt. De registrerede oplysninger om en individuel de minimis-støtteforanstaltning skal opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, og de registrerede oplysninger om en de minimis-støtteordning skal opbevares i ti år fra det tidspunkt, hvor der sidst blev udbetalt støtte i henhold til ordningen.
På Kommissionens skriftlige anmodning skal den pågældende medlemsstat inden 20 arbejdsdage eller inden for en længere frist, der måtte være fastsat i anmodningen, give Kommissionen alle de oplysninger, denne finder nødvendige for at kunne vurdere, om betingelserne i denne forordning er opfyldt, især det samlede de minimis-støttebeløb, som en virksomhed og landbrugs- eller fiskerisektoren i den pågældende medlemsstat har modtaget.
Artikel 5
Overgangsbestemmelser
1. Denne forordning anvendes på støtte, som er bevilget før forordningens ikrafttrædelse, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 3. Enhver støtte, der ikke opfylder disse betingelser, vurderes af Kommissionen i overensstemmelse med de relevante rammebestemmelser, retningslinjer, meddelelser og cirkulærer.
2. Støtteordninger, der er omfattet af denne forordning, er fortsat omfattet heraf i en seksmåneders tilpasningsperiode efter den i artikel 6, stk. 2, fastsatte dato.
I tilpasningsperioden kan disse ordninger fortsat anvendes på denne forordnings betingelser.
Artikel 6
Ikrafttrædelse og anvendelse
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 2005.
Den ophører den 31. december 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. oktober 2004.
A BIZOTTSÁG 1860/2004/EK RENDELETE
(2004. október 6.)
Az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról a mezőgazdasági és halászati ágazatban
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló, 1998. május 7-i 994/98/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 2. cikke (1) bekezdésére,
e rendelet tervezetének közzétételét követően (2),
az állami támogatásokkal foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
A 994/98/EK rendelet felhatalmazza a Bizottságot, hogy rendeletben állapítsa meg azt a határt, amely alatt a támogatási intézkedéseket úgy kell tekinteni, hogy azok nem felelnek meg a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében foglalt kritériumoknak, és ezért nem tartoznak a Szerződés 88. cikkének (3) bekezdésében előírt bejelentési eljárás alá.
(2)
A Bizottság alkalmazta a Szerződés 87. és 88. cikkét, és számos határozatban külön tisztázta a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében vett támogatás fogalmát. A Bizottság legutóbb a 69/2001/EK rendeletében (3) kifejtette azon de minimis küszöbértékkel kapcsolatos álláspontját is, amely alatt a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni. Tekintetbe véve a mezőgazdasági és halászati ágazatra vonatkozó speciális szabályokat és azon kockázatot, hogy ezen ágazatokban még a kis összegű támogatások is megfelelhetnek a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdésében foglalt kritériumoknak, a 69/2001/EK rendelet ezekre az ágazatokra nem vonatkozik.
(3)
A Bizottság által szerzett tapasztalatok fényében, különösen az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról, valamint egyes rendeletek módosításáról, illetve hatályon kívül helyezéséről szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (4) hatálybalépése, valamint a mezőgazdasági ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatások (5) alkalmazása óta megerősíthető, hogy a mezőgazdasági ágazatnak nyújtott nagyon alacsony szintű támogatások nem teljesítik a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése által előírt kritériumokat, feltéve hogy bizonyos feltételek teljesülnek. Ez a helyzet, amikor az egyes termelők által kapott összeg alacsony, és a mezőgazdasági ágazatnak nyújtott támogatás általános szintje nem haladja meg a termelés értékének egy kis százalékát. A közösségi mezőgazdasági termelésre általában jellemző, hogy minden árucikket nagy számú kistermelő állít elő, akik egymással nagyrészt felcserélhető árukat állítanak elő a közös piacszervezés keretein belül. Ennél az oknál fogva az egyéni termelőknek egy bizonyos időszak alatt folyósított kis támogatási összegek hatásának összefüggésben kell lennie a mezőgazdasági termelés ágazati szintű értékével ugyanazon időszakban. A mezőgazdasági ágazat termelési értéke alapján az egyes tagállamoknak megállapított összeg felső határa minden tagállamban következetes, objektív gazdasági referenciaértéken alapuló megközelítést tesz lehetővé.
(4)
A halászati ágazatnak nyújtott állami támogatások értékelésében különösen a halászati ágazatnak és az akvakultúrának nyújtott állami támogatások vizsgálatáról szóló közösségi iránymutatás (6) alkalmazása, valamint a halászati ágazatnak nyújtott közösségi strukturális támogatásra vonatkozó részletes szabályok és rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. december 17-i 2792/1999/EK tanácsi rendelet (7) hatálybalépése óta szerzett bizottsági tapasztalatok fényében megerősíthető, hogy a halászati ágazatnak nyújtott nagyon alacsony szintű támogatások nem teljesítik a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése által előírt kritériumokat, feltéve hogy bizonyos feltételek teljesülnek. Tekintettel a halászati és a mezőgazdasági ágazat termelési formáiban mutatkozó hasonlóságokra, ez a helyzet, amikor az egyes vállalkozások által kapott támogatási összeg alacsony, és a halászati ágazatnak nyújtott támogatás általános szintje nem haladja meg a termelés értékének egy kis százalékát.
(5)
Az átláthatóság és a jogbiztonság fokozása céljából célszerűnek tűnik halászati ágazatra vonatkozó de minimis szabály rendeletben történő szabályozása.
(6)
A Kereskedelmi Világszervezet mezőgazdasági megállapodásának (8) fényében e rendelet nem mentesítheti az exporttámogatást vagy az importtal szemben a belföldi terméket előnyben részesítő támogatást. A tagállamok kötelesek tartózkodni minden olyan támogatás nyújtásától, amely ellentétes az ebben a megállapodásban foglalt kötelezettségekkel. Kereskedelmi kiállításokon való részvétel, tanulmányok vagy tanácsadói szolgálatok igénybevétele új termék vagy létező termék új piacon való bevezetésére nem minősül exporttámogatásnak. A Bíróság 2002. szeptember 19-i ítéletében megállapította, hogy ha a Közösség jogszabályt alkotott a mezőgazdaság egy adott ágazatában a piac közös szervezéséről, a tagállamoknak tartózkodniuk kell minden olyan intézkedéstől, amely ezt sértheti vagy kivételeket teremthet alóla (9). Ez az alapelv a halászati ágazatra is vonatkozik. Ennél az oknál fogva a rendelet nem alkalmazható olyan támogatásra, amelynek összege a piacon forgalmazott termékek ára vagy mennyisége alapján kerül rögzítésre.
(7)
A Bizottság tapasztalatainak figyelembevételével megállapítható, hogy bármely hároméves időszak során kedvezményezettként 3 000 euró felső határt el nem érő támogatás, amennyiben a három év alatt az összes vállalkozásnak nyújtott ilyen támogatás teljes összege alatta marad a Bizottság által a mezőgazdasági, illetve halászati éves termelés körülbelül 0,3 %-ában megállapított felső határnak, nem befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet, és/vagy nem torzítja a versenyt, illetve nem fenyeget annak torzításával, és ezért nem tartozik a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése alá. Az érintett hároméves időszaknak változó jellegű, tehát a de minimis támogatás minden egyes új megadásakor a de minimis támogatás előző három év alatt megadott teljes összegét kell figyelembe venni. A de minimis támogatást akkor kell megadottnak tekinteni, amikor a támogatás igénybevételének a jogát a kedvezményezettre ruházzák. A de minimis szabály nem érinti azt a lehetőséget, hogy a vállalkozások ugyanazon projektre a Bizottság által jóváhagyott vagy egy csoportmentességi rendelet hatálya alá tartozó állami támogatásban részesüljenek.
(8)
Az átláthatóság, az egyenlő elbánás és a de minimis küszöbérték helyes alkalmazása érdekében célszerű, hogy a tagállamok ugyanazt a számítási módszert alkalmazzák. E számítás megkönnyítése érdekében és a 69/2001/EK rendelet alkalmazásának megfelelően célszerű, hogy a készpénzben meg nem jelenő támogatási összegeket bruttó támogatási egyenértékre számolják át. A több részletben folyósított támogatás és a kedvezményes kölcsön formáját öltő támogatás támogatástartalma a folyósítás idején fennálló piaci kamatlábak alkalmazását kívánja meg. Az állami támogatásra vonatkozó szabályok egységes, átlátható és egyszerű alkalmazása érdekében e rendelet alkalmazásában a piaci kamatlábak tekintendők referencia-kamatlábnak, feltéve hogy kedvezményes kamatozású kölcsön esetén a kölcsönt a szokásos biztosítékok támasztják alá, és nem jár rendkívüli kockázatokkal. A referenciarátákat a Bizottság objektív kritériumok alapján időszakosan rögzíti, és az Európai Unió Hivatalos Lapjában, valamint az Interneten közzéteszi.
(9)
A Bizottság feladata annak a biztosítása, hogy az állami támogatási szabályokat betartsák, és különösen az, hogy a de minimis szabály alapján folyósított támogatások azok feltételeinek megfeleljenek. A Szerződés 10. cikkében megállapított együttműködési alapelvnek megfelelően a tagállamoknak e feladat megvalósítását a szükséges mechanizmus létrehozásával kell elősegíteniük annak érdekében, hogy a de minimis szabály alapján folyósított támogatás teljes összege ne haladja meg sem a kedvezményezettenkénti 3 000 eurós összeghatárt, sem pedig a Bizottság által a mezőgazdasági, illetve halászati termelési érték alapján tagállamonként megállapított általános felső határt három év viszonylatában. E célból célszerű, hogy amikor a de minimis támogatást folyósítják, a tagállamok tájékoztassák az érintett vállalkozásokat a támogatás de minimis jellegéről, teljes tájékoztatást kapjanak az elmúlt három év során folyósított egyéb de minimis támogatásokról, és körültekintően ellenőrizzék, hogy az új de minimis támogatással nem lépik-e túl a de minimis küszöbértékét. A küszöbérték betartása vagylagosan egy központi nyilvántartáson keresztül is biztosítható.
(10)
Tekintettel a Bizottság tapasztalataira és különösen arra, hogy általában milyen gyakran szükséges felülvizsgálni az állami támogatási politikát, célszerű e rendelet alkalmazási idejét korlátozni. Amennyiben e rendelet meghosszabbítás nélkül hatályát veszti, az e rendelet hatálya alá tartozó de minimis támogatási programokkal kapcsolatosan egy hathónapos alkalmazkodási időszaknak kell a tagállamok rendelkezésére állnia. A jogbiztonság érdekében célszerű tisztázni e rendelet hatását a hatálybalépése előtt nyújtott támogatásokra,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Hatály
E rendeletet a mezőgazdasági, illetve halászati ágazat vállalkozásai részére folyósított támogatásra kell alkalmazni a következők kivételével:
a)
olyan támogatás, amelynek összege a piacon forgalmazott termékek ára vagy mennyisége alapján kerül rögzítésre;
b)
az exporttal kapcsolatos tevékenységekhez nyújtott támogatások, nevezetesen az exportált mennyiséggel, az értékesítési hálózatok kialakításával és működtetésével, illetve az exporttevékenységgel összefüggésben felmerülő egyéb folyó kiadásokkal közvetlenül kapcsolatos támogatások;
c)
az import áruk helyett hazai áru használatától függő támogatás.
2. cikk
Meghatározások
E rendelet vonatkozásában a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
1.
„a mezőgazdasági ágazat vállalkozásai”: a mezőgazdasági termékek előállításával, feldolgozásával vagy forgalmazásával foglalkozó vállalkozások;
2.
„mezőgazdasági termék”: a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékek, kivéve az e bekezdés 5. pontjában meghatározott halászati termékeket;
3.
„mezőgazdasági termék feldolgozása”: olyan mezőgazdasági termékre irányuló tevékenység, ahol a tevékenység eredménye szintén egy mezőgazdasági termék;
4.
„a halászati ágazat vállalkozásai”: a halászati termékek előállításával, feldolgozásával vagy forgalmazásával foglalkozó vállalkozások;
5.
„halászati termék”: mind a tengeren és a belvizeken halászott, mind pedig a 104/2000/EK tanácsi rendelet 1. cikkében felsorolt akvakultúra-termékek (10);
6.
„halászati termék feldolgozása és forgalmazása”: minden művelet a halfogástól vagy betakarítástól a végtermék elkészültéig, beleértve a kezelést, előállítást és forgalmazást.
3. cikk
De minimis támogatás
(1) Amennyiben a támogatással kapcsolatos rendelkezések megfelelnek ezen cikk (2) és (3) bekezdésben megállapított feltételeknek, úgy azokat úgy kell tekinteni, hogy azok nem teljesítik a Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése valamennyi szempontját, és ezért nem tartoznak a Szerződés 88. cikkének (3) bekezdésében foglalt bejelentési kötelezettség alá.
(2) Bármely hároméves időszakban bármely vállalkozás részére során folyósított de minimis támogatás összege nem haladhatja meg a 3 000 eurót. E küszöbérték a támogatás formájától és a kitűzött céltól függetlenül alkalmazandó.
A mezőgazdasági ágazat különböző vállalkozásainak ily módon juttatott kumulatív összeg nem haladhatja meg bármely hároméves időszakban az I. mellékletben tagállamonként meghatározott értéket.
A halászati ágazat különböző vállalkozásainak ily módon juttatott kumulatív összeg nem haladhatja meg bármely hároméves időszakban a II. mellékletben tagállamonként meghatározott értéket.
(3) A (2) bekezdésben szereplő küszöbértéket készpénzben folyósított támogatásként kell kifejezni. Minden használt számadatnak bruttó, azaz közvetlen adózás előtti értéket kell kifejeznie. Amennyiben a támogatást nem pénzben, hanem más formában folyósítják, a támogatás összege a bruttó támogatási egyenérték lesz.
A több részletben fizetendő támogatást a megadásának időpontjakor érvényes értékére kell diszkontálni. A diszkontálás céljára és a kedvezményes kölcsön támogatás tartalmának kiszámításához a megadása idején érvényes referencia-kamatlábat kell alkalmazni.
4. cikk
Támogatások halmozódása és ellenőrzés
(1) Amennyiben egy tagállam egy vállalkozásnak de minimis támogatást ítél meg, tájékoztatja a vállalkozást a támogatás de minimis jellegéről, és beszerzi az érintett vállalkozástól az előző három év során kapott egyéb de minimis támogatásokkal kapcsolatos összes információt.
A tagállam az új de minimis támogatást csak azt követően nyújthatja, ha ellenőrizte, hogy az nem fogja az érintett hároméves időszak során kapott de minimis támogatások teljes összegét a 3. cikk (2) bekezdésében foglalt küszöbérték feletti szintre emelni.
(2) Amennyiben egy tagállam a mezőgazdasági, illetve halászati de minimis támogatások egy olyan központi nyilvántartását állította fel, amely a tagország bármely hatósága által megadott, e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi de minimis támogatással kapcsolatos információt tartalmazza, az (1) bekezdés első albekezdésében foglalt követelményt nem kell alkalmazni attól a pillanattól fogva, hogy a nyilvántartás hároméves időszakot ölel fel.
(3) A tagállamok rögzítik és összeállítják az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos összes információt. E nyilvántartások tartalmaznak minden olyan információt, ami annak bizonyításához szükséges, hogy e rendelet feltételeit betartották. Az egyedi de minimis támogatásokat érintő nyilvántartásokat azok megadása időpontjától számított 10 évig, a de minimis támogatási programot érintő nyilvántartásokat a program keretében nyújtott legutolsó egyedi támogatás megadásának időpontjától számított 10 évig kell megőrizni.
Írásbeli kérelemre az érintett tagállam 20 munkanapon, vagy a kérelemben rögzített hosszabb határidőn belül a Bizottság rendelkezésére bocsátja mindazt az információt, amit a Bizottság szükségesnek tart annak értékeléséhez, hogy e rendelet feltételei teljesülnek-e, különösen a bármely vállalkozás és az érintett tagállam mezőgazdasági, illetve halászati ágazata által kapott de minimis támogatás teljes összege vonatkozásában.
5. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) Ezt a rendeletet alkalmazni kell a hatálybalépése előtt folyósított támogatásra, amennyiben az teljesíti az (1) és (3) bekezdésben megállapított feltételeket. A Bizottság megvizsgál minden olyan támogatást, amely nem teljesíti ezen feltételeket, összhangban a vonatkozó keretrendszerekkel, iránymutatásokkal, közleményekkel és felhívásokkal.
(2) Az e rendelet hatálya alá tartozó támogatási programok továbbra is részesülnek ennek előnyeiben azon hat hónapos átállási időszak alatt, ami a 6. cikk (2) bekezdésében megállapított napon kezdődik.
Az átállási időszak alatt a programokat továbbra is e rendelet feltételei szerint kell alkalmazni.
6. cikk
Hatálybalépés és alkalmazhatóság
Ez a rendelet 2005. január 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet 2008. december 31-ig marad hatályban.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2004. október 6-án.