RAADETS DIREKTIV af 27. november 1990 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og groensager (90/642/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Den vegetabilske produktion indtager en meget betydningsfuld plads i Faellesskabet;
udbyttet af naevnte produktion paavirkes til stadighed af skadegoerere og ukrudt;
det er absolut noedvendigt at beskytte planter og planteprodukter mod disse skadegoerere, ikke blot for at undgaa nedgang i udbyttet eller skade paa de hoestede produkter, men ogsaa for at oege landbrugets produktivitet;
kemiske pesticider er et af de vigtigste midler til beskyttelse af planter og planteprodukter mod virkningerne af disse skadegoerere ; det er imidlertid oenskeligt, at der fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier paa et saa lavt niveau, som god landbrugspraksis berettiger til;
den gunstige indvirkning paa den vegetabilske produktion er dog ikke disse pesticiders eneste virkning, da der i almindelighed er tale om farlige stoffer eller praeparater med farlige bivirkninger;
mange af disse pesticider og deres omdannelses- eller nedbrydningsprodukter kan have skadelige virkninger paa forbrugerne af vegetabilske produkter ; disse pesticider boer ikke anvendes i tilfaelde, hvor det kan frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed og for miljoeet;
Faellesskabet boer tilskynde til anvendelse af alternative organiske dyrkningsmetoder;
ved Raadets direktiv 76/895/EOEF af 23. november 1976 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for pesticidrester paa og i frugt og groensager (4), senest aendret ved direktiv 89/186/EOEF (5), blev der fastsat maksimalgraensevaerdier for naevnte pesticidrester og sikret fri bevaegelighed i hele Faellesskabet for produkter med graensevaerdier under eller svarende til disse maksimalvaerdier ; direktivet giver dog medlemsstaterne mulighed for i tilfaelde, hvor de finder det berettiget, at tillade omsaetning paa deres eget omraade af produkter med graensevaerdier, der ligger over maksimalvaerdierne;
sidstnaevnte bestemmelse foerer i visse tilfaelde til, at der forbliver forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til de tilladte maksimalgraensevaerdier for disse pesticidrester, hvilket kan medvirke til at skabe hindringer for samhandelen og dermed haemme de frie varebevaegelser inden for Faellesskabet ; med henblik paa gennemfoerelsen af det indre marked i 1992 boer disse hindringer fjernes; (1) EFT nr. C 46 af 25.2.1989, s. 5. (2) EFT nr. C 260 af 15.10.1990, s. 56. (3) EFT nr. C 329 af 30.12.1989, s. 11. (4) EFT nr. L 340 af 9.12.1976, s. 26. (5) EFT nr. L 66 af 10.3.1989, s. 36.
medlemsstaterne boer derfor ikke laengere have mulighed for at tillade hoejere graensevaerdier, og der boer i alle medlemsstater for visse aktive stoffer paa og i frugt og groensager fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier, som skal overholdes, naar disse produkter bringes i omsaetning;
for at sikre de frie varebevaegelser i Faellesskabet boer der ogsaa fastsaettes obligatoriske maksimalgraensevaerdier for visse pesticider paa og i visse andre produkter af vegetabilsk oprindelse;
overholdelsen af disse maksimalgraensevaerdier vil endvidere sikre, at disse produkter frit kan omsaettes, og at forbrugeres og dyrs sundhed beskyttes;
fastlaeggelsen af obligatoriske maksimalgraensevaerdier for pesticidrester kraever imidlertid langvarige undersoegelser af de tekniske aspekter, og saadanne graensevaerdier kan derfor ikke umiddelbart fastlaegges for de pesticidrester, som er reguleret ved direktiv 76/895/EOEF;
det er derfor noedvendigt at vedtage en saerskilt foranstaltning for fastsaettelse af disse obligatoriske graensevaerdier med henblik paa at overfoere bestemmelserne om pesticidrester fra direktiv 76/895/EOEF til denne saerskilte foranstaltning, efterhaanden som der fastlaegges obligatoriske graensevaerdier for dem;
denne forordning beroerer saaledes ikke direktiv 76/895/EOEF, der fortsat gaelder for visse pesticidrester, som ikke er omfattet af denne forordning;
opstillingen af en liste over pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier henhoerer under Raadets kompetence ; en saadan liste boer imidlertid ikke indbefatte pesticidrester, som stadig er omfattet af direktiv 76/895/EOEF;
dette direktiv boer gaelde for produkter, der skal eksporteres til tredjelande, undtagen i visse tilfaelde, hvor det kan fastslaas, at de importerende lande kraever saerlige behandlinger, som noedvendiggoer hoejere maksimalgraensevaerdier end dem, som er fastsat for Faellesskabet i medfoer af dette direktiv ; dette direktiv boer imidlertid ikke gaelde for produkter, der skal anvendes til fremstilling af andre produkter end foedevarer og foder eller til udsaed eller udplantning;
for at sikre, at dette direktiv er overholdt, naar produkter bringes i omsaetning, skal medlemsstaterne traeffe passende kontrolforanstaltninger ; den noedvendige kontrol boer planlaegges, gennemfoeres og resultaterne indberettes i overensstemmelse med Raadets direktiv 89/397/EOEF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol af levnedsmidler (1);
der boer fastlaegges EF-proeveudtagnings- og analysemetoder, som for analysemetodernes vedkommende mindst anvendes som referencemetoder ; fastlaeggelsen af disse metoder er en teknisk og videnskabelig gennemfoerelsesforanstaltning, som boer vedtages efter en fremgangsmaade, der indebaerer et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen i Den Staaende Komité for Plantesundhed ; analysemetoderne boer opfylde kriterierne i bilaget til Raadets direktiv 85/591/EOEF af 20. december 1985 om indfoerelse af faelles proeveudtagnings- og analysemetoder til kontrol af levnedsmidler (2);
fremtidige aendringer af listen over produkter af vegetabilsk oprindelse, paa eller i hvilke der kan forekomme pesticidrester, boer vedtages af Raadet;
medlemsstaterne boer have tilladelse til midlertidigt at saenke de vedtagne graensevaerdier, hvis de senere viser sig at frembyde fare for menneskers eller dyrs sundhed ; det vil i disse tilfaelde ogsaa vaere hensigtmaessigt at etablere et snaevert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for rammerne af Den Staaende Komité for Plantesundhed -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv gaelder for produkter i de i kolonne 1 i bilaget anfoerte grupper, som der gives eksempler paa i kolonne 2, for saa vidt som produkterne i disse grupper eller den i kolonne 3 naevnte del af dem kan indeholde visse pesticidrester.
Listen over de paagaeldende pesticidrester og deres maksimalgraensevaerdier opstilles af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen. En pesticidrest maa ikke optages paa listen, saa laenge der er fastsat en maksimalgraensevaerdi for den ved direktiv 76/895/EOEF.
2. Dette direktiv gaelder med forbehold af a) Raadets direktiv 64/54/EOEF af 5. november 1963 om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om konserveringsstoffer, som maa anvendes i levnedsmidler (3), senest aendret ved direktiv 85/585/EOEF (4), for biphenyl (diphenyl), orthophenyl-phenol, natriumorthophenylphenat og 2-(4-thiazolyl)-benzimidazol (thiabendazol), som fortsat gaelder for anvendelsen af disse stoffer, indtil de og deres maksimalgraensevaerdier optages paa den i stk. 1 omhandlede liste, (1) EFT nr. L 186 af 30.6.1989, s. 23. (2) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 50. (3) EFT nr. 12 af 27.1.1964, s. 161/64. (4) EFT nr. L 372 af 31.12.1985, s. 43.
b) Raadets direktiv 74/63/EOEF af 17. december 1973 om fastsaettelse af stoersteindhold for uoenskede stoffer og produkter i foderstoffer (1), senest aendret ved direktiv 87/519/EOEF (2),
c) direktiv 76/895/EOEF,
d) Raadets direktiv 86/362/EOEF af 24. juli 1986 om fastsaettelse af maksimalgraensevaerdier for indholdet af pesticidrester i og paa korn (3), aendret ved direktiv 88/298/EOEF (4).
3. Dette direktiv finder ogsaa anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, der er bestemt til udfoersel til tredjelande. De maksimalgraensevaerdier for pesticidrester, som fastsaettes i henhold til dette direktiv, gaelder dog ikke for produkter, der er behandlet inden udfoerslen, saafremt det paa passende maade godtgoeres. a) at bestemmelseslandet kraever denne saerlige behandling for at forhindre, at der indfoeres skadegoerere paa dets omraade, eller
b) at behandlingen er noedvendig for at beskytte produkterne mod skadegoerere under transporten til bestemmelseslandet og oplagringen i dette land.
4. Dette direktiv finder ikke anvendelse paa de i stk. 1 omhandlede produkter, saafremt det paa passende maade godtgoeres, at de er bestemt til: a) fremstilling af andre varer end levnedsmidler og foder, eller til
b) udsaed eller udplantning.
Artikel 2
1. I dette direktiv forstaas ved a) »pesticidrester« : saadanne pesticidrester og disses omdannelses-, nedbrydnings- og reaktionsprodukter, som er opfoert paa den i artikel 1 omhandlede liste, og som findes paa eller i de i samme artikel omhandlede produkter;
b) »bringe i omsaetning« : enhver overdragelse, mod eller uden vederlag, af de i artikel 1 omhandlede produkter efter hoest.
Artikel 3
1. Produkterne eller i givet fald den i artikel 1 omhandlede del af dem maa ikke, naar de bringes i omsaetning, have et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste.
For saa vidt angaar toerrede produkter, for hvilke der ikke er fastsat saerlige maksimalgraensevaerdier, gaelder den maksimalgraensevaerdi, der er fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste under hensyntagen til den opkoncentrering af restindholdet			, der skyldes toerringsprocessen.
2. Medlemsstaterne drager omsorg for, i det mindste ved at udfoere stikproevekontrol, at de i stk. 1 omhandlede maksimalgraensevaerdier er overholdt. Den noedvendige kontrol gennemfoeres i henhold til direktiv 89/397/EOEF, saerlig artikel 4.
Artikel 4
1. De kompetente myndigheder i de enkelte medlemsstater udarbejder foreloebige programmer, i hvilke karakteren og hyppigheden af den kontrol, som skal foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 2 i en bestemt periode, fastlaegges.
2. Hvert aar inden den 1. august sender medlemsstaterne Kommissionen alle relevante oplysninger om gennemfoerelsen i det foregaaende aar af de i stk. 1 omhandlede programmer med angivelse af: - de kriterier, der er lagt til grund for udarbejdelsen af programmerne
- hyppigheden og karakteren af den foretagne kontrol
- antallet og karakteren af de konstaterede overtraedelser.
3. Hvert aar inden den 1. november og foerste gang i 1993 sender Kommissionen medlemsstaterne en henstilling vedroerende et samordnet kontrolprogram for det foelgende aar, efter at den har raadfoert sig med dem i Den Staaende Komité for Plantesundhed. Denne henstilling kan tilpasses senere, hvis det viser sig noedvendigt under gennemfoerelsen af det samordnede program.
I det samordnede program anfoeres bl.a. de kriterier, som foerst og fremmest skal laegges til grund for dets gennemfoerelse.
De i stk. 2 naevnte oplysninger omfatter et saerskilt og specifikt kapitel om gennemfoerelsen af det samordnede program.
4. Efter udloebet af en frist paa fem aar fra vedtagelsen af dette direktiv sender Kommissionen en rapport til Raadet om anvendelsen af denne artikel, eventuelt ledsaget af et forslag.
Artikel 5
Medlemsstaterne maa ikke paa grund af forekomst af pesticidrester forbyde eller hindre, at de i artikel 1 omhandlede produkter bringes i omsaetning paa deres omraade, hvis maengden af saadanne pesticidrester paa eller i produkterne eller den relevante del af dem ikke overstiger maksimalgraensevaerdierne som anfoert i den i artikel 1 omhandlede liste. (1) EFT nr. L 38 af 11.2.1974, s. 31. (2) EFT nr. L 304 af 27.10.1987, s. 38. (3) EFT nr. L 221 af 7.8.1986, s. 37. (4) EFT nr. L 126 af 20.5.1988, s. 53.
Artikel 6
1. De for gennemfoerelsen af kontrol i henhold til artikel 3 noedvendige proeveudtagningsmetoder for frugt og groensager er de ved Kommissionens direktiv 79/700/EOEF (1) fastsatte metoder. Proeveudtagningsmetoderne for andre produkter end frugt og groensager og de analysemetoder for alle produkter, der er noedvendige for gennemfoerelsen af de naevnte undersoegelser, fastsaettes efter fremgangsmaaden i artikel 9.
Det forhold, at der findes faellesskabsanalysemetoder, er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender gennemproevede og videnskabeligt holdbare analysemetoder, for saa vidt dette ikke hindrer den frie handel med produkter, der i henhold til faellesskabsmetoderne er anerkendt som vaerende i overensstemmelse med dette direktiv. I tilfaelde af uoverensstemmelser i fortolkningen af resultaterne, er det de resultater, der er opnaaet ved anvendelse af faellesskabsmetoderne, der er afgoerende.
2. De i henhold til stk. 1 fastlagte analysemetoder skal opfylde kriterierne i bilaget til direktiv 85/591/EOEF.
3. Medlemsstaterne underretter de oevrige medlemsstater og Kommissionen om andre metoder, de maatte anvende i medfoer af stk. 1.
Artikel 7
AEndringer af bilaget som foelge af udviklinger i den videnskabelige og tekniske viden, vedtages af Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal efter forslag fra Kommissionen.
Artikel 8
1. Saafremt en medlemsstat, som foelge af nye oplysninger eller en nyvurdering af allerede foreliggende oplysninger, skoenner, at en maksimalgraensevaerdi, som fastsat i den i artikel 1 omhandlede liste, frembyder fare for menneskers eller dyrs sundhed, og at det derfor er noedvendigt hurtigt at gribe ind, kan medlemsstaten midlertidigt saenke denne graensevaerdi paa sit eget omraade. I saa fald giver den straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen meddelelse om de trufne foranstaltninger og vedlaegger en begrundelse herfor.
2. Kommissionen undersoeger hurtigt den paagaeldende medlemsstats begrundelse og konsulterer medlemsstaterne i Den Staaende Komité for Plantesundhed, i det foelgende benaevnt »Den Staaende Komité«, og afgiver straks udtalelse og traeffer de fornoedne foranstaltninger. Kommissionen underretter omgaaende Raadet og medlemsstaterne om de foranstaltninger, der maatte vaere truffet. Enhver medlemsstat kan forelaegge Kommissionens foranstaltninger for Raadet inden for 15 dage efter en saadan meddelelse. Raadet kan med kvalificeret flertal traeffe anden afgoerelse inden for 15 dage efter den dato, paa hvilken sagen blev forelagt for det.
3. Hvis Kommissionen skoenner, at maksimalgraensevaerdierne paa den i artikel 1 omhandlede liste boer aendres for at loese de i stk. 1 naevnte problemer for at sikre beskyttelsen af menneskers sundhed, indleder den fremgangsmaaden i artikel 10 med henblik paa at vedtage aendringer. Den medlemsstat, som har truffet foranstaltninger i henhold til stk. 1, kan i saa fald opretholde dem, indtil Raadet eller Kommissionen har truffet afgoerelse i overensstemmelse med naevnte fremgangsmaade.
Artikel 9
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemninger i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden tre maaneder regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 10
1. Naar der henvises til fremgangsmaaden i denne artikel, indbringer formanden enten paa eget initiativ eller paa begaering af en medlemsstat straks sagen for Den Staaende Komité.
2. Kommissionens repraesentant forelaegger Den Staaende Komité et udkast til de foranstaltninger, der skal traeffes. Den Staaende Komité afgiver en udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsaette under hensyn til det paagaeldende spoergsmaals hastende karakter. Den udtaler sig med det flertal, som er fastsat i Traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgoerelser, som Raadet skal traeffe paa forslag af Kommissionen. Under afstemningen i Den Staaende Komité tillaegges de stemmer, der afgives af repraesentanterne for medlemsstaterne, den vaegt, der er fastlagt i naevnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
(1) EFT nr. L 207 af 15.8.1979, s. 26. 3. Kommissionen vedtager de paataenkte foranstaltninger, naar de er i overensstemmelser med Den Staaende Komités udtalelse.
4. Er de paataenkte foranstaltninger ikke i overensstemmelse med Den Staaende Komités udtalelse, eller hvis der ikke er afgivet nogen udtalelse, forelaegger Kommissionen straks Raadet et forslag til de foranstaltninger, der skal traeffes. Raadet traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal.
5. Har Raadet ikke truffet nogen afgoerelse inden for femten dage regnet fra sagens forelaeggelse, vedtages de foreslaaede foranstaltninger af Kommissionen.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992.
2. Naar medlemsstaterne vedtager disse foranstaltninger, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggoerelsen ledsages af en saaden henvisning. De naermere regler for denne henvisning fastsaettes af medlemsstaterne.
Artikel 12
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 27. november 1990.
A Tánacs irányelve
(1990. november 27.)
egyes növényi eredetű termékekben - többek között a gyümölcsökben és zöldségekben -, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról
(90/642/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSEGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a növénytermesztés nagyon fontos szerepet játszik a Közösségben;
mivel az ilyen termesztés hozamát folyamatosan befolyásolják a károsítók és gyomok;
mivel szükséges a növények és növényi termékek védelme ezekkel a szervezetekkel szemben, nemcsak a hozam csökkenésének vagy a betakarított termékek károsodásának megakadályozása, hanem a mezőgazdasági termelékenység növelése céljából is;
mivel a növények és növényi termékek ilyen károsítóktól való megvédésének az egyik legfontosabb módszere a kémiai peszticidek használata; mivel azonban a kötelező maximális értékeket a jó mezőgazdasági gyakorlattal összeegyeztethető lehető legalacsonyabban kell meghatározni;
mivel azonban ezeknek a peszticideknek nemcsak előnyös hatásuk van a növénytermesztésre, minthogy ezek általában mérgező anyagok vagy készítmények, veszélyes mellékhatásokkal;
mivel ezeknek a peszticideknek és metabolitjaiknak, vagy bomlástermékeiknek jelentős hányada káros hatással lehet a növényi termékek fogyasztóira; mivel az ilyen peszticidek nem használhatóak olyan körülmények között, amelyek az emberi vagy állati egészségre, vagy a környezetre kockázatot jelentenek;
mivel a Közösségnek ösztönözni kell az alternatív, ökológiai termelési módszerek használatát;
mivel a legutóbb a 89/186/EGK irányelvvel [4] módosított, a gyümölcsökben és zöldségekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1976. november 23-i 76/895/EGK tanácsi irányelv [5] megállapítja az említett maradványok maximális értékét, és biztosítja az olyan termékek szabad mozgását a Közösségen belül, melyek ezeket a maximális értékeket nem lépik túl; mivel azonban az említett irányelv megengedi a tagállamoknak, hogy az általuk indokoltnak tartott esetekben saját területükön engedélyezzék a maximális értéket túllépő termékek forgalomba hozatalát;
mivel ez utóbbi rendelkezés egyes esetekben a tagállamok között a peszticid-szermaradványok maximális értékével kapcsolatban folyamatos nézeteltérésekhez vezet, amelyek kereskedelmi korlátozások kialakulásához vezethetnek, és ennélfogva akadályozhatják az áruk szabad mozgását a Közösségen belül; mivel az egységes piac 1992-re történő megvalósítása érdekében ezeket az akadályokat el kell távolítani;
mivel emiatt meg kell fosztani a tagállamokat attól a lehetőségtől, hogy magasabb értékeket engedélyezzenek, és az összes tagállamra nézve kötelező megengedett maximális értéket kell megállapítani a gyümölcsökben és zöldségben, illetve azok felületén található egyes hatóanyagok tekintetében, amelyeket az ilyen termékek forgalomba hozatalakor be kell tartani;
mivel, ugyancsak az áruknak a Közösségen belüli szabad mozgásának biztosítása céljából, maximális értékeket kell meghatározni egyes növényi termékekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványokra;
mivel ezen túlmenően a maximális szermaradvány-értékek betartása biztosíthatja a termékek szabad mozgását, és a fogyasztók és az állatok egészségének megfelelő védelmét;
mivel azonban a peszticid-szermaradványokra vonatkozó kötelező maximális értékek meghatározása hosszadalmas műszaki megfontolást igényel, ezért nem lehetséges ezeknek az értékeknek azonnali kötelezővé tétele a 76/895/EGK irányelvben szabályozott peszticid-szermaradványok tekintetében;
mivel ezért az ilyen kötelező maximális értékeket megállapító külön szabályok elfogadása szükséges abból a célból, hogy az olyan peszticid-szermaradványok, melyek tekintetében kötelező értéket állapítottak meg, a 76/895/EGK irányelvből fokozatosan ezekbe a külön szabályokba kerüljenek át;
mivel, ennek megfelelően, ez az irányelv nem érinti a 76/895/EGK irányelvet, amely továbbra is alkalmazandó egyes, az irányelv tárgyát nem képező peszticid-szermaradványok tekintetében;
mivel a peszticid-szermaradványokat és ezeknek maximális értékét tartalmazó lista elkészítése a Tanács hatáskörébe tartozik; mivel azonban ennek a listának nem kell tartalmaznia a 76/895/EGK irányelvben még szereplő peszticid-szermaradványokat;
mivel helyénvaló ezt az irányelvet a harmadik országokba történő kivitelre szánt termékek tekintetében alkalmazni, bizonyos olyan esetek kivételével, amikor megállapítható, hogy az importőr ország különleges bánásmódra tart igényt, mely szükségessé tenné az ezen irányelvnek megfelelően a Közösség számára megállapítottaknál magasabb maximális értékek alkalmazását; mivel azonban nem helyénvaló az irányelv alkalmazása olyan termékek tekintetében, amelyeket az élelmiszerektől és takarmányoktól különböző termékek gyártására, illetve vetésre vagy ültetésre szánnak;
mivel abból a célból, hogy garantálva legyen az ezen irányelvnek való megfelelés, ha a kérdéses élelmiszerek forgalomba kerülnek, a tagállamoknak alkalmas ellenőrzési intézkedéseket kell tenniük; mivel a szükséges vizsgálatokat a hatósági élelmiszer-ellenőrzésről szóló, 1989. június 14-i 89/397/EGK tanácsi irányelvnek [6] megfelelően kell megtervezni, kivitelezni és eredményükről jelentést készíteni;
mivel meg kell állapítani a mintavétel és az elemzés közösségi módszereit, és az elemzési módszerek esetében legalább referenciamódszerként kell azokat használni; mivel e módszerek megállapítása műszaki és tudományos végrehajtási rendelkezés, melynek meghatározása a tagállamok és a Bizottság között a Növény-egészségügyi Állandó Bizottságon belül zajló szoros együttműködéssel járó eljárásban folyik; mivel a vizsgálati módszereknek meg kell felelniük az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerek ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi és vizsgálati módszerek bevezetéséről szóló, 1985. december 20-i 85/591/EGK tanácsi irányelv [7] mellékletében megállapított feltételeknek;
mivel az olyan növényi eredetű termékek listájának jövőbeni módosításait, amelyekben illetve amelyek felületén peszticid-szermaradványok lehetnek jelen, a Tanácsnak kell elfogadnia;
mivel a tagállamoknak meg kell engedni, hogy időlegesen csökkentsék a meghatározott értékeket, ha ezek később veszélyesnek bizonyulnak az emberi vagy állati egészségre; mivel ilyen esetekben helyénvaló a tagállamok és a Bizottság között a Növény-egészségügyi Állandó Bizottságon belül zajló szoros együttműködést is létrehozni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) Ezt az irányelvet a melléklet 1. oszlopában meghatározott csoportokba tartozó termékek - amelyekhez a 2. oszlop tartalmaz példákat - tekintetében kell alkalmazni, amennyiben az ezekbe a csoportokba tartozó termékek, vagy a termékeknek a 3. oszlopban leírt részei egyes peszticid-szermaradványokat tartalmazhatnak.
Az érintett peszticid-szermaradványok listáját és maximális értékeiket a Tanács a Bizottság javaslata alapján, minősített többséggel állapítja meg. A peszticid-szermaradványok nem szerepelnek a listán mindaddig, amíg maximális értékeiket a 76/895/EGK irányelv állapítja meg.
(2) Ez az irányelv a következők sérelme nélkül alkalmazandó:
a) a legutóbb a 85/585/EGK irányelvvel [8] módosított, a tagállamoknak az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben történő felhasználásra engedélyezett tartósítószerekre vonatkozó jogszabályainak közelítéséről szóló, 1963. november 5-i 64/54/EGK tanácsi irányelv [9] bifenillel (difenillel), az ortofenil-fenollal, a nátrium-orotofenil-fenáttal, és a 2-(4-tiazolil)-benzimidazollal (tiabendazollal) kapcsolatos rendelkezései, melyek továbbra is szabályozzák ezeknek az anyagoknak a felhasználását mindaddig, amíg azok és megengedett mértékeik szerepelnek az (1) bekezdésben említett listán;
b) a legutóbb a 87/519/EGK irányelvvel [10] módosított, a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagok és termékek megengedett legmagasabb szintjének meghatározásáról szóló, 1973. december 17-i 74/63/EGK tanácsi irányelv [11] rendelkezései;
c) a 76/895/EGK irányelv rendelkezései;
d) a legutóbb a 88/298/EGK irányelvvel [12] módosított, gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelv [13] rendelkezései;
(3) Ez az irányelv az (1) bekezdésben említett, harmadik országokba történő kivitelre szánt termékek tekintetében is alkalmazandó. Az irányelvnek megfelelően meghatározott legmagasabb mértékek azonban nem alkalmazandóak az exportálást megelőzően kezelt olyan termékeknél, amelyek tekintetében megnyugtatóan bizonyítható, hogy:
a) a rendeltetés szerinti harmadik ország a károsítóknak az állam területére való bejutásának megelőzése céljából tart igényt a különleges kezelésre; vagy
b) a kezelés a terméknek a rendeltetés szerinti harmadik országba történő szállítása és az ott történő raktározása során a károsítók elleni védekezés érdekében szükséges.
(4) Ez az irányelv nem alkalmazandó az (1) bekezdésben említett termékekre, amennyiben megfelelő bizonyítékokkal igazolható, hogy ezeket a következő célokra szánják:
a) az élelmiszerektől és takarmányoktól különböző termékek előállítása; vagy
b) vetés vagy ültetés.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "peszticid-szermaradvány" : az 1. cikkben említett listán szereplő peszticideknek és metabolitjaiknak, továbbá bomlás- vagy reakciótermékeiknek az abban a cikkben említett termékekben, illetve azok felületén található maradványai;
b) "forgalomba hozatal" : az 1. cikkben említett termékek betakarítás utáni, ellenszolgáltatás fejében vagy anélkül történő bármilyen átruházása.
3. cikk
(1) Az 1. cikkben említett termékek, vagy adott esetben ezek részei forgalomba hozataluk időpontjától nem tartalmazhatnak az 1. cikkben említett listán meghatározottnál magasabb mértékű peszticid-szermaradványokat.
Az olyan szárított termékek esetében, amelyek tekintetében nem állapítottak meg maximális értéket, az alkalmazandó maximális értékek az 1. cikkben említett listán megállapítottak, figyelembe véve a szárítási folyamat eredményeképpen létrejött maradványkoncentrációt.
(2) A tagállamok - legalább ellenőrző mintavétel útján - biztosítják az 1. cikkben említett maximális értékek betartását. A szükséges vizsgálatokat a 89/397/EGK irányelvvel, különösen annak 4. cikkével összhangban kell elvégezni.
4. cikk
(1) A tagállamok illetékes hatósága vagy hatóságai a 3. cikk (2) bekezdésének megfelelően meghatározott időszakonként elvégzendő vizsgálatok természetét és gyakoriságát megállapító előzetes programokat dolgoz, vagy dolgoznak ki.
(2) A tagállamok minden év augusztus 1-jéig a Bizottságnak megküldik az (1) bekezdésben említett programok előző évi végrehajtásáról szóló összes szükséges információt, amely tartalmazza:
- az e programok kidolgozása során alkalmazott szempontokat,
- az elvégzett vizsgálatok számát és típusát,
- a megállapított jogsértések számát és típusát.
(3) A Bizottság minden év november 1-jéig, először az 1993-as évben, a tagállamokkal a Növény-egészségügyi Állandó Bizottságon belül zajló konzultációt követően a következő évre szóló összehangolt vizsgálati programra vonatkozó ajánlást küld a tagállamok részére. Ez az ajánlás ezt követően az összehangolt program végrehajtása során megkívánt módon módosítható.
Az összehangolt program különösen a végrehajtása során alkalmazandó fontossági szempontokat állapítja meg.
A (2) bekezdésben említett információk az összehangolt program végrehajtásáról szóló külön szakaszt tartalmaznak.
(4) Az irányelv elfogadását követő öt év eltelte után a Bizottság e cikk alkalmazásáról szóló jelentést küld a Tanácsnak, amennyiben szükséges, a megfelelő javaslatokkal együtt.
5. cikk
A tagállamok nem tilthatják meg, és nem akadályozhatják az 1. cikkben említett termékek forgalomba hozatalát saját területükön azon az alapon, hogy ezek peszticid-szermaradványokat tartalmaznak, amennyiben az ezekben a termékekben vagy részeikben, illetve ezek felületén ezeknek a maradványoknak a mennyisége nem lépi túl az 1. cikkben említett listán meghatározott maximális értéket.
6. cikk
(1) A gyümölcsök és zöldségek 3. cikkben előírt ellenőrzésének elvégzéséhez szükséges mintavételi módszerek a 79/700/EGK bizottsági irányelvben [14] megállapított módszerek. A gyümölcsöktől és zöldségektől különböző termékek ilyen ellenőrzésének elvégzéséhez szükséges mintavételi módszereket, és az összes termék vizsgálatának módszereit a 9. cikkben szabályozott eljárásnak megfelelően kell meghatározni.
A közösségi vizsgálati módszerek megléte nem zárja ki, hogy a tagállamok más, kipróbált és tudományosan megalapozott módszereket használjanak, amennyiben ez nem akadályozza a közösségi módszerek alapján az irányelv szabályainak megfelelőnek minősülő termékek szabad mozgását. Az eredmények értelmezésében felmerülő nézetkülönbség esetén az az értelmezés érvényesül, amelyhez a közösségi módszerek használata folytán jutottak.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott elemzési módszereknek meg kell felelniük a 85/591/EGK irányelv mellékletében megállapított kritériumoknak.
(3) A tagállamnak informálnia kell a többi tagállamot és a bizottságot az (1) bekezdés szerinti módszertől eltérő módszer alkalmazásáról.
7. cikk
A mellékletnek a tudományos vagy műszaki ismeretek fejlődése eredményeképpen adódó módosításait a Tanács a Bizottság javaslata alapján, minősített többséggel fogadja el.
8. cikk
(1) Amennyiben új információk vagy meglévő információk új értelmezése folytán egy tagállam megítélése szerint az 1. cikkben említett listán megállapított maximális érték veszélyezteti az emberi vagy állati egészséget, és ezért sürgős intézkedés meghozatalát igényli, a tagállam saját területén időlegesen csökkentheti az értéket. Ebben az esetben haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot a megtett intézkedésekről, csatolva az ennek okait tartalmazó nyilatkozatot.
(2) A Bizottság sürgősen kivizsgálja a tagállam által az első albekezdésnek megfelelően részére átadott indokolást, és a Növény-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: "állandó bizottság") keretein belül konzultál a tagállammal; azután haladéktalanul véleményt nyilvánít, és megteszi a megfelelő intézkedéseket. A Bizottság haladéktalanul értesíti a Tanácsot és a tagállamot a megtett intézkedésekről. A Bizottság intézkedésével kapcsolatban bármely tagállam az említett értesítéstől számított 15 napon belül a Tanácshoz fordulhat. A Tanács az ügy hozzá utalásától számított 15 napon belül minősített többséggel eltérő határozatot hozhat.
(3) Amennyiben a Bizottság úgy véli, hogy az 1. cikkben említett listában megállapított maximális értékeket az (1) bekezdésben említett nehézségek megoldása és az emberi egészség védelmének biztosítása érdekében módosítani kell, a 10. cikkben megállapított eljárást kezdeményezi a módosítások elfogadása céljából. Ez esetben az (1) bekezdés értelmében intézkedést hozó tagállam a Tanácsnak vagy a Bizottságnak az említett eljárás alapján történő határozatáig fenntarthatja az intézkedések hatályát.
9. cikk
(1) Amennyiben az e cikkben megállapított eljárást kell alkalmazni, az ügyet az elnök haladéktalanul az állandó bizottság elé utalja, akár a saját kezdeményezésére, akár valamelyik tagállam kérésére.
(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be az állandó bizottság részére a megteendő intézkedésekről. Az állandó bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. Olyan határozatok esetében, melyeket a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján kell elfogadnia, a véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében megállapított többséggel kell meghozni. Az állandó bizottságban tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak az állandó bizottság véleményével.
(4) Ha az intézkedések nincsenek összhangban az állandó bizottság véleményével, vagy az állandó bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.
(5) Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el.
10. cikk
(1) Amennyiben az e cikkben megállapított eljárást kell alkalmazni, az ügyet az elnök haladéktalanul az állandó bizottság elé utalja, akár a saját kezdeményezésére, akár valamelyik tagállam kérésére.
(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be az állandó bizottság részére a megteendő intézkedésekről. Az állandó bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. Olyan határozatok esetében, melyeket a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján kell elfogadnia, a véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében megállapított többséggel kell meghozni. Az állandó bizottságban tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak az állandó bizottság véleményével.
(4) Ha az intézkedések nincsenek összhangban az állandó bizottság véleményével, vagy az állandó bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.
(5) Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított 15 napon belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el.
11. cikk
(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1992. december 31. előtt megfeleljenek.
(2) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
12. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1990. november 27-én.