KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1192/2008
af 17. november 2008
om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆSKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), særlig artikel 247, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) indeholder nu kun bestemmelser om enhedsbevillinger, hvor toldmyndigheder i mere end en medlemsstat er involveret, for toldprocedurer med økonomisk betydning og særligt anvendelsesformål.
(2)
Af hensyn til Lissabonstrategien, der sigter mod at gøre EU til den mest konkurrencedygtige økonomi i verden, er det afgørende at etablere et moderne og forenklet miljø med vilkår for et reelt indre marked, hvor konkurrenceevnen for handlen øges, og konkurrencefordrejning mellem virksomheder i forskellige medlemsstater undgås. Enhedsbevillinger for forenklede procedurer samt den integrerede enhedsbevilling giver de erhvervsdrivende mulighed for at centralisere og integrere regnskab, logistik og distribution med deraf følgende besparelser i administrations- og transaktionsomkostningerne og udgør en reel forenkling. Det er derfor hensigtsmæssigt at udvide bestemmelserne om enhedsbevillinger til også at omfatte anvendelse af den forenklede angivelsesprocedure og hjemstedsordningen.
(3)
Det er derfor hensigtsmæssigt at sammenlægge de eksisterende definitioner af »enhedsbevilling« vedrørende toldprocedurer med økonomisk betydning og særligt anvendelsesformål med definitionerne i forbindelse med den forenklede angivelsesprocedure og hjemstedsordningen, idet disse procedurer kan kombineres under anvendelsen.
(4)
I Kommissionens forordning (EF) nr. 1875/2006 (3) om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 er der fastlagt de oplysninger, der som minimum skal angives i forbindelse med den forenklede angivelsesprocedure eller indføres i regnskaberne i forbindelse med hjemstedsordningen. I forbindelse med enhedsbevillinger bør de oplysninger, der mindst skal angives under den forenklede angivelsesprocedure, være dem, der som et maksimum kan gøres tilgængelige for et toldkontor i en anden medlemsstat.
(5)
Da AEO-certifikater, navnlig til toldforenklinger, ofte vil kombineres med enhedsbevillinger, er det hensigtsmæssigt at tilpasse reglerne om tildeling, suspension og ophævelse af begge typer bevilling mest muligt til hinanden, herunder bestemmelserne om indførsel i bogholderiet, der giver mulighed for at føre tilstrækkelig kontrol med proceduren.
(6)
Transportører, speditører og toldklarerere, som er indehavere af et AEO-certifikat, har lettere adgang til toldforenklinger, herunder ved anvendelse af den forenklede angivelsesprocedure og hjemstedsordningen. Der bør derfor træffes bestemmelse om, at repræsentanter kan få tildelt bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, hvis de opfylder visse betingelser og kriterier.
(7)
Det er nødvendigt at forbedre ansøgnings- og bevillingsproceduren for enhedsbevillinger ved at nedbringe den tid, det tager at udveksle oplysninger, og ved at udarbejde fælles regler for at undgå forsinkelser i forbindelse med tildeling af sådanne bevillinger. Disse regler bør give toldmyndighederne mulighed for at føre tilsyn med og kontrollere transaktionerne i forbindelse med enhedsbevillinger, uden at der pålægges administrative byrder, der står i et urimeligt forhold til de relevante økonomiske behov.
(8)
Betingelserne og kriterierne for tildeling af såvel nationale bevillinger som enhedsbevillinger for den forenklede angivelse og hjemstedsordningen bør være de samme med henblik på at opnå harmonisering i det indre marked.
(9)
Det er nødvendigt at udarbejde fælles regler for ændring, suspendering og ophævelse af bevillinger for den forenklede angivelse og hjemstedsordningen for at sikre en fælles praksis i hele Fællesskabets toldområde.
(10)
For at opfylde målet om forbedring af anvendelses- og bevillingsprocedurerne er det nødvendigt at indføre et elektronisk kommunikations- og databasesystem for enhedsbevillinger, som skal anvendes til udveksling af oplysninger og meddelelser mellem toldmyndighederne og til at informere Kommissionen og de erhvervsdrivende. Dette system skal være en udvidelse af det informations- og kommunikationssystem, der anvendes i forbindelse med tildeling af AEO-certifikater.
(11)
Anvendelsen af den forenklede angivelse og hjemstedsordning bør efter en overgangsperiode kun tillades for de erhvervsdrivende, der indgiver elektroniske toldangivelser eller -anmeldelser, som det kræves for at opnå et simpelt og papirløst miljø.
(12)
Det bør præciseres, at en toldangivelse med godkendelse fra toldmyndigheden eller de myndigheder, som er involveret i tildelingen af en bevilling, kan indgives til et andet toldkontor end det, hvor varerne er eller vil blive frembudt eller gjort tilgængelige for kontrol.
(13)
For så vidt angår formaliteterne ved fællesskabsforsendelse bør den summariske angivelse, når de pågældende formaliteter udføres ved hjælp af elektronisk databehandling, antages på grundlag af meddelelsen om forventet ankomst, indtil forordning (EF) nr. 1875/2006 finder anvendelse.
(14)
I overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2454/93 som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 837/2005 (4), hvori det kræves, at forsendelsesangivelser skal indgives elektronisk fra 1. juli 2005, bør alle erhvervsdrivende indgive deres forsendelsesangivelser i toldmyndighedernes forsendelsesdatanet. Desuden bør rejsende have mulighed for at indgive forsendelsesangivelser skriftligt til toldmyndighederne, som bør sikre, at forsendelsesoplysningerne udveksles mellem toldmyndighederne ved hjælp af informationsteknologi og computernetværk.
(15)
Konventionen af 20. maj 1987 om en fælles forsendelsesprocedure (5) er blevet ændret i overensstemmelse med forpligtelsen til at indgive de fælles forsendelsesangivelser efter en standardprocedure ved hjælp af elektronisk databehandling, og de tilsvarende bestemmelser i fællesskabslovgivningen bør tilpasses hertil.
(16)
Under disse omstændigheder bør gennemførelsesbestemmelserne for proceduren for fællesskabsforsendelse, der bygger på indgivelse af forsendelsesangivelsen skriftligt, herunder bestemmelserne vedrørende dokumenter angående angivelsen, tilpasses forpligtelsen til at indgive angivelser til fællesskabsforsendelse efter standardproceduren ved hjælp af elektronisk databehandling.
(17)
Undtagen for så vidt angår rejsende skal anvendelsen af skriftlige angivelser og tilhørende dokumenter afgrænses til den nødprocedure, hvorefter de erhvervsdrivende kan udføre forsendelserne, når toldmyndighedernes forsendelsesdatanet eller den godkendte afsenders eller den hovedforpligtedes datanet ikke fungerer, eller når netværket mellem sidstnævnte og toldmyndighederne ikke fungerer.
(18)
Det er nødvendigt at anvende elektronisk databehandling for TIR-transporter, som finder sted inden for Fællesskabets toldområde, for at sikre effektiv udveksling af oplysninger og samme grad af toldkontrol, som under proceduren for fællesskabsforsendelse eller for fælles forsendelse.
(19)
TIR-transporter på Fællesskabets toldområde bør integreres i det elektroniske miljø, der indførtes ved forordning (EF) nr. 1875/2006, hvori der træffes bestemmelse om elektronisk indgivelse af angivelser inden ankomst og afgang.
(20)
Anvendelsen af elektroniske data bør fjerne behovet for at returnere den relevante del af TIR-carnetets blad nr. 2 inden for Fællesskabets toldområde, når edb-systemet anvendes, og bør følgelig reducere antallet af unødvendige efterforskningsprocedurer. Anvendelsen bør desuden forbedre TIR-forsendelsernes effektivitet og sikkerhed, idet edb-systemet fremskynder overvågningen heraf, hvilket giver mærkbare forbedringer for såvel toldadministrationerne som de erhvervsdrivende.
(21)
Der bør træffes bestemmelse om, at indehaveren af TIR-carnetet skal angive oplysningerne heri til afgangs- eller indgangstoldstedet ved hjælp af elektronisk databehandling. De juridiske konsekvenser af en uoverensstemmelse mellem de indgivne elektroniske TIR-carnet-oplysninger og TIR-carnetet bør afgøres på grundlag af på TIR-carnet-oplysningerne i overensstemmelse med TIR-konventionen. Formaliteterne vedrørende andre parter end Fællesskabets toldmyndigheder bør fortsat opfyldes på baggrund af TIR-carnetet, herunder anvendelse af TIR-carnetet som bevis for en international garanti.
(22)
En fritagelse fra forpligtelsen til at indgive TIR-carnet-oplysninger ved hjælp af elektronisk databehandling bør kun tillades i særlige tilfælde, hvor toldmyndighedernes forsendelsesdatanet eller programmet for indgivelse af angivelser ikke fungerer, eller hvis netværket mellem disse to systemer ikke fungerer.
(23)
Af klarhedshensyn bør der i artikel 453, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2454/93 henvises til bestemmelsen, hvorefter varer under TIR-proceduren kan opnå status som fællesskabsvarer.
(24)
De nærmere oplysninger i de data, der skal oplyses i edb-systemet for de elektroniske TIR-carnet-oplysninger, bør integreres i reglerne og koderne for de elektroniske forsendelsesangivelser, der fremgår af bilag 37a og 37c.
(25)
Med henblik på at forenkle og fremme offentliggørelsen af alle ændringer til listen over koordineringssteder udpeget af medlemsstaterne for enhver aktivitet vedrørende overtrædelser eller uregelmæssigheder i forbindelse med ATA-carneter bør denne offentliggørelse ske på Den Europæiske Unions officielle websted på internettet.
(26)
Den regelmæssige revision af listen over varer, som er forbundet med øget risiko for svig under forsendelse, anført i bilag 44c til forordning (EØF) nr. 2454/93, som er udført i henhold til forordningens artikel 340a på grundlag af oplysninger indsamlet fra medlemsstaterne, har vist, at visse varer på listen ikke længere anses for at være forbundet med øget risiko for svig. Listen i bilag 44c bør derfor tilpasses.
(27)
Bilag 67 til forordning (EØF) nr. 2454/93 indeholder en fælles ansøgnings- og bevillingsformular til toldprocedurer med økonomisk betydning og til særligt anvendelsesformål. Denne formular skal anvendes, uanset om en eller flere toldadministrationer er involveret. Det er hensigtsmæssig at udvide anvendelsen af bilag 67 til tilfælde, hvor der indgives en ansøgning om bevilling til anvendelse af den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, såvel på nationalt niveau som når flere toldadministrationer er involveret.
(28)
Forordning (EØF) nr. 2454/93 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(29)
Da ændringerne i afgørelse nr. 1/2008 truffet af Den Blandede Kommission EF-EFTA for Fælles Forsendelse den 16. juni 2008 om ændring af konventionen af 20. maj 1987 om en fælles forsendelsesprocedure finder anvendelse fra 1. juli 2008 og 1. juli 2009, bør de tilsvarende bestemmelser i denne forordning finde anvendelse fra samme datoer.
(30)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra Toldkodeksudvalget -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1 indsættes som nr. 13, 14 og 15:
»13)
enhedsbevilling: en bevilling, der involverer toldmyndighederne i flere medlemsstater for en af følgende procedurer:
-
den forenklede angivelsesprocedure i henhold til kodeksens artikel 76, stk. 1
-
proceduren for hjemstedsordningen i henhold til kodeksens artikel 76, stk. 1
-
toldprocedurer med økonomisk betydning i henhold til kodeksens artikel 84, stk. 1, litra b), eller
-
særligt anvendelsesformål i henhold til kodeksens artikel 21, stk. 1.
14)
integreret bevilling: en bevilling til at anvende flere af de i nr. 13 nævnte procedurer; den kan have form af en integreret enhedsbevilling, hvis flere toldmyndigheder er involveret.
15)
bevillingstoldmyndighed: den toldmyndighed, der tildeler en bevilling.«
2)
I artikel 183 affattes stk. 3 således:
»3. Den summariske angivelse for varer, som forud for deres forelæggelse for toldmyndighederne er blevet flyttet under en forsendelsesprocedure, hvis formaliteter gennemføres ved hjælp af elektronisk databehandling, skal bestå af oplysninger fra den forsendelsesangivelse, som er indgivet til bestemmelsestoldstedet på meddelelsen om forventet ankomst.
Den summariske angivelse skal bestå af en kopi af forsendelsesdokumentet eller af forsendelsesledsagedokumentet, hvis artikel 353, stk. 2, finder anvendelse.«
3)
I artikel 199 affattes stk. 1 og 2 således:
»1. Uden at dette berører en eventuel anvendelse af straffebestemmelser indebærer det, at der til et toldsted indgives en angivelse, som er underskrevet af klarereren eller dennes repræsentant, eller at der indgives en forsendelsesangivelse ved hjælp af elektronisk databehandling, et ansvar efter gældende bestemmelser for klarereren eller dennes repræsentant med hensyn til:
-
rigtigheden af oplysningerne i angivelsen
-
de forelagte dokumenters ægthed, og
-
overholdelse af samtlige forpligtelser, der gælder i forbindelse med varernes henførsel under den pågældende procedure.
2. Hvis klarereren anvender databehandlingssystemer til udfærdigelsen af toldangivelser, herunder forsendelsesangivelser, der indgives i henhold til artikel 353, stk. 2, litra b), kan toldmyndighederne træffe bestemmelse om, at den håndskrevne signatur kan erstattes af en anden identifikationsteknik, som kan være baseret på koder. Der kan kun gives adgang hertil, hvis de tekniske og administrative krav, som toldmyndighederne stiller, er opfyldt.
Toldmyndighederne kan også foreskrive, at angivelser, herunder forsendelsesangivelser, der indgives i henhold til artikel 353, stk. 2, litra b), og som udfærdiges ved hjælp af toldmyndighedernes datasystemer, kan autentificeres direkte af systemerne, således at denne autentifikation træder i stedet for en manuel eller maskinel stempling med toldstedets stempel og den kompetente ansattes underskrift.«
4)
I artikel 201 indsættes som stk. 3:
»3. Toldmyndighederne kan tillade, at toldangivelsen indgives til et andet toldsted end det, hvor varerne er eller vil blive frembudt eller gjort tilgængelige for kontrol, hvis en af følgende betingelser er opfyldt:
a)
de i den indledende sætning nævnte toldsteder er beliggende i samme medlemsstat
b)
varerne skal henføres under en toldprocedure af indehaveren af en enhedsbevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen.«
5)
I artikel 202 indsættes som stk. 3:
»3. Forsendelsesangivelsen skal indgives, og varerne frembydes ved afgangsstedet i løbet af de dage og timer, der er fastlagt af toldmyndighederne.
Afgangsstedet kan dog på den hovedforpligtedes anmodning og for dennes regning tillade, at varerne frembydes på et andet sted.«
6)
Artikel 203 affattes således:
»Artikel 203
1. Datoen for antagelsen af angivelsen skal påføres denne.
2. Angivelsen til fællesskabsforsendelse skal antages og registreres af afgangsstedet i løbet af de dage og timer, der er fastlagt af toldmyndighederne.«
7)
I artikel 205, stk. 3, affattes femte og sjette led således:
»-
at der ved forsendelser, som omfatter flere varearter, anvendes ladelister til opfyldelse af formaliteterne ved fællesskabsforsendelse, hvis artikel 353, stk. 2, og artikel 441 finder anvendelse
-
at der, om nødvendigt på papir uden påtryk, på offentlige eller private edb-anlæg og på nærmere betingelser, der fastsættes af medlemsstaterne, udfærdiges angivelser til udførsel, indførsel og forsendelse - når artikel 353, stk. 2, finder anvendelse - samt dokumenter, som skal attestere, at varer, der ikke forsendes under proceduren for intern fællesskabsforsendelse, har status som fællesskabsvarer.«
8)
Artikel 208, stk. 2, affattes således:
»2. Hvis der forud for eller efter proceduren for fællesskabsforsendelse eller for fælles forsendelse benyttes en anden toldprocedure, kan der forelægges et sæt med det antal eksemplarer, der kræves til opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med forsendelsesproceduren, hvis artikel 353, stk. 2, finder anvendelse, og den forudgående eller efterfølgende toldprocedure.«
9)
Artikel 215, stk. 1, andet og tredje afsnit, affattes således:
»Der benyttes hvidt papir til samtlige eksemplarer. For så vidt angår eksemplarerne vedrørende fællesskabsforsendelse i henhold til artikel 353, stk. 2, trykkes rubrik 1 (første og tredje underrubrik), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (første underrubrik til venstre), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 og 56 dog på grøn bund.
Formularerne trykkes med grønt.«
10)
I artikel 219 affattes stk. 1 således:
»1. Varerne, som er genstand for forsendelsesangivelsen, skal frembydes sammen med transportdokumentet.
Afgangsstedet kan fravige kravet om fremlæggelse af dette dokument ved toldbehandlingen på det vilkår, at dokumentet er til rådighed for det.
Transportdokumentet skal dog forevises under transporten, hvis toldmyndighederne eller enhver anden hertil beføjet myndighed forlanger det.«
11)
I artikel 247 indsættes som stk. 5:
»5. I forbindelse med proceduren for fællesskabsforsendelse skal afgangsstedet anføre kontrolresultaterne ved angivelse af relevante oplysninger i forsendelsesangivelsen.«
12)
I artikel 249 indsættes som stk. 3:
»3. Til gennemførelse af proceduren for fællesskabsforsendelse og hvis angivelsens kontrolresultater tillader det, skal afgangsstedet give tilladelse til varernes frigivelse og registrere datoen for frigivelsen i edb-systemet.«
13)
I del 1, afsnit IX, kapitel 1, indsættes følgende overskrift inden artikel 253:
»Afdeling 1
Generelle bestemmelser «
14)
I artikel 253 indsættes som stk. 4-8:
»4. Enhver kan anmode om at få bevilget den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen til sig selv til eget brug eller til brug som repræsentant, forudsat at der anvendes acceptable registre og procedurer, som giver bevillingstoldmyndigheden mulighed for at identificere de personer, der repræsenteres, og foretage passende toldkontrol.
En sådan anmodning kan også vedrøre en integreret bevilling, jf. dog kodeksens artikel 64.
5. Den forenklede angivelse og hjemstedsordningen kan kun anvendes, hvis der stilles sikkerhed for importafgifter og andre afgifter.
6. Bevillingshaveren skal opfylde betingelserne og kriterierne i dette kapitel samt forpligtelserne i bevillingen, medmindre andet fremgår af klarererens forpligtelser, samt reglerne for opståen af toldskyld.
7. Bevillingshaveren skal underrette bevillingstoldmyndigheden om alle forhold, der indtræder efter bevillingens meddelelse, og som kan have betydning for bevillingens opretholdelse eller indhold.
8. I følgende tilfælde skal bevillingstoldmyndigheden foretage en fornyet vurdering af bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen:
a)
når der sker væsentlige ændringer af den relevante fællesskabslovgivning
b)
når der er begrundet formodning om, at bevillingshaveren ikke længere opfylder de relevante betingelser.
Hvis en bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen udstedes til en ansøger, som har været etableret i mindre end tre år, skal en grundig overvågning finde sted i løbet af det første år efter udstedelsen.«
15)
I artikel 253a indsættes følgende stykke:
»Anvendelse af den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen er betinget af indgivelsen af elektroniske toldangivelser og -anmeldelser.«
16)
I del 1, afsnit IX, kapitel 1, indsættes følgende afdeling 2 efter artikel 253a:
»Afdeling 2
Meddelelse, suspension og tilbagekaldelse af bevillinger til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen
Artikel 253b
1. Ansøgninger om bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen skal indgives ved hjælp af ansøgningsformularen angivet i bilag 67 eller i det tilsvarende elektroniske format.
2. Hvis bevillingstoldmyndigheden konstaterer, at ansøgningen ikke indeholder alle de påkrævede oplysninger, skal den inden 30 kalenderdage fra modtagelsen af ansøgningen anmode ansøgeren om at indlevere de manglende oplysninger og begrunde denne anmodning.
3. Ansøgningen tages ikke til følge, hvis:
a)
den ikke opfylder bestemmelsen i stk. 1
b)
den ikke er indgivet til de kompetente toldmyndigheder
c)
ansøgeren er dømt for en alvorlig strafbar handling i forbindelse med ansøgerens økonomiske virksomhed
d)
ansøgeren er under konkurs på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen.
4. Inden der udstedes bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, skal toldmyndighederne foretage revision af ansøgerens regnskaber, medmindre resultaterne af en foregående revision kan anvendes.
Artikel 253c
1. Der skal meddeles bevilling til proceduren for forenklet angivelse, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 14h, undtagen stk. 1, litra c), i artikel 14i, litra d), e) og g), og i artikel 14j er opfyldt.
Der skal meddeles bevilling til hjemstedsordningen, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 14h, undtagen stk. 1, litra c), i artikel 14i og i artikel 14j er opfyldt.
Der skal meddeles bevilling til hjemstedsordningen, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 14h, undtagen stk. 1, i artikel 14i og i artikel 14j er opfyldt.
Ved meddelelse af de i første og andet afsnit omtalte bevillinger skal toldmyndighederne anvende artikel 14a, stk. 2, og anvende bevillingsformularen i bilag 67.
2. Hvis ansøgeren har et AEO-certifikat som omhandlet i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), anses betingelserne og kriterierne i stk. 1 i denne artikel for at være opfyldt.
Artikel 253d
1. Bevillingstoldmyndigheden suspenderer bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, hvis:
a)
det konstateres, at betingelserne og kriterierne i artikel 253c, stk. 1, ikke er opfyldt
b)
toldmyndighederne har en begrundet formodning om, at bevillingshaveren eller en anden af de i artikel 14h, stk. 1, litra a), b) og d), omtalte personer er blevet tiltalt for en strafbar handling, som vedrører en overtrædelse af toldforskrifterne.
I de i nærværende stykke, første afsnit, litra b), nævnte tilfælde kan bevillingstoldmyndigheden beslutte ikke at suspendere en bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsproceduren, hvis den anser eventuelle overtrædelser for uvæsentlige i forhold til antallet eller omfanget af ansøgerens toldrelaterede aktiviteter, og der ikke er tvivl om, at ansøgeren har handlet i god tro.
Inden den træffer afgørelse, skal den bemyndigende myndighed underrette bevillingshaveren om de konstaterede forhold. Bevillingshaveren skal gives lejlighed til at bringe forholdene i orden og/eller have adgang til at tage til genmæle inden 30 kalenderdage fra underretningen.
2. Hvis bevillingshaveren ikke bringer de i stk. 1, første afsnit, litra a), omhandlede forhold i orden inden fristen på 30 kalenderdage, underretter bevillingstoldmyndigheden bevillingshaveren om, at bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen er suspenderet i 30 kalenderdage, således at bevillingsholderen kan træffe de nødvendige foranstaltninger til at bringe forholdene i orden.
3. I de i stk. 1, første afsnit, litra b), nævnte tilfælde, suspenderer bevillingstoldmyndigheden bevillingen, indtil straffesagen er afsluttet. Myndigheden underretter bevillingshaveren herom.
4. Hvis bevillingshaveren ikke har været i stand til at bringe forholdene i orden inden 30 kalenderdage, men kan godtgøre, at betingelserne kan opfyldes, hvis suspensionsperioden forlænges, suspenderer bevillingstoldmyndigheden bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen i yderligere 30 kalenderdage.
5. Suspensionen af en bevilling er uden virkning for toldprocedurer, som er indledt inden suspensionsdatoen, men som endnu ikke er afsluttet.
Artikel 253e
1. Når bevillingshaveren har truffet de nødvendige foranstaltninger til at opfylde de betingelser og kriterier, som skal opfyldes for at opnå bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsproceduren, til bevillingstoldmyndighedens tilfredshed, skal bevillingstoldmyndigheden ophæve suspensionen og underrette bevillingshaveren herom. Suspensionen kan ophæves inden udløbet af den i artikel 253d, stk. 2 eller 4, angivne periode.
2. Hvis bevillingshaveren ikke træffer de nødvendige foranstaltninger i suspensionsperioden i artikel 253d, stk. 2 eller 4, finder artikel 253g anvendelse.
Artikel 253f
1. Hvis en bevillingshaver midlertidigt er ude af stand til at opfylde nogen af de betingelser og kriterier, som er fastsat for en bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, kan han anmode om suspension af bevillingen. I så fald skal bevillingshaveren meddele bevillingstoldmyndigheden dette samt angive datoen for, hvornår han igen vil kunne opfylde betingelserne og kriterierne. Han skal desuden underrette bevillingstoldmyndigheden om alle planlagte foranstaltninger og tidsplanen for disse.
2. Hvis bevillingshaveren ikke bringer forholdene i orden inden den i hans meddelelse angivne dato, kan bevillingstoldmyndigheden tildele en rimelig forlængelse, hvis bevillingshaveren har handlet i god tro.
Artikel 253g
Bevillingstoldmyndigheden tilbagekalder bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen i følgende tilfælde, jf. dog kodeksens artikel 9 og denne forordnings artikel 4:
a)
hvis bevillingshaveren ikke har bragt forholdene i overensstemmelse med reglerne som omhandlet i artikel 253d, stk. 2, og artikel 253f, stk. 1
b)
hvis alvorlige eller gentagne overtrædelser vedrørende toldforskrifter er blevet begået af bevillingshaveren eller andre af de i artikel 14h, stk. 1, litra a), b) eller d), nævnte personer, og der ikke er flere ankemuligheder
c)
på anmodning fra bevillingshaveren.
I de i første afsnit, litra b), omhandlede tilfælde kan bevillingstoldmyndigheden beslutte ikke at tilbagekalde bevillingen til den forenklede angivelse eller hjemstedsproceduren, hvis den anser eventuelle overtrædelser for uvæsentlige i forhold til antallet eller omfanget af ansøgerens toldrelaterede aktiviteter, og der ikke er tvivl om, at ansøgeren har handlet i god tro.«
17)
I del I, afsnit IX, indsættes følgende som kapitel 1A:
»KAPITEL 1A
Enhedsbevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen
Afdeling 1
Ansøgningsprocedure
Artikel 253h
1. Ansøgningen om en enhedsbevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen skal indgives til en af toldmyndighederne i artikel 14d, stk. 1 og 2.
Hvis der anmodes om bevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen i forbindelse med eller efter en ansøgning om en enhedsbevilling til særligt anvendelsesformål eller til en toldprocedure af økonomisk betydning, skal artikel 292, stk. 5 og 6, eller artikel 500 og 501 finde anvendelse.
2. Hvis en del af de relevante bøger og dokumenter forefindes i en anden medlemsstat end den, hvor ansøgningen indgives, skal ansøgeren behørigt udfylde felt 5a, 5b og 7 i ansøgningsskemaet, hvortil standardformularen er angivet i bilag 67.
3. Ansøgeren skal angive en nemt tilgængelig kontaktmulighed eller henvise til en kontaktperson i ansøgerens administration i den medlemsstat, hvor ansøgningen indgives, med henblik på at gøre alle de nødvendige oplysninger til at godtgøre, at betingelserne for at meddele en enhedsbevilling er opfyldt, tilgængelige for toldmyndighederne.
4. Ansøgerne skal så vidt muligt indsende de nødvendige oplysninger til toldmyndighederne elektronisk.
5. Indtil der indføres et elektronisk dataoverførselssystem mellem de involverede medlemsstater, som er nødvendig for den relevante toldprocedure, kan bevillingstoldmyndigheden afslå ansøgninger i henhold til stk. 1, hvis enhedsbevillingen ville medføre en urimeligt stor administrativ byrde.
Artikel 253i
1. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen en liste over toldmyndighederne i artikel 253h, stk. 1, som ansøgningerne og efterfølgende ændringer deri skal indgives til. Kommissionen skal gøre sådanne oplysninger tilgængelige på internettet. Disse myndigheder skal være bevillingstoldmyndigheder i forbindelse med enhedsbevillinger til den forenklede angivelse og hjemstedsordningen.
2. Medlemsstaterne udpeger en central myndighed til at være ansvarlig for udvekslingen af oplysninger mellem medlemsstaterne og mellem medlemsstaterne og Kommissionen og underretter Kommissionen om denne myndighed.
Afdeling 2
Procedure for udstedelse
Artikel 253j
1. Når der ansøges om en enhedsbevilling til den forenklede angivelse eller hjemstedsordningen, gør bevillingstoldmyndigheden følgende oplysninger tilgængelige for de øvrige toldmyndigheder, den vedrører:
a)
ansøgningen
b)
den påtænkte bevilling
c)
alle nødvendige oplysninger til meddelelse af bevilling.
De skal gøres tilgængelige ved hjælp af det kommunikationssystem, der omtales i artikel 253m, så snart dette system er tilgængeligt.
2. Oplysningerne i stk. 1, litra a), b) og c), skal gøres tilgængelige af bevillingstoldmyndigheden inden for følgende tidsfrister:
a)
30 kalenderdage, hvis ansøgeren tidligere har været tildelt den forenklede angivelse, hjemstedsordningen eller AEO-certifikatet, der omtales i artikel 14a, stk. 1, litra a) og c)
b)
90 kalenderdage i alle andre tilfælde.
Hvis bevillingstoldmyndigheden ikke kan overholde disse tidsfrister, kan den forlænge dem med 30 kalenderdage. Bevillingstoldmyndigheden underretter da ansøgeren om begrundelsen for forlængelsen inden fristernes udløb.
Tidsfristen løber fra den dato, bevillingstoldmyndigheden modtager alle de nødvendige oplysninger i stk. 1, litra a), b) og c). Bevillingstoldmyndigheden underretter ansøgeren om, at ansøgningen er blevet imødekommet, og om den dato, tidsfristen løber fra.
3. Indtil den 31. december 2009 erstattes de maksimale perioder på 30 og 90 kalenderdage i stk. 2, første afsnit, med 90 eller 210 kalenderdage.
Artikel 253k
1. Bevillingstoldmyndigheden i den medlemsstat, hvor ansøgningen er indgivet, og toldmyndighederne i de øvrige medlemsstater, som er involveret i den enhedsbevilling, der er ansøgt om, skal samarbejde om at iværksætte procedure- og rapportkravene, herunder om en kontrolplan for overvågning af den toldprocedure, der anvendes i forbindelse med enhedsbevillingen. Oplysningerne, der skal udveksles mellem de berørte toldmyndigheder i forbindelse med toldproceduren/toldprocedurerne, må ikke være mere omfattende end dem, der fremgår af bilag 30A.
2. Toldmyndighederne i de øvrige medlemsstater, som enhedsbevilling, der ansøges om, vedrører, underretter bevillingstoldmyndigheden om eventuelle indsigelser inden 30 kalenderdage fra modtagelsen af den påtænkte bevilling. Hvis der er behov for yderligere tid til denne underretning, skal bevillingstoldmyndigheden underrettes herom hurtigst muligt og under alle omstændigheder inden denne tidsfrist. Fristen kan højst forlænges med 30 kalenderdage. Når der sker fristforlængelse, underretter bevillingstoldmyndigheden ansøgeren om forlængelsen af tidsfristen.
Hvis der rejses indsigelser, og toldmyndighederne ikke når til enighed inden for den pågældende frist, afslås ansøgningen i det omfang, der er rejst indsigelse.
Hvis den toldmyndighed, der er rettet henvendelse til, ikke svarer inden for fristen eller fristerne, der fremgår af første afsnit, kan bevillingstoldmyndigheden lægge til grund, at der ikke rejses indvendinger mod udstedelsen af en sådan bevilling, idet ansvaret dog fortsat påhviler den toldmyndighed, der er rettet henvendelse til.
3. Inden en ansøgning afslås helt eller delvist, skal bevillingstoldmyndigheden meddele ansøgeren begrundelsen for, at den har til hensigt at træffe den pågældende afgørelse, og ansøgeren skal have lejlighed til at give udtryk for sit synspunkt inden 30 kalenderdage fra den dato, hvor der skete meddelelse.
Artikel 253l
1. Hvis en ansøger, som er indehaver af et af de i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), nævnte AEO-certifikater anmoder om en enhedsbevilling, skal bevillingen meddeles, når den nødvendige udveksling af oplysninger har fundet sted mellem:
a)
ansøgeren og bevillingstoldmyndigheden
b)
bevillingstoldmyndigheden og de øvrige toldmyndigheder, som er berørt af den enhedsbevilling, der anmodes om.
Når ansøgeren ikke er indehaver af et af de i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), nævnte AEO-certifikater, skal bevillingen meddeles, hvis det godtgøres over for bevillingstoldmyndigheden, at ansøgeren vil kunne opfylde betingelserne og kriterierne for bevillingen i artikel 253, 253a og 253c, og hvis den nødvendige udveksling af oplysninger som omtalt i første afsnit i nærværende stykke har fundet sted.
2. Efter at have modtaget samtykke fra de øvrige berørte toldmyndigheder eller efter ikke at have modtaget indvendinger fra dem, skal bevillingstoldmyndigheden meddele bevillingen i overensstemmelse med den standardformular, der er angivet for bevillingen i bilag 67, inden 30 kalenderdage efter udløbet af fristerne i artikel 253k, stk. 2, eller 3.
Bevillingstoldmyndigheden skal gøre bevillingen tilgængelig for toldmyndighederne i de deltagende medlemsstater ved hjælp af informations- og kommunikationssystemet, der omtales i artikel 253m, når dette er tilgængeligt.
3. Enhedsbevillinger til den forenklede angivelse og hjemstedsproceduren skal godkendes i alle de medlemsstater, der fremgår af rubrik 10 eller 11 eller af begge, og som vedrører den enkelte bevilling.
Afdeling 3
Udveksling af oplysninger
Artikel 253m
1. Der anvendes et elektronisk informations- og kommunikationssystem, som bestemmes nærmere af Kommissionen og toldmyndighederne efter fælles aftale, til varetagelse af informations- og kommunikationsprocessen mellem toldmyndighederne og til informering af Kommissionen og de erhvervsdrivende, så snart det er tilgængeligt. Informeringen af de erhvervsdrivende skal begrænses til de ikke-fortrolige oplysninger i afsnit II, pkt 16, i de forklarende bemærkninger til ansøgningsformularerne for forenklede procedurer, i bilag 67.
2. Kommissionen og toldmyndighederne skal ved hjælp af det system, der henvises til i stk. 1, udveksle, lagre og have adgang til følgende oplysninger:
a)
oplysningerne i ansøgningen
b)
de oplysninger, der kræves i forbindelse med udstedelsesprocessen
c)
de enhedsbevillinger, som er udstedt til procedurerne i artikel 1, stk. 13 og 14, og i givet fald deres ændringer, suspensioner og ophævelse
d)
resultaterne af en fornyet vurdering i overensstemmelse med artikel 253, stk. 8.
3. Kommissionen og medlemsstaterne kan via internettet offentliggøre listen over enhedsbevillinger samt de ikke-fortrolige oplysninger i afsnit II, pkt. 16, i de forklarende bemærkninger til ansøgningsformularerne for forenklede procedurer i bilag 67, med forudgående samtykke fra bevillingshaveren. Denne liste skal ajourføres.«
18)
I artikel 260, stk. 1, erstattes »klarereren« med »en ansøger«.
19)
Artikel 261 affattes således:
»Artikel 261
1. Bevilling til anvendelse af proceduren for forenklet angivelse skal meddeles ansøgeren, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 253, 253a og 253c er opfyldt.
2. Hvis ansøgeren er indehaver af et af de i i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), nævnte AEO-certifikater, meddeler bevillingstoldmyndigheden bevillingen, hvis den nødvendige udveksling af oplysninger har fundet sted mellem ansøgeren og bevillingstoldmyndigheden. Alle betingelser og kriterier nævnt i denne artikels stk. 1 skal anses for at være opfyldt.«
20)
Artikel 264 affattes således:
»Artikel 264
1. Bevilling til anvendelse af hjemstedsordningen skal meddeles ansøgeren, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 253, 253a og 253c er opfyldt.
2. Hvis ansøgeren er indehaver af et af de i i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), nævnte AEO-certifikater, meddeler bevillingstoldmyndigheden bevilling, hvis den nødvendige udveksling af oplysninger har fundet sted mellem ansøgeren og bevillingstoldmyndigheden. Alle betingelser og kriterier nævnt i denne artikels stk. 1 skal anses for at være opfyldt.«
21)
Artikel 265 ophæves.
22)
Artikel 269, stk. 1, affattes således:
»1. Bevilling til anvendelse af proceduren for forenklet angivelse skal meddeles ansøgeren i henhold til betingelserne og kriterierne samt den fremgangsmåde, der fremgår af artikel 253, 253a, 253c og 270.«
23)
I artikel 270 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 2, 3 og 4 udgår.
b)
Stk. 5 affattes således:
»5. Hvis ansøgeren er indehaver af et af de i artikel 14a, stk. 1, litra a) eller c), nævnte AEO-certifikater, meddeler bevillingstoldmyndigheden bevilling, hvis den nødvendige udveksling af oplysninger har fundet sted mellem ansøgeren og bevillingstoldmyndigheden. Alle betingelser og kriterier i denne artikels stk. 1, skal anses for at være opfyldt.«
24)
Artikel 282, stk. 1, affattes således:
»1. Bevilling til anvendelse af proceduren for forenklet angivelse meddeles ansøgeren, hvis betingelserne og kriterierne i artikel 261 og 262 med de fornødne ændringer er opfyldt.«
25)
Artikel 288 ophæves.
26)
I artikel 291, stk. 2, udgår litra a).
27)
I artikel 340b indsættes følgende punkter:
»6) »forsendelsesledsagedokument«: det dokument, der er udskrevet via edb-systemet til ledsagelse af varerne på baggrund af oplysningerne i forsendelsesangivelsen
7) »nødprocedure«: procedure med anvendelse af papirdokumenter med henblik på at give mulighed for indgivelse og kontrol af forsendelsesangivelsen og opfølgning på forsendelsen, når det ikke er muligt at gennemføre standardproceduren elektronisk.«
28)
Artikel 340c, stk. 1, affattes således:
»1. Under proceduren for intern fællesskabsforsendelse henføres fællesskabsvarer, som forsendes:
a)
fra den del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF finder anvendelse, til den del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF ikke finder anvendelse
b)
fra den del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF ikke finder anvendelse, til den del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF finder anvendelse
c)
fra en del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF ikke finder anvendelse, til en del af Fællesskabets toldområde, hvor direktiv 2006/112/EF heller ikke finder anvendelse.«
29)
I artikel 342 indsættes som stk. 4:
»4. Hvis sikkerheden stilles ved kautionist ved et garantisted, tildeles der:
a)
et garantireferencenummer til den hovedforpligtede til brug for garantien og til at identificere hver af kautionistens kautionserklæringer
b)
en adgangskode, der hører til garantireferencenummeret, idet koden meddeles den hovedforpligtede.«
30)
Artikel 343 affattes således:
»Artikel 343
Hver medlemsstat skal i edb-systemet registrere en fortegnelse over de toldsteder, der har kompetence til at behandle fællesskabsforsendelsestransaktioner, og angive disses identifikationsnummer, arbejdsopgaver og ekspeditionstider. Enhver ændring i disse oplysninger skal ligeledes registreres i edb-systemet.
Kommissionen skal anvende edb-systemet til at give de øvrige medlemsstater disse oplysninger.«
31)
Som artikel 343a indsættes:
»Artikel 343a
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle centralkontorer, der oprettes, og om de ansvarsområder, der er overført til disse kontorer med hensyn til forvaltning og tilsyn med proceduren for fællesskabsforsendelse samt modtagelse og forsendelse af dokumenter med angivelse af typerne af de pågældende dokumenter.
Kommissionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse herom.«
32)
I del II, afsnit II, kapitel 4, afdeling 1, indsættes som artikel 344a:
»Artikel 344a
1. Formaliteterne skal gennemføres ved hjælp af elektronisk databehandling i forbindelse med proceduren for fællesskabsforsendelse.
2. Meddelelserne, der skal anvendes mellem forvaltningerne, skal være i overensstemmelse med den struktur og den nærmere udformning, som fastsættes af toldmyndighederne efter fælles aftale.«
33)
I artikel 345 indsættes som stk. 4:
»4. Hvis enkeltkautionen stilles af en kautionist, kan adgangskoden tilhørende garantireferencenummeret ikke ændres af den hovedforpligtede, medmindre bilag 47a, pkt. 3, finder anvendelse.«
34)
Artikel 346, stk. 1, affattes således:
»1. Enkeltkautioner stillet af en kautionist skal affattes i overensstemmelse med standardformularen i bilag 49.
Garantiinstrumentet skal opbevares på garantistedet.«
35)
Artikel 347 affattes således:
»Artikel 347
1. I det i artikel 345, stk. 3, nævnte tilfælde stilles enkeltkautionen ved et kautionsdokument, der svarer til standardformularen i bilag 50.
Artikel 346, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse.
2. Kautionisten skal forelægge garantistedet alle påkrævede oplysninger om dokumenterne for enkeltkaution, som han har udstedt i overensstemmelse med den fremgangsmåde, som toldmyndighederne har fastlagt.
Den sidste dato for dokumentets anvendelse må ikke være senere end et år fra udstedelsesdatoen.
3. Kautionisten skal oplyse den hovedforpligtede om et garantireferencenummer for hvert dokument for enkeltkaution, han er tildelt. Den tilhørende adgangskode kan ikke ændres af den hovedforpligtede.
4. Med henblik på gennemførelse af artikel 353, stk. 2, litra b), udleverer kautionisten dokumenter for enkeltkaution udfærdiget på en papirblanket svarende til standardformularen i bilag 54 påført identifikationsnummeret til den hovedforpligtede.
5. Kautionisten kan udstede dokumenter for enkeltkaution, der ikke er gyldige for en fællesskabsforsendelse med varer, der henhører under listen i bilag 44c. I så tilfælde skal kautionisten anføre følgende diagonalt på hvert dokument for enkeltkaution i papirform:
-
Begrænset gyldighed - 99200.
6. Den hovedforpligtede skal til afgangsstedet indlevere det nødvendige antal dokumenter for enkeltkaution svarende til det nødvendige multiplum af 7 000 EUR til at dække hele det i artikel 345, stk. 1, nævnte beløb. Med henblik på gennemførelse af artikel 353, stk. 2, litra b), skal dokumentet for enkeltkaution i papirform udstedes og opbevares af afgangsstedet, som skal oplyse hvert dokuments identifikationsnummer over for det garantisted, der er anført på dokumentet.«
36)
Artikel 348, stk. 3, affattes således:
»3. Toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor garantistedet er beliggende, skal registrere oplysninger om tilbagetrækning eller ophævelse og om, fra hvilket tidspunkt den får virkning, i edb-systemet.«
37)
Artikel 350 ophæves.
38)
Artikel 351 affattes således:
»Artikel 351
For forsendelser, der både omfatter varer, som forsendes under proceduren for ekstern fællesskabsforsendelse, og varer, som forsendes under proceduren for intern fællesskabsforsendelse, påføres forsendelsesangivelsen med angivelsen T endvidere »T1«, »T2« eller »T2F« for hver vareenhed.«
39)
Artikel 352 ophæves.
40)
Artikel 353 affattes således:
»Artikel 353
1. Forsendelsesangivelser være i overensstemmelse med strukturen og den nærmere udformning fastsat i bilag 37a.
2. Toldmyndighederne skal godkende en skriftlig forsendelsesangivelse udfærdiget i en form svarende til modellen i bilag 31 i henhold til den procedure, som toldmyndighederne indbyrdes er nået til enighed om og har fastlagt i følgende tilfælde:
a)
hvis varerne transporteres af rejsende, som ikke har direkte adgang til told-edb-systemet, i overensstemmelse med metoderne i artikel 353a
b)
hvis nødproceduren gennemføres, under de betingelser og i henhold til de metoder, der omtales i bilag 37d.
3. Der kan kun ske anvendelse af en skriftlig forsendelsesangivelse i henhold til stk. 2, litra b), når den hovedforpligtedes edb-system og/eller -net ikke er tilgængeligt, hvis toldmyndighederne har givet tilladelse hertil.
4. Forsendelsesangivelsen kan suppleres med en eller flere supplementsformularer, der svarer til en af modellerne i bilag 33. Formularerne skal udgøre en integrerende del af angivelsen.
5. Ladelister, der er affærdiget i henhold til bilag 44a og udformet på grundlag af standardformularen i bilag 45, kan anvendes i stedet for supplementsformularer som den beskrivende del af en skriftlig forsendelsesangivelse, hvoraf de udgør en integrerende del.«
41)
I del II, afsnit II, kapitel 4, afdeling 2, underafdeling 2, indsættes som artikel 353a:
»Artikel 353a
1. I de i artikel 353, stk. 2, litra a), anførte tilfælde udfærdiger den rejsende forsendelsesangivelsen i henhold til artikel 208 og bilag 37.
2. De kompetente myndigheder sikrer, at oplysningerne om forsendelse udveksles mellem de kompetente myndigheder ved hjælp af informationsteknologi og edb-net.«
42)
I artikel 356 udgår stk. 3.
43)
I artikel 357 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Varer, der skal henføres under proceduren for fællesskabsforsendelse, skal være forseglet for at kunne frigives, jf. dog stk. 4. Afgangsstedet skal træffe de foranstaltninger til identifikation, det skønner nødvendige, og skal registrere de relevante oplysninger i forsendelsesangivelsen.«
b)
Stk. 4 affattes således:
»4. Afgangsstedet kan fritage for forsegling, når varernes identifikation under hensyn til eventuelle andre identifikationsforanstaltninger kan sikres ved hjælp af varebeskrivelsen i forsendelsesangivelsens oplysninger eller i de supplerende dokumenter.
Varerne anses for at kunne identificeres på grundlag af varebeskrivelsen, når beskrivelsen af dem er så detaljeret, at deres mængde og art let kan konstateres.«
44)
Artikel 358 og 359 affattes således:
»Artikel 358
1. Ved frigivelsen af varerne oversender afgangsstedet nærmere oplysninger om fællesskabsforsendelsen til det anførte bestemmelsessted ved hjælp af en meddelelse om forventet ankomst og til hvert anført grænseovergangssted ved hjælp af en meddelelse om forventet forsendelse. Disse meddelelser bygger på oplysningerne i forsendelsesangivelsen med eventuelle ændringer.
2. Efter frigivelsen af varerne skal forsendelsesledsagedokumentet ledsage varerne, der er henført under proceduren for fællesskabsforsendelse. Det skal svare til modellen og oplysningerne i bilag 45a. Dokumentet gøres tilgængeligt for den erhvervsdrivende på en af følgende måder:
a)
det kan overdrages til den hovedforpligtede af afgangsstedet, eller, hvis toldmyndighederne har givet tilladelse hertil, udskrives fra den hovedforpligtedes edb-system
b)
det kan udskrives af den godkendte afsenders edb-system efter modtagelse af meddelelsen, der giver tilladelse til frigivelse af varer sendt fra afgangsstedet.
3. Forsendelsesledsagedokumentet suppleres eventuelt med en liste over vareposter udfærdiget i overensstemmelse med prøveeksemplaret og de forklarende bemærkninger i bilag 45b. Denne liste udgør en integrerende del af forsendelsesledsagedokumentet.
Artikel 359
1. Forsendelsen og forsendelsesledsagedokumentet skal forelægges ved hvert grænseovergangssted.
2. Grænseovergangsstedet skal registrere grænsepassagen under meddelelsen om forventet forsendelse, der er modtaget fra afgangsstedet. Afgangsstedet skal underrettes om grænsepassagen ved hjælp af meddelelsen om grænsepassage.
3. Grænseovergangsstederne foretager eftersyn af varerne, hvis de finder det nødvendigt. Al inspektion af varerne skal udføres ved hjælp af navnlig meddelelsen om forventet forsendelse som grundlag for sådan inspektion.
4. Hvis varerne transporteres via et andet grænseovergangssted end det, som er angivet og nævnt i forsendelsesledsagedokumentet, anmoder det benyttede grænseovergangssted afgangsstedet om meddelelsen om forventet forsendelse og underretter afgangsstedet om grænsepassagen ved hjælp af meddelelsen om grænsepassage.«
45)
Artikel 360 ændres således:
a)
I stk. 1 affattes den indledende sætning således:
»I nedenstående tilfælde forsyner fragtføreren forsendelsesledsagedokumentet med de nødvendige oplysninger og fremlægger dette sammen med forsendelsen for toldmyndighederne i den medlemsstat, på hvis område transportmidlet befinder sig:«
b)
Stk. 2 affattes således:
»2. Hvis toldmyndighederne finder, at fællesskabsforsendelsen kan fortsætte på normal vis, påtegner de efter i påkommende tilfælde at have truffet de fornødne foranstaltninger forsendelsesledsagedokumentet.
Relevante oplysninger vedrørende overførslen eller andre hændelser skal registreres i edb-systemet af toldmyndighederne afhængigt af det konkrete tilfælde ved grænseovergangs- eller bestemmelsestoldstedet.«
46)
Artikel 361, 362 og 363 affattes således:
»Artikel 361
1. Varerne og de påkrævede dokumenter indgives ved bestemmelsestoldstedet i dettes åbningstid. Det pågældende toldsted kan dog på den pågældendes anmodning og for dennes regning tillade, at angivelsen indgives og varerne frembydes uden for åbningstiden. Bestemmelsestoldstedet kan ligeledes på den pågældendes anmodning og for dennes regning tillade, at varerne frembydes og de påkrævede dokumenter indgives på et andet sted.
2. Frembydes varerne på bestemmelsestoldstedet efter udløbet af den frist, der er fastsat af afgangsstedet, og skyldes denne manglende overholdelse af fristen omstændigheder, som der over for bestemmelsesstedet er behørigt redegjort for, og som fragtføreren eller den hovedforpligtede ikke er ansvarlige for, anses sidstnævnte for at have overholdt den fastsatte frist.
3. Bestemmelsestoldstedet opbevarer forsendelsesledsagedokumentet, og der foretages inspektion af varerne, navnlig på baggrund af meddelelsen om forventet ankomst, som er modtaget fra afgangsstedet.
4. På anmodning fra den hovedforpligtede og som bevis for, at transaktionen er gennemført i overensstemmelse med artikel 366, stk. 1, attesterer bestemmelsestoldstedet en genpart af forsendelsesledsagedokumentet med følgende påtegning:
-
Alternativt bevis - 99202.
5. Forsendelsen kan afsluttes på et andet toldsted end det, der er fastsat i forsendelsesangivelsen. Dette bliver dermed bestemmelsessted.
Hvis det nye bestemmelsessted henhører under en anden medlemsstat end det oprindeligt angivne sted, anmoder det nye bestemmelsessted afgangsstedet om en meddelelse om forventet ankomst.
Artikel 362
1. Bestemmelsestoldstedet skal udlevere et ankomstbevis på anmodning fra den person, der frembyder varerne og indgiver de påkrævede dokumenter.
2. Formularen til ankomstbeviset skal svare til standardformularen i bilag 47.
3. Ankomstbeviset skal i forvejen udfyldes af brugeren. Det kan ud over i den rubrik, der er forbeholdt bestemmelsestoldstedet, indeholde andre oplysninger om forsendelsen. Ankomstbeviset kan ikke anvendes som bevis for, at proceduren er afsluttet, jf. artikel 366, stk. 1.
Artikel 363
1. Bestemmelsesstedet, der anvender ankomstmeddelelsen, underretter afgangsstedet om varernes ankomst samme dag, som de frembydes for bestemmelsestoldstedet.
2. Hvis forsendelsen afsluttes et andet sted end det, der oprindeligt var angivet i forsendelsesangivelsen, underretter det nye bestemmelsessted afgangsstedet om ankomsten ved hjælp af ankomstmeddelelsen.
Afgangsstedet underretter det oprindeligt angivne bestemmelsessted om ankomsten med den fremsendte ankomstmeddelelse.
3. Ankomstmeddelelsen nævnt i stk. 1 og 2 kan ikke anvendes som bevis for, at proceduren er afsluttet i henhold til artikel 366, stk. 1.
4. Bortset fra under behørigt begrundede omstændigheder sender bestemmelsestoldstedet meddelelsen om kontrolresultater til afgangsstedet senest tre dage efter, at varerne er blevet frembudt for bestemmelsestoldstedet. Hvis artikel 408 finder anvendelse, skal bestemmelsestoldstedet imidlertid fremsende meddelelsen om kontrolresultater til afgangsstedet senest seks dage efter, at varerne er leveret.«
47)
Artikel 364 ophæves.
48)
I del II, afsnit II, kapitel 4, afdeling 2, affattes overskriften til underafdeling 6 således:
» Efterforskningsprocedure«
49)
Artikel 365 affattes således:
»Artikel 365
1. Hvis afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder ikke har modtaget ankomstmeddelelsen inden for tidsfristen for varernes frembydelse på bestemmelsestoldstedet eller ikke har modtaget meddelelsen om kontrolresultater inden seks dage efter modtagelse af ankomstmeddelelsen, skal disse myndigheder overveje at indlede en efterforskningsprocedure med henblik på at opnå de oplysninger, som er nødvendige for at afslutte proceduren, eller, hvis dette ikke er muligt:
-
at fastslå, om der er opstået en toldskyld
-
at identificere skyldneren samt
-
at fastslå, hvilke toldmyndigheder der er kompetente med hensyn til inddrivelse.
2. Efterforskningsproceduren skal indledes senest syv dage efter udløbet af en af fristerne i stk. 1, bortset fra særlige tilfælde som nærmere fastsat af medlemsstaterne efter indbyrdes overenskomst. Denne procedure indledes straks, hvis toldmyndighederne på et tidligere tidspunkt modtager oplysninger om, at proceduren ikke er afsluttet, eller hvis de har mistanke herom.
3. Hvis afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder kun har modtaget ankomstmeddelelsen, skal de indlede efterforskningsproceduren ved at anmode bestemmelsestoldstedet, som har sendt ankomstmeddelelsen, om meddelelsen om kontrolresultater.
4. Hvis afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder ikke har modtaget ankomstmeddelelsen, skal de indlede efterforskningsproceduren ved at anmode den hovedforpligtede om de nødvendige oplysninger til at afslutte proceduren eller, hvis der på bestemmelsestoldstedet er tilstrækkelige oplysninger til undersøgelsen, ved at anmode dette herom.
Den hovedforpligtede skal anmodes om at indgive de oplysninger, som er nødvendige for at afslutte proceduren, senest 28 dage efter indledningen af efterforskningsproceduren med bestemmelsestoldstedet, hvis forsendelsen ikke kan afsluttes.
5. Bestemmelsestoldstedet og den hovedforpligtede skal svare på anmodningen i stk. 4 inden 28 dage. Hvis den hovedforpligtede indgiver tilstrækkelige oplysninger inden for denne frist, skal afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder tage disse i betragtning eller afslutte proceduren, såfremt de indgivne oplysninger er tilstrækkelige hertil.
6. Hvis oplysningerne fra den hovedforpligtede ikke er tilstrækkelige til at afslutte proceduren, men ifølge afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder er tilstrækkelige til at fortsætte efterforskningsproceduren, skal der straks rettes anmodning til det berørte toldsted.
7. Gør efterforskningsproceduren det muligt at fastslå, at proceduren er afsluttet korrekt, afslutter afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder proceduren og underretter straks den hovedforpligtede samt efter omstændighederne eventuelle toldmyndigheder, der kunne have indledt en procedure til opkrævning i henhold til kodeksens artikel 217 til 232, herom.«
50)
Der indsættes som artikel 365a:
»Artikel 365a
1. Hvis afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder, herefter kaldet de »anmodende myndigheder«, under efterforskningsproceduren og inden den tidsfrist, der omtales i første led i artikel 450a, udløber, på en hvilken som helst måde opnår bevis med hensyn til det sted, hvor handlingen, der har givet anledning til toldskylden, har fundet sted, og dette sted er i en anden medlemsstat, skal toldmyndighederne straks sende alle tilgængelige oplysninger til de myndigheder, som har ansvar for dette sted, herefter kaldet de »myndigheder, hvortil anmodningen rettes«.
2. De myndigheder, hvortil anmodningen rettes, anerkender modtagelsen og oplyser, om de er kompetente til at foretage opkrævningen. Hvis der ikke er modtaget svar inden 28 dage, iværksætter de anmodende myndigheder straks efterforskningsproceduren.«
51)
Artikel 366 og 367 affattes således:
»Artikel 366
1. Beviset for, at proceduren er afsluttet inden for den frist, der er fastsat i angivelsen, kan, hvis toldmyndighederne anser dette for tilstrækkeligt, føres af den hovedforpligtede i form af et dokument attesteret af toldmyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten, hvori varerne nærmere angives, og hvoraf det fremgår, at de er blevet frembudt for bestemmelsesstedet eller i tilfælde, hvor artikel 406 finder anvendelse, er afleveret til den godkendte modtager.
2. Proceduren for fællesskabsforsendelse anses ligeledes for afsluttet, hvis den hovedforpligtede fremlægger et af følgende dokumenter, som toldmyndighederne anser for tilstrækkeligt:
a)
et tolddokument udstedt i et tredjeland til brug for indførsel af varerne til toldmæssig bestemmelse eller anvendelse
b)
et dokument udstedt i et tredjeland, som er stemplet af dette lands toldmyndigheder, og som attesterer, at varerne anses for at være i fri omsætning i det pågældende tredjeland.
3. I stedet for dokumenterne i stk. 2 kan der fremlægges genparter heraf eller fotokopier, hvis de er bekræftet enten af det organ, der har påtegnet originalen, af det berørte tredjelands myndigheder eller af myndighederne i en af medlemsstaterne.
Artikel 367
Bestemmelserne vedrørende udveksling af meddelelser mellem toldmyndighederne ved hjælp af informationsteknologi og edb-net finder ikke anvendelse på de forenklede procedurer, der særligt gælder for visse transportmidler, og på de øvrige forenklede procedurer i medfør af kodeksens artikel 97, stk. 2, nævnt i artikel 372, stk. 1, litra f) og g).«
52)
Artikel 368a, 369, 369a, 370 og 371 ophæves.
53)
Artikel 372 affattes således:
»Artikel 372
1. På anmodning fra den hovedforpligtede eller efter omstændighederne modtageren kan toldmyndighederne give tilladelse til følgende forenklinger:
a)
anvendelse af samlet kaution eller fritagelse for sikkerhedsstillelse
b)
anvendelse af segl af en særlig model
c)
fritagelse for at følge en bindende transportrute
d)
status som godkendt afsender
e)
status som godkendt modtager
f)
anvendelse af forenklede procedurer, der er specifikke for varetransport:
i)
med jernbane eller i store containere
ii)
ad luftvejen
iii)
ad søvejen
iv)
i rørledninger
g)
anvendelse af andre forenklede procedurer med hjemmel i kodeksens artikel 97, stk. 2.
2. Når de i stk. 1, litra a) og f), omhandlede forenklinger tillades, anvendes de i alle medlemsstaterne, undtagen hvis andet fremgår af denne afdeling eller tilladelsen. Når de i stk. 1, litra b), c) og d), omhandlede forenklinger tillades, anvendes de kun på fællesskabsforsendelsestransaktioner, der indledes i den medlemsstat, hvor tilladelsen er udstedt. Når den i stk. 1, litra e) omhandlede forenkling tillades, anvendes den kun i den medlemsstat, hvor bevillingen er udstedt.«
54)
Artikel 373, stk. 1, litra b), affattes således:
»b)
regelmæssigt benytter proceduren for fællesskabsforsendelse, eller som toldmyndighederne ved, kan opfylde forpligtelserne i forbindelse med denne procedure, eller - i tilfælde af den i artikel 372, stk. 1, litra e), omhandlede forenkling - som regelmæssigt modtager varer henført under proceduren for fællesskabsforsendelse, og«.
55)
Artikel 374, stk. 1, affattes således:
»1. En ansøgning om tilladelse til at benytte forenklinger, i det følgende benævnt »ansøgningen«, skal dateres og underskrives. På de betingelser og efter den fremgangsmåde, de fastlægger, træffer de kompetente myndigheder bestemmelse om, at ansøgningen skal indgives skriftligt eller ved hjælp af elektronisk databehandling.«
56)
Artikel 376, stk. 3, affattes således:
»3. I tilfælde af forenklinger som omhandlet i artikel 372, stk. 1, litra b), c), og f), skal tilladelsen forelægges afgangsstedet på dettes forlangende.«
57)
Artikel 379 affattes således:
»Artikel 379
1. Den hovedforpligtede kan benytte en samlet kaution eller fritagelse for sikkerhedsstillelse inden for rammerne af et referencebeløb.
2. Referencebeløbet svarer til den toldskyld, der kan opstå for varer, som af den hovedforpligtede henføres under proceduren for fællesskabsforsendelse for en periode på mindst en uge.
Referencebeløbet fastsættes af garantistedet i samarbejde med den pågældende:
a)
på grundlag af oplysninger tidligere godstransport og et skøn over omfanget af de fællesskabsforsendelser, der skal foretages, navnlig med udgangspunkt i den pågældendes handels- og regnskabsdokumenter.
b)
der tages hensyn til de højeste afgiftssatser, der gælder for de pågældende varer i den medlemsstat, som garantistedet henhører under. Fællesskabsvarer, der transporteres eller skal transporteres i henhold til konventionen om en fælles forsendelsesprocedure, skal behandles som ikke-fællesskabsvarer.
Der foretages en beregning af det toldskyldbeløb, der kan opstå ved hver forsendelse. Hvis der ikke foreligger de nødvendige oplysninger, ansættes beløbet til 7 000 EUR, medmindre toldmyndighederne har kendskab til andre oplysninger, der fører til et andet tal.
3. Garantistedet reviderer referencebeløbet, særlig efter anmodning fra den hovedforpligtede, og justerer det om nødvendigt.
4. Hver hovedforpligtet sikrer sig, at de beløb, hvorover der er disponeret i forbindelse med forsendelser, for hvilke proceduren ikke er afsluttet, ikke overstiger referencebeløbet.
Referencebeløbene skal behandles og kan kontrolleres ved hjælp af toldmyndighedernes edb-system for hver forsendelse.«
58)
Som artikel 380a indsættes:
»Artikel 380a
For hver samlet kaution og/eller hver fritagelse for sikkerhedsstillelse:
a)
tildeles den hovedforpligtede et »garantireferencenummer« med forbindelse til et referencebeløb med henblik på anvendelse af garantien
b)
tildeler garantistedet den hovedforpligtede en foreløbig adgangskode med forbindelse til »garantireferencenummeret« og meddeler den pågældende dette.
Den hovedforpligtede kan træffe bestemmelse om, at en eller flere adgangskoder til denne garanti skal anvendes af ham selv eller af hans repræsentanter.«
59)
Artikel 382 affattes således:
»Artikel 382
1. Der stilles samlet kaution ved kautionist.
2. Kautionsdokumentet skal være i overensstemmelse med standardformularen i bilag 48. Garantiinstrumentet skal opbevares på garantistedet.
3. Artikel 346, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse.«
60)
I artikel 383 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 2 affattes således:
»2. Gyldighedsperioden for en attest er på højst to år. Garantistedet kan imidlertid »forlænge denne periode med yderligere en periode på ikke over to år.«
b)
Stk. 3 udgår.
61)
I artikel 384 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 2 affattes således:
»2. Toldmyndighedernes tilbagekaldelse af en tilladelse til samlet kaution eller fritagelse for sikkerhedsstillelse samt datoen for garantistedets tilbagekaldelse af dets godkendelse af en kautionists kautionserklæring, eller datoen for en kautionists tilbagekaldelse af sin kautionserklæring registreres i edb-systemet af garantistedet.«
b)
Stk. 3 affattes således:
»3. Fra datoen for tilbagekaldelse eller ophævelse kan ingen certifikater udstedt med henblik på anvendelse af artikel 353, stk. 2, litra b), anvendes til at placere varer under proceduren for fællesskabsforsendelse, og disse skal straks returneres af den hovedforpligtede til garantistedet.
Hver medlemsstat giver Kommissionen meddelelse om, hvilke gyldige attester der ikke er tilbageleveret eller er erklæret stjålne, bortkomne eller forfalskede. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater.«
c)
Stk. 4 udgår.
62)
Artikel 385 ophæves.
63)
Artikel 386, stk. 2, affattes således:
»2. De hovedforpligtede anfører de benyttede forseglingers art, antal og mærker blandt oplysningerne på forsendelsesangivelsen.
De hovedforpligtede foretager forsegling senest ved varernes frigivelse.«
64)
I artikel 387 udgår stk. 2.
65)
I artikel 398 affattes stk. 1 således:
»Enhver, som ønsker at foretage fællesskabsforsendelsestransaktioner uden at frembyde de pågældende varer og fremlægge den dertil hørende forsendelsesangivelse på afgangsstedet eller et hvilket som helst andet godkendt sted, kan opnå status som godkendt afsender.«
66)
Artikel 399, litra b), affattes således:
»b)
toldmyndighedernes frist efter den godkendte afsenders indgivelse af forsendelsesangivelsen til, at afgangsstedet eventuelt kan foretage den nødvendige kontrol før varernes afsendelse«.
67)
Artikel 400 affattes således:
»Artikel 400
Den godkendte afsender indgiver en forsendelsesangivelse til afgangsstedet. Varernes frigivelse kan ikke finde sted før udløbet af den frist, der omtales i artikel 399, litra b).«
68)
Artikel 401 ophæves.
69)
Artikel 402 affattes således:
»Artikel 402
Den godkendte afsender registrerer, hvor det er relevant, den bindende transportrute, der er fastsat i henhold til artikel 355, stk. 2, fristen, der er fastsat for varernes frembydelse ved bestemmelsestoldstedet i henhold til artikel 356, samt forseglingernes antal, art og mærke i edb-systemet.«
70)
Artikel 403 og 404 ophæves
71)
Artikel 406 affattes således:
»Artikel 406
1. Enhver, der ønsker at modtage varer under proceduren for fællesskabsforsendelse i sin virksomhed eller et andet bestemt sted, uden at varerne og forsendelsesledsagedokumentet frembydes på bestemmelsestoldstedet, kan opnå status som godkendt modtager.
2. Den hovedforpligtede har opfyldt de forpligtelser, der påhviler ham i henhold til kodeksens artikel 96, stk. 1, litra a), og proceduren for fællesskabsforsendelse er afsluttet, så snart forsendelsesledsagedokumentet, der har ledsaget forsendelsen, og varerne i intakt stand er overgivet til den godkendte modtager i dennes virksomhed eller på det i tilladelsen nærmere angivne sted inden for den foreskrevne frist, og foranstaltningerne til varernes identifikation er iagttaget.
3. For hver forsendelse, der på de i stk. 2 nævnte betingelser er overgivet til den godkendte modtager, udsteder denne på fragtførerens anmodning det ankomstbevis, der er omhandlet i artikel 362, som finder tilsvarende anvendelse.«
72)
I artikel 407 affattes stk. 1 således:
»1. I tilladelsen fastlægges bl.a.:
a)
hvilket eller hvilke bestemmelsessteder der er kompetente for de varer, der ankommer til den godkendte modtager
b)
hvornår den godkendte modtager via meddelelsen om losningstilladelse modtager de relevante oplysninger i meddelelsen om forventet ankomst fra bestemmelsesstedet med henblik på tilsvarende anvendelse af artikel 361, stk. 3
c)
hvilke varekategorier eller -bevægelser der er udelukket.«
73)
Artikel 408 affattes således:
»Artikel 408
1. For de varer, der ankommer til virksomheden eller de steder, der er nærmere angivet i bevillingen, skal den godkendte modtager:
a)
straks underrette det kompetente bestemmelsessted om varernes ankomst ved hjælp af ankomstmeddelelsen med oplysning om alle hændelser under transporten
b)
afvente meddelelsen om losningstilladelse, inden losningen indledes
c)
efter modtagelse af meddelelsen om losningstilladelse senest tre dage efter varernes ankomst sende meddelelsen om bemærkninger vedrørende losningen, herunder om alle forskelle, til bestemmelsesstedet efter den i tilladelsen fastsatte procedure
d)
gøre en kopi af forsendelsesledsagedokumentet, der ledsagede varerne, tilgængelig for bestemmelsesstedet eller sende den til bestemmelsesstedet i overensstemmelse med det i tilladelsen anførte.
2. Bestemmelsesstedet indfører oplysningerne vedrørende meddelelsen om kontrolresultater i edb-systemet.«
74)
Artikel 408a ophæves.
75)
I artikel 441, stk. 1, affattes første afsnit således:
»1. Artikel 353, stk. 5, og punkt 23 i bilag 37d finder anvendelse på ladelister, som måtte være vedlagt et CIM-fragtbrev eller et TR-overleveringsbevis.«
76)
Artikel 442, stk. 1, affattes således:
»1. Såfremt proceduren for fællesskabsforsendelse skal anvendes, udelukker artikel 412 til 441 ikke muligheden for at benytte procedurerne i artikel 344 til 362, artikel 367 og punkt 22 i bilag 37d, og artikel 415, 416 og 417 eller 429 og 432 finder fortsat anvendelse.«
77)
Artikel 450a affattes således:
»Artikel 450a
Fristen i kodeksens artikel 215, stk. 1, tredje afsnit, er:
-
syv måneder fra den dato, hvor varerne senest skulle have været frembudt for bestemmelsestoldstedet, medmindre en anmodning om opkrævning i henhold til artikel 365a er blevet sendt, i hvilke tilfælde denne periode forlænges med højst en måned, eller
-
en måned fra udløbet af fristen i artikel 365, stk. 5, hvis den hovedforpligtede ikke har indgivet oplysninger eller ikke har indgivet tilstrækkelige oplysninger.«
78)
Artikel 450c, stk. 1, affattes således:
»1. Hvis proceduren ikke er afsluttet, underretter afgangsmedlemsstatens toldmyndigheder inden ni måneder efter fristen for frembydelse af varerne for bestemmelsestoldstedet, kautionisten om, at proceduren ikke er blevet afsluttet.«
79)
I artikel 450d affattes stk. 2 således:
»Disse myndigheder underretter afgangsstedet og garantistedet om alle tilfælde, hvor der er opstået en toldskyld i forbindelse med fællesskabsforsendelsesangivelser, der er godtaget af afgangsstedet, samt om de foranstaltninger, der er truffet med henblik på inddrivelse hos skyldneren. Desuden underretter de afgangsstedet om opkrævning af told og andre afgifter med henblik på at gøre det muligt for afgangsstedet at afslutte forsendelsen.«
80)
I artikel 453, stk. 2, erstattes ordene »artikel 314b« med ordene »artikel 314«.
81)
Artikel 454 affattes således:
»Artikel 454
1. Denne afdeling finder anvendelse på transport af varer på grundlag af et TIR-carnet inden for Fællesskabets toldområde.
2. Meddelelserne, der nævnes til i denne afdeling, skal følge en opbygning og udformning, som er fastlagt af toldmyndighederne efter fælles overenskomst.
3. Indehaveren af et TIR-carnet skal indgive oplysningerne i TIR-carnetet til afgangs- eller ankomsttoldstedet ved hjælp af elektronisk databehandling i overensstemmelse med den struktur og den nærmere udformning, som er fastsat i bilag 37a og 37c.
4. Ved varernes frigivelse til TIR-transport skal afgangs- eller ankomsttoldstedet udskrive et forsendelsesledsagedokument, som skal opbevares sammen med blad nr. 2, samt overføre de elektroniske data til det angivne ankomst- eller afgangstoldsted ved hjælp af meddelelsen om forventet ankomst.
5. Fastlæggelsen af eventuelle juridiske konsekvenser af uoverensstemmelser mellem de elektroniske TIR-carnet-oplysninger og oplysningerne i TIR-carnetet foretages på grundlag af TIR-carnetets oplysninger.
6. Der må kun fritages fra forpligtelsen til at indgive oplysningerne på TIR-carnetet ved hjælp af elektronisk databehandling i følgende særlige tilfælde:
a)
når toldmyndighedernes edb-system er ude af drift
b)
når programmet for indgivelse af TIR-carnet-oplysninger ved hjælp af elektronisk databehandling er ude af drift
c)
når netværket mellem programmet for indgivelse af TIR-carnet-oplysninger ved hjælp af elektronisk databehandling og toldmyndighederne er ude af drift.
7. Der kan kun ske fritagelse i henhold til stk. 6, litra b) og c), med toldmyndighedernes tilladelse.«
82)
I artikel 454a, stk. 2, indsættes følgende litra d):
»d)
anvender edb-teknik til at kommunikere med ankomsttoldstedet«.
83)
Artikel 454b affattes således:
»Artikel 454b
1. Med hensyn til varer, der ankommer til den godkendte modtagers lokaler eller til et sted angivet i den i artikel 454a nævnte tilladelse, skal den godkendte modtager i overensstemmelse med de i godkendelsen fastsatte bestemmelser opfylde følgende forpligtelser:
a)
straks underrette bestemmelsestoldstedet om varernes ankomst ved hjælp af ankomstmeddelelsen med oplysninger om uregelmæssigheder og hændelser under transporten
b)
afvente meddelelsen om losningstilladelse, inden der losses
c)
straks indføre de aflæssede varer i sit bogholderi
d)
senest tre dage efter varernes ankomst sende meddelelsen om bemærkninger vedrørende losningen, herunder oplysninger om uregelmæssigheder eller hændelser, til bestemmelsestoldstedet.
2. Den godkendte modtager sørger for, at TIR-carnetet og forsendelsesledsagedokumentet straks fremlægges for toldmyndighederne på bestemmelsestoldstedet. Myndighederne skal udfylde talon nr. 2 i TIR-carnetet og sikre, at TIR-carnetet returneres til indehaveren af TIR-carnetet eller til den person, der handler på dennes vegne. Blad nr. 2 skal opbevares af bestemmelses- eller afgangsstedet.
3. Datoen for afslutning af TIR-transporten er datoen for indførslen i bogholderiet i henhold til stk. 1, litra c).
Når der har været uregelmæssigheder eller hændelser under transporten, er datoen for afslutning af TIR-transporten datoen for meddelelsen om kontrolresultater, jf. artikel 455, stk. 4.
4. På anmodning fra indehaveren af TIR-carnetet skal den godkendte modtager udstede et ankomstbevis til attestering af varernes ankomst til den godkendte modtagers lokaler, hvori der skal henvises til forsendelsesledsagedokumentet og TIR-carnetet. Ankomstbeviset kan ikke anvendes som bevis for TIR-transportens afslutning i henhold til artikel 1, litra d), i TIR-konventionen eller artikel 455b.
5. Bestemmelsestoldstedet indfører meddelelsen om kontrolresultater i edb-systemet.
Toldmyndighederne sender desuden de oplysninger, der fremgår af bilag 10 til TIR-konventionen.
6. Hvis den godkendte modtagers edb-program er ude af drift, kan de kompetente myndigheder tillade andre metoder til at kommunikere med toldmyndighederne på bestemmelsestoldstedet.«
84)
I artikel 454c, affattes stk. 2 således:
»2. TIR-transportens ophør i betydningen i artikel 1, litra d), i TIR-konventionen finder sted, når de i artikel 454b, stk. 1, og stk. 2, første punktum, anførte krav er blevet opfyldt.«
85)
Artikel 455 affattes således:
»Artikel 455
1. Bestemmelses- eller udgangstoldstedet udfylder talon nr. 2, opbevarer blad nr. 2 og forsendelsesledsagedokumentet samt anvender ankomstmeddelelsen til at underrette afgangs- eller indgangstoldstedet om varernes ankomst den dag, de frembydes for bestemmelses- eller udgangstoldstedet.
2. Hvis TIR-transporten afsluttes ved et andet toldsted end det, der oprindeligt var angivet i forsendelsesangivelsen, giver det nye bestemmelses- eller udgangstoldsted meddelelse om ankomsten til afgangs- eller indgangstoldstedet ved hjælp af ankomstmeddelelsen.
Afgangs- eller indgangstoldstedet underretter det oprindeligt angivne bestemmelses- eller udgangstoldsted om ankomsten ved hjælp af en fremsendt ankomstmeddelelse.
3. Ankomstmeddelelsen i stk. 1 og 2 kan ikke anvendes som bevis for, at proceduren er afsluttet i henhold til artikel 455b.
4. Bortset fra under behørigt begrundede omstændigheder sender bestemmelses- eller udgangstoldstedet meddelelsen om kontrolresultater til afgangs- eller indgangstoldstedet senest tredje dag efter, at varerne er blevet frembudt for bestemmelses- eller udgangstoldstedet. Hvis artikel 454b finder anvendelse, fremsender bestemmelsestoldstedet meddelelsen om kontrolresultater til afgangs- eller indgangstoldstedet senest seks dage efter varernes ankomst til den godkendte modtagers lokaler.
Toldmyndighederne skal desuden sende de oplysninger, der fremgår af bilag 10 til TIR-konventionen.
5. Hvis artikel 454, stk. 6, finder anvendelse, returnerer toldmyndighederne i bestemmelses- eller udgangsmedlemsstaten straks og senest inden otte dage fra TIR-transportens afslutning den relevante del af TIR-carnetets blad nr. 2 til afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder.«
86)
Artikel 455a affattes således:
»Artikel 455a
1. Hvis afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder ikke har modtaget ankomstmeddelelsen inden fristen for varernes frembydelse på bestemmelses- eller udgangstoldstedet eller ikke har modtaget meddelelsen om kontrolresultater inden seks dage efter modtagelse af ankomstmeddelelsen, skal disse myndigheder tage stilling til, om der skal indledes en efterforskningsprocedure med henblik på at indhente de nødvendige oplysninger til at afslutte proceduren eller, hvis dette ikke er muligt:
-
at fastslå, om der er opstået en toldskyld
-
at identificere skyldneren samt
-
bestemme, hvilke toldmyndigheder der har kompetence til bogføringen.
2. Efterforskningsproceduren indledes senest syv dage efter udløbet af en af fristerne i stk. 1, bortset fra særlige tilfælde som aftalt medlemsstaterne imellem. Denne procedure indledes straks, hvis toldmyndighederne underrettes tidligere om, at TIR-transporten ikke er afsluttet, eller hvis de har mistanke herom.
3. Hvis afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder kun har modtaget ankomstmeddelelsen, indleder de efterforskningsproceduren ved at anmode bestemmelses- eller udgangstoldstedet, som har sendt ankomstmeddelelsen, om at fremsende meddelelsen om kontrolresultater.
4. Hvis toldmyndighederne ved afgangs- eller indgangstoldstedet ikke har modtaget ankomstmeddelelsen, indleder de en efterforskningsprocedure ved at anmode om de oplysninger, der er nødvendige for at afslutte TIR-transporten, fra bestemmelses- eller udgangstoldstedet. Dette toldsted skal besvare anmodningen inden 28 dage.
5. Indehaveren af TIR-carnetet skal anmodes om at indgive de nødvendige oplysninger til at afslutte proceduren senest 28 dage efter indledningen af efterforskningsproceduren på bestemmelses- eller udgangstoldstedet, hvis TIR-transporten ikke kan afsluttes. Indehaveren af TIR-carnetet skal besvare anmodningen inden 28 dage. På begæring af indehaveren af TIR-carnetet kan denne periode forlænges med 28 dage.
Afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder skal desuden straks underrette den berørte garanterende sammenslutning, uden at dette berører udfærdigelsen af anmeldelsen i henhold til TIR-konventionens artikel 11, stk. 1, samt opfordre den til at forelægge bevis for, at TIR-transporten er afsluttet.
6. Hvis artikel 454, stk. 6, finder anvendelse, indleder afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder efterforskningsproceduren i stk. 1, såfremt de ikke har modtaget bevis for, at TIR-transporten er afsluttet inden to måneder fra TIR-carnetets godkendelse. Til dette formål sender disse myndigheder bestemmelses- eller udgangsmedlemsstatens toldmyndigheder en anmodning sammen med alle nødvendige oplysninger. Denne procedure indledes straks, hvis myndighederne underrettes på et tidligere tidspunkt om, at TIR-transporten ikke er afsluttet, eller hvis de har mistanke herom. Efterforskningsproceduren indledes også, hvis det senere viser sig, at beviset for TIR-transportens afslutning er forfalsket, og at proceduren er nødvendig med henblik på stk. 1.
Proceduren i stk. 5 finder tilsvarende anvendelse.
Bestemmelses- eller udgangsmedlemsstatens toldmyndigheder skal svare inden 28 dage.
7. Hvis det fastslås under efterforskningsproceduren, at TIR-transporten er afsluttet korrekt, afslutter afgangs- eller indgangsmedlemsstatens toldmyndigheder proceduren og underretter straks den garanterende sammenslutning og indehaveren af TIR-carnetet samt efter omstændighederne eventuelle toldmyndigheder, der kan have indledt en opkrævning i henhold til kodeksens artikel 217 til 232, herom.«
87)
Som artikel 455b indsættes:
»Artikel 455b
1. Beviset for, at TIR-transporten er afsluttet inden for den fristen angivet i TIR-carnetet, kan, hvis toldmyndighederne finder det tilstrækkeligt, føres i form af et dokument attesteret af toldmyndighederne i bestemmelses- eller udgangsmedlemsstaten, hvori varerne angives, og hvori det attesteres, at de er blevet frembudt for bestemmelses- eller udgangstoldstedet eller, når artikel 454a finder anvendelse, er afleveret til den godkendte modtager.
2. TIR-transporten skal også betragtes som afsluttet, hvis indehaveren af TIR-carnetet eller den garanterende sammenslutning fremlægger et af følgende dokumenter til identificering af varerne, og toldmyndighederne finder dette tilstrækkeligt:
a)
et tolddokument udstedt i et tredjeland til brug for indførsel af varerne til toldmæssig bestemmelse eller anvendelse
b)
et dokument udstedt i et tredjeland, som er påtegnet af dette lands toldmyndigheder, og hvori det attesteres, at varerne anses for at være i fri omsætning i det pågældende tredjeland.
3. I stedet for dokumenterne i litra a) og b) kan der fremlægges genparter heraf eller fotokopier, hvis de er bekræftet enten af det organ, der har påtegnet originalen, af det berørte tredjelands myndigheder eller af myndighederne i en af medlemsstaterne.«
88)
I artikel 456 foretages følgende ændringer:
a)
I stk. 1 indsættes følgende afsnit:
»Den i toldkodeksens artikel 215, stk. 1, tredje led, nævnte frist er syv måneder fra den dato, varerne senest skulle have været frembudt ved bestemmelses- eller udgangstoldstedet.«
b)
Stk. 2 affattes således:
»2. Artikel 450b og 450d finder tilsvarende anvendelse på inddrivelsesproceduren i forbindelse med TIR-proceduren.«
89)
Artikel 457b affattes således:
»Artikel 457b
1. Hvis en TIR-transport vedrører samme varer som angivet i artikel 340a, eller hvis toldmyndighederne skønner det nødvendigt, kan afgangs- eller indgangstoldstedet fastsætte en transportrute for forsendelsen.
2. Toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor forsendelsen finder sted, skal udfylde forsendelsesledsagedokumentet og TIR-carnetets talon nr. 1 med de relevante oplysninger, når:
a)
ruten ændres efter anmodning fra indehaveren af TIR-carnetet
b)
transportøren har afveget fra den foreskrevne rute på grund af force majeure.
Bestemmelses- eller afgangsstedet skal registrere de relevante oplysninger i edb-systemet.
3. I de i stk. 2, litra b), omhandlede tilfælde skal forsendelsen, forsendelsesledsagedokumentet og TIR-carnetet straks frembydes for de nærmeste toldmyndigheder.«
90)
I artikel 458, stk. 1, andet afsnit, affattes sidste punktum således:
»Kommissionen meddeler de øvrige medlemsstater disse oplysninger via Den Europæiske Unions officielle websted på internettet.«
91)
I artikel 496 udgår litra c).
92)
I artikel 843 udgår stk. 2.
93)
I bilag 30A, pkt. 1, Indledende noter til tabellerne, note 5, Forenklede procedurer, pkt. 5.1, udgår tallet »288«.
94)
I bilag 37, afsnit I, pkt. A, litra c), affattes første punktum således:
»c)
når de fællesskabsretlige regler udtrykkeligt angiver, at de skal anvendes, navnlig i forbindelse med proceduren for fællesskabsforsendelse for forsendelsesangivelse for rejsende og for nødproceduren.«
95)
I bilag 37a, afsnit II, pkt. B, »Forsendelsesangivelsens dataindhold«, foretages følgende ændringer:
a)
I datagruppen »FORSENDELSE« under »Det grænseoverskridende transportmiddels identitet« (rubrik 21) affattes teksten således:
»Type/Længde: an ..27
Medlemsstaterne bestemmer selv, om denne attribut skal anvendes, jf. bilag 37.«
b)
Under datagruppen »VARE - KODER FOR FØLSOMME VARER« (rubrik 31) affattes teksten således:
»KODER FOR FØLSOMME VARER
(rubrik 31)
Referencenr.: 9
Datagruppen skal anvendes, hvis forsendelsesangivelsen vedrører varer på listen i bilag 44c.
Koder for følsomme varer
(rubrik 31)
Type/Længde: n ..2
Hvis varekoden ikke er nok til entydigt at identificere varerne på listen i bilag 44c, anvendes koden i bilag 37c.
Følsomme varer - mængde
(rubrik 31)
Type/Længde: n ..11,3
Dette felt anvendes, hvis forsendelsesangivelsen vedrører varer på listen i bilag 44c.«
c)
I datagruppen »VARE - KOLLI« (rubrik 31) affattes attributterne »Kolli - mærke og nummer«, »Kolli - art« og »Kolli - antal« således:
»Kolli - mærke og nummer
(rubrik 31)
Type/Længde: an ..42
Attributten anvendes, hvis attributten Kolli - art indeholder andre koder som anført i bilag 37c end dem, der gælder for massegods (VQ, VG, VL, VY, VR eller VO) eller for upakkede varer (NE, NF eller NG). Den er ikke-obligatorisk, hvis attributten Kolli - art indeholder en af ovenstående koder.
Kolli - art
(rubrik 31)
Type/Længde: a2
Kolli-koderne under rubrik 31 i bilag 38 anvendes.«
Kolli - antal
(rubrik 31)
Type/Længde: n ..5
Attributten anvendes, hvis attributten Kolli - art indeholder andre koder som anført i bilag 37c end dem, der gælder for massegods (VQ, VG, VL, VY, VR eller VO) eller for upakkede varer (NE, NF eller NG). Den kan ikke anvendes, hvis attributten Kolli - art indeholder en af ovenstående koder.«
d)
I datagruppen »VARE - VEDLAGTE DOKUMENTER/CERTIFIKATER« (rubrik 44) affattes teksten under »Antal: 99« således:
»Datagruppen skal anvendes i forbindelse med TIR-meddelelser. I øvrige tilfælde skal den anvendes i henhold til bilag 37. Hvis datagruppen anvendes, skal mindst et af følgende attributter anvendes.«
96)
I bilag 37c indsættes som punkt 9 og 10:
»9.
For attributten »Angivelsens art« (rubrik 1): for TIR-angivelse anvendes »TIR«-koden.
10.
For attributten »Sikkerhedens art« (rubrik 52): for TIR-meddelelser anvendes koden »B«.«
97)
Som bilag 37d indsættes teksten i bilag I til denne forordning.
98)
Bilag 38 ændres som anført i bilag II til denne forordning.
99)
I bilag 44a, afsnit I, affattes punkt 1 således:
»1.
Definition
1.1.
Ladelisten er et dokument, der opfylder kriterierne i dette bilag.
1.2.
Den kan anvendes sammen med forsendelsesangivelsen i forbindelse med artikel 353, stk. 2.«
100)
I bilag 44b foretages følgende ændringer:
a)
Punkt 3.1 affattes således:
»3.1.
Formularerne skal udskrives på papir, som er så stærkt, at det ved normal brug ikke går i stykker eller krøller. Papiret skal være hvidt.«
b)
Punkt 4.3 affattes således:
»4.3
Formularerne skal være forsynet med trykkeriets navn og adresse eller med et mærke, samt med et nummer til identifikation.«
101)
Bilag 44c affattes som anført i bilag III til nærværende forordning.
102)
I bilag 45a foretages følgende ændringer:
a)
I kapitel I udgår B-eksemplaret af modellen for forsendelsesledsagedokumentet.
b)
Kapitel II affattes som anført i bilag IV til denne forordning.
103)
Bilag 45b ændres som anført i bilag V til nærværende forordning.
104)
I bilag 46b foretages følgende ændringer i fortegnelsens anden spalte:
a)
Bemærkningen til kriterium 1) »Tilstrækkelig erfaring« affattes som følger:
»Bevis for tilstrækkelig erfaring forelægges ved hyppig og korrekt anvendelse af proceduren for fællesskabsforsendelse i egenskab af hovedforpligtet gennem en af følgende perioder forud for ansøgningen om nedsættelse:
-
seks måneder for anvendelse af artikel 380, stk. 2, litra a), og artikel 381, stk. 1
-
et år for anvendelse af artikel 380, stk. 2, litra b), og artikel 381, stk. 2, litra a)
-
to år for anvendelse af artikel 380, stk. 3, og artikel 381, stk. 2, litra b).«
b)
Bemærkningen til kriterium 2) »Højt niveau i samarbejdet med toldmyndighederne« affattes således:
»Den hovedforpligtede har nået et højt niveau i samarbejdet med toldmyndighederne, når han i forvaltningen af sine transaktioner træffer særlige foranstaltninger, hvorved han gør det lettere for de pågældende myndigheder at udføre kontrol og beskytte involverede interesser.
Sådanne forholdsregler kan, hvis toldmyndighederne anser dem for tilstrækkelige, vedrøre:
-
særlige metoder for udfyldning af forsendelsesangivelser, eller
-
indholdet af sådanne angivelser, når den hovedforpligtede fremlægger supplerende oplysninger, hvor dette ikke er obligatorisk, eller
-
metoder til opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med henførsel af varer under proceduren (f.eks. hvis den hovedforpligtede altid indgiver sine angivelser til samme toldsted).«
105)
I bilag 47a foretages følgende ændringer:
a)
Punkt 1 affattes således:
»1.
Situationer, hvor anvendelse af samlet kaution med et reduceret beløb eller samlet kaution kan forbydes midlertidigt
1.1.
Midlertidigt forbud mod anvendelse af samlet kaution med et reduceret beløb
Ved »særlige omstændigheder« i kodeksens artikel 94, stk. 6, forstås en situation, hvor det i et større antal tilfælde, hvor der er involveret flere hovedforpligtede, og der er risiko for, at proceduren ikke fungerer efter hensigten, er fastslået, at den samlede kaution med det reducerede beløb, der er omhandlet i kodeksens artikel 94, stk. 4, på trods af eventuel anvendelse af artikel 384 og kodeksens artikel 9 ikke længere kan sikre betaling inden for den fastsatte frist af toldskyld, der er opstået som følge af, at varer, der er anført i bilag 44c, er unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse.
1.2.
Midlertidigt forbud mod anvendelse af samlet kaution
Ved »påvist svig i større omfang«, jf. kodeksens artikel 94, stk. 7, forstås en situation, hvor det er fastslået, at den samlede kaution, der er omhandlet i kodeksens artikel 94, stk. 2, litra b), på trods af eventuel anvendelse af artikel 384 og kodeksens artikel 9 og i givet fald kodeksens artikel 94, stk. 6, ikke længere kan sikre betaling inden for den fastsatte frist af toldskyld, der er opstået som følge af, at varer, der er anført i bilag 44c, er unddraget proceduren for fællesskabsforsendelse under hensyntagen til omfanget heraf og de forhold, hvorunder unddragelsen er sket, navnlig når der er tale om aktiviteter som led i international organiseret kriminalitet.«
b)
I punkt 2 udgår punkt 2.2.
c)
I punkt 3 udgår andet led.
d)
I punkt 4 affattes punkt 4.3 således:
»4.3
Når de kompetente myndigheder indrømmer en undtagelse, anfører de følgende påtegning i rubrik 8 på attesten for samlet kaution:
-
UBEGRÆNSET ANVENDELSE - 99209«.
106)
I bilag 51b affattes punkt 1.2.1. således:
»1.2.1
Når den samlede kaution ikke kan anvendes for varer, fordi de er opført på listen i bilag 44c, anføres følgende anmærkning i rubrik 8 i attesten:
-
Begrænset gyldighed - 99200«.
107)
I bilag 67 - Ansøgnings- og bevillingsformularer - foretages følgende ændringer:
a)
I anden linje af overskriften indføjes »253b, 253c, 253h, 253l« mellem »artikel« og »292«.
b)
Efter de generelle bemærkninger og inden formularen »Ansøgning om bevilling til at anvende en toldprocedure med økonomisk betydning/særligt anvendelsesformål« indføjes formularerne og de forklarende bemærkninger i bilag VI til denne forordning.
c)
Efter formularen »Bevilling til passiv forædling, supplementsformular« affattes overskriften »FORKLARENDE BEMÆRKNINGER« som følger:
»FORKLARENDE BEMÆRKNINGER TIL FORMULAREN FOR TOLDPROCEDURER MED ØKONOMISK BETYDNING OG SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL«.
Artikel 2
Inden 1. januar 2012 skal toldmyndighederne i henhold til artikel 253, stk. 8, i forordning (EØF) nr. 2454/93 foretage en fornyet vurdering af bevillinger til den forenklede angivelse og hjemstedsordningen, som er meddelt inden datoen i artikel 3, stk. 3, i denne forordning, og udstede nye bevillinger i henhold til forordning (EØF) nr. 2454/93 som ændret ved nærværende forordning.
Artikel 3
1. Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Artikel 1, nr. 2) og 3), nr. 5) til 12), nr. 27) til 48), nr. 51) til 76), nr. 92) og 94), nr. 95), litra a), b) og c), nr. 97) til 100) og nr. 102) til 106) finder anvendelse fra den 1. juli 2008.
3. Artikel 1, nr. 1), 4), 13) og 14), nr. 16) til 24), nr. 26), nr. 80) til 85), nr. 87), 89), 90) og 91), nr. 95), litra d), nr. 96), 101) og 107), finder anvendelse fra den 1. januar 2009.
4. Artikel 1, nr. 49), 50), 77), 78), 79), 86) og 88) finder anvendelse fra den 1. juli 2009.
5. Artikel 1, nr. 15), 25) og 93), finder anvendelse fra den 1. januar 2011.
6. Artikel 1, nr. 2), finder anvendelse til den 30. juni 2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. november 2008.]
A BIZOTTSÁG 1192/2008/EK RENDELETE
(2008. november 17.)
a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a Közösségi Vámkódex (1) létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre és különösen annak 247. cikkére,
mivel:
(1)
A 2454/93/EGK bizottsági rendelet (2) jelenleg csak a gazdasági vámeljárás és a meghatározott célra történő felhasználás tekintetében rendelkezik a több tagállam vámhatóságait érintő egységes engedélyekről.
(2)
Az Európai Uniónak a világ legversenyképesebb gazdaságává válását célul tűző lisszaboni stratégiára tekintettel alapvető fontosságú, hogy korszerű és egyszerűsített környezeti feltételeket teremtsünk a valódi belső piac számára, amelynek keretében nő a kereskedelmi versenyképesség és elkerülhető a különböző tagállambeli cégek közötti verseny torzulása. Az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó egységes engedélyek, valamint az összevont egységes engedély lehetővé teszik a gazdasági szereplők számára, hogy könyvelésük, valamint logisztikai és forgalmazási tevékenységük központosításával jelentősen csökkentsék adminisztratív és ügyleti költségeiket; ez valódi egyszerűsítést jelent. Az egységes engedélyekről szóló rendelkezések hatályát ezért indokolt kiterjeszteni az egyszerűsített vámáru-nyilatkozat és a helyi vámkezelési eljárás alkalmazására.
(3)
Ennek megfelelően indokolt egyesíteni a gazdasági vámeljárásra és a meghatározott célból történő felhasználásra vonatkozó „egységes engedély”, valamint az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély jelenlegi fogalmát, mivel ezek az eljárások összekapcsolhatók.
(4)
A 2454/93/EGK rendeletet módosító 1875/2006/EK rendelet (3) meghatározza azokat a minimális adatokat, amelyeket az egyszerűsített vámeljárás során kötelező bejelenteni, illetve a helyi vámkezelési eljárás során kötelező nyilvántartásba venni. Az egységes engedélyek esetében más tagállam vámhivatala számára legfeljebb azokat a minimális adatokat lehet hozzáférhetővé tenni, amelyeket az egyszerűsített vámeljárásban kötelező feltüntetni.
(5)
Mivel az AEO-tanúsítványokat - különösen a vámjogi egyszerűsítésekre vonatkozóakat - gyakran összekapcsolják az egységes engedélyekkel, helyénvaló a lehető legnagyobb mértékben összehangolni a megadásukra, felfüggesztésükre és visszavonásukra vonatkozó szabályokat, beleértve az eljárások megfelelő ellenőrzését lehetővé tévő nyilvántartásokra vonatkozó rendelkezéseket is.
(6)
Az AEO-tanúsítvánnyal rendelkező fuvarozók, szállítmányozók és vámügynökök könnyebben igénybe vehetik a vámjogi egyszerűsítéseket, beleértve az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatot és a helyi vámkezelési eljárást. Ezért arról is indokolt rendelkezni, hogy a gazdasági szereplők képviselői is kaphatnak egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha megfelelnek bizonyos feltételeknek és kritériumoknak.
(7)
Az információcserére fordított idő csökkentésével és közös szabályok megalkotásával javítani kell az egységes engedélyek kérelmezésére és megadására vonatkozó eljárást az ügyintézés elhúzódásának elkerülése érdekében. Ezeknek a szabályoknak lehetővé kell tenniük a vámhatóságok számára, hogy az egységes engedélyek hatálya alá tartozó ügyleteket anélkül felügyelhessék és ellenőrizhessék, hogy a felmerült gazdasági igényekhez képest aránytalan adminisztratív intézkedéseket kelljen alkalmazniuk.
(8)
A belső piaci harmonizáció megvalósítása érdekében az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra, illetve a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó nemzeti és egységes engedélyek kiállítására azonos feltételeket és kritériumokat kell alkalmazni.
(9)
Közös szabályokat kell alkotni az egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyek módosításáról, felfüggesztéséről és visszavonásáról, hogy az ezekre vonatkozó gyakorlat egységes legyen a Közösség egész vámterületén.
(10)
A kérelmezési és engedélyezési eljárás javítása érdekében az egységes engedélyekkel kapcsolatban a vámhatóságok egymás közötti információcseréjére és kommunikációjára, valamint a Bizottság és a gazdasági szereplők tájékoztatására szolgáló elektronikus kommunikációs és adatbázisrendszert kell bevezetni. Ezt a rendszert az AEO-tanúsítványok megadására előírt információs és kommunikációs rendszer továbbfejlesztésével kell létrehozni.
(11)
Az egyszerűsített vámáru-nyilatkozat és a helyi vámkezelési eljárás alkalmazását - egy átmeneti időszakot követően - csak azon gazdasági szereplőknek indokolt megengedni, akik az egyszerű és papírmentes adminisztráció követelményének megfelelően elektronikus úton nyújtanak be vámáru-nyilatkozatot vagy tesznek bejelentést.
(12)
Egyértelművé kell tenni, hogy a vámáru-nyilatkozatot - az engedélyek megadásában közreműködő vámhatóság vagy vámhatóságok jóváhagyásával - az áru bemutatásának vagy ellenőrzésre hozzáférhetővé tételének helye szerinti vámhivataltól eltérő vámhivatalhoz is be lehet nyújtani.
(13)
Az árutovábbítási alakiságokat illetően - mindaddig, amíg az 1875/2006/EK rendeletet kell alkalmazni - indokolt, hogy ha azokat elektronikus adatfeldolgozó módszerrel végzik el, a gyűjtő vámáru-nyilatkozatot az „előzetes érkezési jelentés” üzenet alapján elfogadják.
(14)
Az árutovábbítási nyilatkozatok benyújtására 2005. július 1-jétől számítógépes módszert előíró, a 837/2005/EK tanácsi rendelettel (4) módosított 2454/93/EGK rendeletnek megfelelően minden gazdasági szereplőnek a számítógépes vámáru-továbbítási rendszerben kell benyújtania árutovábbítási nyilatkozatait. Ezenkívül az utasok számára lehetővé kell tenni, hogy írásban nyújtsák be az árutovábbítási nyilatkozatot a vámhatóságokhoz, amelyeknek gondoskodniuk kell arról, hogy az árutovábbítási adatokat egymás között elektronikus úton, számítógépes hálózaton továbbítsák.
(15)
Az egységes árutovábbítási eljárásról szóló, 1987. május 20-i egyezményt (5) a szokásos eljárás szerinti egységes árutovábbítási nyilatkozatok elektronikus adatfeldolgozó módszerrel való benyújtásának kötelezettségével összhangban módosították, így az erre vonatkozó közösségi jogi rendelkezéseket is megfelelően módosítani kell.
(16)
Ilyen körülmények között a közösségi árutovábbítási eljárásnak az írásban benyújtott árutovábbítási nyilatkozaton alapuló végrehajtási rendelkezéseit - beleértve a kísérő dokumentumokra vonatkozó rendelkezéseket is - hozzá kell igazítani a szokásos eljárás szerinti közösségi árutovábbítási nyilatkozatok elektronikus adatfeldolgozó módszerrel való benyújtására vonatkozó kötelezettséghez.
(17)
Az utasok nyilatkozatai kivételével az írásbeli nyilatkozatok és a kapcsolódó dokumentumok használatát az üzemszüneti eljárásra kell korlátozni, amely eljárás lehetővé teszi, hogy a gazdasági szereplők akkor is folytathassák árutovábbítási műveleteiket, ha a számítógépes vámáru-továbbítási rendszer, illetve az engedélyezett feladó vagy a főkötelezett számítógépes rendszere, vagy az őket a vámhatóságokkal összekapcsoló hálózat nem működik.
(18)
A Közösség vámterületén végzett TIR-műveletek során adatfeldolgozási módszereket kell alkalmazni a hatékony adatcsere, valamint a közösségi/egységes árutovábbítási eljárás keretében működő vámellenőrzésével azonos ellenőrzési szint érdekében.
(19)
A Közösség vámterületén végzett TIR-műveleteket be kell vonni az érkezést, illetve az indulást megelőző nyilatkozatok elektronikus benyújtásáról rendelkező 1875/2006/EK rendelet által létrehozott elektronikus környezetbe.
(20)
Az elektronikus adatok számítógépes rendszerben történő használatával feleslegessé válik a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvénye megfelelő részének visszaküldése a Közösség vámterületén belüli szállításoknál, és így csökken a fölösleges keresési eljárások száma. Javul a TIR-műveletek hatékonysága és biztonsága, mivel a számítógépes rendszer gyorsítja felügyeletüket, ami kézzel fogható előnyökkel szolgál mind a vámigazgatási szervek, mind a gazdasági szereplők számára.
(21)
Célszerű előírni, hogy a TIR-igazolvány jogosultja adatfeldolgozási módszer segítségével nyújtsa be a TIR-igazolványra vonatkozó adatokat az indító vagy a beléptető vámhivatalhoz. Ha jogi következmények adódnak a TIR-igazolványra vonatkozó, elektronikusan benyújtott adatok és a TIR-igazolvány közötti eltérésekből, azokat a TIR-egyezménynek megfelelően a TIR-igazolványban feltüntetett adatokra kell alapozni. A Közösség vámhatóságain kívüli feleket érintő vámalakiságokat továbbra is a TIR-igazolvány alapján kell intézni; ide tartozik például a TIR-igazolvány valamely nemzetközi garancia bizonyítékaként történő használata.
(22)
A TIR-igazolványra vonatkozó adatok elektronikus úton történő benyújtásának kötelezettsége alóli mentesség csak olyan kivételes esetekben engedélyezhető, amikor nem működik a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere vagy a nyilatkozatok benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás, illetve az említett két rendszer közötti hálózati összeköttetés.
(23)
Az egyértelműség érdekében a 2454/93/EGK rendelet 453. cikkének (2) bekezdésében hivatkozni kell a TIR-eljárás alá vont áruk közösségi helyzetének megállapítását lehetővé tévő szabályra.
(24)
A TIR-igazolvány elektronikus úton benyújtandó adatairól szóló részletes rendelkezéseket bele kell foglalni az elektronikus árutovábbítási nyilatkozatokra vonatkozó, a 37a. és 37c. mellékletben található szabályokba és kódokba.
(25)
Annak érdekében, hogy az uniós tagállamok által az ATA-igazolvánnyal kapcsolatos jogsértésekre vagy szabálytalanságokra vonatkozó bármilyen eljárás lefolytatására kijelölt koordinációs hivatalok jegyzékének bármely módosítását egyszerűbben és gyorsabban közzé lehessen tenni; e közzétételre a világhálón, az Európai Unió hivatalos weboldalán kell sort keríteni.
(26)
A 2454/93/EGK rendelet 44c. mellékletben szereplő, az árutovábbítási műveletek során magas csalási kockázattal járó áruk jegyzékének a rendelet 340a. cikke szerinti, a tagállamoktól összegyűjtött információ alapján végzett rendszeres vizsgálata megállapította, hogy a jegyzékben szereplő bizonyos áruk a továbbiakban nem minősülnek csalás szempontjából magasabb csalási kockázattal járónak. Ezért helyénvaló a 44c. mellékletben szereplő jegyzéket ennek megfelelően módosítani.
(27)
A 2454/93/EGK rendelet 67. melléklete a gazdasági vámeljárásra és a meghatározott célra történő felhasználásra vonatkozó egységes kérelem- és engedély-formanyomtatványt tartalmaz. E formanyomtatványt attól függetlenül használni kell, hogy egy vagy több vámhatóság szerepel az ügyben. A 67. melléklet használatát célszerű kiterjeszteni azokra az esetekre, amikor a kérelem egyszerűsített vámáru-nyilatkozatra vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyre irányul, akár nemzeti szinten, akár egynél több vámhatóság érintettsége esetén.
(28)
A 2454/93/EGK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.
(29)
Az EK-EFTA egységes árutovábbítási vegyes bizottságnak az egységes árutovábbítási eljárásról szóló, 1987. május 20-i egyezmény módosításáról szóló, 2008. június 16-i 1/2008 határozatában foglalt módosításokat 2008. július 1-jétől és 2009. július 1-jétől kell alkalmazni, az ezen rendeletben foglalt megfelelő rendelkezéseket ugyanezen időpontokkal kezdődően kell alkalmazni.
(30)
Az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Vámkódex Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2454/93/EGK rendelet a következőképpen módosul.
1.
Az 1. cikk az alábbi 13., 14. és 15. ponttal egészül ki:
„13.
egységes engedély: egynél több tagállam vámigazgatási szerveit érintő engedély a következő eljárások egyikére:
-
a Vámkódex 76. cikkének (1) bekezdése szerinti egyszerűsített nyilatkozattételi eljárás, vagy
-
a Vámkódex 76. cikkének (1) bekezdése szerinti helyi vámkezelési eljárás, vagy
-
a Vámkódex 84. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti gazdasági vámeljárások, vagy
-
a Vámkódex 21. cikkének (1) bekezdése szerinti meghatározott célú felhasználás.
14.
összevont engedély: a 13. pontban említett eljárások közül egynél többnek az alkalmazására szóló engedély; ez összevont egységes engedély formájában is kibocsátható abban az esetben, amikor egynél több vámigazgatási szerv érintett.
15.
engedélyező vámhatóság: az engedélyt megadó vámhatóság.”
2.
A 183. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Azon áruk esetében, amelyeket a vámhatóságnak való bemutatás előtt elektronikus adatfeldolgozási technikákkal teljesített alakiságokat tartalmazó árutovábbítási eljárás keretében továbbítottak, a gyűjtő vámáru-nyilatkozat a rendeltetési vámhivatalnak az »előzetes érkezési jelentés« üzenettel megküldött árutovábbítási nyilatkozat adataiból áll.
A 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásakor gyűjtő vámáru-nyilatkozatként az árutovábbítási okmány vagy az árutovábbítási kísérőokmány másolata szolgál.”
3.
A 199. cikk (1) és (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A büntetőjogi rendelkezések esetleges alkalmazásának sérelme nélkül, a vámáru-nyilatkozatot tevő személy vagy képviselője az általa aláírt vámáru-nyilatkozat vagy elektronikus adatfeldolgozási módszerrel benyújtott árutovábbítási nyilatkozat vámhivatalhoz történő benyújtásával - a hatályos rendelkezéseknek megfelelően - felelősséget vállal az alábbiakért:
-
a vámáru-nyilatkozatban megadott adatok helyessége,
-
a bemutatott okmányok hitelessége, és
-
a szóban forgó áruknak az adott vámeljárás alá vonásával kapcsolatos valamennyi kötelezettség betartása.
(2) Ha a nyilatkozattevő adatfeldolgozási rendszereket alkalmaz vámáru-nyilatkozatai - beleértve a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerinti árutovábbítási nyilatkozatokat is - benyújtásához, a vámhatóságok rendelkezhetnek úgy, hogy a kézzel írott aláírást más, kódokon alapuló azonosítási módszer helyettesítheti. Ez a lehetőség csak akkor adható meg, ha a vámhatóságok által előírt műszaki és igazgatási feltételek teljesülnek.
A vámhatóságok úgy is rendelkezhetnek, hogy a vám-adatfeldolgozási rendszerekkel benyújtott nyilatkozatokat - beleértve a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint kitöltött árutovábbítási nyilatkozatokat is - közvetlenül ezek a rendszerek is hitelesíthetik a vámhivatali bélyegző kézi vagy gépi használata és az illetékes tisztviselő aláírása helyett.”
4.
A 201. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az alábbi feltételek egyikének teljesülése esetén a vámhatóságok engedélyezhetik, hogy a vámáru-nyilatkozatot attól eltérő vámhivatalhoz nyújtsák be, mint amelynek az árukat bemutatták, be fogják mutatni, vagy ellenőrzésre rendelkezésre fogják bocsátani.
a)
a bevezető mondatban említett vámhivatalok ugyanabban a tagállamban vannak;
b)
egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra szóló egységes engedély jogosultja kívánja az árukat vámeljárás alá vonni.”
5.
A 202. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Az árutovábbítási nyilatkozatot az indító vámhivatalhoz kell benyújtani és az árukat is itt kell bemutatni a vámhatóságok által megállapított nyitvatartási időben.
Az indító vámhivatal a főkötelezett kérésére és költségére egyéb helyen is engedélyezheti az áruk bemutatását.”
6.
A 203. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„203. cikk
(1) A vámáru-nyilatkozaton fel kell tüntetni az elfogadás időpontját.
(2) Az indító vámhivatal a vámhatóságok által megállapított nyitvatartási időben fogadja el és veszi nyilvántartásba a közösségi árutovábbítási nyilatkozatot.”
7.
A 205. cikk (3) bekezdése ötödik és hatodik francia bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„-
hogy az érintett személy egynél több árufajtából álló szállítmányok esetén, a 353. cikk (2) bekezdése és a 441. cikk alkalmazásakor, a közösségi árutovábbítási eljárás alakiságainak teljesítése céljából rakományjegyzéket használjon,
-
hogy a 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásakor a kiviteli, a behozatali vagy az árutovábbítási vámáru-nyilatkozatot, továbbá a nem a közösségi belső árutovábbítási eljárás alapján továbbított áruk közösségi helyzetét igazoló okmányokat köz- vagy magántulajdonban lévő adatfeldolgozó rendszerrel - szükség esetén normál papírra - nyomtassák ki a tagállamok által megállapított feltételek szerint.”
8.
A 208. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Ha a közösségi árutovábbítási eljárást vagy az egységes árutovábbítási eljárást egy másik vámeljárás előzi meg vagy követi, olyan részgarnitúrát kell benyújtani, amely annyi példányt tartalmaz, amennyi a 353. cikk (2) bekezdésének alkalmazásával végzett árutovábbítási eljárással és az azt megelőző vagy követő vámeljárással kapcsolatos alakiságok teljesítéséhez szükséges.”
9.
A 215. cikk (1) bekezdésének második és harmadik albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„Minden példány papírja fehér színű. A közösségi árutovábbítással kapcsolatban a 353. cikk (2) bekezdése szerint használt példányokon azonban az 1. (első és harmadik alrovat), 2., 3., 4., 5., 6., 8., 15., 17., 18., 19., 21., 25., 27., 31., 32., 33. (bal oldalon az első alrovat), 35., 38., 40., 44., 50., 51., 52., 53., 55. és 56. rovat zöld színű.
A nyomtatványokat zöld színű tintával kell kinyomtatni.”
10.
A 219. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az árutovábbítási nyilatkozat tárgyát képező áruk bemutatásakor a fuvarokmányt is be kell mutatni.
Az indító vámhivatal eltekinthet ennek az okmánynak a vámalakiságok teljesítése során történő bemutatásától, ha az számára bármikor hozzáférhető.
A fuvarokmányt a szállítás ideje alatt a vámhatóságok vagy bármely más illetékes hatóság kérelmére be kell mutatni.”
11.
A 247. cikk a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A közösségi árutovábbítási eljárás során az indító vámhivatal a vonatkozó adatok bejegyzésével rögzíti az ellenőrzés eredményét az árutovábbítási nyilatkozaton.”
12.
A 249. cikk a következő (3) bekezdéssel egészül ki:
„(3) Közösségi árutovábbítási eljárás során, ha az ellenőrzés eredménye lehetővé teszi, az indító vámhivatal engedélyezi az áruk kiadását, és rögzíti a kiadás időpontját a számítógépes rendszerben.”
13.
Az I. rész IX. címének 1. fejezete a 253. cikk előtt a következő címsorral egészül ki:
„I. szakasz
Általános rendelkezések”
14.
A 253. cikk a következő (4)-(8) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Bárki kérelmezhet egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárást saját maga számára - akár saját nevében, akár képviselőként jár el -, ha megfelelő nyilvántartások és eljárások révén az engedélyező vámhatóság azonosítani tudja a képviselt személyeket, és el tudja végezni a megfelelő vámellenőrzéseket.
Az ilyen kérelem vonatkozhat összevont engedélyre is, a Vámkódex 64. cikkének sérelme nélkül.
(5) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás alkalmazásának feltétele a behozatali vámokra és egyéb terhekre adott biztosíték.
(6) Az engedély jogosultjának - a nyilatkozattevő kötelezettségei és a vámtartozás keletkezésére vonatkozó szabályok sérelme nélkül - meg kell felelnie az e fejezetben meghatározott feltételeknek és kritériumoknak, valamint az engedélyből származó kötelezettségeknek.
(7) Az engedély jogosultja minden olyan, az engedély kiadása után felmerült tényről köteles tájékoztatni az engedélyező vámhatóságot, amely hatással lehet az engedély fenntartására vagy tartalmára.
(8) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság felülvizsgálja, ha:
a)
a vonatkozó közösségi jogszabályok jelentősen megváltoztak;
b)
alapos okkal feltételezhető, hogy a vonatkozó feltételeket az engedély jogosultja már nem teljesíti.
Három évnél rövidebb ideje alapított kérelmezőnek kiállított egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély esetében a kiállítás utáni első év folyamán szoros felügyeletet kell alkalmazni.”
15.
A 253a. cikk a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás alkalmazásának feltétele, hogy a vámáru-nyilatkozatokat és az értesítéseket elektronikus formában nyújtsák be.”
16.
Az I. rész IX. címének 1. fejezete a 253a. cikk után a következő 2. szakasszal egészül ki:
„2. szakasz
Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyek kiadása, felfüggesztése és visszavonása
253b. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély iránti kérelem benyújtására a 67. melléklet szerinti formanyomtatványt vagy az annak megfelelő elektronikus formanyomtatványt kell használni.
(2) Ha az engedélyező vámhatóság azt állapítja meg, hogy a kérelem nem tartalmazza az összes szükséges adatot, a kézhezvételtől számított 30 naptári napon belül kérése indokainak közlésével felkéri a kérelmezőt, hogy adja meg a szükséges információkat.
(3) A kérelmet nem lehet befogadni, ha:
a)
nem felel meg az (1) bekezdésnek;
b)
nem az illetékes vámhatósághoz nyújtották be;
c)
a kérelmezőt gazdasági tevékenységével összefüggő súlyos bűncselekmény miatt elítélték;
d)
a kérelem benyújtásának időpontjában a kérelmező ellen csődeljárás folyik.
(4) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedély megadása előtt a vámhatóságoknak ellenőrizniük kell a kérelmező nyilvántartásait, kivéve ha egy korábbi ellenőrzés eredménye is felhasználható.
253c. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt akkor lehet megadni, ha teljesülnek a 14h. cikkben - az (1) bekezdés c) pontja kivételével -, a 14i. cikk d), e) és g) pontjában, valamint a 14j. cikkben meghatározott feltételek és kritériumok.
A helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt akkor lehet megadni, ha teljesülnek a 14h. cikkben - az (1) bekezdés c) pontja kivételével -, a 14i. cikkben és a 14j. cikkben meghatározott feltételek és kritériumok.
Az első és második albekezdésben említett engedélyek megadásakor a vámhatóságok a 14a. cikk (2) bekezdését alkalmazzák és a 67. mellékletben szereplő engedély-formanyomtatványt használják.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, akkor az e cikk (1) bekezdésében említett feltételek és kritériumok teljesítettnek tekintendők.
253d. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság felfüggeszti, ha:
a)
megállapították, hogy nem tartották be a 253c. cikk (1) bekezdésében említett feltételeket és kritériumokat;
b)
a vámhatóságok okkal feltételezik, hogy az engedély jogosultja vagy a 14h. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy d) pontjában említett más személy olyan cselekményt követett el, amely büntetőeljárás megindítását eredményezi és a vámszabályok megszegésével kapcsolatos.
Az első albekezdés b) pontjában említett esetben azonban az engedélyező vámhatóság határozhat úgy, hogy nem függeszti fel az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha úgy ítéli meg, hogy a szabályszegés a vámeljárással kapcsolatos műveletek számához vagy nagyságrendjéhez viszonyítva elhanyagolható jelentőségű, és nem teszi kétségessé az engedély jogosultjának jóhiszeműségét.
A határozat meghozatala előtt az engedélyező vámhatóságnak közölnie kell megállapításait az engedély jogosultjával. Az engedély jogosultjának jogában áll, hogy a közléstől számított 30 naptári napon belül orvosolja a helyzetet és/vagy kifejtse álláspontját.
(2) Ha az engedély jogosultja nem orvosolja harminc naptári napon belül az (1) bekezdés első albekezdésének a) pontjában említett helyzetet, akkor az engedélyező vámhatóság értesíti arról, hogy 30 naptári napra felfüggeszti az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyét, hogy megtehesse a helyzet orvoslásához szükséges intézkedéseket.
(3) Az (1) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett esetekben az engedélyező vámhatóság az engedélyt a büntetőeljárás lezárulásáig felfüggeszti. Erről az engedély jogosultját értesíti.
(4) Ha az engedély jogosultja nem tudja orvosolni a helyzetet 30 naptári napon belül, de bizonyítani tudja, hogy a felfüggesztési idő meghosszabbítása esetén képes teljesíteni a feltételeket, akkor az engedélyező vámhatóság az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt további 30 naptári napra felfüggeszti.
(5) Az engedély felfüggesztése nem érinti a felfüggesztés napja előtt már megkezdett, de még be nem fejezett vámeljárásokat.
253e. cikk
(1) Ha az engedély jogosultja az engedélyező vámhatóság számára megfelelő módon megtette a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy megfeleljen az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás engedélyezéséhez teljesítendő feltételeknek és kritériumoknak, az engedélyező vámhatóság visszavonja a felfüggesztést, és erről tájékoztatja az engedély jogosultját. A felfüggesztés a 253d. cikk (2) vagy (4) bekezdésében rögzített időtartam lejárta előtt vonható vissza.
(2) Ha az engedély jogosultja nem teszi meg a szükséges intézkedéseket a 253d. cikk (2) vagy (4) bekezdésében előírt felfüggesztési időn belül, akkor a 253 g. cikket kell alkalmazni.
253f. cikk
(1) Ha az engedély jogosultja ideiglenesen nem képes megfelelni az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárás engedélyezéséhez megállapított feltételeknek és kritériumoknak, kérheti az engedély felfüggesztését. Ilyen esetben az engedély jogosultjának értesítenie kell az engedélyező vámhatóságot, megadva azt az időpontot, amikor ismét képes lesz a feltételek és kritériumok teljesítésére. Szintén értesítenie kell az engedélyező vámhatóságot minden tervezett intézkedésről és azok menetrendjéről.
(2) Ha az engedély jogosultja nem tudja orvosolni a helyzetet az értesítésben megadott időn belül, akkor az engedélyező vámhatóság ésszerű mértékű hosszabbítást engedélyezhet, feltéve hogy az engedély jogosultja jóhiszeműen járt el.
253g. cikk
A Vámkódex 9. cikkének és e rendelet 4. cikkének sérelme nélkül az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt az engedélyező vámhatóság a következő esetekben visszavonja:
a)
ha az engedély birtokosa nem orvosolja a 253d. cikk (2) bekezdésében és a 253f. cikk (1) bekezdésében említett helyzetet;
b)
ha az engedély birtokosa vagy a 14h. cikk (1) bekezdésének a), b) vagy d) pontjában említett más személy a vámszabályokhoz kapcsolódó súlyos vagy ismételt szabályszegést követett el, és nincs további fellebbezési joga;
c)
az engedély jogosultjának kérelmére.
Az első albekezdés b) pontjában említett esetben azonban az engedélyező vámhatóság határozhat úgy, hogy nem vonja vissza az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha úgy ítéli meg, hogy a szabályszegés a vámeljárással kapcsolatos műveletek számához vagy nagyságrendjéhez viszonyítva elhanyagolható jelentőségű, és nem teszi kétségessé az engedély jogosultjának jóhiszeműségét.”
17.
Az I. rész IX. címe a következő 1A. fejezettel egészül ki:
„1A. FEJEZET
Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély
1. szakasz
Kérelmezési eljárás
253h. cikk
(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély iránti kérelmet a 14d. cikk (1) és (2) bekezdésében említett vámhatóságok egyikéhez kell benyújtani.
Ha azonban az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt meghatározott célú felhasználásra vagy valamely gazdasági vámeljárásra vonatkozó egységes engedéllyel összefüggésben vagy azt követően kérelmezik, akkor a 292. cikk (5) és (6) bekezdését vagy az 500. és 501. cikket kell alkalmazni.
(2) Ha a vonatkozó nyilvántartások és dokumentáció egy részét a kérelmezés helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban őrzik, akkor a kérelmezőnek a kérelem-formanyomtatvány (amelynek mintája a 67. mellékletben szerepel) 5a., 5b. és 7. rovatait ennek megfelelően kell kitöltenie.
(3) A kérelmezőnek a kérelmezés helye szerinti tagállamban meg kell adnia egy saját szervezetén belüli, bármikor elérhető központi szervet vagy kapcsolattartó személyt, amely vagy aki a vámhatóságok számára minden olyan információt megad, amely az egységes engedély megadására vonatkozó követelményeknek való megfelelés igazolásához szükséges.
(4) A kérelmezőknek a szükséges adatokat, ha lehetséges, elektronikus úton kell megadniuk a vámhatóságoknak.
(5) Az érintett tagállamok közötti, a szóban forgó vámeljáráshoz szükséges elektronikus adatcsererendszer bevezetéséig az engedélyező vámhatóság elutasíthatja az (1) bekezdés szerint benyújtott kérelmeket, ha az egységes engedély kibocsátása aránytalan igazgatási terhet vonna maga után.
253i. cikk
(1) A tagállamok elküldik a Bizottságnak a 253h. cikk (1) bekezdésében említett azon vámhatóságaik jegyzékét, amelyekhez a kérelmeket és azok esetleges későbbi módosításait be kell nyújtani. A Bizottság ezeket az információkat a világhálón keresztül hozzáférhetővé teszi. Az egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedélyek tárgyában ezek a hatóságok járnak el engedélyező vámhatóságként.
(2) A tagállamok kijelölnek egy központi hivatalt, amely a tagállamok közötti, valamint a tagállamok és a Bizottság közötti adatcseréért felel, és erről tájékoztatják a Bizottságot.
2. szakasz
A kiállítási eljárás
253j. cikk
(1) Egyszerűsített nyilatkozattételi vagy helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedély kérelmezése esetén az engedélyező vámhatóság a következő információkat bocsátja a többi érintett vámhatóság rendelkezésére:
a)
a kérelem;
b)
az engedély tervezete;
c)
minden, az engedély megadásához szükséges információ.
Az információk közlése a 253 m. cikkben említett kommunikációs rendszer használatával történik, amint a rendszer rendelkezésre áll.
(2) Az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett információkat az engedélyező vámhatóság a következő határidőkön belül bocsátja rendelkezésre:
a)
30 naptári nap, ha a kérelmező korábban már kapott egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt vagy a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítványt;
b)
minden más esetben 90 naptári nap.
Ha az engedélyező vámhatóság ezeket a határidőket nem tudja betartani, azokat 30 naptári nappal meghosszabbíthatja. Ilyen esetben az engedélyező vámhatóság a határidők lejárta előtt tájékoztatja a kérelmezőt a hosszabbítás indokairól.
A határidő attól a naptól számítandó, amikor az engedélyező vámhatóság az (1) bekezdés a), b) és c) pontjaiban említett összes szükséges információt megkapta. Az engedélyező vámhatóság tájékoztatja a kérelmezőt a kérelem befogadásáról, valamint a fenti határidő kezdetének napjáról.
(3) 2009. december 31-ig a (2) bekezdés első albekezdésében előírt 30, illetve 90 naptári napos maximális időtartamok helyébe 90, illetve 210 naptári nap lép.
253k. cikk
(1) A kérelem benyújtásának helye szerinti tagállam engedélyező vámhatósága és a kérelmezett egységes engedély által érintett többi tagállam vámhatóságai együttműködnek a működési és beszámolási követelmények kialakításában, ideértve az egységes engedély szerinti vámeljárás felügyeletére vonatkozó ellenőrzési terv kialakítását is. A vámeljárás(ok) céljaira az érintett vámhatóságok között továbbítandó adatok azonban a 30A. mellékletben meghatározott adatokra korlátozódnak.
(2) A kérelmezett egységes engedély által érintett többi tagállam vámhatóságai az engedély tervezetének kézhezvételétől számított 30 naptári napon belül értesítik az engedélyező vámhatóságot esetleges kifogásaikról. Ha az ilyen értesítéshez több időre van szükség, erről a lehető leghamarabb, de mindenképpen a határidőn belül értesíteni kell az engedélyező vámhatóságot. A határidő legfeljebb 30 naptári nappal meghosszabbítható. Ebben az esetben az engedélyező vámhatóság értesíti a kérelmezőt a határidő meghosszabbításáról.
Olyan kifogás esetén, amelyről a vámhatóságok nem tudtak a határidőn belül megállapodni, a kérelmet a felmerült kifogás(ok) vonatkozásában el kell utasítani.
Ha a megkeresett vámhatóság az első albekezdésben meghatározott határidő(kö)n belül nem válaszol, az engedélyező vámhatóság - a megkeresett vámhatóság felelőssége mellett - feltételezheti, hogy az engedély kiállításával kapcsolatban nincs kifogás.
(3) Mielőtt az engedélyező vámhatóság egy kérelmet részben vagy teljes egészében elutasítana, tervezett határozatának indokait közli a kérelmezővel, aki számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy a közlés időpontjától számított 30 naptári napon belül kifejtse álláspontját.
253l. cikk
(1) Ha az egységes engedélyt olyan kérelmező kéri, aki a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyt ki kell adni, amennyiben a szükséges információcsere megtörtént:
a)
a kérelmező és az engedélyező vámhatóság között;
b)
az engedélyező hatóság és más, a kérelmezett egységes engedély által érintett vámhatóságok között.
Abban az esetben, ha a kérelmező nem jogosultja a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítványnak, az engedélyt akkor kell megadni, ha az engedélyező vámhatóság meggyőződött arról, hogy a kérelmező képes lesz a 253., 253a. és 253c. cikkben meghatározott vagy említett engedélyezési feltételek és kritériumok teljesítésére, és ha az e bekezdés első albekezdésében említett szükséges információcsere megtörtént.
(2) Miután az engedélyező vámhatóság a többi vámhatóság beleegyezését megkapta, vagy nem kapott tőlük indokolt kifogást, a 67. mellékletben meghatározott engedély-formanyomtatványnak megfelelően kiállítja az engedélyt a 253k. cikk (2) vagy (3) bekezdésében rögzített időtartamok leteltét követő 30 naptári napon belül.
Az engedélyező vámhatóság hozzáférhetővé teszi az engedélyt az érintett tagállamok vámhatóságai számára, mégpedig a 253 m. cikkben említett információs és kommunikációs rendszeren keresztül, amint az rendelkezésre áll.
(3) Az egyszerűsített nyilatkozattételi és a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó egységes engedélyeket minden, az engedély 10., 11. vagy mindkét utóbb említett rovatában (értelemszerűen) felsorolt tagállamban el kell ismerni.
3. Szakasz
Információcsere
253m. cikk
(1) A vámhatóságok közötti információs és kommunikációs folyamatra, valamint a Bizottság és a gazdasági szereplők tájékoztatására a Bizottság és a vámhatóságok által kölcsönös egyetértéssel meghatározott elektronikus információs és kommunikációs rendszert kell használni, amint az rendelkezésre áll. A gazdasági szereplőknek nyújtott tájékoztatás a 67. mellékletben szereplő, az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó kérelem-formanyomtatvány kitöltési útmutatójának II. címe 16. rovatában meghatározott nem bizalmas adatokra korlátozódik.
(2) A Bizottság és a vámhatóságok az (1) bekezdésben említett rendszer használatával a következő információkat cserélik ki és tárolják, illetve a következő információkhoz férnek hozzá:
a)
a kérelmek adatai;
b)
a kiállítási folyamat során szükséges információk;
c)
az 1. cikk (13) és (14) bekezdésében említett eljárásokra vonatkozóan kiállított egységes engedélyek, és adott esetben azok módosítása, felfüggesztése és visszavonása;
d)
a 253. cikk (8) bekezdése szerinti felülvizsgálat eredménye.
(3) A Bizottság és a tagállamok az engedély jogosultjának előzetes beleegyezésével közzétehetik a világhálón az egységes engedélyek, valamint a 67. mellékletben szereplő, az egyszerűsített eljárásokra vonatkozó kérelem-formanyomtatvány kitöltési útmutatójának II. címe 16. rovatában meghatározott nem bizalmas adatok jegyzékét. A jegyzéket frissíteni kell.”
18.
A 260. cikk (1) bekezdésében a „nyilatkozattevő” szó helyébe a „kérelmező” szó kerül.
19.
A 261. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„261. cikk
(1) A kérelmező akkor kap egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 253., 253a. és a 253c. cikkben említett feltételek és kritériumok teljesülnek.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
20.
A 264. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„264. cikk
(1) A kérelmező akkor kap helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 253., 253a. és a 253c. cikkben említett feltételek és kritériumok teljesülnek.
(2) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
21.
A 265. cikket el kell hagyni.
22.
A 269. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt a 253., 253a., 253c. és 270. cikkben említett feltételek és kritériumok szerint és az ott meghatározott módon kell megadni a kérelmezőnek.”
23.
A 270. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2), (3) és (4) bekezdést el kell hagyni;
b)
az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) Ha a kérelmező a 14a. cikk (1) bekezdésének a) vagy c) pontjában említett AEO-tanúsítvány jogosultja, az engedélyező vámhatóság akkor adja meg az engedélyt, ha a kérelmező és az engedélyező vámhatóság közötti szükséges információcsere megtörtént. Az e cikk (1) bekezdésében említett valamennyi feltételt és kritériumot teljesítettnek kell tekinteni.”
24.
A 282. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A kérelmező akkor kap egyszerűsített nyilatkozattételi eljárásra vonatkozó engedélyt, ha a 261. és a 262. cikkben említett, értelemszerűen alkalmazott feltételek és kritériumok teljesülnek.”
25.
A 288. cikket el kell hagyni.
26.
A 291. cikk (2) bekezdésének a) pontját el kell hagyni.
27.
A 340b. cikk a következő pontokkal egészül ki:
„6. »árutovábbítási kísérőokmány«: a számítógépes rendszerből kinyomtatott bizonylat, amely az árukat kíséri, és az árutovábbítási nyilatkozat adatain alapul;
7. »eljárás üzemszünet esetén«: az árutovábbítási nyilatkozat benyújtását, ellenőrzését és az árutovábbítási művelet nyomon követését lehetővé tevő papíralapú okmányok felhasználásán alapuló eljárás, amennyiben a szokásos, elektronikus úton megvalósuló eljárás nem végezhető el.”
28.
A 340c. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Közösségi belső árutovábbítási eljárás alá azokat a közösségi árukat kell vonni, amelyeket:
a)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EK irányelv rendelkezéseit kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol az említett rendelkezéseket nem kell alkalmazni; vagy
b)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EGK irányelv rendelkezéseit nem kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol ezek a rendelkezések alkalmazandók; vagy
c)
a Közösség vámterületének egy olyan részéről, ahol a 2006/112/EK irányelv rendelkezéseit nem kell alkalmazni, a Közösség vámterületének olyan részére adták fel, ahol az említett rendelkezéseket szintén nem kell alkalmazni.”
29.
A 342. cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha a biztosítékot a kezes a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnál nyújtja:
a)
a főkötelezett »biztosítékhivatkozási számot« kap, amely a biztosíték használatára és a kezes kötelezettségvállalásainak azonosítására szolgál;
b)
a főkötelezett a »biztosítékhivatkozási számhoz« hozzáférési kódot kap, amelyet közölnek vele.”
30.
A 343. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„343. cikk
Minden tagállam beviszi a számítógépes rendszerbe a közösségi árutovábbítási műveletek kezelésére illetékes vámhivatalok jegyzékét, feltüntetve azonosító számukat, feladatkörüket és nyitvatartási idejüket. Ezen adatok módosításait is be kell vinni a számítógépes rendszerbe.
A Bizottság ezeket az információkat a számítógépes rendszeren keresztül közli a többi tagállammal.”
31.
A szöveg a következő 343a. cikkel egészül ki:
„343a. cikk
Minden tagállam értesíti a Bizottságot, ha központi vámhivatalt hoz létre; ilyenkor meg kell adni a hivatalnak a közösségi árutovábbítási eljárás lefolytatásában és nyomon követésében, valamint az okmányok fogadása és továbbítása terén biztosított feladatköreit az érintett okmányok típusával együtt.
A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.”
32.
A II. rész II. címe 4. fejezetének 1. szakasza a következő 344a. cikkel egészül ki:
„344a. cikk
(1) A közösségi árutovábbítási eljárás keretében az alakiságok teljesítése elektronikus adatfeldolgozási módszerrel történik.
(2) A vámigazgatási szervek között a közösségi árutovábbítás keretében használandó üzeneteknek meg kell felelniük a vámhatóságok kölcsönös egyetértésével meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek.”
33.
A 345. cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) Ha az egyedi kezesség nyújtása kezességvállalással történik, a főkötelezett a »biztosítékhivatkozási számhoz« tartozó hozzáférési kódot nem változtathatja meg, kivéve ha a 47a. melléklet 3. pontjának rendelkezéseit kell alkalmazni.”
34.
A 346. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A kezességvállalás formájában nyújtott egyedi kezességet a 49. mellékletben található mintának megfelelő kezesi nyilatkozattal kell vállalni.
A kezesi nyilatkozatot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal megőrzi.”
35.
A 347. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„347. cikk
(1) A 345. cikk (3) bekezdésében említett esetben az egyedi kezességet az 50. mellékletben található mintának megfelelő kezesi nyilatkozattal kell vállalni.
A 346. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.
(2) A kezes köteles az általa kibocsátott egyedi garanciajegyekre vonatkozóan minden kért adatot megadni a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak a vámhatóság által meghatározott módon.
A garanciajegyet legfeljebb a kibocsátásának dátumától számított egy évig lehet felhasználni.
(3) A kezes a főkötelezettnek juttatott minden egyedi garanciajegyre vonatkozóan megadja a »biztosítékhivatkozási számot« a főkötelezettnek; az ahhoz tartozó hozzáférési kódot a főkötelezett nem módosíthatja.
(4) A 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja alkalmazásában a kezes a főkötelezettnek az egyedi garanciajegyeket papírra nyomtatva, az 54. mellékletben található mintának megfelelő formában adja át. A jegyen az azonosító számot fel kell tüntetni.
(5) A kezes kiadhat olyan egyedi garanciajegyeket, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukkal kapcsolatos közösségi árutovábbítási műveletre nem érvényesek. Ebben az esetben a kezes minden papíralapú garanciajegyre átlósan rávezeti a következő záradékot:
-
Korlátozott érvényű - 99200.
(6) A főkötelezett köteles benyújtani az indító vámhivatalhoz a 7 000 EUR többszörösének megfelelő értékű egyedi garanciajegyeket a 345. cikk (1) bekezdésében említett teljes összeg fedezéséhez szükséges számban. A 353. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában a papíralapú jegyeket az indító vámhivatalnak kell átadni, és ott meg kell őrizni; e vámhivatal minden egyes jegy azonosító számát közli a jegyen feltüntetett, a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatallal.”
36.
A 348. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A visszavonás vagy felmondás tényét és hatálybalépése napját a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalért felelős tagállam vámhatóságai beviszik a számítógépes rendszerbe.”
37.
A 350. cikket el kell hagyni.
38.
A 351. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„351. cikk
Ha a szállítmányok egyaránt tartalmaznak olyan árukat, amelyeket közösségi külső árutovábbítási eljárás, illetve közösségi belső árutovábbítási eljárás alá kell vonni, a T jelzéssel ellátott árutovábbítási nyilatkozatot minden árutétel esetében ki kell egészíteni, a »T1«, »T2« vagy »T2F« jellel.”
39.
A 352. cikket el kell hagyni.
40.
A 353. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„353. cikk
(1) Az árutovábbítási nyilatkozatnak meg kell felelnie a 37a. mellékletben meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek.
(2) A vámhatóságok a 31. mellékletben található mintának megfelelő nyomtatványon, írásban, a vámhatóságok által kölcsönös egyetértéssel meghatározott eljárásnak megfelelően kiállított árutovábbítási nyilatkozatot is elfogadják a következő esetekben:
a)
ha az árukat a vámhatóságok számítógépes rendszeréhez való közvetlen hozzáféréssel nem rendelkező utasok szállítják a 353a. cikkben foglaltak szerint;
b)
a 37d. mellékletben meghatározott feltételek és szabályok szerinti üzemszüneti eljárás esetén.
(3) Ha a főkötelezett számítógépes rendszere és/vagy hálózata nem üzemel, az írásban kiállított árutovábbítási nyilatkozatnak a (2) bekezdés b) pontja szerinti használatához az illetékes vámhatóságok jóváhagyása szükséges.
(4) Az írásban kiállított árutovábbítási nyilatkozat kiegészíthető a 33. mellékletben található mintának megfelelő pótlappal vagy pótlapokkal. A pótlapok a nyilatkozat szerves részei.
(5) A 44a. mellékletnek és a 45. mellékletben található mintának megfelelően kiállított rakományjegyzékek - az írásos árutovábbítási nyilatkozat leíró részeként, ahhoz szervesen kapcsolódva - felhasználhatók pótlapok helyett.”
41.
A II. rész II. címe 4. fejezete 2. szakaszának 2. alszakasza a következő 353a. cikkel egészül ki:
„353a. cikk
(1) A 353. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában az utas az árutovábbítási nyilatkozatot a 208. cikknek és a 37. mellékletnek megfelelően állítja ki.
(2) A vámhatóságok gondoskodnak arról, hogy az árutovábbítási adatok vámhatóságok közötti cseréje informatikai technológia és számítógépes hálózatok felhasználásával történjék.”
42.
A 356. cikk (3) bekezdését el kell hagyni.
43.
A 357. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A (4) bekezdés sérelme nélkül, a közösségi árutovábbítási eljárás alá vonandó árukat addig nem lehet kiadni, amíg azokat nem látják el vámzárral. Az indító vámhivatal megteszi az általa szükségesnek tartott azonosítási intézkedéseket, és a vonatkozó adatokat rávezeti az árutovábbítási nyilatkozatra.”
b)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az indító vámhivatal eltekinthet a vámzártól, ha - tekintettel az egyéb lehetséges azonosítási intézkedésekre - az árutovábbítási nyilatkozatban vagy a kiegészítő okmányokon található árumegnevezés az árukat azonosíthatóvá teszi.
Az árumegnevezés akkor tekintendő azonosításra alkalmasnak, ha elég pontos az áruk mennyiségének és jellegének könnyű meghatározásához.”
44.
A 358. és a 359. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„358. cikk
(1) A vámáru kiadásakor az indító vámhivatal a bejelentett rendeltetési vámhivatalnak az »előzetes érkezési értesítés« üzenet segítségével, a bejelentett átléptető vámhivataloknak pedig az »előzetes határátlépési értesítés« üzenet segítségével továbbítja a közösségi árutovábbítási művelet adatait. Ezeket az üzeneteket az árutovábbítási nyilatkozat adott esetben megfelelően módosított adatai alapján kell elkészíteni.
(2) A közösségi árutovábbítási eljárás alá vont árukat kiadásukat követően árutovábbítási kísérőokmány kíséri, amelynek mintája és tartalmi elemei a 45a. mellékletben találhatók. Ezt az okmányt az egyik alábbi módon bocsátják a gazdasági szereplő rendelkezésére:
a)
az indító vámhivatal adja ki a főkötelezett részére, vagy a vámhatóságok engedélyével a főkötelezett számítógépes rendszeréből is kinyomtatható;
b)
az engedélyezett feladó számítógépes rendszeréből nyomtatják ki, miután az indító vámhivataltól megkapták az áruk kiadását engedélyező üzenetet.
(3) Az árutovábbítási kísérőokmányt szükség esetén a 45b. mellékletben található mintának és megjegyzéseknek megfelelő tételjegyzék egészíti ki. Ez a jegyzék az árutovábbítási kísérőokmány szerves részét képezi.
359. cikk
(1) A szállítmányt és az árutovábbítási kísérőokmányt az összes átléptető vámhivatalnak be kell mutatni.
(2) Az átléptető vámhivatal az indító vámhivataltól kapott »előzetes áthaladási jelentés« üzenet alapján nyilvántartásba veszi az áthaladást. Az áthaladásról a »határátlépési értesítés« üzenettel tájékoztatja az indító vámhivatalt.
(3) Az átléptető vámhivatalok, ha szükségesnek ítélik, megvizsgálják az árukat. Az áruk esetleges ellenőrzését különösen az »előzetes áthaladási jelentés« üzenet alapján kell elvégezni.
(4) Ha az árukat nem a bejelentett és az árutovábbítási kísérőokmányban szereplő átléptető vámhivatalon keresztül szállítják, az érintett átléptető vámhivatal kéri az »előzetes áthaladási jelentés« üzenetet az indító vámhivataltól, és az átléptetésről a »határátlépési értesítés« üzenet megküldésével tájékoztatja az indító vámhivatalt.”
45.
A 360. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés bevezető mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A fuvarozó köteles bejegyezni a szükséges adatokat az árutovábbítási kísérőokmányba, és azt a szállítmánnyal együtt bemutatni azon tagállam vámhatóságainak, amelynek területén a szállítóeszköz található.”
b)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Ha a vámhatóságok úgy ítélik meg, hogy az érintett közösségi árutovábbítási művelet a szokásos módon folytatódhat, megteszik az esetlegesen szükséges lépéseket, majd záradékolják az árutovábbítási kísérőokmányt.
A továbbításra vagy más eseményre vonatkozó információkat vagy az átléptető vámhivatal vagy a rendeltetési vámhivatal vámhatóságai viszik be a számítógépes rendszerbe.”
46.
A 361-363. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„361. cikk
(1) Az árukat és a szükséges okmányokat a hivatal nyitvatartási idejében kell bemutatni a rendeltetési vámhivatalnak. Az említett vámhivatal azonban az érintett kérésére és költségére ettől eltérő időpontban is engedélyezheti a bemutatást. A rendeltetési vámhivatal az érintett kérésére és költségére az áruk és az okmányok más helyen történő bemutatását is engedélyezheti.
(2) Ha az árukat az indító vámhivatal által előírt határidő letelte után mutatják be a rendeltetési vámhivatalnak, és a határidő be nem tartása a rendeltetési vámhivatal számára elfogadható módon megindokolt, a fuvarozónak vagy a főkötelezettnek nem felróható körülmények következménye, úgy tekintendő, hogy ez utóbbi az előírt határidőt betartotta.
(3) A rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmányt megőrzi, és az áruk megvizsgálását különösen az indító vámhivataltól kapott »előzetes érkezési jelentés« üzenet alapján végzi el.
(4) A főkötelezett kérésére, annak igazolása érdekében, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdésének megfelelően befejeződött, a rendeltetési vámhivatal az árutovábbítási kísérőokmány példányát a következő záradékkal látja el:
-
Alternatív igazolás - 99202.
(5) Az árutovábbítási művelet befejeződhet az árutovábbítási nyilatkozatban megadottól eltérő vámhivatalban is. Ebben az esetben ez a vámhivatal lesz a rendeltetési vámhivatal.
Ha az új rendeltetési vámhivatal az eredetileg tervezett vámhivatal tagállamától eltérő tagállamhoz tartozik, az új rendeltetési vámhivatal az indító vámhivataltól kéri az »előzetes érkezési jelentés« üzenetet.
362. cikk
(1) A rendeltetési vámhivatal az árukat és a szükséges okmányokat bemutató személy kérésére bemutatási igazolást állít ki.
(2) A bemutatási igazolás formájának meg kell felelnie a 47. mellékletben található mintának.
(3) A bemutatási igazolást az érintett személynek előre ki kell töltenie. Az igazoláson a szállítmányra vonatkozó egyéb adatokat is fel lehet tüntetni, kivéve a rendeltetési vámhivatal számára fenntartott helyen. A bemutatási igazolás nem szolgálhat annak bizonyítékául, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdése értelmében befejeződött.
363. cikk
(1) A rendeltetési vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenet küldésével még az áruknak a rendeltetési vámhivatalban való bemutatása napján tájékoztatja az indító vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(2) Ha az árutovábbítási művelet az árutovábbítási nyilatkozatban megadott vámhivataltól eltérő vámhivatalban fejeződik be, az új rendeltetési vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenettel tájékoztatja az érkezésről az indító vámhivatalt.
Az indító vámhivatal az érkezésről a »továbbított érkezési értesítés« üzenettel tájékoztatja az eredetileg kijelölt rendeltetési vámhivatalt.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett »érkezési értesítés« üzenet nem szolgálhat annak bizonyítékául, hogy az eljárás a 366. cikk (1) bekezdése értelmében befejeződött.
(4) Indokolt esetek kivételével a rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetet legkésőbb az áruknak a rendeltetési vámhivatalnál történt bemutatásától számított harmadik napon továbbítja az indító vámhivatalnak. A 408. cikk alkalmazása esetén azonban a rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetet legkésőbb az áruk bemutatásától számított hatodik napon továbbítja az indító vámhivatalnak.”
47.
A 364. cikket el kell hagyni.
48.
A II. rész II. címe 4. fejezetében a 2. szakasz 6. alszakaszának címsora helyébe a következő szöveg lép:
„Keresési eljárás”
49.
A 365. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„365. cikk
(1) Ha az indító tagállam vámhatóságai az áruknak a rendeltetési vámhivatalban történő bemutatására előírt határidőn belül nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, vagy ha az »érkezési értesítés« üzenet megérkezésétől számított hat napon belül nem kapják meg az »ellenőrzés eredménye« üzenetet, akkor mérlegelniük kell, hogy indítanak-e keresési eljárást a vámeljárás lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében, vagy - ha ez nem lehetséges - abból a célból, hogy:
-
megállapítsák, keletkezett-e vámtartozás,
-
azonosítsák az adóst, és
-
meghatározzák a beszedésben illetékes vámhatóságokat.
(2) A keresési eljárást legkésőbb az (1) bekezdésben említett határidők egyikének lejártát követő hét napon belül meg kell indítani, kivéve a tagállamok közötti megállapodásban meghatározott kivételes eseteket. Ha a vámhatóságok korábban értesülnek arról, hogy az árutovábbítási eljárás nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást.
(3) Ha az indító tagállam vámhatóságai csak az »érkezési értesítés« üzenetet kapják meg, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy az »érkezési értesítés« üzenetet küldő rendeltetési vámhivatalt felkérik az »ellenőrzés eredménye« üzenet elküldésére.
(4) Ha az indító tagállam vámhatóságai nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy a főkötelezettől vagy - amennyiben a rendeltetési helyen való kereséshez elegendő információ áll rendelkezésre - a rendeltetési vámhivataltól kérik az eljárás lezárásához szükséges információkat.
Ha az árutovábbítási műveletet nem lehet lezárni, fel kell kérni a főkötelezettet, hogy legkésőbb a rendeltetési vámhivatalnál folytatott keresési eljárás megkezdésétől számított 28 napon belül bocsássa rendelkezésre az eljárás lezárásához szükséges információkat.
(5) A rendeltetési vámhivatalnak és a főkötelezettnek 28 napon belül kell válaszolnia a (4) bekezdésben említett megkeresésre. Ha a főkötelezett ezen időszak alatt elegendő információt szolgáltat, az indító tagállam vámhatóságainak figyelembe kell venniük ezeket az információkat vagy - ha a megadott információk ezt lehetővé teszik - le kell zárniuk az eljárást.
(6) Ha a főkötelezettől kapott információk nem teszik lehetővé az eljárás lezárását, de az indító tagállam vámhatóságai elégségesnek tartják azokat a keresési eljárás folytatásához, az erre irányuló kérést haladéktalanul meg kell küldeniük az érintett vámhivatalnak.
(7) Ha a keresési eljárás során azt állapítják meg, hogy az eljárás szabályszerűen befejeződött, az indító tagállam vámhatóságai lezárják az eljárást, és erről haladéktalanul tájékoztatják a főkötelezettet, valamint adott esetben azokat a vámhatóságokat, amelyek a Vámkódex 217-232. cikkének megfelelően beszedési eljárást kezdeményezhettek.”
50.
A rendelet a következő 365a. cikkel egészül ki:
„365a. cikk
(1) Ha a keresési eljárás során, de még a 450a. cikk első francia bekezdésében említett határidő letelte előtt az indító tagállam vámhatóságai (a továbbiakban: »megkereső hatóságok«) bármely módon bizonyítékot szereznek arra a helyre vonatkozóan, ahol a vámtartozás keletkezését kiváltó események bekövetkeztek, és ez a hely egy másik tagállamban található, késedelem nélkül megküldenek minden rendelkezésre álló információt az említett hely szerint illetékes hatóságoknak (a továbbiakban: »megkeresett hatóságok«).
(2) A megkeresett hatóságok nyugtázzák a tájékoztatás kézhezvételét, és jelzik, hogy felelősek-e a beszedésért. Ha huszonnyolc napon belül nem érkezik válasz, a megkereső hatóságok haladéktalanul folytatják az általuk megkezdett keresési eljárást.”
51.
A 366. és a 367. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„366. cikk
(1) A főkötelezett az eljárásnak a nyilatkozatban megadott határidőn belüli befejezésére vonatkozó bizonyítékot a rendeltetési tagállam illetékes hatóságai által hitelesített olyan okmány formájában is benyújthatja az illetékes hatóságoknak, amely alapján azonosíthatók a szóban forgó áruk, és amely tanúsítja, hogy azokat bemutatták a rendeltetési vámhivatalnak vagy - a 64. cikk alkalmazása esetén - az engedélyezett címzettnek.
(2) A közösségi árutovábbítási eljárást akkor is befejezettnek kell tekinteni, ha a főkötelezett bemutatja az illetékes hatóságoknak a következő okmányok valamelyikét:
a)
harmadik országban kibocsátott vámokmány az árunak meghatározott vámjogi sorsú áruként való beléptetéséről;
b)
harmadik országban kibocsátott, ennek az országnak a vámhatóságai által lepecsételt okmány arról, hogy az áru az érintett harmadik országban szabad forgalomba bocsátottnak minősül.
(3) A (2) bekezdésben említett okmányokat azok másolatai vagy fénymásolatai is helyettesíthetik, ha hiteles másolati minőségüket az eredeti okmányokat hitelesítő szerv, az érintett harmadik ország hatóságai vagy az egyik tagállam hatóságai igazolják.
367. cikk
A vámhatóságok közötti üzenetváltásra információs technológia és számítógépes hálózatok használatát előíró rendelkezések nem alkalmazhatók egyes szállítási módokra vonatkozó egyszerűsített eljárásokra, valamint a Vámkódex 97. cikke (2) bekezdésén alapuló és a 372. cikk (1) bekezdésének f) és g) pontjában említett egyszerűsített eljárásokra.”
52.
A 368a., 369., 369a., 370. és 371. cikket el kell hagyni.
53.
A 372. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„372. cikk
(1) A főkötelezett vagy adott esetben a címzett kérelmére a vámhatóságok a következő egyszerűsítéseket engedélyezhetik:
a)
összkezesség vagy a biztosítéknyújtás alóli mentesség használata;
b)
különleges vámzárak használata;
c)
az előírt szállítási útvonal használata alóli mentesség;
d)
engedélyezett feladói státus;
e)
engedélyezett címzetti státus;
f)
különös egyszerűsített eljárások alkalmazása:
i.
vasúton vagy konténerben szállított áruk esetében;
ii.
légi úton szállított áruk esetében;
iii.
tengeren szállított áruk esetében;
iv.
csővezetéken továbbított áruk esetében;
g)
a Vámkódex 97. cikkének (2) bekezdésén alapuló egyéb egyszerűsített eljárás alkalmazása.
(2) Ha e szakasz vagy az engedély másként nem rendelkezik, az (1) bekezdés a) és f) pontjában említett egyszerűsítések engedélyezése esetén az egyszerűsítések minden tagállamban alkalmazandók. Az (1) bekezdés b), c) és d) pontjában említett egyszerűsítések engedélyezése esetén az egyszerűsítések csak azokra a közösségi árutovábbítási műveletekre alkalmazandók, amelyek az engedélyt kiadó tagállamban kezdődtek meg. Az (1) bekezdés e) pontjában említett egyszerűsítés engedélyezése esetén az egyszerűsítés kizárólag az engedélyt kiadó tagállamban alkalmazandó.”
54.
A 373. cikk (1) bekezdésének b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
rendszeresen alkalmazzák a közösségi árutovábbítási eljárást, vagy akikről a vámhatóságok tudják, hogy eleget tudnak tenni az eljáráshoz kapcsolódó kötelezettségeknek, vagy a 372. cikk (1) bekezdése e) pontjában említett egyszerűsítés esetén rendszeresen fogadnak olyan árukat, amelyeket közösségi árutovábbítási eljárás alá vontak, és”
55.
A 374. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az egyszerűsítések alkalmazására vonatkozó engedély iránti kérelmet (a továbbiakban: a kérelem) dátummal kell ellátni és alá kell írni. A vámhatóságok az általuk meghatározott feltételek és szabályok alapján rendelkezhetnek úgy, hogy a kérelmet írásos formában kell elkészíteni vagy elektronikus adatfeldolgozási módszer segítségével benyújtani.”
56.
A 376. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A 372. cikk (1) bekezdésének b), c) és f) pontjában említett egyszerűsítések esetében az engedélyt az indító vámhivatal felszólítására be kell mutatni.”
57.
A 379. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„379. cikk
(1) A főkötelezett egy referenciaösszeg erejéig összkezességet vagy biztosítéknyújtás alóli mentességet vehet igénybe.
(2) A referenciaösszeg megegyezik azon vámtartozás összegével, amely a főkötelezett által közösségi árutovábbítási eljárás alá vont áruk tekintetében egy legalább egyhetes időszak során keletkezhet.
Ezt a becsült összeget a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal állapítja meg, az érdekelttel együttműködve:
a)
az érintett által korábban szállított árukra vonatkozó információ alapján, valamint a végrehajtani szándékozott közösségi árutovábbítási műveletek nagyságrendjének többek között az érintett kereskedelmi nyilvántartásai és könyvelése alapján történő becslésével;
b)
az árukra a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal tagállamában alkalmazandó legmagasabb vám- és díjtételek figyelembevételével a referenciaösszeg megállapításakor. A számítás során azokat a közösségi árukat, amelyeket az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezmény alkalmazásában szállítottak vagy kell szállítani, nem közösségi áruként kell kezelni.
Minden egyes árutovábbítási műveletre vonatkozóan ki kell számítani a várhatóan keletkező vámtartozás összegét. Amennyiben a szükséges adatok nem állnak rendelkezésre, az összeget 7 000 EUR-nak kell feltételezni, kivéve ha a vámhatóságok által ismert más információkból ettől eltérő összeg következik.
(3) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal - különösen, ha a főkötelezett kéri - felülvizsgálja, és szükség esetén kiigazítja a referenciaösszeget.
(4) Minden főkötelezett köteles gondoskodni arról, hogy a lekötött összegek - a még be nem fejezett eljárásokat is figyelembe véve - ne haladják meg a referenciaösszeget.
A referenciaösszegeket nyilván kell tartani a vámhatóságok számítógépes rendszerében, így azok minden egyes árutovábbítási művelet tekintetében nyomon követhetők.”
58.
A rendelet a következő 380a. cikkel egészül ki:
„380a. cikk
Összkezesség és/vagy biztosítéknyújtás alóli mentesség esetén:
a)
a főkötelezett referenciaösszegenként »biztosítékhivatkozási számot« kap a biztosíték használatára;
b)
a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal a »biztosítékhivatkozási számhoz« hozzáférési kódot társít, amelyet közöl a főkötelezettel.
A főkötelezett ehhez a biztosítékhoz egy vagy több hozzáférési kódot kapcsolhat saját maga vagy képviselői számára.”
59.
A 382. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„382. cikk
(1) Az összkezességet kezesnek kell nyújtania.
(2) A kezességvállalási nyilatkozatot a 48. mellékletben található mintának megfelelően kell elkészíteni. A nyilatkozatot a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal megőrzi.
(3) A 346. cikk (2) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.”
60.
A 383. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tanúsítvány érvényességének időtartama nem haladhatja meg a két évet. Ezt az időtartamot azonban a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal egy alkalommal, legfeljebb két évvel meghosszabbíthatja.”
b)
a (3) bekezdést el kell hagyni.
61.
A 384. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az összkezességre vagy a biztosítéknyújtás alóli mentességre vonatkozó engedély illetékes hatóságok általi visszavonását, valamint a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal kezesi kötelezettségvállalást elfogadó határozata visszavonása vagy a kezesi kötelezettségvállalás felmondása hatálybalépésének napját a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak kell bevinnie a számítógépes rendszerbe.”
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A visszavonás vagy felmondás hatálybalépésétől a 353. cikk (2) bekezdésének b) pontja alapján kiadott tanúsítványok nem használhatók fel az áruk közösségi árutovábbítási eljárás alá vonására, és a főkötelezettnek haladéktalanul vissza kell küldenie azokat a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak.
Minden tagállam közli a Bizottsággal azokat az adatokat, amelyek segítségével az érvényben maradó, de még vissza nem küldött vagy lopottnak, elveszettnek, illetve hamisítottnak nyilvánított tanúsítványok azonosíthatók. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.”
c)
a (4) bekezdést el kell hagyni.
62.
A 385. cikket el kell hagyni.
63.
A 386. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A főkötelezettnek az árutovábbítási nyilatkozat adatai között fel kell tüntetnie az alkalmazott vámzárak típusát, számát és azonosítóját.
A főkötelezettnek legkésőbb az áruk kiadásakor fel kell helyeznie a vámzárakat.”
64.
A 387. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
65.
A 398. cikk első számozatlan bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„Azoknak a személyeknek, akik anélkül kívánnak közösségi árutovábbítási műveleteket végrehajtani, hogy az indító vámhivatalban vagy bármely más engedélyezett helyen bemutatnák az árukat és a rájuk vonatkozó árutovábbítási nyilatkozatokat, engedélyezett feladói státust lehet adni.”
66.
A 399. cikk b) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
azt a határidőt, amelyen belül a vámhatóságok az árutovábbítási nyilatkozatnak az engedélyezett feladó általi benyújtása után, de még az áruk elszállítása előtt - adott esetben - elvégezhetik a szükséges ellenőrzéseket;”
67.
A 400. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„400. cikk
Az engedélyezett feladó árutovábbítási nyilatkozatot nyújt be az indító vámhivatalnak. Az áruk kiadására a 399. cikk b) pontjában előírt határidő lejárta előtt nem kerülhet sor.”
68.
A 401. cikket el kell hagyni.
69.
A 402. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„402. cikk
Az engedélyezett feladó szükség esetén beviszi a számítógépes rendszerbe a 355. cikk (2) bekezdésének megfelelően előírt útvonalat, azt a 356. cikknek megfelelően meghatározott határidőt, amelyen belül az árukat be kell mutatni a rendeltetési vámhivatalban, valamint a vámzárak számát, típusát és azonosítóját.”
70.
A 403. és 404. cikket el kell hagyni.
71.
A 406. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„406. cikk
(1) Azoknak a személyeknek, akik anélkül kívánnak a telephelyükön vagy más meghatározott helyen közösségi árutovábbítási eljárás alá vont árukat fogadni, hogy a rendeltetési vámhivatalban bemutatnák az árukat és az árutovábbítási nyilatkozatokat, engedélyezett címzetti státust lehet adni.
(2) A főkötelezett a Vámkódex 96. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében rá háruló kötelezettségeket akkor teljesítette, és a közösségi árutovábbítási eljárás akkor tekintendő befejezettnek, ha a szállítmányt kísérő árutovábbítási kísérőokmányt és az érintetlen árukat az előírt határidőn belül, az azonosítási intézkedések betartásával, telephelyén vagy az engedélyben meghatározott más helyen átadták az engedélyezett címzettnek.
(3) A fuvarozó kérésére az engedélyezett címzett a (2) bekezdésnek megfelelően leszállított valamennyi szállítmány tekintetében kiállítja az - értelemszerűen alkalmazandó - 362. cikk szerinti bemutatási igazolást.”
72.
A 407. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az engedélyben különösen a következőket kell meghatározni:
a)
az engedélyezett címzett által fogadott árukért felelős rendeltetési vámhivatalt vagy vámhivatalokat;
b)
azt a határidőt, amelyen belül az engedélyezett címzettnek a »kirakodási engedély« üzenet útján meg kell kapnia az »előzetes érkezési jelentés« üzenet vonatkozó adatait a rendeltetési vámhivataltól a 361. cikk (3) bekezdésének értelemszerű alkalmazása céljából;
c)
a kizárt árukategóriákat és áruszállításokat.”
73.
A 408. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„408. cikk
(1) Az áruknak a telephelyére vagy az engedélyben megjelölt helyre való megérkezésekor az engedélyezett címzett köteles:
a)
a szállítás során bekövetkezett esetleges eseményeket tartalmazó »érkezési értesítés« üzenet útján haladéktalanul tájékoztatni az illetékes rendeltetési vámhivatalt az áruk megérkezéséről;
b)
megvárni a »kirakodási engedély« üzenetet a kirakodás megkezdése előtt;
c)
a »kirakodási engedély« üzenet kézhezvételét követően, legkésőbb az áruk érkezése utáni harmadik napon a rendeltetési vámhivatalnak elküldeni a bekövetkezett változásokat is tartalmazó »megjegyzések a kirakodáshoz« üzenetet az engedélyben meghatározott eljárásnak megfelelően;
d)
a rendeltetési vámhivatal számára hozzáférhetővé tenni vagy hozzá eljuttatni az árutovábbítási kísérőokmánynak az árukat kísérő példányát az engedélyben foglalt rendelkezések szerint.
(2) A rendeltetési vámhivatal az »ellenőrzés eredménye« üzenetben található adatokat beviszi a számítógépes rendszerbe.”
74.
A 408a. cikket el kell hagyni.
75.
A 441. cikk (1) bekezdése első albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„A 353. cikk (5) bekezdése és a 37d. melléklet 23. pontja azokra a rakományjegyzékekre is alkalmazandó, amelyeket a CIM fuvarlevélhez vagy a TR átadási jegyzékhez csatoltak.”
76.
A 442. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A közösségi árutovábbítási eljárás alkalmazásakor, a 412-441. cikk nem zárja ki a 344-362. és a 367. cikkben, valamint a 37d. melléklet 22. pontjában meghatározott eljárások alkalmazásának lehetőségét; a 415. és a 417., vagy a 429. és a 432. cikket azonban alkalmazni kell.”
77.
A 450a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„450a. cikk
A Vámkódex 215. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett határidő:
-
attól a naptól számított hét hónap, ameddig az árukat a rendeltetési vámhivatalnak legkésőbb be kellett volna mutatni, kivéve a 365a. cikk szerinti beszedés iránti kérelem esetét, amikor ez az időszak legfeljebb egy hónappal meghosszabbodik, vagy
-
a 365. cikk (5) bekezdésében említett határidő leteltét követő egy hónap, ha a főkötelezett nem megfelelő tájékoztatást adott, vagy nem adott tájékoztatást.”
78.
A 450c. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Ha az eljárást nem zárják le, az indító tagállam vámhatóságai az áruk rendeltetési vámhivatalnak való bemutatására előírt határidőtől számított kilenc hónapon belül értesítik a kezest arról, hogy az eljárás nem zárult le.”
79.
A 450d. cikkben az utolsó bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Ezek a hatóságok értesítik az indító vámhivatalt és a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalt minden olyan esetről, amelynek során az indító vámhivatal által elfogadott közösségi árutovábbítási nyilatkozatokkal kapcsolatban vámtartozás keletkezett, valamint azokról az intézkedésekről, amelyeket az adóssal szemben az érintett összeg beszedése érdekében tettek. Ezenkívül tájékoztatják az indító vámhivatalt a vámok és egyéb terhek beszedéséről, hogy a vámhivatal az árutovábbítási műveletet lezárhassa.”
80.
A 453. cikk (2) bekezdésében a „314b. cikk” kifejezés helyébe a „314. cikk” kifejezés lép.
81.
A 454. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„454. cikk
(1) E szakasz rendelkezéseit a TIR-igazolvány alapján történő, a Közösség vámterületén belüli árufuvarozásra kell alkalmazni.
(2) Az ebben a szakaszban említett üzenetek szerkezetét és tartalmi elemeit a vámhatóságok egymás közötti megállapodással állapítják meg.
(3) A TIR-igazolvány jogosultja az igazolványra vonatkozó adatokat - a 37a. és 37c. mellékletben meghatározott szerkezetnek és tartalmi elemeknek megfelelően - elektronikus úton nyújtja be az indító vagy a beléptető vámhivatalnak.
(4) Az áruk TIR-műveletre való kiadásakor az indító vagy a beléptető vámhivatal árutovábbítási kísérőokmányt állít ki, amelyet a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvényével együtt kell tartani, és az elektronikus adatokat az »előzetes érkezési jelentés« üzenettel továbbítja a bejelentett rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalnak.
(5) A TIR-igazolvány elektronikusan benyújtott adatai és a TIR-igazolvány tartalmi elemei közötti eltérésekből adódó jogi következményeket a TIR-igazolvány tartalmi elemei alapján kell meghatározni.
(6) A TIR-igazolványra vonatkozó adatok elektronikus úton történő benyújtásának kötelezettsége alól csak a következő, kivételes esetekben adható mentesség:
a)
a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere nem működik;
b)
a kérelem elektronikus benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás nem működik;
c)
a vámhatóságok számítógépes árutovábbítási rendszere és a kérelem elektronikus benyújtására szolgáló számítógépes alkalmazás közötti hálózati összeköttetés nem működik.
(7) A (6) bekezdés b) és c) pontja szerinti mentesség a vámhatóságok jóváhagyásától függ.”
82.
A 454a. cikk (2) bekezdése a következő d) ponttal egészül ki:
„d)
adatfeldolgozási módszert használ a rendeltetési vámhivatallal való kapcsolattartáshoz.”
83.
A 454b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„454b. cikk
(1) Az áruknak a telephelyére vagy a 454a. cikkben említett engedélyben megjelölt helyre történő megérkezésekor az engedélyezett címzettnek az engedélyben megállapított eljárással összhangban a következő kötelezettségeknek kell eleget tennie:
a)
az »érkezési értesítés« útján haladéktalanul tájékoztatja a rendeltetési vámhivatalt az áruk megérkezéséről és a szállítás során bekövetkezett szabálytalanságokról;
b)
a kirakodás megkezdése előtt megvárja a »kirakodási engedély« üzenetet;
c)
haladéktalanul bevezeti nyilvántartásába a kirakodás eredményét;
d)
legkésőbb az áruk megérkezését követő három napon belül elküldi az esetleges szabálytalanságokat vagy más eseményt is tartalmazó »kirakodási megjegyzések« üzenetet a rendeltetési vámhivatalnak.
(2) Az engedélyezett címzett köteles gondoskodni arról, hogy a TIR-igazolványt és az árutovábbítási kísérőokmányt haladéktalanul bemutassák a rendeltetési vámhivatal vámhatóságainak. E hatóságok kitöltik a TIR-igazolvány 2. számú ellenőrző szelvényét, és gondoskodnak arról, hogy a TIR-igazolvány visszakerüljön a TIR-igazolvány jogosultjához vagy az ő nevében eljáró személyhez. A 2. számú leválasztható szelvényt a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal megőrzi.
(3) A TIR-művelet befejezésének időpontja az (1) bekezdés c) pontjában említett nyilvántartásba vétel napja.
Ha azonban szállítás közben szabálytalanság vagy más esemény történt, a TIR-művelet befejezésének időpontja a 455. cikk (4) bekezdésében említett »az ellenőrzés eredménye« üzenet dátuma.
(4) A TIR-igazolvány jogosultjának kérelmére az engedélyezett címzett bemutatási igazolást állít ki arról, hogy az áruk megérkeztek telephelyére; az igazolásban hivatkozni kell az árutovábbítási kísérőokmányra és a TIR-igazolványra. A bemutatási igazolás nem használható annak igazolására, hogy a TIR-művelet a TIR-egyezmény 1. cikkének d) pontja vagy a 455b. cikk értelmében befejeződött.
(5) A rendeltetési vámhivatal beviszi az »ellenőrzés eredménye« üzenetet a számítógépes rendszerbe.
A vámhatóságok a TIR-egyezmény 10. mellékletében szereplő adatokat is továbbítják.
(6) Ha az engedélyezett címzett adatfeldolgozó alkalmazása nem működik, az illetékes hatóságok más módszereket is megengedhetnek a rendeltetési vámhivatal vámhatóságaival való kapcsolattartásra.”
84.
A 454c. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A TIR-műveletnek a TIR-egyezmény 1. cikkének d) pontja szerinti befejezése akkor történik meg, amikor a 454b. cikk (1) bekezdésében és a (2) bekezdése első mondatában meghatározott követelményeknek eleget tettek.”
85.
A 455. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„455. cikk
(1) A rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal az áruk bemutatásának napján kitölti a TIR-igazolvány 2. számú tőszelvényét, megőrzi a hozzá kapcsolódó 2. számú leválasztható szelvényt és az árutovábbítási kísérőokmányt, majd az »érkezési értesítés« üzenettel értesíti az indító vagy a beléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(2) Ha a TIR-művelet nem az árutovábbítási nyilatkozatban eredetileg bejelentett vámhivatalban fejeződik be, az új rendeltetési vagy kiléptető vámhivatal az »érkezési értesítés« üzenettel értesíti az indító vagy a beléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
Az indító vagy a beléptető vámhivatal a »továbbított érkezési értesítés« üzenettel értesíti az eredetileg bejelentett rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalt az áruk megérkezéséről.
(3) Az első és második bekezdésben említett »érkezési értesítés« üzenet nem használható az eljárás 455b.cikk szerinti befejezésének igazolására.
(4) Indokolt esetek kivételével a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal legkésőbb az áruknak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál történő bemutatását követő harmadik napon továbbítja az indító vagy a beléptető hivatalnak az »ellenőrzés eredménye« üzenetet. A 454b. cikk alkalmazása esetén azonban, a rendeltetési vámhivatal legkésőbb az áruknak az engedélyezett címzett telephelyére történő megérkezését követő hatodik napon továbbítja az indító vagy a beléptető vámhivatalnak az »ellenőrzés eredménye« üzenetet.
A vámhatóságok a TIR-egyezmény 10. mellékletében szereplő adatokat is továbbítják.
(5) A 454. cikk (6) bekezdésének alkalmazása esetén a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai a TIR-igazolvány 2. számú leválasztható szelvényének megfelelő részét haladéktalanul, de legkésőbb a TIR-művelet befejezésének időpontjától számított nyolc napon belül visszaküldik az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságainak.”
86.
A 455a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„455a. cikk
(1) Ha az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai az áruknak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalban történő bemutatására előírt határidőn belül nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, vagy az »érkezési értesítés« üzenet megérkezését követő hat napon belül nem kapják meg az »ellenőrzés eredménye« üzenetet, akkor mérlegelniük kell, hogy megindítják-e a keresési eljárást a TIR-művelet lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében, vagy - ha ez nem lehetséges - abból a célból, hogy:
-
megállapítsák, keletkezett-e vámtartozás,
-
azonosítsák az adóst, és
-
meghatározzák a könyvelésért felelős vámhatóságokat.
(2) A keresési eljárást legkésőbb az (1) bekezdésben említett egyik határidő lejártát követő hét napon belül meg kell indítani, kivéve a tagállamok közötti megállapodásban meghatározott kivételes eseteket. Ha a vámhatóságok korábban értesülnek arról, hogy a TIR-művelet nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást.
(3) Ha az indító vagy a beléptető tagállamok vámhatóságai csak az »érkezési értesítés« üzenetet kapják meg, úgy indítják meg a keresési eljárást, hogy az »érkezési értesítés« üzenetet küldő rendeltetési vagy kiléptető vámhivatalokat felkérik az »ellenőrzés eredménye« üzenet elküldésére.
(4) Ha az indító vagy a beléptető vámhivatal vámhatóságai nem kapják meg az »érkezési értesítés« üzenetet, keresési eljárást indítanak a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál a TIR-művelet lezárásához szükséges információk megszerzése érdekében. Ennek a hivatalnak 28 napon belül válaszolnia kell a megkeresésre.
(5) Ha a TIR-műveletet nem lehet lezárni, fel kell kérni a TIR-igazolvány jogosultját, hogy legkésőbb a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnál folytatott keresési eljárás megkezdésétől számított 28 napon belül bocsássa rendelkezésre az eljárás lezárásához szükséges információkat. A TIR-igazolvány jogosultjának 28 napon belül válaszolnia kell a megkeresésre. A TIR-igazolvány jogosultjának kérésére ez a határidő 28 nappal meghosszabbítható.
Nem érintve a TIR-egyezmény 11. cikke (1) bekezdése szerinti értesítés elküldésének kötelezettségét, az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai tájékoztatják az érintett garanciavállaló egyesületet is, és felszólítják a TIR-művelet befejezésének bizonyítására.
(6) A 454. cikk (6) bekezdésének alkalmazása esetén az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai megindítják az (1) bekezdésben említett keresési eljárást, ha nem kaptak bizonyítékot arra, hogy a TIR-műveletet a TIR-igazolvány elfogadásának napját követő két hónapon belül befejezték. Az említett hatóságok e célból megkeresést küldenek a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságainak mellékelve a szükséges információkat. Ha a hatóságok korábban értesülnek arról, hogy a TIR-művelet nem fejeződött be, vagy ennek gyanúja merül fel, kötelesek haladéktalanul megindítani a keresési eljárást. A keresési eljárást akkor is meg kell indítani, ha utóbb nyilvánvalóvá válik, hogy a TIR-művelet befejezésének igazolását meghamisították, és az (1) bekezdésben említett célok eléréséhez keresési eljárásra van szükség.
Az (5) bekezdésben előírt eljárást értelemszerűen alkalmazni kell.
A rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai 28 napon belül kötelesek válaszolni a megkeresésre.
(7) Ha a keresési eljárás során azt állapítják meg, hogy a TIR-művelet rendben befejeződött, az indító vagy a beléptető tagállam vámhatóságai lezárják az eljárást, és erről haladéktalanul tájékoztatják a garanciavállaló egyesületet és a TIR-igazolvány jogosultját, valamint adott esetben azokat a vámhatóságokat, amelyek a Vámkódex 217-232. cikkének megfelelően beszedési eljárást kezdeményezhettek.”
87.
A rendelet a következő 455b. cikkel egészül ki:
„455b. cikk
(1) A TIR-műveletnek a TIR-igazolványban előírt határidőn belüli befejezéséről szóló bizonyíték a rendeltetési vagy a kiléptető tagállam vámhatóságai által hitelesített olyan okmány formájában is benyújtható a vámhatóságoknak, amely alapján az áruk azonosíthatók, és amely tanúsítja, hogy azokat bemutatták a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnak, vagy - a 454a. cikk alkalmazása esetén - az engedélyezett címzettnek.
(2) A TIR-műveletet akkor is befejezettnek kell tekinteni, ha a TIR-igazolvány jogosultja vagy a garanciavállaló egyesület bemutatja a vámhatóságoknak a következő okmányok valamelyikét:
a)
harmadik országban kibocsátott vámokmány az áru meghatározott vámjogi sorsú áruként való beléptetéséről;
b)
harmadik országban kibocsátott, ennek az országnak a vámhatóságai által záradékolt okmány arról, hogy az áru az érintett harmadik országban szabad forgalomba bocsátottnak minősül.
(3) A (2) bekezdés a) és b) pontjában említett okmányokat azok másolati vagy fénymásolatai is helyettesíthetik, ha hiteles másolati minőségüket az eredeti okmányokat hitelesítő szerv, az érintett harmadik ország hatóságai vagy az egyik tagállam hatóságai igazolják.”
88.
A 456. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki:
„A Vámkódex 215. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett határidő hét hónap attól az utolsó naptól számítva, ameddig az árukat a rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatalnak be kellett volna mutatni.”
b)
A (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A 450b. és 450d. cikket értelemszerűen alkalmazni kell a TIR-eljáráshoz kapcsolódó beszedési eljárásra is.”
89.
A 457b. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„457b. cikk
(1) Ha a TIR-művelet a 340a. cikkben említett árukra vonatkozik, vagy ha a vámhatóságok szükségesnek tartják, az indító vagy a beléptető vámhivatal kötelező útvonalat írhat elő a szállítmánnyal kapcsolatban.
(2) Annak a tagállamnak a vámhatóságai, amelyben a szállítmány található, feljegyzik a megfelelő adatokat az árutovábbítási kísérőokmányra és a TIR-igazolvány 1. számú ellenőrző szelvényére, ha:
a)
a TIR-igazolvány jogosultjának kérelmére megváltoztatták az útvonalat;
b)
a fuvarozó vis maior miatt eltért az előírt útvonaltól.
A rendeltetési vagy a kiléptető vámhivatal beviszi a megfelelő információkat a számítógépes rendszerbe.
(3) A (2) bekezdés b) pontjában említett esetekben haladéktalanul be kell mutatni a szállítmányt, az árutovábbító kísérő dokumentumot és a TIR-igazolványt a legközelebbi vámhatóságnak.”
90.
A 458. cikk (1) bekezdése második albekezdésének utolsó mondata helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság ezeket az információkat a világhálón, az Európai Unió hivatalos weboldalán keresztül közli a többi tagállammal.”
91.
A 496. cikk c) pontját el kell hagyni.
92.
A 843. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
93.
A 30a. melléklet 1. pontjában (Bevezető megjegyzések a táblázatokhoz) az 5. megjegyzés (Egyszerűsített eljárások) 5.1. pontjában a „288” számot el kell hagyni.
94.
A 37. mellékletben az I. cím A. pontjának c) alpontjában az első mondat helyébe a következő szöveg lép:
„ha egy közösségi rendelkezés a használatát kifejezetten előírja, különösen a közösségi árutovábbítási eljárás keretében az utasok árutovábbítási nyilatkozatával és az üzemszüneti eljárással kapcsolatban.”
95.
A 37a. melléklet II. címének B. pontja (Az árutovábbítási nyilatkozat adatainak részletei) a következőképpen módosul:
a)
az „ÁRUTOVÁBBÍTÁSI MŰVELET” adatcsoportban a „Honosság határátlépéskor” (21. rovat) attribútum szövegének helyébe a következő szöveg lép:
„Típus/hosszúság: an ..27
A 37. mellékletnek megfelelően ennek az attribútumnak a használata nem kötelező a tagállamok számára.”
b)
az „ÁRUTÉTEL - SGI Kódok” adatcsoportban (31. rovat) a szöveg helyébe a következő szöveg lép:
„SGI kódok
(31. rovat)
Szám: 9
Ezt az adatcsoportot akkor kell használni, ha az árutovábbítási nyilatkozat a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra vonatkozik.
Érzékeny áruk kód
(31. rovat)
Típus/hosszúság: n ..2
A 37c. mellékletben szereplő kódot kell használni, ha a vámtarifaszám önmagában nem elegendő a 44c. mellékletben szereplő áruk azonosításához.
Érzékeny áruk mennyisége
(31. rovat)
Típus/hosszúság: n ..11,3
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha az árutovábbítási nyilatkozat a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra vonatkozik.”
c)
az „ÁRUTÉTEL - CSOMAGOK” adatcsoportban (31. rovat) a „Csomagok jelei és azonosító száma”, a „Csomagok jellege” és a „Csomagok száma” attribútumok szövegének helyébe a következő szöveg lép:
„Csomagok jelei és azonosító számai
(31. rovat)
Típus/hosszúság: an ..42
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha a »Csomagok jellege« attribútum a 37c. mellékletben szereplő, az ömlesztett árukra megadottaktól (VQ, VG, VL, VY, VR vagy VO) vagy a csomagolatlan árukra megadottaktól (NE, NF, NG) eltérő kódokat tartalmaz. Használata nem kötelező, ha a »Csomagok jellege« attribútum az említett kódok egyikét tartalmazza.
Csomagok jellege
(31. rovat)
Típus/Hosszúság: a2
A 38. melléklet 31. rovatában szereplő csomagkódokat kell használni.
Csomagok száma
(31. rovat)
Típus/Hosszúság: n ..5
Ezt az attribútumot akkor kell használni, ha a »Csomagok jellege« attribútum a 37c. mellékletben szereplő, az ömlesztett árukra megadottaktól (VQ, VG, VL, VY, VR vagy VO) vagy a csomagolatlan árukra megadottaktól (NE, NF, NG) eltérő kódokat tartalmaz. Használata nem kötelező, ha a »Csomagok jellege« attribútum a fent említett kódok egyikét tartalmazza.”
d)
az „ÁRUTÉTEL - BENYÚJTOTT OKMÁNYOK/IGAZOLÁSOK” adatcsoportban (44. rovat) a „Szám: 99” kifejezés alatti szöveg helyébe a következő szöveg lép:
„Az adatcsoportot a TIR-üzenetek céljára kell használni. Egyéb esetekben az adatcsoportot a 37. mellékletnek megfelelően kell használni. Az adatcsoport használatakor a következő attribútumok közül legalább egyet használni kell.”
96.
A 37c. melléklet az alábbi 9. és 10. ponttal egészül ki:
„9.
A »nyilatkozattípus« (1. rovat) attribútumban: TIR-nyilatkozatok esetében a »TIR« kódot kell használni.
10.
A »biztosíték típusa« (52. rovat) attribútumban: TIR-nyilatkozatok esetében a »B« kódot kell használni.”
97.
A rendelet az ezen rendelet I. mellékletében szereplő 37d. melléklettel egészül ki.
98.
A 38. melléklet az ezen rendelet II. mellékletének megfelelően módosul.
99.
A 44a. mellékletben az I. cím 1. pontjának helyébe a következő szöveg lép:
„1.
Fogalommeghatározás
1.1.
A rakományjegyzék az ebben a mellékletben meghatározott jellemzőkkel rendelkező okmány.
1.2.
Az árutovábbítási nyilatkozattal együtt, a 353. cikk (2) bekezdése alkalmazásakor használható.”
100.
A 44b. melléklet a következőképpen módosul:
a)
a 3.1. pont helyébe a következő szöveg lép:
„3.1.
A nyomtatványt olyan papírra kell nyomtatni, amely elég erős ahhoz, hogy a szokásos használat során ne szakadjon vagy gyűrődjék könnyen. Fehér színű papírt kell használni.”
b)
a 4.3. pont helyébe a következő szöveg lép:
„4.3.
Az egyedi garanciajegy nyomtatványán fel kell tüntetni a nyomda nevét és címét vagy a nyomda azonosítására alkalmas jelzést, valamint egy azonosító számot.”
101.
A 44c. melléklet helyébe e rendelet III. mellékletének szövege lép.
102.
A 45a. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az I. fejezetben az „árutovábbítási kísérőokmány” mintájának „B” példánya törlésre kerül;
b)
a II. fejezet helyébe e rendelet IV. mellékletének szövege lép.
103.
A 45b. mellékletben a II. fejezet helyébe e rendelet V. mellékletének szövege lép.
104.
A 46b. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1) „Kellő tapasztalat” kritériumhoz fűzött megjegyzések helyébe a következő szöveg lép:
„A kellő tapasztalat a közösségi árutovábbítási eljárásnak a kérelmet megelőzően, a következő időtartamok egyike alatt - főkötelezetti minőségben - folytatott helyes és rendszeres használatával igazolható:
-
hat hónap a 380. cikk (2) bekezdése a) pontjának és 381. cikke (1) bekezdésének alkalmazása esetén,
-
egy év a 380. cikk (2) bekezdése b) pontjának és a 381. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazása esetén,
-
két év a 380. cikk (3) bekezdésének és a 381. cikk (2) bekezdése b) pontjának alkalmazása esetén.”
b)
a 2) „Szoros együttműködés a vámhatóságokkal” kritériumhoz fűzött megjegyzések helyébe a következő szöveg lép:
„A főkötelezett és a vámhatóságok közötti együttműködés szorosnak tekinthető, ha a főkötelezett olyan sajátos intézkedéseket hoz tevékenységeinek irányításával kapcsolatban, amelyek a vámhatóságok számára megkönnyítik az ellenőrzések elvégzését és az érintett érdekek védelmét.
Az intézkedések - feltéve, hogy a vámhatóságok számára megfelelőek - többek között a következőkre vonatkozhatnak:
-
az árutovábbítási nyilatkozat kiállításának módszerei, vagy
-
az árutovábbítási nyilatkozat tartalma, ha a főkötelezett kiegészítő információt szolgáltat olyan esetekben, amikor ez nem kötelező, vagy
-
az áruk eljárás alá vonására vonatkozó alakiságok elvégzésének módszerei (például a főkötelezett mindig ugyanabban a vámhivatalban mutatja be nyilatkozatait).”
105.
A 47a. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az 1. pont helyébe a következő szöveg lép:
„1.
Olyan körülmények, amikor a csökkentett összegre vonatkozó összkezesség vagy az összkezesség használata ideiglenesen megtiltható
1.1.
A csökkentett összegre vonatkozó összkezesség ideiglenes tilalma
A Vámkódex 94. cikkének (6) bekezdésében említett »különleges körülmények« olyan helyzetet jelentenek, amikor jelentős számú, több főkötelezettet érintő és az eljárás gördülékeny lefolytatását veszélyeztető esetben bebizonyosodik, hogy a 384. cikk és a Vámkódex 9. cikkének alkalmazása ellenére a Vámkódex 94. cikkének (4) bekezdésében említett csökkentett összegre vonatkozó összkezesség már nem elegendő azon vámtartozások előírt határidőn belüli kifizetésének biztosítására, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt áruknak a közösségi árutovábbítási eljárásból való kivonásakor keletkeznek.
1.2.
Az összkezesség használatának ideiglenes tilalma
A Vámkódex 94. cikkének (7) bekezdésében említett »nagy összegű csalás« olyan helyzetet jelent, amikor bebizonyosodik, hogy a 384. cikknek, a Vámkódex 9. cikkének és adott esetben a Vámkódex 94. cikke (6) bekezdésének alkalmazása ellenére a Vámkódex 94. cikke (2) bekezdésének b) pontjában említett összkezesség már nem elegendő azon vámtartozások előírt határidőn belüli kifizetésének biztosítására, amelyek a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt áruknak a közösségi árutovábbítási eljárásból való kivonásakor keletkeznek. Ebben az összefüggésben figyelembe kell venni az eljárásból kivont áruk mennyiségét és a kivonásuk körülményeit, különösen ha a kivonás nemzetközi szinten szervezett bűncselekmények következménye.”
b)
a 2. pont 2.2. alpontját el kell hagyni;
c)
a 3. pont második francia bekezdését el kell hagyni;
d)
a 4. pont 4.3. alpontja helyébe a következő szöveg lép:
„4.3.
Ha az illetékes hatóságok engedélyezik az eltérést, az összkezességi tanúsítvány 8. rovatába a következőt jegyzik be:
-
KORLÁTOZÁS ALÁ NEM ESŐ HASZNÁLAT - 99209.”
106.
Az 51b. melléklet 1.2.1. pontja helyébe a következő szöveg lép:
„1.2.1.
Ha az összkezesség nem alkalmazható a 44c. mellékletben szereplő jegyzékben felsorolt árukra, a tanúsítvány 8. rovatába a következőt kell bejegyezni:
-
Korlátozott érvényű - 99200.”
107.
A 67. melléklet (Kérelem- és engedély-formanyomtatványok) a következőképpen módosul:
a)
a címsor második sora a „292.” szám előtt a „253b.”, „253c.”, „253h.” és a „253l.” számokkal egészül ki;
b)
a szöveg az „Általános megjegyzések” után és az „Engedélykérelem a gazdasági vámeljárások/meghatározott célú felhasználáshoz kötött vámeljárás alkalmazásához” című formanyomtatvány előtt kiegészül az e rendelet VI. mellékletében meghatározott formanyomtatványokkal és kitöltési útmutatóval;
c)
Az „Engedélykérelem passzív feldolgozás alkalmazására - Folytatólagos formanyomtatvány” után a „KITÖLTÉSI ÚTMUTATÓ” címsor a következőképpen módosul:
„KITÖLTÉSI ÚTMUTATÓ GAZDASÁGI VÁMELJÁRÁSOKRA ÉS MEGHATÁROZOTT CÉLÚ FELHASZNÁLÁSRA VONATKOZÓ FORMANYOMTATVÁNYHOZ”.
2. cikk
A vámhatóságok 2012. január 1-jéig, a 2454/93/EGK rendelet 253. cikkének (8) bekezdésével összhangban felülvizsgálják az e rendelet 3. cikkének (3) bekezdésében írt időpont előtt kiadott egyszerűsített nyilatkozattételi vagy a helyi vámkezelési eljárásra vonatkozó engedélyeket, és helyettük az e rendelettel módosított 2454/93/EGK rendelettel összhangban új engedélyeket állítanak ki.
3. cikk
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Az 1. cikk 2., 3., 5-12., 27-48., 51-76., 92., és 94. pontját, 95. pontjának a), b) és c) alpontját, valamint 97-100. és 102-106. pontját 2008. július 1-jétől kell alkalmazni.
(3) Az 1. cikk 1., 4., 13., 14., 16-24., 26., 80-85., 87., 89., 90. és 91. pontját, 95. pontjának d) alpontját, valamint 96., 101. és 107. pontját 2009. január 1-jétől kell alkalmazni.
(4) Az 1. cikk 49., 50., 77., 78., 79., 86 és 88. pontját 2009. július 1-jétől kell alkalmazni.
(5) Az 1. cikk 15., 25. és 93. pontját 2011. január 1-jétől kell alkalmazni.
(6) Az 1. cikk 2. pontját 2009. június 30-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. november 17-én.