RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 906/2008
af 15. september 2008
om afslutning af undersøgelsen vedrørende en ny eksportør indledt ved forordning (EF) nr. 1659/2005 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 4,
under henvisning til forslag fra Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 1659/2005 (2) (i det følgende benævnt »den endelige forordning«) indførtes en endelig antidumpingtold på importen af visse magnesiasten med oprindelse i Folkerepublikken Kina (i det følgende benævnt »Kina«). Foranstaltningerne består af en værditold på 39,9 %, undtagen for seks virksomheder, der specifikt er nævnt i den oprindelige forordning, og som pålægges en individuel toldsats.
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(2)
Efter indførelsen af de endelige foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør af forordning (EF) nr. 1659/2005, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4, fra en kinesisk eksporterende producent, Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »ansøgeren«). Ansøgeren hævdede, at virksomheden ikke var forretningsmæssigt forbundet med de eksporterende producenter i Kina, som er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger vedrørende magnesiasten. Ansøgeren hævdede endvidere, at den ikke havde eksporteret magnesiasten i den oprindelige undersøgelsesperiode (fra 1. april 2003 til 31. marts 2004), men at den efter denne periode havde eksporteret dem til Fællesskabet.
1.3. Indledning af en fornyet undersøgelse vedrørende en ny eksportør
(3)
Kommissionen undersøgte den prima facie-dokumentation, der var fremlagt af ansøgeren, og fandt den tilstrækkelig til at berettige indledningen af en fornyet undersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4. Efter høring af det rådgivende udvalg og efter at have givet den pågældende EF-erhvervsgren mulighed for at fremsætte bemærkninger indledte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 1536/2007 (3) en fornyet undersøgelse af forordning (EF) nr. 1659/2005 for så vidt angår ansøgeren.
(4)
I henhold til forordning (EF) nr. 1536/2007 blev antidumpingtolden på 39,9 %, som var indført ved forordning (EF) nr. 1659/2005, ophævet, for så vidt angår import af magnesiasten fremstillet og solgt til eksport til Fællesskabet af ansøgeren. Samtidig blev det i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 5, pålagt toldmyndighederne at træffe passende foranstaltninger til at registrere denne import.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(5)
Den pågældende vare er den samme som beskrevet i den oprindelige forordning, dvs. kemisk agglomererede, ubrændte magnesiasten, hvis magnesiakomponent indeholder mindst 80 % MgO, også med indhold af magnesit, med oprindelse i Folkerepublikken Kina, henhørende under KN-kode ex 6815 91 00, ex 6815 99 10 og ex 6815 99 90 (Taric-kode 6815910010, 6815991020 og 6815999020).
(6)
Samme vare svarer også til den vare, som er defineret i den oprindelige forordning.
1.5. De berørte parter
(7)
Kommissionen underrettede officielt EF-erhvervsgrenen, ansøgeren og repræsentanterne for eksportlandet om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.
(8)
Kommissionen sendte også et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling samt et spørgeskema til ansøgeren og modtog en rettidig besvarelse heraf. Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle oplysninger, som den anså for nødvendige for at fastslå dumping, og aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren og hos følgende samarbejdende forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Kina:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »ansøgeren«)
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »modervirksomheden«)
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd (i det følgende benævnt »den forretningsmæssigt forbundne producent«)
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd (i det følgende benævnt »den forretningsmæssigt forbundne eksportør«).
1.6. Undersøgelsesperiode
(9)
Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra 1. april 2006 til 30. september 2007 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden« eller »UP«).
2. RESULTATER AF UNDERSØGELSEN
2.1. Status som ny eksportør
(10)
EF-erhvervsgrenen indvendte, at ansøgeren eksporterede den pågældende vare til Fællesskabet så tidligt som 2004 og underbyggede denne påstand med henvisninger til forskellige hjemmesider og kataloger fra ansøgeren, hvor salget til Fællesskabet er omtalt. Imidlertid omtaler disse dokumenter hverken specifikt den pågældende vare eller eksportdatoen, og undersøgelsen af ansøgerens og de forretningsmæssigt forbundne virksomheders salgsbog indeholdt ingen oplysninger om en sådan eksport. Undersøgelsen bekræftede, at ansøgeren ikke havde eksporteret den pågældende vare i den oprindelige undersøgelsesperiode, og at ansøgeren var begyndt at eksportere til Fællesskabet efter denne periode.
(11)
Ansøgeren kunne desuden godtgøre ikke at have haft nogen direkte eller indirekte forbindelse til nogen af de kinesiske eksporterende producenter, der er omfattet af de gældende antidumpingforanstaltninger for den pågældende vare.
(12)
I overensstemmelse hermed blev det bekræftet, at virksomheden bør anses for at være en »ny eksportør«, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 4.
2.2. Markedsøkonomisk behandling
(13)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), skal den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import fra Kina fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, for de producenter, som opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), dvs. hvor det godtgøres, at fremstilling og salg af samme vare finder sted på markedsøkonomiske vilkår. Disse kriterier er kort beskrevet følgende:
-
Virksomhedsbeslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler uden nævneværdig statslig indblanding, og udgifter skal afspejle markedsværdierne.
-
Virksomheder skal have ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som revideres uafhængigt i henhold til internationale regnskabsstandarder (i det følgende benævnt »IAS«) og anvendes til alle formål.
-
Der må ikke være videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
-
Love om konkurs og ejerforhold giver stabilitet og retlig sikkerhed.
-
Valutakursomregninger sker til markedskursen.
(14)
Ansøgeren anmodede i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), om markedsøkonomisk behandling og blev opfordret til at udfylde et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling.
(15)
I løbet af undersøgelsen indsendte ansøgeren en række ansøgninger om markedsøkonomisk behandling for sine forretningsmæssigt forbundne virksomheder. Efter at have undersøgt ansøgningerne udpegede Kommissionen fire ansøgninger om markedsøkonomisk behandling til nærmere undersøgelse af de virksomheder, der er involveret i produktion og salg af den pågældende vare. Disse virksomheder er anført i betragtning 8 i denne forordning. Det blev imidlertid på et sent tidspunkt i undersøgelsen konstateret, at ansøgeren var forretningsmæssigt forbundet med endnu en producent og endnu en eksportør af den pågældende vare, begge med hjemsted i Kina. Disse virksomheder udfyldte ikke et særskilt ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling, og det var således ikke muligt at evaluere situationen for hele den gruppe, inden for hvilken ansøgeren opererer.
(16)
Det er Kommissionens faste praksis at undersøge, om en gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder som helhed opfylder betingelserne for markedsøkonomisk behandling. Det anses for nødvendigt for at undgå, at en gruppe virksomheders salg kanaliseres gennem én af de forretningsmæssigt forbundne virksomheder i gruppen, hvis denne virksomhed bliver bevilget en individuel told. I tilfælde hvor et datterselskab eller enhver anden forretningsmæssigt forbunden virksomhed er en producent og/eller en sælger af den pågældende vare, skal alle de forretningsmæssigt forbundne virksomheder derfor udfylde et ansøgningsskema om markedsøkonomisk behandling, således at det kan undersøges, om de opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c). Ansøgerens manglende fremlæggelse af oplysninger om eksistensen af sådanne virksomheder er alene tilstrækkelig til, at det ikke kan fastslås, om gruppen som helhed opfylder alle betingelser for markedsøkonomisk behandling.
(17)
Ikke desto mindre bør det bemærkes, at undersøgelsen afslørede, at ud af de fire virksomheder i gruppen, som indsendte formularer om fremsættelse af krav om markedsøkonomisk behandling, opfyldte kun én virksomhed alle betingelser for fremsættelsen af krav om markedsøkonomisk behandling. De resterende tre virksomheder opfyldte ikke de første tre kriterier i betragtning 13.
(18)
Med hensyn til modervirksomheden, kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den var uden statslig indblanding. For det første kunne kapitalens oprindelse for virksomheden, som var blevet etableret i 2001, ikke fastslås, og regnskaber, som viste kapitaltilførslen, kunne ikke afstemmes (kriterium nr. 1). For det andet kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS. Virksomheden havde navnlig ikke noget særskilt revideret regnskab. Den havde kun reviderede konsoliderede regnskaber, som var blevet udarbejdet specifikt efter anmodning fra en kreditor. Desuden fremgik det af de enkelte ureviderede regnskaber, at der var en række overtrædelser af IAS-standarderne med hensyn til anlægsaktiver og afskrivninger, bogføring af visse aktiver og opskrivning af aktiver (kriterium nr. 2).
(19)
Med hensyn til ansøgeren, kunne denne virksomhed ikke godtgøre, at den var uden statslig indblanding. Især indeholdt vedtægterne, som var blevet fremsendt til statens myndigheder med henblik på at få en erhvervslicens, restriktioner med hensyn til salg på hjemmemarkedet. Dertil kommer, at virksomheden ikke var i stand til at fremskaffe en kontrakt om energiforsyning (kriterium nr. 1). For det andet kunne virksomheden ikke påvise, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS (kriterium nr. 2). Endelig kunne ansøgeren ikke godtgøre, at den ikke havde videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system især som følge af, at ikke alle dens oprindelige aktiver var blevet uafhængigt evalueret, og den nød godt af betydelige afgiftslempelser (kriterium nr. 3).
(20)
Med hensyn til den tredje virksomhed godtgjorde den ikke, at virksomhedens beslutninger blev truffet som reaktion på markedssignaler, uden nævneværdig statslig indblanding, og at dens udgifter afspejlede markedsværdierne (kriterium nr. 1). For det andet kunne denne virksomhed ikke påvise, at den havde ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som var blevet udarbejdet og revideret i overensstemmelse med IAS: Der blev konstateret en række overtrædelser af IAS-standarderne, som f.eks. sen bogføring af indtægter eller ukorrekt afskrivning af anlægsaktiver (kriterium nr. 2). Endelig kunne virksomheden ikke godtgøre, at den ikke havde videreført væsentlige fordrejninger fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system, især da dens oprindelige aktiver ikke kunne betragtes som værende uafhængigt evalueret (kriterium nr. 3).
(21)
Ud fra ovennævnte forhold og betragtninger kan der ikke indrømmes markedsøkonomisk behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken den opererer.
(22)
EF-erhvervsgrenen, ansøgeren og myndighederne i det eksporterende land fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til resultaterne i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. Der blev kun indsendt bemærkninger fra ansøgeren.
(23)
Ansøgeren indvendte først, at de to virksomheder, der blev opdaget på et sent tidspunkt i undersøgelsen som omtalt i betragtning 15, ikke var nødt til at indsende ansøgninger om markedsøkonomisk behandling. Ifølge ansøgeren bør ansøgninger om markedsøkonomisk behandling indsendes af producenter og forhandlere af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. De to omtalte virksomheder var ikke involveret i produktion eller salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden eller derefter, idet den forretningsmæssigt forbundne eksportørvirksomhed blev afviklet i begyndelsen af 2008, og den forretningsmæssigt forbundne producentvirksomhed ikke var fuldt operationel i undersøgelsesperioden, da den ikke havde fået en produktionstilladelse.
(24)
I den forbindelse bemærkes det, at ansøgeren havde mulighed for at søge om markedsøkonomisk behandling for de fleste af de forretningsmæssigt forbundne virksomheder, hvilket ansøgeren i forbindelse med de fleste virksomheder også gjorde. Ansøgeren havde imidlertid undladt at oplyse om disse to virksomheders eksistens inden for den dertil fastsatte frist, jf. betragtning 25 og 26.
(25)
Kommissionen fik kendskab til eksistensen af den eksportørvirksomhed, der blev påstået afviklet, og det blev bekræftet af ansøgeren umiddelbart inden et kontrolbesøg i Kina. Virksomheden indsendte ikke en ansøgning om markedsøkonomisk behandling, og ansøgeren fremlagde heller ikke regnskaber og andre relevante oplysninger med henblik på at klarlægge denne virksomheds nøjagtige aktiviteter i undersøgelsesperioden på trods af en anmodning herom fra Kommissionen. Følgelig var Kommissionen ikke i stand til at fastslå, om denne virksomhed var involveret i salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(26)
Med hensyn til den forretningsmæssigt forbundne producent blev Kommissionen informeret om dens eksistens under kontrolbesøget i Kina, og da denne producent havde hjemsted i en anden provins, var Kommissionen således ikke i stand til at kontrollere den nøjagtige form for aktiviteter på stedet, endsige om virksomheden havde påbegyndt produktionen af den pågældende vare. Det blev konstateret, at selv om virksomheden endnu ikke havde opnået en produktionstilladelse, gælder dens erhvervslicens, som blev bevilget i 2007, dvs. i undersøgelsesperioden, fremstillingen af den pågældende vare. Denne forretningsmæssigt forbundne producent burde derfor have indsendt et krav om markedsøkonomisk behandling.
(27)
Undladelsen af fremlæggelsen af oplysninger om eksistensen af disse to virksomheder og af indsendelsen af ansøgning om markedsøkonomisk behandling fratog Kommissionen muligheden for at kontrollere de efterfølgende indsendte oplysninger om aktiviteter og for at evaluere, om gruppen af virksomheder opfyldte betingelserne for bevilling af markedsøkonomisk behandling.
(28)
Ansøgeren påstod også, at modervirksomheden ikke burde have været omfattet af undersøgelsen om markedsøkonomisk behandling, idet den hverken er producent eller eksportør af den pågældende vare.
(29)
Modervirksomheden udøver kontrol af sine forretningsmæssigt forbundne virksomheder, herunder deres aktiviteter i relation til den pågældende vare. Således vil enhver konklusion, der viser, at modervirksomheden ikke følger markedsøkonomiske principper have en direkte indvirkning på hele virksomhedsgruppen. Af undersøgelsen fremgik det, at der fandtes stærke forbindelser mellem modervirksomheden og dens dattervirksomheder, især til ansøgeren og en anden samarbejdende virksomhed i den virksomhedsgruppe, der var involveret i den pågældende vare. Der var mange transaktioner mellem de omtalte virksomheder. Dertil kommer, at aktiver og generalomkostninger ikke var klart adskilt. Desuden anførte modervirksomheden under kontrolbesøget, at den agtede at fremstille magnesiasten i fremtiden, og der var intet i dens erhvervslicens, der kunne forhindre virksomheden deri. På den baggrund måtte denne påstand også afvises.
(30)
Ansøgeren anerkendte, at den i betragtning 20 nævnte virksomhed ikke opfylder alle de krav, der stilles i forbindelse med markedsøkonomisk behandling, men påstod, at den ikke længere burde betragtes som producent, da den for øjeblikket lejede sine produktionsfaciliteter ud til en forretningsmæssigt forbunden producent.
(31)
I den forbindelse blev det konstateret, at virksomheden har kapacitet til selv at genoptage produktionen på et hvilket som helst tidspunkt i fremtiden. Derfor måtte denne påstand afvises.
(32)
Ansøgeren fremsatte yderligere krav og fremlagde nye elementer, der skulle vise, at den i betragtning 19 nævnte virksomhed opfylder alle krav i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. Disse krav beskrives og gennemgås i det efterfølgende.
(33)
Med hensyn til kriterium nr. 1 indvendte ansøgeren yderligere, at restriktioner i vedtægterne er en helt privat aftale mellem aktionærerne, som staten ikke blandede sig i. Ansøgeren hævdede også, at den kinesiske aftaleret ikke indeholdt en forpligtelse til at indgå en skriftlig aftale om energiforsyning.
(34)
I den forbindelse bemærkes det, at den kinesiske selskabsret fastlægger, at virksomhedernes vedtægter er bindende for virksomheden, aktionærerne, direktørerne, de tilsynsførende og den øverste ledelse. Desuden skal vedtægter og ændringer heraf registreres hos de statslige myndigheder. I modsætning til ansøgerens påstand blev det også konstateret, at den kinesiske aftaleret har en klar henvisning til kontrakter om forsyning og anvendelse af energi og indeholder klare bestemmelser om indholdet af sådanne kontrakter. På den baggrund blev påstandene med hensyn til kriterium nr. 1 afvist.
(35)
Med hensyn til kriterium nr. to fremlagde ansøgeren dokumentation for, at de mangler, der var blevet konstateret i regnskaberne, især vedrørende en transaktion mellem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, var blevet udbedret senere i april 2008, og at betingelserne for kriterium nr. to dermed var opfyldt.
(36)
I den forbindelse bemærkes det, at eventuelt afhjælpende foranstaltninger, der var blevet anvendt i 2008, ikke kan ændre ved den omstændighed, at ansøgerens regnskaber, der var vedlagt ansøgningsskemaet, ikke var troværdige, jf. betragtning 19. På den baggrund måtte påstanden afvises.
(37)
Med hensyn til kriterium nr. 3 påstod ansøgeren, at rapporten om kapitalkontrol, som var vedlagt kravet om markedsøkonomisk behandling, burde være tilstrækkelig til i sig selv at attestere evalueringen af aktiverne. Ansøgeren påstod endvidere, at der ikke skulle have været taget højde for afgiftslempelserne i forbindelse med den nuværende antidumpingundersøgelse, da dette kun er relevant for antisubsidieundersøgelser.
(38)
Det skal bemærkes, at det i forbindelse med undersøgelsen blev konstateret, at rapporten om kapitalkontrol var behæftet med fejl og derfor ikke kunne betragtes som et pålideligt og uafhængigt grundlag for evalueringen af aktiver. Med hensyn til de afgiftslempelser, som ansøgeren havde opnået, var det opfattelsen, at de i væsentligt omfang forvrænger virksomhedens finansielle situation og bestemt har en indvirkning på det tredje kriterium i forbindelse med markedsøkonomisk behandling. På den baggrund måtte påstandene vedrørende kriterium nr. 3 afvises.
(39)
Ud fra ovenstående fastholdt Kommissionen sine resultater og konklusioner i forbindelse med kriterium nr. 1 til 3. Det bekræftes hermed, at der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken den opererer.
2.3. Individuel behandling
(40)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, indføres der om nødvendigt en landsdækkende told for lande henhørende under nævnte artikel undtagen i tilfælde, hvor virksomheder kan påvise, at de opfylder alle kriterier for individuel behandling i grundforordningens artikel 9, stk. 5. Disse kriterier er kort fortalt følgende:
-
Eksportørvirksomheder, som er helt eller delvist udenlandsk ejede virksomheder eller joint ventures, kan frit tilbageføre kapital og fortjeneste.
-
Eksportpriser og -mængder og salgsbetingelser fastsættes frit.
-
Størstedelen af aktierne skal tilhøre private, og det skal påvises, at virksomheden er tilstrækkelig uafhængig af statslig indgriben.
-
Valutaomregninger foretages til markedskursen.
-
Statens indgriben er ikke af en sådan art, at der er mulighed for omgåelse af foranstaltningerne, hvis der fastsættes forskellige toldsatser for individuelle eksportører.
(41)
Ud over den markedsøkonomiske behandling anmodede ansøgeren også om individuel behandling for det tilfælde, at den pågældende ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling.
(42)
Jf. betragtning 16 er det Kommissionens faste praksis at undersøge, om en gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder som helhed opfylder betingelserne for individuel behandling. Som anført i betragtning 15 var der endnu en producent og en eksportør, der var forretningsmæssigt forbundet med ansøgeren i undersøgelsesperioden, som ikke fuldt ud samarbejdede i den nuværende undersøgelse. Der kunne således ikke drages nogen konklusion om, hvorvidt disse to virksomheder opfyldte kriterierne for individuel behandling.
(43)
Det konkluderes derfor, at ansøgeren hverken bør indrømmes markedsøkonomisk eller individuel behandling.
(44)
Ansøgeren og myndighederne i det eksporterende land samt de interesserede parter fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til ovennævnte resultater. Der blev kun indsendt bemærkninger fra ansøgeren.
(45)
Ansøgeren gentog sin påstand om, at undersøgelsen af både markedsøkonomisk og individuel behandling kun burde fokusere på producenter og forhandlere af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, og påstod, at de to virksomheder, som ikke samarbejdede, ikke var involveret i produktion eller salg af den pågældende vare. Dernæst påstod ansøgeren, at Kommissionens tjenestemænd fik alle de nødvendige oplysninger til brug for afgørelsen om eventuel individuel behandling med hensyn til de to ikke-samarbejdende virksomheder, mens de udførte deres kontrolbesøg.
(46)
For så vidt angår den første påstand, bemærkes det, at disse to virksomheders nøjagtige aktivitet i undersøgelsesperioden ikke kunne efterprøves under kontrolbesøget som følge af manglende samarbejde, jf. især betragtning 15. Derfor påviste ansøgeren ikke, at de to ikke-samarbejdende virksomheder ikke havde produceret eller været involveret i salg af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Det bemærkes også, at uanset producentens aktivitet i undersøgelsesperioden bør den medtages i evalueringen af gruppen af de i betragtning 16 nævnte grunde. Det fastholdes således, at disse to virksomheder burde have samarbejdet i undersøgelsen.
(47)
Som nævnt i betragtning 24 til 27 var de oplysninger, der blev tilvejebragt under kontrolbesøgene ikke tilstrækkelige til at foretage en evaluering med hensyn til individuel behandling for de to ikke-samarbejdende virksomheder. Dertil kommer, at disse oplysninger ikke blev fremskaffet inden for tidsfristen for forelæggelsen af kravet om individuel behandling og blev fremlagt så sent, at det ikke var muligt for Kommissionen at kontrollere dem. Påstanden blev derfor afvist.
(48)
Ansøgeren indvendte yderligere, at Kommissionens nuværende praksis med at undersøge kriterier i forbindelse med individuel behandling er en overtrædelse af artikel 2.3 i WTO-aftalen om antidumping, idet denne aftale bør betragtes som en integreret del af EF-retssystemet.
(49)
I betragtning af det manglende samarbejde fra de to forretningsmæssigt forbundne virksomheder blev kriterierne for individuel behandling imidlertid ikke yderligere undersøgt i denne undersøgelse, og deres kompatibilitet i forbindelse med WTO-bestemmelserne var således irrelevant i denne sag. Derfor kunne denne påstand ikke tages yderligere i betragtning.
(50)
Ud fra ovennævnte kendsgerninger og betragtninger bekræftes det derfor, at der ikke kan indrømmes individuel behandling til ansøgeren og den gruppe af virksomheder, inden for hvilken ansøgeren opererer.
3. KONKLUSION
(51)
Formålet med denne fornyede undersøgelse var at fastsætte den individuelle dumpingmargin for ansøgeren, som angiveligt var forskellig fra den nuværende restmargen, som gælder for importen af den pågældende vare fra Kina. Anmodningen var hovedsagelig baseret på påstanden om, at ansøgeren opfyldte kriterierne for markedsøkonomisk behandling.
(52)
Idet undersøgelsen især konkluderede, at ansøgeren hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling som følge af den forretningsmæssigt forbundne producents eller eksportørs manglende samarbejde, kunne Kommissionen ikke fastslå, at ansøgerens individuelle dumpingmargen rent faktisk var forskellig fra den restmargen, der var blevet fastsat i den oprindelige undersøgelse. Derfor bør ansøgerens anmodning afvises, og den fornyede undersøgelse vedrørende en ny eksportør afsluttes. Følgelig bør restantidumpingtolden fra den oprindelige undersøgelse, dvs. 39,9 %, opretholdes, for så vidt angår ansøgeren.
4. OPKRÆVNING AF ANTIDUMPINGTOLD MED TILBAGEVIRKENDE KRAFT
(53)
Da den fornyede undersøgelse har ført til den konklusion, at der forekommer dumping, for så vidt angår virksomheden, bør antidumpingtolden for virksomheden opkræves med tilbagevirkende kraft for den import af den pågældende vare, der er blevet registreret i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
5. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER OM FORANSTALTNINGERNE OG DERES VARIGHED
(54)
Ansøgeren blev underrettet om de kendsgerninger og betragtninger, som lå til grund for, at det påtænktes at indføre en endelig antidumpingtold på dens import til Fællesskabet og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger hertil.
(55)
Denne fornyede undersøgelse berører ikke udløbsdatoen for forordning (EF) nr. 1659/2005, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 2 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Undersøgelsen vedrørende en ny eksportør, som blev indledt ved forordning (EF) nr. 1536/2007, afsluttes hermed, og den antidumpingtold, der jf. artikel 1 i forordning (EF) nr. 1659/2005 gælder for »alle andre selskaber« i Folkerepublikken Kina, pålægges hermed den import, der er fastlagt i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
2. Den antidumpingtold, der i henhold til artikel 1 i forordning (EF) nr. 1659/2005 gælder for »alle andre selskaber« i Folkerepublikken Kina, opkræves hermed med virkning fra den 22. december 2007 på importen af visse magnesiasten, som er blevet registreret i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
3. Det pålægges herved toldmyndighederne at ophøre med den registrering af importen, der er blev udført i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1536/2007.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1, stk. 2, anvendes fra den 22. december 2007.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. september 2008.
A TANÁCS 906/2008/EK RENDELETE
(2008. szeptember 15.)
a Kínai Népköztársaságból származó egyes égetett magnéziatéglák behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről szóló 1659/2005/EK rendelet új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatának befejezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére és 11. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. Meglévő intézkedések
(1)
A Tanács az 1659/2005/EK rendelettel (2) (a továbbiakban: eredeti rendelet) végleges dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó egyes égetett magnéziatéglák behozatalára. Az intézkedések 39,9 %-os értékvámot határoznak meg, kivéve hat, az eredeti rendeletben külön említett vállalatot, amelyekre egyedi vámtételek vonatkoznak.
1.2. Felülvizsgálati kérelem
(2)
A végleges intézkedések elrendelését követően az egyik kínai exportáló gyártó, a Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (a továbbiakban: kérelmező) az alaprendelet 11. cikkének (4) bekezdése alapján az 1659/2005/EK rendelet új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatának megindítását kérelmezte a Bizottságnál. A kérelmező kijelentette, hogy nem kapcsolódik azokhoz a kínai exportáló gyártókhoz, amelyekre a magnéziatéglák tekintetében hatályban lévő dömpingellenes intézkedések vonatkoznak. Továbbá azt állította, hogy nem exportált magnéziatéglákat az eredeti vizsgálati időszak alatt (2003. április 1. és 2004. március 31. között), viszont ezt az időszakot követően a Közösségbe exportálta azokat.
1.3. Az új exportőrre vonatkozó felülvizsgálat megindítása
(3)
A Bizottság megvizsgálta a kérelmező által benyújtott prima facie bizonyítékot, és úgy ítélte meg, hogy az elegendő az alaprendelet 11. cikkének (4) bekezdése szerinti felülvizsgálat megindításának indoklásához. A tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően, valamint azután, hogy az érintett közösségi gazdasági ágazat lehetőséget kapott észrevételei megtételére, a Bizottság az 1536/2007/EK rendelettel (3) kezdeményezte az 1659/2005/EK rendelet felülvizsgálatát a kérelmező vonatkozásában.
(4)
A kérelmező által előállított és a Közösségbe irányuló exportra értékesített magnéziatéglák behozatalára az 1659/2005/EK rendelettel kivetett 39,9 %-os dömpingellenes vámot az 1536/2007/EK bizottsági rendeletnek megfelelően hatályon kívül helyezték. Az alaprendelet 14. cikke (5) bekezdésének megfelelően egyúttal utasították a vámhatóságokat az ilyen behozatalok nyilvántartásba vételéhez szükséges megfelelő lépések megtételére.
1.4. Érintett termék és hasonló termék
(5)
Az érintett termék az eredeti rendeletben leírttal megegyező termék, azaz a Kínai Népköztársaságból származó, jelenleg az ex 6815 91 00, az ex 6815 99 10 és az ex 6815 99 90 KN-kód (TARIC-kódok: 6815910010, 6815991020 és 6815999020) alá besorolható, vegyileg lekötött, kiégetetlen, legalább 80 % MgO-t tartalmazó magnézia-összetevőjű magnéziatégla, függetlenül attól, hogy tartalmaz-e magnezitet.
(6)
A hasonló termék szintén megegyezik az eredeti rendeletben leírt hasonló termékkel.
1.5. Az érintett felek
(7)
A Bizottság hivatalosan értesítette a közösségi gazdasági ágazatot, a kérelmezőt és az exportáló ország képviselőit a felülvizsgálat megindításáról. Az érdekelt feleknek lehetőséget biztosítottak álláspontjuk írásbeli ismertetésére és a meghallgatásra.
(8)
A Bizottság megküldött a kérelmezőnek egy igénylőlapot a piacgazdasági elbánás iránti kérelemhez és egy kérdőívet, és a választ az e célból meghatározott határidőn belül megkapta. A Bizottság vizsgálat céljából felkutatott minden információt, amelyet szükségesnek tartott a dömping megállapításához, valamint ellenőrző látogatást tett a kérelmező és a vele kapcsolt alábbi kínai együttműködő vállalatok telephelyén:
-
Yingkou Dalmond Refractories Co. Ltd. (a kérelmező)
-
Liaoning Qunyi Group Refractories Co. Ltd. (az anyavállalat)
-
Yingkou Guangshan Refractories Co. Ltd. (kapcsolt gyártó)
-
Dalian Dalmond Trading Co. Ltd. (kapcsolt exportőr)
1.6. Vizsgálati időszak
(9)
A dömpingre vonatkozó vizsgálat 2006. április 1-jétől2007. szeptember 30-ig tartott (a továbbiakban: vizsgálati időszak vagy VI).
2. A VIZSGÁLAT EREDMÉNYEI
2.1. Új exportőri minősítés
(10)
A közösségi gazdasági ágazat azt állította, hogy a kérelmező már 2004-ben exportálta az érintett terméket a Közösségbe, és az állítását számos, a kérelmezőnek a Közösségbe irányuló értékesítését bizonyító weboldallal és katalógussal alátámasztotta. Ezekben a dokumentumokban azonban nem szerepel konkrétan az érintett termék vagy a kivitel időpontja, továbbá a kérelmező és kapcsolt vállalkozásai eladási naplójának vizsgálata során sem találtak az érintett termék kivitelére utaló bizonyítékot. A vizsgálat megerősítette, hogy a kérelmező nem exportálta az érintett terméket az eredeti vizsgálati időszak folyamán, valamint hogy a Közösségbe irányuló exportot ez után az időszak után kezdte meg.
(11)
Továbbá a kérelmező hitelt érdemlően bizonyította, hogy sem közvetlenül, sem közvetve nem kapcsolódik egyetlen olyan kínai exportáló gyártóhoz sem, akire kiterjed az érintett termék vonatkozásában hozott dömpingellenes intézkedések hatálya.
(12)
Ennek megfelelően megerősítést nyert, hogy a vállalat az alaprendelet 11. cikkének (4) bekezdésével összhangban új exportőr.
2.2. Piacgazdasági elbánás
(13)
Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése b) pontjának megfelelően a Kínából származó behozatalt érintő dömpingellenes vizsgálatok során rendes értéket kell meghatározni az alaprendelet 2. cikkének (1)-(6) bekezdésével összhangban azon gyártók esetében, amelyekről megállapították, hogy eleget tesznek az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott követelményeknek, vagyis ahol beigazolódik, hogy piacgazdasági feltételek érvényesülnek a hasonló termék gyártása és értékesítése tekintetében. E követelményeket összefoglalóan a következőképpen határozzák meg:
-
az üzleti döntések a piac jelzéseihez igazodnak, jelentősebb állami beavatkozás nélkül, a költségek pedig a piaci értékeket tükrözik,
-
a cégek egyetlen átlátható könyvelést vezetnek, melyet a nemzetközi számviteli standardoknak (IAS) megfelelően független könyvvizsgálat alá vetnek és melyet minden területen alkalmaznak,
-
nincsenek a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős torzulások,
-
a csődre és tulajdonra vonatkozó jogszabályok stabilitást és jogbiztonságot garantálnak,
-
a valutaátváltás piaci árfolyamon történik.
(14)
A kérelmező piacgazdasági elbánást kért az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerint, és felkérték, hogy töltse ki a piacgazdasági elbánás iránti kérelemre vonatkozó igénylőlapot.
(15)
A vizsgálat során a kérelmező számos piacgazdasági elbánás iránti kérelmet nyújtott be kapcsolt vállalkozásai vonatkozásában. A kérelmek vizsgálatát követően a Bizottság négy, az érintett termék gyártásában és értékesítésében részt vevő vállalat esetében állapította meg, hogy ellenőrizni kell a piacgazdasági elbánás iránti kérelmet. E vállalatok e rendelet (8) preambulumbekezdésében vannak felsorolva. A vizsgálat későbbi szakaszában azonban megállapították, hogy a kérelmező kapcsolódott az érintett termék egy másik, Kínában található gyártójával, valamint exportőrével is. E vállalatok nem töltöttek ki a piacgazdasági elbánás iránti kérelemre vonatkozó külön igénylőlapot, ezért nem lehetett azon csoport egészének helyzetét értékelni, amelyen belül a kérelmező működik.
(16)
A Közösség következetesen ellenőrzi, hogy a kérelmező kapcsolt vállalkozásainak csoportja mint egész megfelel-e a piacgazdasági elbánás feltételeinek. Ezt szükségesnek ítélik annak elkerülése érdekében, hogy egy vállalatcsoport az értékesítéseit a csoport azon kapcsolt vállalkozásán keresztül bonyolítsa, amely preferenciális egyéni vámtételben részesül. Ezért olyan esetekben, amikor egy leányvállalat vagy bármely más kapcsolt vállalkozása gyártója és/vagy értékesítője az érintett terméknek, valamennyi kapcsolt vállalkozásának ki kell töltenie a piacgazdasági elbánás iránti kérelemre vonatkozó igénylőlapot annak érdekében, hogy megvizsgálhassák, vajon ők is teljesítik-e az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése c) pontjának követelményeit. Már önmagában az a tény, hogy a kérelmező nem tájékoztatta a Bizottságot e vállalatok meglétéről, elég azon következtetés levonásához, hogy nem állapítható meg, hogy a csoport mint egész teljesíti-e a piacgazdasági elbánás valamennyi feltételét.
(17)
Meg kell azonban jegyezni, hogy a vizsgálat során kiderült, hogy a csoport azon négy vállalata közül, amelyek benyújtották a piacgazdasági elbánás iránti kérelemre vonatkozó igénylőlapot, csak egy vállalat teljesítette a piacgazdasági elbánás biztosításához szükséges valamennyi feltételt. A másik három vállalat nem teljesítette a fenti (13) preambulumbekezdésben szereplő első három követelményt.
(18)
Az anyavállalat nem bizonyította be, hogy állami beavatkozástól mentes. Egyrészt nem lehetett megállapítani a 2001-ben alapított vállalat tőkéjének forrását, és a tőkeimportot igazoló könyvelés nem volt tisztázott a számlákon (első követelmény). Másrészt ez a vállalat nem bizonyította be, hogy olyan egyetlen átlátható könyvelést vezet, melyet a nemzetközi számviteli standardoknak (IAS) megfelelően készít el és vet alá könyvvizsgálatnak. A vállalat egyedi beszámolóit nem auditálták. Csak a konszolidált pénzügyi beszámolókat auditálták egy hitelező kérésére. Emellett a nem auditált egyedi beszámolók az állóeszközök és az értékcsökkenés, egyes eszközök könyvelése és az eszközök átértékelése tekintetében több szempontból nem feleltek meg a nemzetközi számviteli standardoknak (második követelmény).
(19)
A kérelmező nem bizonyította, hogy állami beavatkozástól mentes. Különösen az állami hatóságoknak a működési engedély kérelmezésekor benyújtott alapszabálya korlátozta a belföldi piacon való értékesítést. Emellett a vállalat nem tudta bemutatni az energiaellátásra vonatkozó szerződést (első követelmény). Másrészt ez a vállalat nem bizonyította be, hogy olyan egyetlen átlátható könyvelést vezet, melyet a nemzetközi számviteli standardoknak (IAS) megfelelően készít el és vet alá könyvvizsgálatnak (második követelmény). Végül a kérelmező nem bizonyította, hogy nincsenek a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős torzulások, különösen azért, mert nem minden kezdeti eszközét értékelték függetlenül, valamint mivel jelentős adókedvezményben részesült (harmadik követelmény).
(20)
A harmadik vállalat nem bizonyította, hogy az üzleti döntések a piac jelzéseihez igazodnak, jelentősebb állami beavatkozás nélkül, a költségek pedig a piaci értékeket tükrözik (első követelmény). Másrészt ez a vállalat nem bizonyította, hogy egyetlen olyan átlátható könyvelést vezet, melyet a nemzetközi számviteli standardoknak (IAS) megfelelően készít el és vet könyvvizsgálat alá: több szempontból megszegték a nemzetközi számviteli standardokat, pl. a bevételek késői könyvelésével, illetve az állóeszközök helytelen értékcsökkentésével (második követelmény). Végül a vállalat nem bizonyította, hogy nincsenek a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből eredő jelentős torzulások, különösen azért, mert a kezdeti eszközeinek értékelése nem volt függetlennek tekinthető (harmadik követelmény).
(21)
A fenti tények és szempontok alapján sem a kérelmező, sem a csoport egésze, amelynek keretében működik, nem részesülhetett piacgazdasági elbánásban.
(22)
A közösségi gazdasági ágazat, a kérelmező és az exportáló ország hatóságai lehetőséget kaptak arra, hogy ismertessék a piacgazdasági elbánásra vonatkozó megállapításokkal kapcsolatos álláspontjukat. Csak a kérelmező ismertette álláspontját.
(23)
A kérelmező először azzal érvelt, hogy a (15) preambulumbekezdésben említett, a vizsgálat későbbi szakaszában felfedezett két vállalatnak nem kellett piacgazdasági elbánásra irányuló kérelmet benyújtania. A kérelmező szerint a piacgazdasági elbánásra irányuló kérelmet az érintett terméket a vizsgálati időszakban előállító gyártóknak és értékesítő kereskedőknek kell benyújtaniuk. A szóban forgó két vállalat a vizsgálati időszakban és azt követően nem vett részt az érintett termék gyártásában, illetve értékesítésében, mivel a kérelmezőhöz kapcsolódó exportőrt 2008 elején felszámolták, a kérelmezőhöz kapcsolódó gyártó pedig nem volt teljesen működőképes a vizsgálati időszakban, mert nem kapta meg a gyártási engedélyt.
(24)
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a kérelmező lehetőséget kapott arra, hogy kapcsolt vállalkozásai számára kérelmezze a piacgazdasági elbánást, és ezt vállalatai többsége esetében meg is tette. A kérelmező azonban nem jelentette be az e célra kijelölt határidőn belül két, hozzá kapcsolt vállalat létezését (lásd az alábbi (25) és a (26) preambulumbekezdést).
(25)
Az állítólagosan felszámolt exportőr létezését a Bizottság fedezte fel, a kérelmező pedig röviddel a Kínában tett ellenőrző látogatást megelőzően ezt megerősítette. A vállalat nem nyújtott be piacgazdasági elbánás iránti kérelmet, és a kérelmező - a Bizottság felszólítása ellenére - nem nyújtotta be e vállalatnak a vizsgálati időszakban folytatott pontos tevékenységét tisztázó számviteli nyilvántartást és más fontos információkat. Ezért a Bizottság nem tudta megállapítani, hogy a vállalat a vizsgálati időszakban részt vett-e az érintett termék értékesítésében.
(26)
A kérelmezőhöz kapcsolódó gyártó létezéséről a Kínában tett ellenőrző látogatás során tájékoztatták a Bizottságot, és mivel a gyártó székhelye egy másik tartományban volt, a Bizottság nem tudta ellenőrizni a helyszínen a gyártó tevékenységének pontos jellegét, valamint hogy a vállalat még nem kezdte-e meg az érintett termék gyártását. Megállapították azonban, hogy a vállalat ugyan még nem rendelkezett gyártási engedéllyel, a 2007-ben, tehát a vizsgálati időszakban számára kiadott működési engedély kiterjed az érintett termék gyártására is. E kapcsolt gyártónak ezért piacgazdasági elbánás iránti kérelmet kellett volna benyújtania.
(27)
Mivel nem tájékoztatták a Bizottságot e két vállalat meglétéről, és nem nyújtottak be rájuk vonatkozóan piacgazdasági elbánás iránti kérelmet, a Bizottság nem tudta a tevékenységeikre vonatkozó, utólagosan benyújtott információkat ellenőrizni, valamint megállapítani, hogy a vállalatcsoport teljesíti-e a piacgazdasági elbánás biztosításához szükséges feltételeket.
(28)
A kérelmező azt állította továbbá, hogy a piacgazdasági elbánásra vonatkozó vizsgálatnak az anyavállalatra nem kellett volna kiterjednie, mivel az anyavállalat az érintett terméknek nem gyártója és nem is exportőre.
(29)
Az anyavállalat ellenőrzi kapcsolt vállalkozásait, beleértve az érintett termékkel kapcsolatos tevékenységeit. Ennek következtében az a megállapítás, hogy az anyavállalat nem tartja be a piacgazdasági alapelveket, közvetlen hatással van az egész csoportra. A vizsgálat rámutatott arra, hogy szoros kapcsolat volt az anyavállalat és leányvállalatai között, ez különösen a kérelmezőre, valamint az érintett termék gyártásában részt vevő, a csoport másik együttműködő vállalatára volt igaz. Az említett vállalatok között számos ügyletet bonyolítottak le. Emellett az eszközöket és az általános költségeket nem választották szét egyértelműen. Ezenkívül az anyavállalat az ellenőrző látogatás során utalt azon szándékára, hogy a jövőben magnéziatéglát kíván előállítani, és ezt működési engedélye lehetővé is tette a vállalat számára. Ezen az alapon ezt az állítást is el kellett utasítani.
(30)
A kérelmező elismerte, hogy a fenti (20) preambulumbekezdésben említett vállalat nem felel meg teljes mértékben a piacgazdasági elbánás követelményeinek, de kérelmezte, hogy a továbbiakban e vállalatot ne tekintsék gyártónak, mivel jelenleg bérbe adja gyártó létesítményeit egy hozzá kapcsolódó gyártónak.
(31)
Ezzel kapcsolatban megállapították, hogy a vállalat a jövőben bármikor képes lenne folytatni a termelést. Ezért ezt a kérelmet el kellett utasítani.
(32)
A kérelmező további tényezőkre hívta fel a figyelmet, és olyan új információkat bocsátott rendelkezésre, amelyek állítólagosan bizonyítják, hogy a fenti (19) preambulumbekezdésben említett vállalat a piacgazdasági elbánás valamennyi követelményét teljesíti. Ezen állítások ismertetése és elemzése az alábbiakban történik.
(33)
Az első követelménnyel kapcsolatban a kérelmező továbbá úgy érvelt, hogy az alapszabályban szereplő bármely korlátozás a részvényesek között létrejött, kizárólag magánjellegű megállapodás, amelybe az állam nem avatkozik bele. A kérelmező azt is állította, hogy a kínai szerződési jog nem tartalmaz arra vonatkozó kötelezettséget, hogy írásos szerződést kell kötni az energiaellátásról.
(34)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a kínai társasági jog előírja, hogy a vállalatok alapszabálya a vállalatra, a részvényesekre, az igazgatókra, a felügyelőbizottság tagjaira és a felső vezetésre nézve kötelező. Ezenkívül az alapszabályt és annak valamennyi módosítását az állami hatóságoknál be kell jegyeztetni. A kérelmező állításával ellentétben megállapították továbbá, hogy a kínai szerződési jog egyértelműen hivatkozik az energiaellátásra és -használatra vonatkozó szerződésekre, és egyértelmű előírásokat tartalmaz az ilyen szerződések tartalmával kapcsolatban. Ennek alapján az első követelménnyel kapcsolatos állításokat el kellett utasítani.
(35)
A második követelményre vonatkozóan a kérelmező olyan dokumentumokat nyújtott be, amelyek szerint a könyvelésben - különösen kapcsolt vállalkozások közötti ügyleteknél - megállapított hiányosságokat utólag, 2008 áprilisában kijavították, és a kérelmező szerint ennek megfelelően a második követelmény teljesül.
(36)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 2008-ban állítólagosan meghozott korrekciós intézkedés nem változtat azon a tényen, hogy a kérelmező a kérelemre vonatkozó igénylőlapon nem megbízható adatokat szolgáltatott a könyvelésről (lásd a (19) preambulumbekezdést). Ezen az alapon az állítást el kellett utasítani.
(37)
A harmadik követelmény tekintetében a kérelmező azt állította, hogy a piacgazdasági elbánás iránti kérelemben rendelkezésre bocsátott, tőkeellenőrző jelentésnek önmagában elégnek kell lennie az eszközértékelés igazolásához. A kérelmező továbbá azt állította, hogy az adókedvezményeket nem vehették volna figyelembe e dömpingellenes vizsgálat keretében, mivel ez a kérdés csak a szubvencióellenes vizsgálatok esetében lényeges.
(38)
Meg kell jegyezni, hogy a vizsgálat bebizonyította, hogy a tőkeellenőrző jelentés hibás volt, ezért az nem tekinthető az eszközértékelés megbízható, független alapjának. A Bizottság úgy véli, hogy a kérelmező számára biztosított adókedvezmény jelentősen torzítja a vállalat pénzügyi helyzetét, és befolyásolja a piacgazdasági elbánás harmadik követelményét. Ezért a harmadik követelménnyel kapcsolatos állításokat el kellett utasítani.
(39)
A Bizottság a fentiek alapján fenntartja az első, a második és a harmadik követelménnyel kapcsolatos megállapításait és következtetéseit. A Bizottság ezért megállapítja, hogy sem a kérelmező, sem a csoport, amelynek keretében működik, nem részesülhet piacgazdasági elbánásban.
2.3. Egyéni elbánás
(40)
Az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdése szerint vám megállapítása esetén az említett cikk hatálya alá tartozó országok vonatkozásában az egész országra kiterjedő vámot vetnek ki, kivéve azokat az eseteket, amikor a vállalatok képesek bizonyítani, hogy az egyéni elbánásnak az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott valamennyi követelményét teljesítik. E követelményeket összefoglalóan a következőképpen határozzák meg:
-
ha teljes mértékben vagy részben külföldi tulajdonban lévő vállalatról vagy vegyes vállalatról van szó, az exportőrök szabadon hazatelepíthetik a tőkét és a nyereséget,
-
az exportárakat és exportmennyiségeket, valamint az értékesítési feltételeket szabadon határozzák meg,
-
a részvények többsége magánszemélyek tulajdonában van, és be kell bizonyítani, hogy a vállalat kellőképpen független az állami beavatkozástól,
-
az árfolyamok átszámítása piaci árfolyamon történik,
-
az állami beavatkozás nem olyan mértékű, hogy lehetővé tenné az intézkedések kijátszását abban az esetben, ha az egyes exportőrökre különböző vámtételeket alkalmaznak.
(41)
A kérelmező a piacgazdasági elbánás iránti kérelem mellett egyéni elbánást is igényelt arra az esetre, ha nem kapna piacgazdasági elbánást.
(42)
A fenti (16) preambulumbekezdésben említettek szerint a Bizottság következetesen ellenőrzi, hogy a kapcsolt vállalkozások csoportja mint egész, megfelel-e az egyéni elbánás feltételeinek. A (15) preambulumbekezdésben említettek szerint a vizsgálati időszakban egy másik gyártó és egy, a kérelmezőhöz kapcsolódó exportőr nem működött együtt e vizsgálat során. Ezért nem lehetett megállapítani, hogy e két vállalat teljesítette-e az egyéni elbánásra vonatkozó követelményeket.
(43)
Ezért az a döntés született, hogy a kérelmezőt sem piacgazdasági elbánásban, sem egyéni elbánásban nem részesítik.
(44)
A kérelmező, az exportáló ország hatóságai és az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy ismertessék a fenti megállapításokkal kapcsolatos álláspontjukat. Csak a kérelmező ismertette álláspontját.
(45)
A kérelmező először megismételte állítását, mely szerint a piacgazdasági elbánással és az egyéni elbánással kapcsolatos vizsgálat során az érintett terméket a vizsgálati időszakban előállító gyártókra és értékesítő kereskedőkre kellene összpontosítani, valamint azt állította, hogy a két együtt nem működő vállalat nem vett részt az érintett termék gyártásában, illetve értékesítésében. Továbbá úgy érvelt, hogy a helyszínen végzett ellenőrző látogatás során a Bizottság tisztviselőinek rendelkezésére bocsátottak minden annak vizsgálatához szükséges információt, hogy a két együtt nem működő vállalat részesülhet-e egyéni elbánásban.
(46)
A kérelmező első állításával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az ellenőrző látogatás során a (15) preambulumbekezdésben említett együtt nem működés miatt nem tudták alaposan ellenőrizni a két említett vállalat vizsgálati időszak alatti pontos tevékenységét. Ezért a kérelmező nem bizonyította be, hogy a két együtt nem működő vállalat a vizsgálati időszakban nem vett részt az érintett termék gyártásában, illetve értékesítésében. Azt is meg kell jegyezni, hogy a gyártónak a vizsgálati időszak alatti tevékenységét a (16) preambulumbekezdésben említett okokból figyelembe kell venni a csoport értékelése során. Ezért megállapítják, hogy a két vállalatnak együtt kellett volna működnie a vizsgálat során.
(47)
A fenti (24)-(27) preambulumbekezdésben említettek szerint a helyszíni ellenőrző látogatás során rendelkezésre bocsátott információk nem voltak elégségesek ahhoz, hogy a két együtt nem működő vállalat esetében megállapítsák, hogy részesülhetnek-e egyéni elbánásban. Emellett az információkat nem az egyéni elbánás iránti kérelem benyújtásához meghatározott határidőn belül, hanem olyan későn bocsátották rendelkezésre, hogy a Bizottság már nem tudta ellenőrizni őket. Ezért ezt az állítást el kellett utasítani.
(48)
A kérelmező emellett azt állította, hogy a Bizottságnak az egyéni elbánás követelményeinek vizsgálatára vonatkozó jelenlegi gyakorlata sérti a WTO dömpingellenes megállapodása 2. cikkének (3) bekezdését; e megállapodás az EK-jogrend szerves részének tekintendő.
(49)
Mivel a két kapcsolt vállalkozás nem működött együtt, e vizsgálat során nem vizsgálták felül behatóbban az egyéni elbánásra vonatkozó követelményeket, és a WTO-szabályokkal való összeegyeztethetőség kérdése ezért nem volt releváns ebben az ügyben. Ezért e kérelmet nem lehetett figyelembe venni.
(50)
A fenti tények és szempontok alapján megállapítható, hogy sem a kérelmező, sem a csoport, amelynek keretében működik, nem részesülhet egyéni elbánásban.
3. KÖVETKEZTETÉS
(51)
E felülvizsgálat célja az volt, hogy megállapítsák a kérelmező egyéni dömpingkülönbözetét, amely állítólag eltért a Kínából származó érintett termék behozatalára jelenleg alkalmazandó maradék dömpingkülönbözettől. A kérelem főként azon az állításon alapult, hogy a kérelmező teljesítette a piacgazdasági elbánáshoz szükséges követelményeket.
(52)
Mivel a vizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy a kérelmező kapcsolt gyártója és exportőre részéről való együttműködés hiányában a kérelmezőnek sem a piacgazdasági elbánást, sem az egyéni elbánást nem adják meg, a Bizottság nem tudta megállapítani, hogy a kérelmező egyéni dömpingkülönbözete valóban eltért-e az eredeti vizsgálatban megállapított maradék dömpingkülönbözettől. Ennélfogva a kérelmező által beadott kérelmet el kell utasítani, és az új exportőrre vonatkozó felülvizsgálatot le kell zárni. Az eredeti vizsgálat során megállapított maradék dömpingellenes vámot, azaz a 39,9 %-ot a kérelmező tekintetében következésképpen fenn kell tartani.
4. A DÖMPINGELLENES VÁM VISSZAMENŐLEGES HATÁLYÚ BESZEDÉSE
(53)
Mivel a felülvizsgálat a vállalat vonatkozásában dömpinget állapított meg, a vállalat tekintetében alkalmazandó dömpingellenes vámot visszamenőlegesen be kell szedni az érintett termék olyan behozatala után, amelyet az 1536/2007/EK rendelet 3. cikkének megfelelően nyilvántartásba vettek.
5. AZ INTÉZKEDÉSEK KÖZZÉTÉTELE ÉS IDŐTARTAMA
(54)
A kérelmezőt tájékoztatták azokról az alapvető tényekről és megfontolásokról, melyek alapján a Közösségbe irányuló behozatalára végleges dömpingellenes vámot szándékoztak kivetni, továbbá lehetőséget kapott észrevételei megtételére.
(55)
Ez a felülvizsgálat nem érinti azt az időpontot, amikor az 1659/2005/EK rendelet az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése alapján hatályát veszti.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az 1536/2007/EK rendelettel megindított, új exportőrre vonatkozó felülvizsgálat lezárult, és az 1659/2005/EK rendelet 1. cikkének értelmében a Kínai Népköztársaság „minden más vállalatára” alkalmazandó dömpingellenes vámot az 1536/2007/EK rendelet 1. cikkében meghatározott behozatalra kivetik.
(2) Az 1659/2005/EK rendelet 1. cikke értelmében a Kínai Népköztársaságban található „minden egyéb vállalatra” alkalmazandó dömpingellenes vámot 2007. december 22-i hatállyal beszedik az egyes égetett magnéziatégláknak az 1536/2007/EK rendelet 3. cikke szerint nyilvántartásba vett behozatala tekintetében.
(3) A vámhatóságokat utasítják, hogy fejezzék be a behozataloknak az 1536/2007/EK rendelet 3. cikke szerinti nyilvántartásba vételét.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Az 1. cikk (2) bekezdését 2007. december 22-étől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. szeptember 15-én.