KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 14. juli 2004
om tysk statsstøtte til MobilCom AG
(meddelt under nummer K(2004) 2641)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2005/346/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1), særlig artikel 7, stk. 3 og 4,
efter at medlemsstaten og andre interesserede i medfør af førnævnte bestemmelser er blevet opfordret til at fremsætte deres bemærkninger (2) og på grundlag af disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 18. oktober 2002 underrettede Tyskland Kommissionen om, at der var ydet såkaldt redningsstøtte i form af en statsgaranti for et lån på 50 mio. EUR til MobilCom AG (i det følgende »MobilCom«), fra den statsejede Kreditanstalt für Wiederaufbau (i det følgende ”KfW). Lånet blev udbetalt den 19. september 2002.
(2)
Ved brev af 21. oktober 2002 og 30. oktober 2002 udbad Kommissionen sig yderligere oplysninger, som Tyskland besvarede med brev af 23. oktober 2002, som blev registreret den 23. oktober og den 24. oktober 2002, og brev af 5. november 2002, som blev registreret den 5. november 2002.
(3)
Ved brev af 27. november 2002, der blev registreret den 28. november 2002, gav Tyskland meddelelse om en lånegaranti på 80 % for et nyt lån på 112 mio. EUR. Den 10. december 2002 fandt der et møde sted mellem Kommissionen og Tyskland.
(4)
Kommissionen meddelte ved brev af 21. januar 2003 Tyskland, at den havde besluttet at godkende lånegarantien på 50 mio. EUR som redningsstøtte i medfør af artikel 87, stk. 3, litra c), i EF-traktaten og Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (3).
(5)
Ved samme brev underrettede Kommissionen Tyskland om, at den havde besluttet at indlede den formelle procedure i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for lånegarantien på 80 % for lånet på 112 mio. EUR.
(6)
Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede andre interesserede parter til at sende deres bemærkninger.
(7)
Ved brev af 24. februar 2003, der blev registreret den 25. februar 2003 og den 26. februar 2003, tog Tyskland stilling til Kommissionens afgørelse om at indlede proceduren.
(8)
Ved brev af 14. marts 2003, der blev registreret den 14. marts 2003, sendte Tyskland yderligere oplysninger til Kommissionen. Samtidig bebudede Tyskland, at man havde til hensigt at forlænge statsgarantierne for de to kreditlinjer på henholdsvis 50 mio. EUR og 112 mio. EUR, som man havde indrømmet MobilCom, frem til udgangen af 2007. Desuden henviste Tyskland til, at den anden kredit kun var blevet udbetalt til virksomheden med et beløb på 88,3 mio. EUR.
(9)
Ved brev af 10. april 2003 bad Kommissionen om yderligere oplysninger om den planlagte forlængelse af statsgarantierne, hvilke oplysninger Tyskland sendte med brev af 9. maj 2003, som blev registreret den 12. maj 2003. Tyskland sendte yderligere oplysninger ved brev af 21. maj 2003, som blev registreret den 21. maj 2003.
(10)
Ved brev af 3. juni 2003, der blev registreret den 4. juni 2003, sendte MobilCom sine bemærkninger til proceduren.
(11)
Kommission orienterede ved brev af 9. juli 2003 Tyskland om, at den agtede at udvide den løbende procedure i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for den planlagte forlængelse af lånegarantierne frem til udgangen af 2007.
(12)
Kommissionens beslutning om at forlænge proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5). Kommissionen opfordrede andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger.
(13)
Ved brev af 1. september 2003, der blev registreret den 2. september 2003, tog Tyskland stilling til udvidelsen af proceduren. Ved brev af 9. september 2003 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Tyskland svarede med brev af 23. september 2003, der blev registreret den 25. september 2003. Heri oplyste Tyskland desuden, at MobilCom fuldt ud havde indfriet de udestående kreditlinjer, for hvilke statsgarantierne var blevet ydet, den 22. september 2003, og at garantidokumenterne var blevet tilbageleveret til forbundsstaten og delstaten Schleswig-Holstein af KfW (den ledende garant).
(14)
Ved brev af 5. november 2003, der blev registreret den 6. november 2003, erklærede Tyskland, at da lånene var blevet tilbagebetalt, var anmodningen til Kommissionen om at godkende forlængelsen af garantierne til 2007 ikke længere relevant.
(15)
Ved brev af 25. september 2003, der blev registreret den 25. september 2003, og ved brev af 2. oktober 2003, der blev registreret den 6. oktober 2003, modtog Kommissionen fra to konkurrenter til MobilCom bemærkninger til udvidelsen af proceduren, som blev videresendt til Tyskland med henblik på fremsættelse af bemærkninger. Tysklands svar blev modtaget den 5. november 2003 og registreret den 6. november 2003.
(16)
Den 9. januar og den 21. januar 2004 fandt der samtaler sted mellem repræsentanter for forbundsregeringen, delstaten Schleswig-Holstein samt virksomheden og Kommissionen, hvor man drøftede, om det var nødvendigt med yderligere foranstaltninger for at undgå urimelige konkurrencefordrejninger. Ved brev af 13. februar 2004, som blev registreret den 13. februar 2004, meddelte Tyskland Kommissionen, at MobilCom i princippet var rede til at indstille direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoniaftaler for en periode af syv måneder. Ved brev af 16. februar 2004 bad Kommissionen om en tydeliggørelse af visse punkter. Efter yderligere et brev fra Kommissionen erklærede Tyskland ved to breve, henholdsvis den 2. april 2004 og den 28. april 2004, som blev registreret henholdsvis den 2. april 2004 og den 28. april 2004, at man ikke kunne love med sikkerhed, at MobilComs online-butikker ville blive lukket. Ved brev af 23. juni 2004, som blev registreret den 24. juni 2004, sendte Tyskland yderligere oplysninger til Kommissionen om den aktuelle kundeudvikling i MobilCom.
II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
1. MobilCom AG
(17)
MobilCom AG blev grundlagt i 1991 af Gerhard Schmid som MobilCom Communicationstechnik GmbH. Virksomheden har hovedsæde i Büdelsdorf, Rendsburg-Eckernförde, Schleswig-Holstein, som er et støtteområde i henhold til artikel 87, stk. 3, litra c), i EF-traktaten. Ud over hovedsædet i Büdelsdorf har MobilCom en række forskellige filialer i Tyskland (Kiel, Karlstein, Erfurt og Hallbergmoos).
(18)
Den største aktionær i MobilCom er for tiden France Télécom med 28,3 % af aktierne. Resten af aktierne er spredt over et større antal aktionærer.
(19)
MobilCom begyndte sin forretningsvirksomhed som videreforhandler af andengenerationsmobiljenester (»2G«) for bl.a. T-Mobile, Vodafone og E-Plus. Virksomheden gik i 1996 på børsen og blev noteret som et af de første firmaer på Frankfurt am Mains fondsmarkeds nye marked i 1997. Da MobilCom i 1998 trådte ind på det tyske fastnet- og internetmarked, gik virksomheden ind på nye forretningsområder. Under indflydelse af den øgede vækst i de år, hvor der var højkonjunkturer for mobiltelefoni, oplevede MobilCom en hurtig vækst.
(20)
I årene 1997-2000 købte MobilCom yderligere en række virksomheder, herunder Topnet, en leverandør af netværkstjenester, Cellway, en leverandør af mobiltjenester, samt den på dette tidspunkt største tysksprogede internetsøgemaskine DINO-Online. MobilCom supplerede også sin virksomhedsportefølje med telekommunikationsvirksomheden TelePassport, tjenesteudbyderen D Plus og med en flertalsaktiepost i computerkæden Comtech. Ligeledes i 1999 børsintroducerede MobilCom internetdatterselskabet Freenet.de AG, den næststørste online-tjeneste i Tyskland på det nye marked i Frankfurt.
(21)
I 2000 grundlagde MobilCom sammen med France Télécom fællesforetagendet MobilCom Multimedia GmbH med det formål at byde på en UMTS-licens og at komme ind på UMTS-markedet. France Télécom byttede sin andel i fællesforetagendet med en aktiepost i MobilCom AG på 28,3 %, så MobilCom AG disponerede over alle andele i MobilCom Multimedia GmbH. For andelene i MobilCom AG betalte France Télécom 7,3 mia. EUR. Den nødvendige eksterne finansiering til erhvervelse af UMTS-licensen skulle stilles til rådighed af et internationalt bankkonsortium. Grundlaget for det strategiske partnerskab på UMTS-området var en samarbejdsaftale (»Cooperation Framework Agreement«), som parterne underskrev i marts 2000.
(22)
I august 2000 erhvervede MobilCom Multimedia GmbH en UMTS-licens fra forbundsregeringen til et beløb af 8,4 mia. EUR. I 2001 blev D Plus fusioneret med Cellway for optimalt at tilpasse distributionsstrukturen til forholdene på UMTS-området. Samme år begyndte man på opbygningen af UMTS-nettet.
(23)
På forretningsområdet mobiltelefoni/tjenesteudbyder skulle MobilCom med sin indtræden på UMTS-området udvikles fra blot at være tjenesteudbyder til at være en netværksbaseret udbyder af mobiltelefoni (6).
(24)
Forretningsområdet fastnet/internet omfattede på den ene side taletelefoni og på den anden side forretningsområdet internetadgang, som blev varetaget af internetdatterselskabet Freenet.de AG, hvori MobilCom havde en andel på 76,1 %. På fastnetområdet betjente MobilCom før krisen næsten 8 mio. kunder, heraf omkring 3,2 mio. internetkunder.
(25)
MobilComs koncernomsætning for regnskabsåret 2001 androg 2,59 mia. EUR. Det svarede til en stigning på omkring 10 % i forhold til året før. 1,919 mia. EUR af omsætningen lå inden for området mobiltelefoni- og tjenesteudbyder, 0,583 mia. EUR på området fastnet/internet og 88 mio. EUR på diverse. På UMTS-området blev der ikke opnået nogen omsætning, da det stadig var under opbygning.
(26)
Ved udgangen af året telefonerede 5,01 mio. kunder med en mobiltelefon fra MobilCom - en vækst på 25 % i forhold til 4 mio. kunder året før. Dermed var væksten hos MobilCom med hensyn til mobiltelefoner hurtigere end på markedet som helhed, som kunne udvise en vækst på 17 % i 2001. To tredjedele af kundeunderlaget var aftalekunder, mens markedsgennemsnittet lå på 44 %.
(27)
Den 31. juli 2002 beskæftigede MobilCom 5 175 personer, inklusive personer på tidsbegrænset kontrakt. Dette svarede til 4 463 fuldtidsbeskæftigede.
2. Markedet for mobiltelefoner
(28)
MobilCom vil efter omstruktureringen koncentrere sig om forretningsområdet mobiltelefoni- og tjenesteudbyder. Før krisen var MobilCom desuden aktiv på UMTS- og fastnet-/internetområdet.
(29)
Efter de tyske oplysninger og ifølge den markedsundersøgelse, der var vedføjet den fremsendte omstruktureringsplan, er markedet for mobiltjenester en del af markedet for teletjenester, der også omfatter ydelser i forbindelse med fastnettilslutning, kabelfjernsyn, faste kredsløb, carrier-tjenester og andet. Markedet for mobile teletjenester (»markedet for mobiltjenester«) skal betragtes som et selvstændigt marked i forhold til markederne for andre teletjenester, da produkterne tydeligt adskiller sig fra andre teletjenesters produkter.
(30)
Der kan blandt de aktive virksomheder på mobiltelefonimarkedet skelnes mellem netoperatører og rene videreforhandlere (»tjenesteudbydere«). Netoperatørerne ejer og driver den infrastruktur, der er nødvendig til fremstilling af mobiltjenester. De afsætter disse tjenester både direkte og indirekte gennem tjenesteudbydere. Tjenesteudbyderne begrænser sig til at afsætte mobiltjenester på grundlag af egen prisfastsættelse.
(31)
Ifølge oplysninger fra reguleringsmyndighederne for telekommunikation og postvæsen (»RegTP«) lå den samlede omsætning med teletjenester i Tyskland i 2002 på omkring 61 mia. EUR. Fastnettjenester og mobiltjenester er i dag med hver ca. en tredjedel af omsætningen de to segmenter, der har den største omsætning på det samlede marked for teletjenester.
(32)
Mobiltelefonivirksomhedernes samlede indtægter lå ifølge oplysninger fra RegTP i 2002 på 23,7 mia. EUR. Den årlige vækstrate i mobiltjenesterne lå mellem 1998 og 2002 på gennemsnitligt 25,7 % og dermed tydeligt over den gennemsnitlige vækstrate for teletjenester i Tyskland på 8,3 %. Den gennemsnitlige årlige vækstrate i omsætningen hos mobiltelefonitjenesterne lå dog tydeligt under den gennemsnitlige årlige vækstrate i antallet af deltagere på dette område. Årsagen var den stadig faldende månedlige gennemsnitsomsætning pr. deltager. I årene 2001 og 2002 faldt vækstraten hos mobiltjenesterne mærkbart (2,8 % i 2002).
(33)
Ifølge alle de prognoser og undersøgelser om mobilmarkedets udvikling i Tyskland (7), som er forelagt Kommissionen, er der en forventning om, at antallet af mobilkunder i de kommende tre til fire år vil nærme sig det naturlige mætningspunkt i området op til 80-90 % af den tyske befolkning. Ved udgangen af 2002 lå markedsindtrængningen på 72,4 % af befolkningen (2001 68 %). I fremtiden vil det derfor ikke være opnåelse af høje kundetal, der står i forgrunden, men binding af bestående profitable kunder samt en stigning i den gennemsnitlige månedsomsætning. Konkurrencen vil i tiltagende grad rette sig mod kunder, der er villige til at skifte leverandør. Som følge af højkonjunkturårene 1999/2000 vil behovet for udskiftning af terminaludstyr (og hermed også mobiltelefoniaftalen) tiltage i de kommende år i Tyskland.
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Netoperatører direkte i alt
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Tjenesteudbydere i alt
31,35 %
Digital mobiltelefoni i alt
100,00 %
(35)
De markedsførende på området for mobiltelefoner af anden generation er T-Mobile og Vodafone, som også hver især råder over eget mobilnet.
(36)
Med hensyn til antallet af kunder og medarbejdere er der tre udbydere af mobiltelefoner, der kan sammenlignes med MobilCom.
(37)
O2 Deutschland er mobilnetoperatør i Tyskland og tilbyder mobiltjenester. O2 Deutschland er et helejet datterselskab af mmO2 plc, tidligere datterselskab på mobilområdet af British Telecommunications plc. Virksomheden beskæftiger 3 500 medarbejdere.
(38)
Debitel er en televirksomhed uden egen netinfrastruktur, der optræder som videreforhandler af telefonminutter og netfunktioner i forbindelse med mobiltjenester af anden generation. Virksomheden beskæftiger 3 544 medarbejdere. I 2002 nåede man op på en omsætning på 2,8 mia. EUR.
(39)
Talkline er en videreforhandler af mobiltjenester af anden generation. I 2001 nåede man op på en omsætning på 1,26 mia. EUR. Efter virksomhedens egne oplysninger beskæftiger Talkline 1 000 medarbejdere.
3. Finansielle vanskeligheder og omstrukturering
(40)
Trods en betydelig forøgelse af indtægterne på mobil-/tjenesteudbyderområdet i årene 1997-2000 som følge af en kraftig nettotilvækst i kundeunderlaget, var der et støt fald i MobilComs driftsresultater på dette område. Dette skyldtes først og fremmest stigende akkvisitionsomkostninger for nye kunder samtidig med faldende fortjeneste i de bestående kundeforhold. Hvad der ligeledes er af betydning i denne sammenhæng, er den stigning i tvivlsomme fordringer, som især i 2001 nødvendiggjorde store afskrivninger på gæld.
(41)
Desuden udviklede de eksterne rammebetingelser på UMTS-området, især markedsudviklingen, indholdsprodukter og terminaludstyr, sig værre end planlagt og med en tydelig forsinkelse.
(42)
Den 13. september 2002 opsagde France Télécom partnerskabet med MobilCom AG, da man ikke længere anså den tyske partners UMTS-aktiviteter for rentable. I forbindelse med at France Télécom trak sig ud af de fælles UMTS-aktiviteter, blev alle betalinger til finansiering af UMTS-forretningsområdet straks indstillet.
(43)
MobilCom havde på dette tidspunkt ifølge oplysninger i sin årsberetning en gæld på 7,1 mia. EUR og et stort løbende finansieringsbehov til dækning af de videre netværksinvesteringer, organisationens løbende udgifter og renter. Da France Télécom allerede i flere måneder havde været MobilComs eneste tiloversblevne finanspartner, og da der ikke var nogen finansieringsalternativer, stod MobilCom umiddelbart over for en truende insolvens.
(44)
På denne baggrund ydede forbundsstaten redningsstøtte i form af en garanti for et lån på 50 mio. EUR. Lånet blev stillet til rådighed af det statsejede KfW og udbetalt den 21. september 2002. Dette gjorde det muligt for virksomheden i første omgang at opretholde aktiviteterne. Denne støtte er ikke omfattet af denne procedure, da den allerede blev godkendt med beslutningen af 21. januar 2003.
(45)
Samtidig forsøgte MobilCom med udgangspunkt i samarbejdsaftalen med France Télécom at gøre et krav om kompensation gældende over for denne virksomhed.
(46)
Den 22. november 2003 underskrev MobilCom AG, Mobilcom Holding GmbH, mobilcom Multimedia samt France Télécom og Wirefree Services Belgium S.A. en forligsaftale, den såkaldte MC Settlement Agreement, hvorved man opnåede en omfattende nedbringelse af MobilComs gæld.
(47)
Det centrale i forligsaftalen var France Télécoms overtagelse af MobilCom-koncernens UMTS-forpligtelser. Til gengæld gav MobilCom - når der bortses fra en andel på 10 % - afkald på eventuelle indtægter ved salg eller udnyttelse af samtlige UMTS-formueværdier til fordel for France Télécom.
(48)
Især overtog France Télécom bankforpligtelser (4,692 mia. EUR) samt leverandørkreditter (ca. 1,25 mia. EUR). Samtidig gav France Télécom afkald på tilbagebetaling af sine aktionærlån på omkring 1,009 mia. EUR. Samlet set beløb gældseftergivelsen og overtagelsen af forpligtelserne sig til 6,9 mia. EUR, plus påløbne renter på overtagelsestidspunktet.
(49)
Desuden gav France Télécom tilsagn om at tilvejebringe midlerne til MobilComs udtræden af UMTS-forretningsområdet, ganske vist tidsbegrænset indtil den 31. december 2003 og op til et samlet beløb af 370 mio. EUR. I øvrigt gav de to parter gensidigt afkald på alle krav i relation til deres indbyrdes forretningsforbindelser (10).
(50)
Det forhold, at France Télécom trak sig ud af samarbejdet på UMTS-forretningsområdet, havde dog ikke blot indvirkninger på MobilComs UMTS-forretningsaktiviteter, men gjorde desuden en omstrukturering af de andre forretningsområder nødvendig, især det tabsgivende kerneforretningsområde for mobiltelefoni/tjenesteudbyder.
(51)
France Télécom havde under forligsforhandlingerne afvist også at stille midler til rådighed for reorganiseringen af forretningsområdet mobiltelefoni/tjenesteudbyder. For at sikre opfyldelsen af det yderligere behov der var for at finansiere nødvendige reorganiseringsforanstaltninger på dette forretningsområde, ydede Tyskland og delstaten Schleswig-Holstein den 20. september 2002 en yderligere lånegaranti på 80 % for et lån på 112 mio. EUR.
4. Beskrivelse af omstruktureringsplanen
(52)
Tyskland forelagde en omfattende omstruktureringsplan for MobilCom-koncernen, der gennemgik kriseårsagerne og opstillede et koncept for genoprettelse af den langfristede rentabilitet.
(53)
Ifølge denne plan kunne de væsentligste årsager til de vedvarende økonomiske vanskeligheder inden for MobilCom-koncernen findes inden for kerneforretningsområdet mobiltelefoni/tjenesteudbyder og det hidtidige UMTS-forretningsområde.
(54)
På UMTS-området udviklede de ydre rammebetingelser ifølge omstruktureringsplanen sig værre end planlagt. De oprindelige overskudsforventninger i forbindelse med UMTS-forretningsområdet skulle korrigeres. I sidste instans var krisen blevet udløst som følge af, at France Télécom havde trukket sig ud af samarbejdet om opbygningen af UMTS-forretningsområdet, hvilket var kommet uventet for MobilCom-koncernen og således udgjorde en trussel mod MobilCom-koncernens likviditet i betragtning af det betydelige finansieringsbehov, der var forbundet med udviklingen af UMTS-forretningsområdet.
(55)
På forretningsområdet tjenesteudbyder/mobiltelefoni var den væsentligste kriseårsag ifølge omstruktureringsplanen, at man udelukkende havde koncentreret sig om vækst i stedet for rentabilitet. På dette forretningsområde blev der tidligere i for høj grad fokuseret på vækst i markedsandele, også på grundlag af ønsket om at erhverve kunder til det fremtidige UMTS-forretningsområde. Da nye kunder tidligere ofte kun kunne hverves ved hjælp af urimeligt høje omkostninger og primært ved hjælp af billige takster, og da der samtidig kun blev skabt en ringe omsætning, var bruttoavancen for lille.
(56)
Desuden gav mange af kundernes utilfredsstillende betalingsevne anledning til store problemer og deraf følgende værdireguleringer. Forretningsområdet mobiltelefoni/tjenesteudbyder var på daværende tidspunkt til stadighed underskudsgivende.
(57)
Ved at koncentrere sig om UMTS-forretningsområdet havde man desuden forsømt at foretage de nødvendige tilpasninger inden for de andre forretningsområder.
(58)
Grundlaget for strategien i omstruktureringsplanen til genoprettelse af rentabiliteten i virksomheden var en streng fokusering på de oprindelige kernekompetencer som tjenestedudbyder på mobilområdet.
(59)
Den urentable UMTS-afdeling skulle fuldstændig opløses. Omkostningerne ved at trække sig ud af UMTS-forretningsområdet, dvs. salg eller afvikling af alle UMTS-aktiver samt nedlæggelsen af 1 000 UMTS-fuldtidsstillinger blev anslået til maksimalt 370 mio. EUR i omstruktureringsplanen. Ifølge planen var der dermed ikke yderligere finansieringsbehov på UMTS-området ud over de 370 mio. EUR, som France Télécom havde givet tilsagn om i forbindelse med MC Settlement Agreement.
(60)
Desuden var det forudset, at MobilCom skulle trække sig ud af internet-/fastnetområdet. Til dette formål skulle alle andele i fastnettet integreres i Freenet.de AG og kapitalinteresserne i Freenet.de AG senere afhændes (delvis).
(61)
De centrale elementer i reorganiseringsstrategien for det tabsgivende område mobiltelefoni/tjenesteudbyder var en afvikling af 850 fuldtidsstillinger, en koncentration i hovedsædet Büdelsdorf og forretningsstedet i Erfurt af alle salgs- og kundeserviceaktiviteter, der hidtil havde været fordelt på flere forskellige forretningssteder. Hertil kom en nedsættelse af omkostningerne til kundeakkvisition (bl.a. ved lukning af MobilCom-forretninger) og sanering af kundeporteføljerne. Samlet set satsede man primært på en konsolidering på et lavere, men mere rentabelt kunde- og omsætningsniveau.
(62)
Disse foranstaltninger skulle finansieres ved det op til 80 % statsgaranterede lån. Oprindelig havde man skønnet, at der var et finansieringsbehov på 112 mio. EUR. I sidste instans var der kun brug for et beløb på 88,3 mio. EUR, som blev fordelt på følgende områder i omstruktureringsplanen:
-
kundeforanstaltninger/-binding til optimering af takststrukturen: […]* (11) mio. EUR
-
lukning af urentable MobilCom-forretninger: […]* mio. EUR
-
nedlæggelse af stillinger på området tjenesteudbyder: […]* mio. EUR
-
eksterne konsulenter indtil marts 2003: […]* mio. EUR
-
lukning af Karlstein/Hallbergmoos og overflytning af infrastrukturen: […]* mio. EUR
-
truende betalingsforpligtelser, især som følge af leasingforpligtelser for aktiver, der ikke længere benyttes på grund af en ændring i strategien: […]* mio. EUR
-
kontantdeposita […]* : […]* mio. EUR.
(63)
Ifølge en forretningsplan, der er vedføjet omstruktureringsplanen, samt et driftsbudget frem til 2007 skulle MobilCom i 2005 kunne realisere et overskud som tjenesteudbyder. Med hensyn til tilbagebetalingen af det statsgaranterede lån kom en likviditetsanalyse på grundlag af de tre krævede scenarier - en gunstig udvikling, en mere jævn eller »realistisk« udvikling samt en ugunstig udvikling - til det resultat, at selv med en udvikling i omsætningen efter »worst case«-scenariet ville det være muligt at betale lånet tilbage inden udgangen af 2007. I omstruktureringsplanen anså man det dog for muligt at foretage en hurtigere tilbagebetaling i tilfælde af en succesrig afhændelse af andelene i Freenet.de AG.
5. Gennemførelse af omstruktureringsplanen
(64)
MobilCom begyndte allerede i november 2002 med at føre foranstaltningerne i omstruktureringsplanen ud i livet. UMTS-området blev planmæssigt stillet i bero og gjort klart til salg. Den forudsete nedlæggelse af i alt 1 850 fuldtidsstillinger på UMTS- og tjenesteudbyderområder var allerede afsluttet i marts 2003: Også de yderligere foranstaltninger til sanering af kerneområdet tjenesteudbyder, som f.eks. indstillingen af driften på forretningsstederne i Karlstein og Hallbergmoos, lukningen af urentable forretninger samt indførelse af en ny organisationsstruktur, blev ført ud i livet i 4. kvartal 2002 og 1. kvartal 2003.
(65)
Desuden blev samtlige MobilCom AG's fastnetaktiviteter lagt sammen i mobilcom CityLine GmbH (MCL) og overdraget til Freenet.de AG den 10. april 2003 i henhold til en købsaftale mellem Freenet.de AG og MobilCom AG. De første to rater på 10 mio. EUR og 8,5 mio. EUR af den købspris på i alt 35 mio. EUR, som MobilCom skulle betale allerede i maj og august, blev planmæssigt anvendt til tilbagebetaling af det andet statsgaranterede lån.
(66)
UMTS-nettet blev afhændet til E-Plus i maj 2003 og UMTS-licensen givet tilbage til RegTP i december 2003. Hermed stod det MobilCom frit for som tjenesteudbyder også at tilbyde UMTS-tjenester og deltage i det marked, der var ved at opstå. (12)
(67)
Den 17. september 2003 besluttede bestyrelse og direktion sig for salg af indtil 20 % af andelene i Freenet.de AG. Som led i en »accelerated bookbuilding«- procedure blev 20 % af andelene (3,75 mio. aktier) solgt til forskellige indenlandske og udenlandske investorer. Bruttoprovenuet af salget af aktierne androg 176,1 mio. EUR (47 EUR pr. aktie). MobilCom ejer dermed kun 52,89 % af andelene i Freenet.de AG.
(68)
Med det opnåede provenu indfriede MobilCom den 22. september 2003 de udestående kreditlinjer fra begge de statsgaranterede lån og var således gældfri. Garantidokumenterne blev tilbagegivet til forbundsstaten og delstaten Schleswig-Holstein.
(69)
MobilCom havde efter indfrielse af lånene et provenu på næsten 60 mio. EUR fra salget af Freenet-aktierne.
(70)
Der er ifølge Tysklands oplysninger ikke planer om at sælge yderligere andele i Freenet.de AG. MobilComs interesser i Freenet.de AG skulle i mellemtiden været ændret fra strategiske til finansielle interesser, selv om MobilCom stadig har 52,89 % af andelene. Ifølge Tysklands oplysninger er der mellem Freenet-delkoncernen og MobilCom-delkoncernen nu kun begrænsede operative forbindelser. Der er ikke nogen kontrakt om kontrol og overførsel af overskud mellem MobilCom og Freenet.de AG.
(71)
I oktober 2003 kunne MobilCom realisere yderligere indtægter i form af provenuet af afhændelsen af MobilCom-aktier tilhørende MobilComs grundlægger og tidligere firmachef gennem dennes formueforvalter professor Helmut Thoma (13).
(72)
MobilCom-koncernen har igen overskud inden for de to forretningsområder mobiltelefoni/tjenesteudbyder og fastnet/internet. Med hensyn til tjenesteudbyderområdet havde MobilCom i 2. kvartal og 3. kvartal 2003 opnået et positivt resultat og for første gang i 11 kvartaler igen kunnet registrere et overskud. EBITDA (resultat før renter, skat og afskrivninger) steg i regnskabsåret 2003 inden for begge forretningsområder mobiltelefoni/tjenesteudbyder og fastnet/internet samlet med 103,6 mio. EUR ved en omsætning på 1,837 mia. EUR. EBIT (resultat før renter og skat) blev forbedret til 22,3 mio. EUR (sammenlignet med 2002: - 372,9 mio. EUR).
(73)
Udviklingen inden for segmentet tjenesteudbyder så i omstruktureringsfasen således ud (14):
(74)
Under hensyntagen til provenuet af salget af 3,75 mio. Freenet-aktier steg koncernresultatet for 2003 til 160,4 mio. EUR. Efter eget udsagn står MobilCom hermed igen på et solidt fundament.
6. Nærmere detaljer vedrørende de indrømmede garantier
(75)
Den kredit på 50 mio. EUR, som KfW ydede den 19. september 2002, og som blev sikret ved en statsgaranti på 100 %, havde i første omgang en løbetid indtil den 15. marts 2003 og kunne forlænges til den 15. september 2003. Lånet blev i første omgang forlænget til den 21. juli 2003. I juli 2003 havde KfW endnu en gang forlænget løbetiden for dette lån, indtil Kommissionen havde truffet beslutning om den forelagte omstruktureringsplan, dog højst indtil den 20. maj 2004. Renten på lånet lå på 6,814 %. Denne rentesats bestod af Euro Interbank Offered Rate (EURIBOR) for den pågældende periode med tillæg af en margen på 3,50 % p.a.
(76)
Den anden garanti, der blev givet for det lån på 112 mio. EUR, der blev ydet MobilCom AG og MobilCom Holding GmbH af et bankkonsortium bestående af Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, KfW og Landesbank Schleswig-Holstein under ledelse af KfW, tegnede forbundsstaten og delstaten Schleswig-Holstein sig for i fællesskab. Det lån, der blev ydet den 20. november 2002, havde en løbetid på 18 måneder indtil den 20. maj 2004. Udbetalingen af kreditten skulle ske i flere trancher. Renten bestod af Euro Interbank Offered Rate (EURIBOR) for den pågældende periode for hver tranche med tillæg af en margen på 2,50 % p.a. Forbundsstatens og delstaten Schleswig-Holsteins garanti sikrede tilsammen 80 % af det samlede lånebeløb. Forbundsstaten garanterede for 48 % af beløbet og delstaten for 32 %. Garantien havde ifølge garantierklæringen af 20. november 2002 en løbetid indtil den 15. marts 2003. Ved forelæggelse af en omstruktureringsplan for Kommissionen før udløbet af denne frist skulle dette tidsrum dog automatisk forlænges indtil tidspunktet for Kommissionens støttebeslutning på grundlag af denne plan. Med fremlæggelsen af denne omstruktureringsplan i marts 2003 dækkede den anden garanti således den samlede løbetid for kreditten indtil tidspunktet for Kommissionens beslutning på grundlag af planen.
(77)
Tyskland meddelte, at den præmie, som MobilCom skulle betale til forbundsstaten for garantierne på de to lån på hhv. 50 mio. EUR og 112 mio. EUR i begge tilfælde androg 0,8 % p.a. Derudover skulle der for hver ansøgning betales et gebyr på 25 000 EUR. Delstaten Schleswig-Holstein skulle have et garantigebyr på 1 % p.a. og et sagsbehandlingsgebyr på 25 564 EUR.
(78)
Ifølge de tyske oplysninger har MobilCom som følge af, at der kun var behov for 88,3 mio. EUR til omstruktureringen, ved brev af 1. april 2003 over for KfW som konsortialbank givet afkald på det stadig udestående kreditbeløb på 23,7 mio. EUR.
7. Grundene til henholdsvis indledningen og udvidelsen af proceduren
(79)
Kommissionen har godkendt lånegarantien på 50 mio. EUR som redningsstøtte på grundlag af artikel 87, stk. 3, litra c), i EF-traktaten samt EF-rammebestemmelserne.
(80)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure klassificerede Kommissionen også garantien fra forbundsstaten og delstaten Schleswig-Holstein for det andet lån som statsstøtte i den betydning, der er anvendt i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. På grundlag af sin foreløbige vurdering var Kommissionen nået frem til den konklusion, at den anmeldte støtte skulle bedømmes på grundlag af EF-rammebestemmelserne, og tvivlede på, om støtten var forenelig med det fælles marked.
(81)
Især stod det ikke klart for Kommissionen, om også den senere indrømmede kredit på 112 mio. EUR udelukkende blev benyttet til opretholdelse af driften i den angivne periode eller allerede blev benyttet til omstruktureringen af virksomheden. Støtte til omstrukturering kan på grund af dens særlig konkurrencefordrejende karakter kun godkendes på grundlag af en omstruktureringsplan, som Kommissionen på tidspunktet for indledningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2, endnu ikke havde fået forelagt.
(82)
Med sin afgørelse af 9. juli 2003 lod Kommissionen også den oprindeligt planlagte forlængelse af lånegarantierne frem til 2007 være omfattet af den igangværende procedure.
(83)
Kommissionen tvivlede især på, at MobilCom havde behov for en forlængelse af de statsgaranterede kreditter. Den kunne på daværende tidspunkt ikke udelukke, at MobilCom ved et hurtigt salg af sine interesser i internetdatterselskabet Freenet.de AG kunne skaffe sig tilstrækkelige midler til at tilbagebetale kreditterne.
III. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(84)
Efter at kreditterne var blevet betalt tilbage den 22. september 2003 og garantidokumenterne var tilbagegivet til garanterne, erklærede Tyskland, at den anmodning, der for en sikkerheds skyld var fremsat om forlængelse af garantierne for kreditterne frem til 2007, ikke længere var relevant.
(85)
Hvad angår den anden støtteforanstaltning i form af garantien for kreditten på 112 mio. EUR, holder Tyskland fast ved sin opfattelse af, at også denne garanti er redningsstøtte i EF-rammebestemmelsernes forstand.
(86)
Tyskland erklærer, at der med kreditterne udelukkende blev finansieret foranstaltninger inden for forretningsområdet tjenesteudbyder, som for eksempel kundeforanstaltninger til optimering af takststrukturen, tilpasning af markedsføringsudgifterne og foranstaltninger til begrænsning af personaleforbruget, som udelukkende havde tjent til at opretholde den løbende drift og mindske likviditetsbehovet i redningsfasen. Uden disse foranstaltninger ville likviditetsbehovet frem til marts 2003 have været 110 mio. EUR højere.
(87)
Desuden havde der på tidspunktet for ydelsen af den omstridte støtte endnu ikke været forelagt et omfattende omstruktureringskoncept, og det ville ikke have været muligt at udarbejde et sådant inden for et kort tidsrum.
(88)
Hvis Kommissionen ikke følger denne vurdering, anmoder Tyskland alternativt om, at den anden lånegaranti godkendes som omstruktureringsstøtte på grundlag af den omstruktureringsplan, der senere blev forelagt Kommissionen. Efter Tysklands opfattelse udligner især det forhold, at det i omstruktureringsplanen er forudset, at MobilCom trækker sig af UMTS-forretningsområdet og fastnet-/internet-forretningsområdet, de eventuelle konkurrencefordrejninger, som de statsgaranterede lån måtte have forårsaget på mobilmarkedet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA TREDJEMAND
1. Bemærkninger fra MobilCom
(89)
I sin stillingtagen til indledningen og udvidelsen af den formelle procedure afviser MobilCom enhver tvivl med hensyn til den ydede støttes forenelighed med det fælles marked.
(90)
MobilCom anfører, at konkurrencen på markedet for mobiltjenester ville være gået i stå, hvis ikke MobilCom fortsat havde eksisteret. Mobilmarkedet domineres af netværksoperatørerne med en markedsandel på næsten 70 %, hvoraf de to store dominerende udbydere T-Mobile og Vodafone tegner sig for omkring 52 %. Hvis MobilCom var forsvundet fra markedet, ville Debitel have opnået et kvasi-monopol blandt de tjenesteudbydere, som ikke rådede over eget net. Debitel ville således ikke længere være under pres for at tilbyde sine kunder de gunstigste tariffer i en pakke. Tjenesteudbydernes rolle som katalysatorer for priskonkurrence mellem netværksoperatørerne ville således være blevet svækket afgørende og den oligopolistiske markedsstruktur på det tyske mobilmarked ville være blevet yderligere konsolideret.
(91)
Desuden hævder MobilCom, at statsgarantien ikke havde ført til fordrejning af konkurrencen og havde begrænset sig til det absolutte minimum. Garantien var kun en sikring af 80 % af lånesummen. De disponible midler var udelukkende afset til gennemførelse af omstruktureringsplanen og absolut begrænset til omstruktureringsomkostningerne på tjenesteudbyderområdet. Hver af de i omstruktureringsplanen beskrevne foranstaltninger var en absolut forudsætning for genoprettelse af virksomhedens overlevelsesevne på længere sigt, i hvilken forbindelse MobilCom endnu en gang gav en detaljeret redegørelse for de i omstruktureringsplanen forudsete omkostninger og specificerede dem yderligere.
(92)
MobilCom henviser også til, at de øvrige konkurrenter drog fordel af omstruktureringsplanen, fordi MobilCom efterfølgende skilte sig af med alle de aktiviteter, som ikke umiddelbart hørte til kerneaktiviteterne, om end de havde været nyttige for virksomheden, som f.eks. især UMTS-netværksområdet.
(93)
Desuden kunne der ikke forventes nogen negative virkninger for konkurrenterne, da der i forbindelse med omstruktureringen også var sket en række betydelige kapacitetsnedskæringer på tjenesteudbyderområdet. MobilComs muligheder for at hverve kunder var som følge af den betydelige personalenedskæring og lukning af forretningssteder begrænset betydeligt.
(94)
I samtalerne mellem Tyskland og Kommissionen den 9. januar og den 21. januar 2004, hvor også repræsentanter for MobilCom deltog, præciserede MobilCom med henvisning til sine skriftlige bemærkninger, at virksomheden stadig fastholdt den retsopfattelse, som også Tyskland havde, nemlig at der i forbindelse med den anden støtteforanstaltning var tale om redningsstøtte og ikke om omstruktureringsstøtte. Spørgsmålet om kompensationsforanstaltninger var derfor ikke relevant.
2. Bemærkninger fra Talkline GmbH & Co KG
(95)
Talkline GmbH & Co KG (i det følgende: Talkline) er som udbyder af mobiltjenester en umiddelbar konkurrent til MobilCom. Talkline henviser til, at virksomheden ligesom andre umiddelbare konkurrenter i de foregående to år har skullet tilpasse sig markedsvilkårene og har måttet indstille virksomheden herefter for egen regning og uden statsstøtte.
(96)
Talkline anfører for det første, at der med den anden statsgaranterede kredit er tale om omstruktureringsstøtte til MobilCom og ikke redningsstøtte. Omstruktureringen af virksomheden var allerede gået i gang, inden det andet lån i november blev ydet.
(97)
Virksomheden er desuden af den opfattelse, at den konkurrencefordrejning, der er opstået som følge af støtten til MobilCom, er af særlig intensitet. Den mener ikke, at den ydede støtte er forenelig med det fælles marked uden tilstrækkelig kompensation.
(98)
At konkurrencefordrejningen har været særlig intens, begrunder Talkline for det første med, at garantien har gjort det muligt for MobilCom uden begrænsninger at videreføre sine forretningsaktiviteter samtidig med en hurtig og gennemgribende omstrukturering. Ganske vist havde MobilCom mistet markedsandele under omstruktureringen, men alligevel havde virksomhedens tilstedeværelse på markedet kunnet mærkes.
(99)
For det andet gjorde de statsgaranterede kreditter det muligt for MobilCom at gøre sit kundeunderlag rentabelt. MobilCom var efter saneringen af sit kundeunderlag vokset omtrent lige så hurtigt som markedet, men rådede over et uforholdsmæssigt rentabelt kundeunderlag.
(100)
Desuden havde MobilCom på grund af kreditterne kunnet udskyde det påtænkte salg af fastnettet til Freenet.de AG og det delvise salg af interesser i tilknytning hertil, så virksomheden havde kunnet drage fordel af den forventede kursstigning i denne forbindelse ikke blot med henblik på tilbagebetaling af kreditterne, men også med henblik på nye investeringer på mobilområdet, da salget af 20 % af aktierne i september 2003 havde skaffet MobilCom yderligere midler på 60 mio. EUR efter den fuldstændige tilbagebetaling af kreditterne.
(101)
Talkline tvivler desuden på, at det var nødvendigt at yde den anden garanti. MobilCom havde allerede dengang kunnet disponere over en betragtelig anlægsformue, i hvilken forbindelse Talkline især fremhæver interesserne i Freenet.de AG. Salget af 20 % af Freenet-andelene (3,75 mio. aktier), der først fandt sted i september 2003, havde ifølge Talkline allerede i november 2002 indbragt virksomheden et provenu på mindst 18,75 mio. EUR ved den daværende aktiekurs på 5 EUR. Salget af de samlede interesser (13,65 mio. aktier) havde skaffet virksomheden likvide midler på 68 mio. EUR og dermed i vid udstrækning overflødiggjort kreditoptagelsen, og helt sikkert gjort statsgarantien unødvendig. Denne beregning går i den forbindelse kun ud fra børskursen, men ikke fra den virkelige indre værdi i Freenet.de AG, som bestyrelsen i MobilCom og direktionen i Freenet.de AG tydeligvis havde sat til en højere værdi.
(102)
Hvis Kommissionen kommer til det resultat, at statsgarantien for den anden kredit udgør omstruktureringsstøtte, der kan tillades, så kan den efter Talklines opfattelse kun godkende denne, hvis Tyskland tilbyder passende kompensationsforanstaltninger i henhold til punkt 35 ff. i EF-rammebestemmelserne.
(103)
De foranstaltninger, som Tyskland har nævnt, er efter Talklines mening ikke tilstrækkelige til at udligne de negative virkninger af støtten. Beskæringen af kapaciteten på mobilområdet og den dermed forbundne begrænsning af kundeunderlaget skyldtes i overvejende grad, at MobilCom havde skaffet sig af med urentable kundeforhold. Denne reduktion var ud fra et økonomisk synspunkt nødvendig og kan derfor ikke accepteres som en modydelse.
(104)
Der havde ikke været tale om en fuldstændig tilbagetrækning fra fastnet- og internetområdet. Desuden udgjorde salget af Freenet-andelen, når man ser på indvirkningen på konkurrencen på mobilområdet, en kapitalomlægning. Som modydelse for eventuelle konkurrencefordrejninger er dette salg således ikke blot uden nogen værdi, men endog en stramning af fordrejningerne, da MobilCom nu umiddelbart investerer provenuet af salget af Freenet-andelen på tjenesteudbyderområdet.
(105)
Indefrysningen af UMTS-forretningsområdet var en økonomisk nødvendighed og er således ikke egnet som kompensationsforanstaltning for konkurrencefordrejningerne på mobilområdet. At MobilCom forlod dette forretningsområde, kom kun de tiloversblevne UMTS-licenshavere til gode, idet disse nu havde en direkte konkurrent mindre.
(106)
Talkline foreslår dernæst et katalog af mulige foranstaltninger til udligning af de konkurrencefordrejninger, der efter Talklines opfattelse har gjort sig gældende. Disse foranstaltninger omfatter et »pro rata-salg« af kunder til konkurrenterne, en tidsbegrænset lukning af online-butikker og andre direkte kanaler samt tilbagetrækning fra UMTS-forretningsområdet som tjenesteudbyder (såkaldt Enhanced Service Providing) for et begrænset tidsrum.
3. Bemærkninger fra en tredjemand, der har anmodet om hemmeligholdelse af vedkommendes identitet
(107)
Kommissionen modtog desuden bemærkninger fra yderligere en konkurrent, der ligeledes er virksom som tjenesteudbyder uden egen netstruktur.
(108)
Også denne konkurrent er af den opfattelse, at de tilbudte modydelser ikke er tilstrækkelige til at opnå den begrænsning af kapaciteten på MobilComs kerneforretningsområde, der er nødvendig til at udligne konkurrencefordrejningerne. MobilCom ønsker at koncentrere sig om højproduktive kunder i det mellemste og det øvre segment. Følgelig vil MobilCom trods kundetilbagegangen kunne opretholde sin tilstedeværelse på markedet, da omkostningerne kan sænkes, og omsætningen øges som følge af, at MobilCom koncentrerer sig om lønsomme kunder.
(109)
I den nuværende markedssituation, der er præget af et mættet marked, en lavere gennemsnitsomsætning pr. kunde og faldende fortjeneste, er MobilComs mål om at ændre sin position på markedet et mål, der forfølges af alle virksomheder, der optræder som tjenesteudbydere. Den støtte, som de direkte konkurrenter ikke har adgang til, udnyttes af MobilCom til at skabe sig en konkurrencemæssig fordel hos den værdifulde og ombejlede kundekreds. Tyskland har således støttet omstruktureringen af MobilCom direkte på bekostning af konkurrenterne, hvilket ikke er acceptabelt uden yderligere kompensationsforanstaltninger.
V. TYSKLANDS REAKTION PÅ BEMÆRKNINGERNE FRA TREDJEMAND
(110)
I sin reaktion på bemærkningerne fra tredjemand erklærer Tyskland med hensyn til nødvendigheden af den anden støtteforanstaltning, at den likviditet, der var nødvendig til at videreføre den løbende drift i MobilCom, ville være opbrugt i midten af november 2002. Uden lånet fra KfW-konsortiet ville MobilCom straks have skullet indgive en insolvensbegæring. Efter MobilComs direktions skøn ville en insolvensbegæring på kort sigt have reduceret kundekredsen i væsentlig grad, så det ikke med en omstrukturering af MobilCom ville have været muligt at undgå insolvens.
(111)
Tyskland erklærer yderligere, at også France Télécom ved optagelsen af forligsforhandlingerne i anden halvdel af september 2002 hele tiden havde gjort det tydeligt, at man kun kunne forpligte sig til at frigøre MobilCom fra de UMTS-relaterede forpligtelser, hvis det kunne sikres, at MobilCom ikke behøvede at indgive en insolvenserklæring inden for de insolvensretlige anfægtelsesfrister. Følgelig havde France Télécom allerede ved begyndelsen af forhandlingerne forlangt, at der blev udarbejdet en ekspertudtalelse, der indeholdt en positiv prognose for de forretningsområder, hvor MobilCom stadig skulle være aktiv, og at der fra tredjemands side kom tilsagn om at sikre den finansiering, der var påkrævet for at gennemføre en sanering med held. Lånet på 112 mio. EUR fra KfW-konsortiet, der skulle tjene dette formål, var derfor gjort til en betingelse i MC Settlement Agreement. Desuden havde France Télécom krævet, at der skulle stå de nødvendige kreditter til rådighed i mindst 18 måneder. Da fristen for lånene og garantien løb indtil den 20. maj 2004, imødekom man efter Tysklands oplysninger dette krav.
(112)
Tyskland erklærer desuden, at statsgarantien for ydelsen af lånet var nødvendig. Lånekontrakten med KfW-konsortiet forpligtede MobilCom til at yde alle de former for sikkerhed, som virksomheden rådede over. Disse var dog ikke tilstrækkelige til at foranledige KfW-konsortiet til at yde de nødvendige finansielle midler. Det forholdt sig snarere sådan, at konsortialbankerne - trods intensive bestræbelser fra forbundsregeringens side for at få bankerne til at påtage sig en højere selvrisiko - krævede en sikring på 80 % af kreditbeløbet i form af en garanti fra forbundsstat og delstaten Schleswig-Holstein. Uden denne offentlige risikodækning ville ingen af bankerne være rede til at stille finansielle midler til rådighed for MobilCom, hvilket ville have ført til MobilComs insolvens.
(113)
Med hensyn til spørgsmålet om begrænsning af støtten til det nødvendige minimum anfører Tyskland, at MobilCom i låneaftalen med KfW-konsortiet havde forpligtet sig til at anvende hele nettoprovenuet fra salget af væsentlige dele af den fysiske eller finansielle anlægsformue til at indløse lånet og dermed også statsgarantien. Derudover havde MobilCom forpligtet sig til meget hurtigt at begynde salget af fastnet- og internetandelene. Følgelig havde MobilCom straks indledt sine salgsbestræbelser - dette gjaldt også UMTS-formuen - og afsluttet disse så hurtigt og med så stor succes, at de udestående kreditlinjer og dermed statsgarantien kunne indløses før tiden.
(114)
Med salget af fastnetandelene, UMTS-formuen og senere salget af Millenium-aktierne blev lånet gradvis tilbagebetalt og helt indløst ved salget af virksomhedens interesser i Freenet.de AG den 17. september 2003. Herved blev statsgarantien i realiteten kun aktuel for omkring halvdelen af løbetiden for KfW-kreditten.
(115)
En endnu hurtigere realisering af formuen og dermed indløsning af statsgarantien ville ikke have været muligt. Dette gælder både for det allerede i marts 2003 aftalte salg af fastnetandelene og for det i maj 2003 aftalte salg af UMTS-formuen samt for salget af MobilCom-aktierne gennem formueforvalteren Dr. Dieter Thoma, som først kunne finde sted fra april 2003, idet MobilCom ikke havde nogen beføjelse til at give salgsinstrukser til Dr. Thoma, som ifølge sin forvaltningskontrakt med Gerhard Schmid og Millenium var forpligtet til at opnå det størst mulige salgsprovenu.
(116)
Dette gjaldt ifølge Tyskland også salget af Freenet-aktier. For ifølge den tyske aktielov havde direktionen været forpligtet til i virksomhedens og aktionærernes interesse at sælge virksomhedens aktiver under den bogførte værdi. Tyskland anfører især, at et kortfristet salg af interesserne på daværende tidspunkt kun kunne være sket over børsen. Den daværende lave børskurs på Freenet-aktien på omkring 5 EUR (hele andelens børsværdi var 68 mio. EUR) ville sandsynligvis ikke kunne have været opretholdt ved et kortfristet salg af 76,1 % af Freenet-aktierne. Desuden ville tilsynsorganerne ikke have tilsluttet sig et salg i november 2002, da generalforsamlingen i France Télécom på dette tidspunkt ikke havde godkendt MC Settlement Agreement.
(117)
Tyskland anfører, at der ikke havde været nogen alternative aktionsmuligheder for MobilCom for at opretholde sin position som markedsdeltager. Insolvens ville under alle omstændigheder have været i konkurrenternes interesse, fordi disse uden videre ville have kunnet overtage MobilComs stamkunder. En opløsning af MobilCom-koncernen som følge af insolvensen var efter Tysklands opfattelse ikke begrundet. I højere grad talte især hensyn vedrørende konkurrence, infrastruktur og arbejdsmarked for at yde statsgarantien.
(118)
Desuden står Tyskland for det første fast på sin holdning om, at der allerede var foretaget kompensationsforanstaltninger i betydeligt omfang, nemlig især ved salget af UMTS-forretningsområdet, salget af fastnetområdet, begrænsningen af MobilComs interesser i Freenet.de AG fra et kvalificeret flertal til blot en finansiel interesse samt lukningen af forretningsstederne i Hallbermoos og Karlstein. I direkte samtaler i januar 2004 drøftede Kommissionen imidlertid eventuelle yderligere kompensationsforanstaltninger med Tyskland, især lukning af MobilComs online-butikker i et begrænset tidsrum på syv måneder, som Tyskland oprindelig var gået med til. I april 2004 meddelte Tyskland imidlertid, at landet ikke definitivt kunne love, at online-butikkerne ville blive lukket.
VI. VURDERING AF FORANSTALTNINGERNE
(119)
Ifølge artikel 87, stk. 1, i EF-traktaten er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, bortset fra de i traktaten hjemlede undtagelser.
(120)
Kommissionen fastslår, at Tysklands anmodning om at godkende forlængelsen af statsgarantierne for kreditterne indtil 2007, ikke længere er aktuel, efter at kreditterne blev tilbagebetalt den 22. september 2003, og garantidokumenterne skulle tilbageleveres til garanterne. Kommissionen skal således ikke længere træffe afgørelse om denne anmodning.
(121)
Den 21. januar 2003 godkendte Kommissionen statsgarantien for kreditten på 50 mio. EUR på grundlag af EF-rammebestemmelserne. Denne støtte skal derfor ikke vurderes på ny.
1. Statsgarantien for lånet på 112 mio. EUR som støtte
(122)
Med hensyn til statsgarantien på 80 % for det lån på 112 mio. EUR, der blev ydet den 20. november, finder Kommissionen, at der er tale om støtte i den betydning, der er anvendt i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(123)
Garantien blev ydet af forbundsfinansministeriet og ministeriet for økonomi, teknologi og samfærdsel i delstaten Schleswig-Holstein, begge to statslige myndigheder. Støtten skal derfor betragtes som statsstøtte.
(124)
Statsgarantier falder principielt inden for anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 87, stk. 1, når der ikke betales en markedsbestemt præmie, og samhandelen påvirkes. (15)
(125)
Kommissionen er af den opfattelse, at den præmie, der blev betalt for statsgarantien, ikke var markedsbestemt. Tyskland har meddelt, at den præmie, som MobilCom skulle betale til forbundsstaten, i hvert tilfælde androg 0,8 % p.a. Desuden skulle der hver gang betales et ansøgningsgebyr på 25 000 EUR. Delstaten Schleswig-Holstein skulle have en garantipræmie på 1 % p.a. og et behandlingsgebyr på 25 564 EUR. Tyskland giver dog ikke yderligere oplysninger om, hvorvidt præmierne var afpasset efter risikoen eller markedsvilkårene. Tværtimod betegner Tyskland også garantien for det andet lån som støtte. På denne baggrund og i betragtning af den vanskelige finansielle situation som MobilCom befandt sig i samt det forhold, at virksomheden var truet af insolvens, kommer Kommissionen til den konklusion, at modydelsen ikke afspejlede den risiko, som forbundsstat og delstat påtog sig ved at give garantien, og at ingen privat markedsdeltager ville have ydet en garanti under disse betingelser.
(126)
Garantien gav derfor MobilCom en selektiv fordel, som virksomheden ikke ville have opnået på normale markedsvilkår. Især blev virksomhedens muligheder for at optage lån forbedret. På grundlag af garantien kunne virksomheden MobilCom, som befandt sig i en vanskelig finansiel situation, optage lån på betingelser, der ikke svarede til den faktiske finansielle situation og den af långiveren overtagne risiko ved ydelse af lån til virksomheder i en sammenlignelig finansiel situation uden en statsgaranti. Under normale markedsbetingelser vil kun få banker afvise at yde et lån til virksomheder, når tilbagebetaling af lån er sikret af staten.
(127)
Desuden kan garantien påvirke konkurrencen og handelen mellem medlemsstater. MobilCom tilbyder GSM-mobiltjenester af anden generation i hele Tyskland. Den garanti, der blev stillet af Tyskland, forbedrede MobilComs konkurrencestilling og er således egnet til at påvirke de konkurrencemæssige muligheder for andre udbydere af mobiltjenester af anden generation. Garantien bidrog ligeledes til en konsolidering af MobilComs stilling i en EU-sammenhæng, da muligheden for udbydere fra andre medlemsstater for at opbygge eller udbygge deres stilling i Tyskland blev begrænset. Der hersker skarp konkurrence mellem udbydere fra forskellige medlemsstater på telemarkedet i EU. Mange (aktuelle eller potentielle) konkurrenter til MobilCom, der udbyder mobiltjenester af anden generation, er virksomheder, der har deres hovedkontor i andre medlemsstater (f.eks. O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline og Debitel).
(128)
Af denne grund er der i forbindelse med den ydede statsgaranti tale om statsstøtte i den betydning, der er anvendt i EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(129)
Den statsgaranterede kredit indeholder i sig selv ikke efter Kommissionens opfattelse noget støtteelement, der går ud over garantien. Med garantien var lånet sikret i overensstemmelse med markedsforholdene. Ligeledes var den rentesats, som MobilCom skulle betale på lånet på 112 mio. EUR (2,5 % p.a. over Euribor), sammenlignelig med rentesatserne for sunde virksomheder og lå derfor ikke under Kommissionens referencesatser (16).
2. Forenelighed med det fælles marked
(130)
I artikel 87 i EF-traktaten er der fastsat undtagelser fra princippet om statsstøttes uforenelighed med det fælles marked. Undtagelsesbestemmelsen i artikel 87, stk. 2, kunne begrunde støttens forenelighed med det fælles marked. Støtteforanstaltningen er dog ikke støtte af social karakter til enkelte forbrugere (litra a)), ligesom der heller ikke er tale om støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder (litra b)), og endelig er der ikke tale om støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder (litra c)). Der er mulighed for yderligere undtagelser (det regionale aspekt) i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c), men disse kan ikke anvendes, da støtten til MobilCom er rettet mod udviklingen af en bestemt økonomisk region. Heller ikke undtagelsesbestemmelserne i artikel 87, stk. 3, litra b) og d), finder anvendelse. Her drejer det sig om virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse og fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.
(131)
Tilbage er undtagelsesbestemmelser i artikel 87, stk. 3. litra c), i EF-traktaten og EF-rammebestemmelserne, der er baseret herpå. Kommissionen er af den opfattelse, at andre EF-rammebestemmelser - f.eks. for forsknings- og udviklingsstøtte, støtte til små og mellemstore virksomheder (SMV) eller beskæftigelses- eller uddannelsesstøtte - ikke kan anvendes. Hvis de forudsætninger, der er nævnt i EF-rammebestemmelserne, er opfyldt, kan rednings- og omstruktureringsstøtte eventuelt bidrage til udvikling af erhvervsgrene, uden at handelen påvirkes (punkt 20 i EF-rammebestemmelserne) og følgelig betragtes som forenelig med det fælles marked.
a) Vurdering af den anden støtteforanstaltning som omstruktureringsstøtte
(132)
Efter en indgående vurdering er Kommissionen nået frem til den konklusion, at der 0151 i modsætning til den opfattelse, som Tyskland og den støttemodtagende virksomhed giver udtryk for - er tale om omstruktureringsstøtte og ikke om redningsstøtte.
(133)
Ifølge EF-rammebestemmelserne er redningsstøtte i sagens natur af forbigående karakter. Den tjener til en videreførelse af en virksomhed i vanskeligheder, så længe denne er nødvendig for at få opstillet en omstrukturerings- eller likviditetsplan. Størrelsen af støtten skal være begrænset til det beløb, der er påkrævet for at videreføre virksomheden, indtil der er opstillet en omstruktureringsplan (f.eks. dækning af lønomkostninger eller leverancer).
(134)
En omstrukturering er derimod baseret på en realistisk, sammenhængende og vidtrækkende plan for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet på lang sigt. Herunder hører især elementer som reorganisering og rationalisering af virksomhedens aktiviteter, hvilket i almindelighed betyder tilbagetrækning fra tabsgivende områder samt omstrukturering af virksomhedsområder, som igen kan blive konkurrencedygtige. Den operationelle omstrukturering skal som regel ledsages af en finansiel omstrukturering.
(135)
Kommissionen er af den opfattelse, at den anden garanti ikke opfylder betingelserne for redningsstøtte. Det statsgaranterede lån tjente ikke udelukkende til finansiering af løbende omkostninger, inklusive løbende forbedringer med det formål at gøre det muligt at videreføre virksomheden i en begrænset periode, indtil der var opstillet en omstruktureringsplan.
(136)
Ifølge Tysklands oplysninger skulle MobilCom snarere ved hjælp af den statsgaranterede kredit på 112 mio. EUR (88,3 mio. EUR) sættes i stand til at foretage en række reorganiseringsforanstaltninger på det tabsgivende område tjenesteudbyder. Foranstaltningerne var derfor tydeligvis tænkt som en varig løsning på de vedvarende tab inden for dette forretningsområde.
(137)
Især blev der med det statsgaranterede lån finansieret en kortfristet nedlæggelse af 850 fuldtidsstillinger på tjensteudbyderområdet, hvilket havde til formål at mindske den høje personaleintensitet inden for dette segment, som blev nævnt som en væsentlig årsag til underskuddene.
(138)
En anden omkostningspost var opsigelsen, respektive ophævelsen af urentable kontrakter og overførsel af de kunder, der var erhvervet med henblik på UMTS-nettet, til et for tjenesteudbydere rentabelt takstsystem. Med denne sanering af kundeunderlaget og takstomstillingen skulle der skabes rentable kunderelationer, ligesom der skulle sættes en definitiv stopper for den negative udvikling i bruttoavancerne.
(139)
Ved desuden at lukke forretningsstederne i Karlstein og Hallbergmoos, som var blevet en del af MobilCom-koncernen ved virksomhedserhvervelserne D-Plus Telecommunications GmbH (Karlstein) og Cellway Kommunikationsdienste (Hallbergmoos), og koncentrationen af den samlede afsætnings- og kundeservicestruktur på hovedsædet i Büdelsdorf og forretningsstedet i Erfurt fik MobilCom efter eget udsagn foretaget den nødvendige tilpasning, som man indtil da havde forsømt på grund af fokuseringen på opbygningen af UMTS-forretningsområdet.
(140)
Kommissionen må derfor fastslå, at foranstaltningerne, som blev finansieret ved hjælp af den statsgaranterede kredit, i overvejende grad har strukturelle virkninger, der tager sigte på at sikre den langsigtede rentabilitet på tjenesteudbyderområdet, og ikke udelukkende tjente en videreførelse af virksomheden, indtil der kunne opstilles en omstruktureringsplan. Strukturforanstaltninger kan ikke finansieres ved hjælp af redningsstøtte. Kommissionen kommer derfor til den konklusion, at der i forbindelse med den anden garanti var tale om omstruktureringsstøtte i den betydning, der er anvendt i EF-rammebestemmelserne.
(141)
Kommissionen går i den forbindelse ud fra, at foranstaltningerne på tjenesteudbyderområdet var baseret på en bæredygtig plan for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet på lang sigt. Derfor tilbageviser Kommissionen Tysklands indvending om, at der på tidspunktet for bevillingen af den statsgaranterede kredit i november 2002 endnu ikke havde foreligget et omstruktureringskoncept.
(142)
Allerede i september 2002 besluttede direktionen i snævert samarbejde med tilsynsrådet, hvad der skulle være de centrale punkter i saneringsstrategien (17). For MobilCom var det hævet over enhver tvivl, at UMTS-projektet ikke kunne gennemføres uden France Télécoms deltagelse og således måtte opgives.
(143)
Desuden forelagde direktionen et omfattende saneringsprogram for området for udbydere af mobiltjenester, hvori man allerede på daværende tidspunkt forudså, at de centrale elementer var nedlæggelse af 850 fuldtidsstillinger, koncentration af afsætnings- og kundeserviceaktiviteterne, som hidtil havde været fordelt på fem forretningssteder, i hovedsædet i Büdelsdorf og på forretningsstedet i Erfurt samt en reduktion af omkostningerne til kundeakkvisition (bland andet ved lukning af urentable MobilCom-butikker).
(144)
Dette saneringsprogram, som i alt væsentligt var identisk med den omstruktureringsplan, der blev forelagt for Kommissionen i marts 2003, blev gennemgået af revisionsfirmaet Deloitte & Touche. I sin vurdering af 25. oktober 2002 nåede Deloitte & Touche frem til det resultat, at der i betragtning af den korte tid, der havde været til rådighed, og i betragtning af kontraktens kommissorium ikke kunne tages endelig stilling til, om MobilCom-koncernens omstruktureringskoncept »havde behandlet alle de svage punkter«. Men der var dog taget hensyn til »de svage punkter« og redegjort for dem i rapporten. Revisionsfirmaet nåede frem til, at foranstaltningerne i omstruktureringskonceptet samlet set var egnede til at sætte ind over for de hidtil identificerede svage punkter og sætte MobilCom-koncernen i stand til at opnå positive resultater inden for en periode på ét til to år.
(145)
Kommissionen finder det derfor tilstrækkeligt godtgjort, at der senest i november forelå et følgerigtigt koncept for sanering af virksomheden, som ikke blot var grundlaget for KfW-konsortiets beslutning om at yde lån, men som også dannede grundlaget for de foranstaltninger, der blev iværksat i november 2002 med henblik på reorganisering af tjenesteudbyderområdet. Dette står også fast, selv om France Télécom endnu ikke havde endeligt godkendt MC Settlement Agreement på dette tidspunkt. Hvis denne forligsaftale slet ikke var blevet virksom, ville MobilCom ganske enkelt have indgivet insolvensbegæring. Vurderingen af mulighederne for en sanering beroede fra begyndelsen på den præmis, at der kunne opnås en vidtrækkende gældssanering, og forudsatte derfor, at der blev indgået en virksom aftale. MobilCom selv begyndte som konsekvens heraf straks at føre foranstaltningerne ud i livet og ventede ikke på den endelige godkendelse på France Télécoms generalforsamling.
(146)
Desuden var det afgørende for Kommissionen, da den skulle vurdere den anden støtteforanstaltning som omstruktureringsstøtte, at det statsgaranterede lån havde en løbetid på 18 måneder frem til den 20. maj 2004 fra det tidspunkt, hvor det blev bevilget. Fristen for garantien var ganske vist i første omgang fastsat til den 15. marts 2003. Denne periode skulle imidlertid forlænges automatisk, hvis der før udløbet af denne frist var forelagt en omstruktureringsplan for Kommissionen. Ifølge punkt 23 i EF-rammebestemmelserne skal redningsstøtte i form af lånegarantier være knyttet til kreditter, hvis resterende løbetid efter udbetaling af den sidste tranche af kreditbeløbet til virksomheden højst andrager 12 måneder. Det var ikke tilfældet i den foreliggende sag.
(147)
Følgelig er der i forbindelse med den anden støtteforanstaltning tale om omstruktureringsstøtte, som Kommissionen kun kan godkende, når forudsætningerne i EF-rammebestemmelserne er opfyldt.
b) Forenelighed med EF-rammebestemmelserne
(148)
Ifølge EF-rammebestemmelserne er en virksomhed kriseramt, når den ikke, med egne finansielle midler eller med de midler, som virksomhedens ejer/aktionærer og kreditorer er villige til at skyde ind i virksomheden, er i stand til at bremse de tab, som med rimelig stor sikkerhed vil kvæle virksomheden på kort eller mellemlang sigt, medmindre de offentlige myndigheder griber ind (punkt 4 i EF-rammebestemmelserne). En virksomheds vanskeligheder viser sig sædvanligvis ved vedvarende underskud, faldende selvfinansiering samt faldende nettoformue tillige med situationer, hvor den er ude af stand til at komme på fode igen med egne midler eller med midler fra ejerne/aktionærerne eller kreditorerne (punkt 6 i EF-rammebestemmelserne).
(149)
At France Télécom trak sig ud af finansieringen af UMTS-området var ensbetydende med en likvidation af hele MobilComs virksomhedsformue.
(150)
MobilCom-koncernen led i 3, kvartal 2002 et rente- og skattetab (EBIT) på 2,9 mia. EUR, mens koncernens egne midler beløb sig til 606,7 mio. EUR (2001: 3,769 mia. EUR); truslen om insolvens i september 2002 kunne kun afværges ved hjælp af det statsgaranterede likviditetsstøttelån fra KfW på 50 mio. EUR.
(151)
På trods af den succesrige afslutning af MC Settlement Agreement, hvorefter France Télécom overtog UMTS-forpligtelser til et samlet beløb af 6,9 mia. EUR, inklusive renter, beløb koncernens tab i 4. kvartal 2002 sig til 289 mio. EUR og oversteg dermed i betragtelig grad de negative koncernresultater før krisen (2. kvartal 2002: - 172,8 mio. EUR, 1. kvartal 2002: - 116,4 mio. EUR, 4. kvartal 2001: - 91,9 mio. EUR).
(152)
På grundlag af de foreliggende likviditetsoversigter konkluderer Kommissionen desuden, at den negative cashflow-udvikling i MobilCom-koncernen heller ikke kunne standses definitivt i november 2002. Likviditetsreserverne var allerede opbrugt i september 2002. Ved hjælp af redningsstøtten kunne man kun dække det kortfristede løbende likviditetsbehov og afværge den umiddelbart truende insolvens.
(153)
Tyskland kunne desuden godtgøre, at det løbende tab uden de i omstruktureringsplanen forudsete reorganiseringsforanstaltninger i marts 2003 efter alt at dømme ville have været 110 mio. EUR højere end uden disse foranstaltninger. Dette tab ville det efter Tysklands oplysninger ikke have været muligt at finansiere via banklån.
(154)
Kommissionen når desuden til det resultat, at MobilCom heller ikke ville have kunnet dække finansieringsbehovet i november 2002 ved hjælp af egne midler.
(155)
Likviditetsreserverne var på det tidspunkt som tidligere nævnt allerede opbrugt. Desuden må Kommissionen på grundlag af de foreliggende oplysninger konkludere, at den (delvise) afhændelse af interesserne i Freenet, der var forudset i omstruktureringsplanen til dækning af indfrielsen af de statsgaranterede kreditlinjer, og som først fandt sted i september 2003, ikke ville have været mulig på kort sigt.
(156)
Tyskland har på overbevisende måde redegjort for, at afhændelse af Freenet-interesserne ikke var mulig før afslutningen af MC Settlement Agreement i november 2002 på grund af de eksisterende kreditforpligtelser over for kreditorbankerne inden for rammerne af UMTS-projektet. Der kunne ikke blive tale om afhændelse uden godkendelse fra kreditorbankerne, hos hvem Freenet-interesserne endnu var pantsat på det tidspunkt. I betragtning af den store gæld på UMTS-området ville kreditorbankerne ikke have godkendt salget. Desuden skulle provenuet udelukkende have været anvendt til at indløse kreditforpligtelserne i tilknytning til UMTS-projektet over for bankerne.
(157)
Kommissionen har heller ikke nogen holdepunkter for at antage, at der under den akutte krise i 3. og 4. kvartal skulle have været investorer, der udviste interesse for at overtage andele i MobilCom AG. Heller ikke på denne måde havde MobilCom således mulighed for at skaffe sig egne midler.
(158)
Desuden har Tyskland fyldestgørende redegjort for, at konsortialbankerne ikke ville have ydet kreditten på 112 mio. EUR uden statsgarantien, da man antog, at der var stor risiko for manglende betalingsevne, og da der især ikke i tilstrækkelig grad fandtes den for bankerne normale sikkerhed.
(159)
Tyskland har i den forbindelse blandt andet forelagt en udtalelse fra konsortialbanken KfW af 1. juni 2003, hvori denne vurderer værdien af de yderligere garantier, der blev givet for kreditten på 112 mio. EUR. I aftalen om kreditten på 112 mio. EUR forpligtede MobilCom sig blandt andet til at pantsætte samtlige andele i alle MobilCom AG's datter- og holdingselskaber, herunder også andelene i Freenet.de AG, samt at give afkald på alle fordringer over for Millenium GmbH samt over for den tidligere direktør Gerhard Schmid til et beløb af 71 mio. EUR. Desuden skulle alle normale bankmæssige sikkerhedsstillelser overdrages.
(160)
Værdien af Freenet-andelene, som allerede blev pantsat i december 2002, kunne ifølge oplysningerne fra KfW ikke vurderes på grund af aktiernes ustabile kurser.
(161)
De fordringer over for Gerhard Schmid og Millenium GmbH, som var afstået til bankkonsortiet, skulle modsvares af, at formueforvalteren Dr. Dieter Thoma skulle afhænde aktierne i MobilCom AG frem til den 31. december 2003. Vurderingen af denne sikkerhed var baseret på kursen for MobilCom-aktien. Da børskursen på aktien er afhængig af MobilComs bonitet, kunne KfW efter Tysklands oplysninger på grundlag af normale bankmæssige principper heller ikke fastsætte en sikkerhedsværdi.
(162)
Yderligere sikkerhedsstillelse, som f.eks. den senere afståede købsprisfordring over for Freenet.de AG i forbindelse med afhændelsen af fastnetandelen til et beløb af 35 mio. EUR, var på det tidspunkt, hvor lånet blev ydet, endnu ikke en aktuel mulighed.
(163)
Kommissionen må således konkludere, at ydelse af forbunds- og delstatsgarantien var nødvendig, for at det var bankmæssigt forsvarligt at yde kreditten på 112 mio. EUR.
(164)
På baggrund heraf må Kommissionen konkludere, at virksomheden på tidspunktet for den anden støtteforanstaltning ikke var i stand til at gennemføre en sanering ved egen hjælp eller ved hjælp af midler fra andelshavere eller kreditorer uden et statsligt bidrag. Kommissionen finder det derfor godtgjort, at MobilCom i november 2002 stadig var kriseramt i den i EF-rammebestemmelserne anvendte betydning.
(165)
Ifølge punkt 30 ff. i EF-rammebestemmelserne skal der, for at der kan ydes støtte, iværksættes en omstruktureringsplan, der skal godkendes af Kommissionen for al individuel støtte, ligesom det skal efterprøves, om virksomheden kan gøres rentabel på længere sigt.
(166)
Der var for Kommissionens vedkommende ingen tvivl om, at MobilCom-koncernen var i stand til at gennemføre en sanering på baggrund af den succesrige afslutning af MC Settlement Agreement med France Télécom. Den detaljerede omstruktureringsplan, som Kommissionen fik forelagt i marts 2003, indeholdt en omfattende analyse af de strukturelle underskud, som havde skabt problemerne, og et omfattende katalog over foranstaltninger, hvormed der skulle sættes ind over for de diagnosticerede svage punkter. På grundlag af en prognosticeret resultatopgørelse frem til udgangen af 2007 samt en scenarie- og risikoanalyse kunne Kommissionen afslutningsvis fastslå, at de foreslåede omstruktureringsforanstaltninger var så fornuftige, følgerigtige og principielt rimelige, at de satte MobilCom i stand til at genoprette rentabiliteten på længere sigt.
(167)
Desuden havde Deloitte & Touche på bestilling af MobilCom vurderet omstruktureringsplanen og var kommet til det resultat, at udsagnene var i overensstemmelse med revisionsfirmaets vurderinger i beretningen af 25. oktober 2002 og i den månedlige rapportering om saneringsprocessen.
(168)
Denne forhåndsvurdering støttes af den faktiske udvikling. MobilCom realiserede inden for tjenesteudbyderområdet allerede i 2. kvartal 2003 (for første gang efter 11 kvartaler) igen et overskud og kunne ved afhændelsen af Freenet-andelene i september 2003 udrydde al sin gæld.
(169)
Ifølge punkt 40 i EF-rammebestemmelserne skal støttens størrelse og intensitet være begrænset til det for omstruktureringens gennemførelse strengt nødvendige minimum. Støttemodtagerne skal selv yde et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen af egne midler, herunder ved afhændelse af aktiver, som ikke er nødvendige for virksomhedens overleven, eller ved finansiering udefra på markedsvilkår.
(170)
Tyskland har efter Kommissionens opfattelse i rigt mål påvist, at omstruktureringsstøtten i form af statsgarantien for kreditten på 112 mio. EUR i den foreliggende sag er begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for omstruktureringen set i forhold til virksomhedens, dens aktionærers eller den overordnede koncerns disponible finansielle midler. MobilCom har i omstruktureringsfasen hverken foretaget yderligere erhvervelser eller nyinvesteringer, som ikke var ubetinget nødvendige for genoprettelsen af rentabiliteten på lang sigt. Alligevel finder Kommissionen det nødvendigt at knytte bestemte betingelser til ydelsen af statsstøtte for at undgå urimelige konkurrencefordrejninger (se præmis 176-189).
(171)
Hvad løbetiden for det statsgaranterede lån angår, tager Kommissionen til efterretning, at France Télécom ifølge Tysklands oplysninger havde insisteret på en løbetid for det statsgaranterede lån på 18 måneder som betingelse for at overtage forpligtelserne på UMTS-forretningsområdet, hvilket var af afgørende betydning for MobilCom, hvorfor det ikke havde været muligt at opnå en kortere løbetid uden at bringe afslutningen af MC Settlement Agreement i fare. Kommissionen fandt derfor, at kravet om, at støtten skal begrænses til det strengt nødvendige minimum, var opfyldt.
(172)
Med hensyn til den støttemodtagende virksomheds eget bidrag til omstruktureringen, tager Kommissionen til efterretning, at statsgarantien kun afdækkede 80 % af det garanterede lånebeløb. Risikoen med hensyn til de resterende 20 % blev derfor båret af virksomheden, henholdsvis de kreditgivende banker. Desuden bidrog MobilCom til finansieringen af omstruktureringen ved afhændelse af formueværdier, som det allerede var forudset i omstruktureringsplanen. Således blev de første rater på 35 mio. EUR fra salget i marts 2003 af fastnettet til Freenet anvendt til nedbringelse af kreditterne. Det resterende kreditbeløb blev fuldstændig tilbagebetalt på mindre end et år ved hjælp af provenuet fra salget af 20 % af andelene i Freenet.
(173)
På denne baggrund og under hensyntagen til, at støtten bestod af en lånegaranti og ikke af et tilskud, der skulle betales tilbage, når Kommissionen frem til den konklusion, at MobilCom har ydet et tilstrækkeligt bidrag til omstruktureringen, jf. punkt 40 i EF-rammebestemmelserne, og at støtten var begrænset til et minimum.
(174)
Ifølge punkt 35 ff. i EF-rammebestemmelserne skal der træffes foranstaltninger for så vidt muligt at afbøde støttens skadelige virkninger for konkurrenterne. Denne betingelse indebærer oftest en begrænsning af den stilling, som virksomheden kan indtage på sit (sine) marked(er) efter omstruktureringen, og dette skal stå i forhold til støttens konkurrencefordrejende virkning og skal specielt stå i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder.
(175)
Kommissionen konstaterer, at MobilCom kun anvendte den ydede støtte til sanering af forretningsområdet mobiltelefoni/tjenesteudbyder som forudset i omstruktureringsplanen. Støtten har derfor først og fremmest virkninger på mobilmarkedet. Kommissionen skønner, at markederne for fastnet, taletelefoni og internettjenester, hvor MobilCom også fremover vil være aktiv i kraft af sine interesser i Freenet.de AG, ikke er blevet påvirket mærkbart.
(176)
Kommissionen vil derfor i det følgende først og fremmest undersøge, om støtten har negative virkninger for MobilComs konkurrenter på mobilmarkedet, og om den har ført til konkurrencefordrejninger, som gør det nødvendigt at træffe kompensationsforanstaltninger.
(177)
Betragter man markedet for mobiltjenester under ét, så hører MobilCom med en samlet markedsandel på 8 % før og skønsmæssigt 6 % efter omstruktureringen til gruppen af mindre udbydere. Desuden skal det understreges, at støtten til MobilCom ikke bestod af et tilskud, men af en lånegaranti. Det garanterede lån blev fuldstændig indløst allerede den 20. september 2003, hvilket var kun 10 måneder, efter at lånet blev ydet.
(178)
På den anden side førte MobilCom i årene før krisen i 2002 en prisaggressiv ekspansionsstrategi, som udelukkende var rettet mod vækst på forretningsområdet mobiltjenester/tjenesteudbyder på bekostning af rentabiliteten. MobilComs ensidige fokusering på vækst i markedsandelene var også tydelig på baggrund af MobilComs planlagte UMTS-netudbygning, da netværksoperatører opnår højere avancer hos deres kunder end rene tjenesteudbydere.
(179)
Ved at fokusere sine aktiviteter på UMTS-området og med sit forsøg på at etablere sig som UMTS-operatør indgik MobilCom en stor risiko. I sidste instans mislykkedes denne forretningsstrategi, som MobilComs vanskeligheder i anden halvdel af 2002 er vidne om. MobilCom trak sig derfor tilbage fra UMTS-området som netoperatør og rettede sin marketingsstrategi mod at binde den bestående rentable kundekreds og øge den gennemsnitlige månedlige omsætning.
(180)
Som følge af den ydede støtte skulle MobilCom imidlertid ikke bære de negative konsekvenser af sin risikofyldte strategi alene, samtidig med at virksomheden drog fordel af de positive virkninger, som f.eks. muligheden for i forbindelse med saneringen af sin kundeportefølje at kunne gribe tilbage til et større kundeunderlag. Dermed opnåede MobilCom ved hjælp af støtten en klar fordel i forhold til sine konkurrenter.
(181)
Desuden indrømmede MobilCom, at virksomheden uden statsstøtten havde måttet indgive en insolvenserklæring, hvorved den sandsynligvis ville have mistet en stor del af sine bestående kunder. Ved hjælp af støtten kunne virksomheden tværtimod ikke blot fortsætte sin forretningsvirksomhed, men både foretage en fysisk omstrukturering og omlægge sin marketingstrategi på en sådan måde, at den kunne rense sit kundeunderlag for kunder med lavere gevinstmargener og koncentrere sig om rentable kunder. Som følge heraf faldt antallet af kunder i omstruktureringsfasen ganske vist, men bruttoavancen pr. kunde steg (18).
(182)
Kommissionen tager også hensyn til, at MobilCom på grund af støtten vandt tid til at forberede det planlagte salg af Freenet-andelene omhyggeligt for således at realisere et størst muligt salgsprovenu til indløsning af lånet og af hensyn til den fremtidige likviditet. Som resultat kunne MobilCom ved at sælge blot 20 % af andelen realisere et salgsprovenu på 176 mio. EUR. Efter indløsning af de udestående kreditlinjer i det statsgaranterede lån havde MobilCom 60 mio. EUR fra salget til disposition som yderligere likviditet med henblik på sine forretningsaktiviteter inden for tjenesteudbyderområdet.
(183)
MobilCom drog således i forbindelse med sin nye forretningsstrategi både direkte og indirekte fordel af den garanterede kredit, da garantien gav MobilCom en brofinansieringsmulighed til at afhænde andele i Freenet.de AG på et egnet, senere tidspunkt. Var afhændelsen sket tidligere, ville den sandsynligvis have kastet et mindre provenu af sig.
(184)
Støtten er derfor til skade for konkurrenterne, som på grund af den forventede naturlige mætning af markedet i de kommende år ligeledes er nødt til at indrette deres forretningsstrategi på mere rentable kundesegmenter uden at kunne forlade sig på statsstøtte. Uanset at MobilCom har en andel af det tyske mobilmarked på under 10 %, og at de statsgaranterede kreditter hurtigt blev tilbagebetalt, kommer Kommissionen til den konklusion, at støtte førte til urimelige konkurrencefordrejninger på det tyske mobilmarked.
(185)
Skadevirkningerne af de nævnte konkurrencefordrejninger er efter Kommissionens opfattelse ikke afbødet i tilstrækkelig grad ved de foranstaltninger, som Tyskland har truffet for at mindske tilstedeværelsen på markedet, især virksomhedens tilbagetrækning fra UMTS-området.
(186)
Tilbagetrækningen fra UMTS-området kan ikke i sig selv i fuldt omfang udligne ulemperne for MobilComs konkurrenter, fordi det først og fremmest er de øvrige UMTS-licenshavere, der drager fordel heraf, og disse udgør kun en del af konkurrenterne på mobilmarkedet. Tilbagetrækningen fra fast- og internetområdet ved overdragelse af aktiviteterne på fastnetområdet til Freenet og den ændring af interesserne i Freenet, som ifølge Tyskland er en ændring fra en strategisk interesse til en finansiel interesse, udgør heller ikke en tilstrækkelig kompensationsforanstaltning, der kan afbøde de urimelige konkurrencefordrejninger, som støtten forårsager, da det hovedsagelig er fastnetoperatørerne og internetudbyderne, og ikke mobiloperatørerne, der drager fordel heraf.
(187)
Tyskland nævner desuden som kompensationsforanstaltning nedlæggelsen af 1 850 fuldtidsstillinger, hvoraf de 850 falder inden for tjenesteudbyderområdet, og lukningen af forretningssteder. Desuden har MobilCom efter Tysklands oplysninger mistet kunder og dermed markedsandele. Ved udgangen af 2003 havde virksomheden kun 4,2 mio. kunder mod omkring 4,9 mio., da krisen begyndte, hvilket gav sig udslag i et fald i omsætningen på tjenesteudbyderområdet på 7,2 % (1,356 mia. EUR i 2003 over for 1,487 mia. EUR i 2002).
(188)
Kommissionen henviser dog til, at det i hvert fald i forbindelse med nedlæggelsen af stillinger og lukning af forretningssteder ifølge omstruktureringsplanen samtidig drejede sig om nødvendige effektivitetsforøgende foranstaltninger. Den negative tendens i omsætningsudviklingen i omstruktureringsfasen kunne imidlertid standses. Omsætningen på tjenesteudbyderområdet lå i 1. kvartal 2004 allerede på 349 mio. EUR mod 321 mio. EUR i 1. kvartal 2003. Det skal også fastslås, at antallet af MobilCom-kunder i mellemtiden har stabiliseret sig på omkring 4,2 mio. kunder. I 4. kvartal 2003 fik MobilCom 426 000 nye kunder, mens virksomheden i samme tidsrum kun mistede 338 000 gamle kunder (19). Ganske vist kan der ifølge virksomhedens oplysninger konstateres en større villighed til at skifte operatør blandt aftalekunderne, hvilket igen førte til en mindre kundetilbagegang i de første to kvartaler af 2004. Samlet set må det konstateres, at MobilCom i de første to kvartaler af 2004 tydeligvis har fået flere nye aftalekunder end i de tilsvarende kvartaler i 2003. Ifølge egne opgivelser havde MobilCom i 1. kvartal 2004 en markedsandel på 10 % på området for nye kunder (20).
(189)
I betragtning af de i præmis 175 til 184 nævnte urimelige konkurrencefordrejninger kommer Kommissionen derfor til den konklusion, at de skadelige virkninger for MobilComs konkurrenter ikke i tilstrækkelig grad er blevet afbødet af de af Tyskland nævnte foranstaltninger, om end der i forbindelse med yderligere kompensationsforanstaltninger især bør tages hensyn til tabet af kunder, det fald i omsætningen, der indtrådte under omstruktureringsfasen, og opgivelsen af UMTS-området.
(190)
Kommissionen har gjort det klart over for Tyskland, at godkendelse af den anden støtteforanstaltning som omstruktureringsstøtte ikke er forenelig med det fælles marked uden yderligere kompensationsforanstaltninger. Disse kompensationsforanstaltninger bør dog ikke i for høj grad begrænse virksomhedens aktiviteter i betragtning af det nævnte tab af kunder og fald i omsætningen i omstruktureringsperioden og tilbagetrækningen fra UMTS-området.
(191)
Efter forhandlinger den 9. januar 2004 og den 21. januar 2004 mellem repræsentanter fra Kommissionen og repræsentanter fra forbundsregeringen, delstaten Schleswig-Holstein og virksomheden drøftede man yderligere kompensationsforanstaltninger, på Kommissionens opfordring især muligheden for en midlertidig indstilling af det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner. Under disse drøftelser fastholdt Tyskland sit retlige synspunkt, men erklærede sig principielt rede til at acceptere, at det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner indstilles i syv måneder med henblik på at få støtteforanstaltningen godkendt. I en meddelelse af 13. februar 2004 oplyste Tyskland således, at MobilCom generelt også var rede til at lukke sine online-forretninger for direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner for en periode af højst syv måneder. Meddelelsen indeholdt desuden nærmere enkeltheder om en eventuel udformning af foranstaltningen, som efter en henvendelse fra Kommissionen blev nærmere præciseret i en e-mail fra Tyskland den 18. februar 2004.
(192)
I april 2004 meddelte Tyskland dog, at man ikke definitivt kunne love, at online-butikkerne ville blive lukket. Tyskland henviste i den forbindelse til, at MobilCom i sidste ende havde fastholdt sit retlige synspunkt. Virksomheden fastholdt sin tvivl med hensyn til, om der forelå en omstruktureringsforanstaltning. Hvis Kommissionen alligevel nåede frem til den konklusion, at der var tale om omstruktureringsstøtte, var den forudsete indstilling af det direkte online-salg af mobiltelefoner i syv måneder desuden en uforholdsmæssig stor belastning for virksomheden.
(193)
Som det allerede er forklaret udførligt i præmis 132-147, er Kommissionen af den opfattelse, at der, hvad den anden støtteforanstaltning angår, er tale om omstruktureringsstøtte. Ligeledes er Kommissionen som nævnt af den opfattelse, at det i forbindelse med den foreliggende støtteforanstaltning er nødvendigt at gennemføre yderligere foranstaltninger som kompensation for de urimelige konkurrencefordrejninger, der skabes i forbindelse med ydelsen af den pågældende støtte.
(194)
Da der ikke kunne opnås nogen enighed med Tyskland og den pågældende virksomhed om potentielle kompensationsforanstaltninger, benytter Kommissionen sig af den mulighed, den har i henhold til artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999, til gøre godkendelsen af den anden støtteforanstaltning betinget af, at det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner (forudbetalingskunder og/eller efterbetalingskunder) indstilles i en periode af syv måneder.
(195)
Mere konkret betyder denne betingelse, at Tyskland sikrer, at MobilCom AG og alle virksomhedens koncernselskaber lukker alle deres online-butikker for direkte salg af MobilCom-mobiltelefoner i en periode af syv måneder, så der ikke indgås nogen nye mobilaftaler (forudbetalings- og/eller efterbetalingsaftaler) direkte med MobilCom AG og dennes koncernselskaber. Andre udbyderes salg af mobiltelefoner via Freenet.de AG berøres ikke heraf.
(196)
Tyskland skal desuden sikre, at også det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner via MobilCom-butikkernes websider indstilles i den periode, hvor online-butikkerne er lukket, og at MobilCom AG og dennes koncernselskaber ikke træffer nogen andre foranstaltninger til at omgå denne betingelse.
(197)
Kunden vil i lukningsperioden ikke direkte kunne indgå nogen ny online-mobilaftale (forudbetalings- og/eller efterbetalingsaftale) med MobilCom AG og dennes koncernselskaber. Kommissionen henviser udtrykkeligt til, at alle andre ydelser, som ikke går ud på indgåelse af nye mobilaftaler med de endelige kunder, fortsat kan udbydes online. Hertil hører alle ydelser, som udbydes til den bestående kundekreds (f.eks. serviceydelser, kontraktforlængelser, salg af ringetoner, spil osv.)
(198)
I lukningsperioden må kunden på de pågældende websider oplyses om, at det ikke er muligt at indgå en ny online-mobilaftale. MobilCom må på sine websider nævne adresser på salgspartnere, hos hvem kunden kan finde den ønskede ydelse. Det skal dog sikres, at kunden ikke bliver videredirigeret direkte via et automatisk link til en salgspartner.
(199)
Kommissionen pålægger desuden Tyskland at gennemføre denne foranstaltning i praksis senest to måneder efter vedtagelsen af beslutningen. En længere forberedelsesfase for gennemførelsen forekommer ikke nødvendig og ville rejse tvivl om foranstaltningens effektivitet, da foranstaltningen i så fald ikke ville stå i en tidsmæssig sammenhæng med omstruktureringen af virksomheden.
(200)
Kommissionen har udformet betingelsen med udgangspunkt i Tysklands oprindelige forslag.
(201)
Kommissionen er efter en omfattende afvejning af alle omstændighederne kommet til det resultat, at indstillingen af det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner kan bidrage til i passende omfang at afbøde de opståede konkurrencefordrejninger. MobilCom fik i 2003 efter egne oplysninger […]* nye kunder (brutto), hvoraf de [….]* er aftalekunder, via sit direkte online-salg. Antallet af nye kunder (brutto) beløb sig i 2003 til […], hvoraf de […]* var aftalekunder. Dermed hvervede MobilCom i 2003 ca. 1-1,5 % af sine samlede kunder og ca. 2 % af sine aftalekunder via sine online-butikker. For 2004 må man gå ud fra, at MobilCom endog vil have erhvervet omkring 2-5 % af sine kunder via sit direkte online-salg. I og med at kunden i lukningsperioden ikke direkte kan indgå nogen ny online-mobilaftale (forudbetalings- og/eller efterbetalingsaftale) med MobilCom AG og dennes koncernselskaber, har man følgelig lukket en for MobilCom stadig mere betydningsfuld direkte salgskanal. Virkningen af foranstaltningen ligger for konkurrenterne deri, at de i en overgangsperiode får den chance, at kunden i stedet går over på deres webside og indgår en kontrakt der.
(202)
Også det tidspunkt på syv måneder, der er fastsat for foranstaltningen, forekommer passende. MobilCom fik bevilget den statsgaranterede kredit i november 2002. Virksomheden betalte kreditten tilbage i september 2003. Tager man desuden hensyn til, at den statsgaranterede kredit blev udbetalt i trancher, den sidste først i marts 2003, så svarer perioden på syv måneder til den periode, i hvilken MobilCom i omstruktureringsfasen i realiteten i fuldt omfang drog fordel af den statsgaranterede kredit. For på passende måde at afbøde de konkurrencefordrejninger, der opstod som følge heraf, forekommer det hensigtsmæssigt ligeledes at fastsætte lukningen af online-butikker for direkte salg af MobilCom-mobiltelefoner til syv måneder.
(203)
Kommissionen kan desuden ikke indse, at indstillingen af det direkte online-salg af mobiltelefoner i en periode af syv måneder skulle være en uforholdsmæssig stor belastning for virksomheden. Til gengæld drejer det sig i forbindelse med denne foranstaltning efter Kommissionens opfattelse kun om et begrænset og i denne sag nødvendigt indgreb i virksomhedens forretningsaktiviteter. Virksomheden erhverver nu som før den største del af kunderne via MobilCom-forretninger samt gennem selvstændige salgspartnere. Hovedkanalerne for MobilComs salg er således ikke berørt af indstillingen af det direkte online-salg.
(204)
Desuden kan man heller ikke gå ud fra, at alle kunder, som i lukningsperioden egentlig måtte ønske at indgå direkte online-aftaler med MobilCom, beslutter sig for en anden (online-)udbyder. Det må snarere forventes, at en del af disse kunder vil indgå en aftale med MobilCom via andre salgskanaler. Selv i de tilfælde, hvor alle kunder, der måtte ønske at indgå en direkte online-aftale med MobilCom, går over til konkurrenterne i lukningsperioden, forekommer det dermed forbundne kundetab rimeligt i betragtning af de nævnte konkurrencefordrejninger.
(205)
Desuden røres der ikke ved den mulighed, at kunderne i den bestående kundekreds forlænger deres aftaler efter aftalens udløb. Desuden kan MobilCom også tilbyde kundeserviceydelser, henholdsvis andre mobiltjenester, der ikke tager sigte på indgåelse af en mobiltelefoniaftale. Desuden kunne MobilCom også i lukningsperioden gøre intensiv reklame for sine mobiltelefonprodukter i sine online-butikker og henvise til særlig gunstige forudbetalings- eller efterbetalingsprodukter, som kunderne kan købe i MobilCom-butikkerne og via de øvrige tiloversblevne salgskanaler.
(206)
Kommissionen henviser til, at der ikke er grund til at frygte, at indstillingen af det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner medfører en åbenlys forværring af markedssituationen, jf. punkt 38 i EF-rammebestemmelserne. Lukningen af online-butikkerne udgør en forholdsvis begrænset kompensationsforanstaltning, som på ingen måde udgør en trussel mod MobilComs overlevelse. Der er således ikke fare for, at en vigtig konkurrent forsvinder fra markedet eller bliver stærkt svækket, hvorved de to toneangivende virksomheder på markedet, T-Mobile og Vodafone, indirekte styrkes.
(207)
Kommissionen er af den opfattelse, at det ikke er nødvendigt at indføre andre kompensationsforanstaltninger, f.eks. et »andelsmæssigt salg« af kunder til konkurrenterne og tilbagetrækning af MobilCom fra UMTS-forretningsområdet som tjenesteudbyder i en begrænset periode. Disse to foranstaltninger er efter Kommissionens opfattelse ikke egnede som kompensationsforanstaltninger. Et »salg« af MobilComs kunder er hverken retligt eller praktisk gennemførligt. Hvad angår et forbud mod, at MobilCom i en nærmere afgrænset periode optræder som tjenesteudbyder på UMTS-området, så er Kommissionen af den opfattelse, at et sådant forbud ville være til hinder for innovation på mobilmarkedet og dermed ikke tjener til at fremme konkurrencen, da dens dynamik vil blive begrænset.
VII. KONKLUSION
(208)
Kommissionen fastslår, at der i forbindelse med den ydede statsgaranti for kreditten på 112 mio. EUR til fordel for MobilCom AG er tale om omstruktureringsstøtte, som på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, jf. EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er forenelig med det fælles marked, hvis Tyskland opfylder den betingelse om indstilling af det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner, der er nærmere beskrevet i præmis 195-199. Hvis denne betingelse ikke opfyldes, forbeholder Kommissionen sig ret til at gøre brug af de beføjelser, den har i henhold til artikel 16 og 23 i forordning (EF) nr. 659/1999 -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den statsstøtte, som Tyskland har ydet til MobilCom AG og MobilCom Holding GmbH i form af den statsgaranti på 80 %, som forbundsstaten og delstaten Schleswig-Holstein påtog sig den 20. november 2002 for den kredit på 112 mio. EUR, som blev ydet til virksomheden af et bankkonsortium under ledelse af Kreditanstalt für Wiederaufbau, er i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), forenelig med det fælles marked, for så vidt Tyskland opfylder den betingelse, der er nævnt i artikel 2 i denne beslutning.
Artikel 2
1. Tyskland drager omsorg for, at MobilCom AG og alle dens koncernselskaber lukker deres direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner i syv måneder, så der via denne salgskanal ikke kan indgås nogen nye mobiltelefoniaftaler (forudbetalings- og/eller efterbetalingsaftaler) direkte med MobilCom AG og dennes koncernselskaber. Salget af andre udbyderes mobiltelefoner via Freenet.de AG's websider berøres ikke heraf.
2. Tyskland drager omsorg for, at også det direkte online-salg af MobilCom-mobiltelefoner via MobilCom-butikkernes websider indstilles i den periode, hvor online-butikkerne er lukket, og at MobilCom AG og dennes koncernselskaber ikke træffer andre foranstaltninger, hvormed denne betingelse kan omgås.
3. I lukningsperioden i henhold til stk. 1 må kunden på de pågældende websider oplyses om, at det ikke er muligt at indgå en ny online-mobilaftale. MobilCom AG må imidlertid på sine websider nævne adresser på salgspartnere, hos hvem kunden kan finde den ønskede ydelse. Det skal sikres, at kunden ikke via et automatisk link bliver videredirigeret direkte til en salgspartner.
4. Tyskland drager omsorg for, at lukningen af online-butikkerne begyndes senest to måneder efter vedtagelsen af denne beslutning.
Artikel 3
Tyskland underretter Kommissionen om, hvornår indstillingen af salget fra online-butikkerne påbegyndes. Inden for den første måned efter indstillingen af salget fra online-butikkerne forelægger Tyskland en beretning, hvori alle de skridt, der er taget til at gennemføre foranstaltningerne, i praksis beskrives udførligt. Desuden underretter Tyskland straks Kommissionen om afslutningen af foranstaltningerne.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2004
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2004. július 14.)
a MobilCom AG-nak Németország által nyújtott állami támogatásról
(az értesítés a C(2004) 2641. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT vonatkozású szöveg)
(2005/346/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésének 1. albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazásáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikke (3) és (4) bekezdésére,
miután felszólította a tagállamot és a többi érdekeltet arra, hogy foglaljanak állást a fent említett rendelkezések alapján (2) és észrevételeikre tekintettel,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
2002. október 18-i iratában Németország tájékoztatta a Bizottságot, hogy a szövetségi tulajdonban lévő Kreditanstalt für Wiederaufbau (Újjáépítési Hitelintézet, a továbbiakban: „KfW”) által a MobilCom AG (a továbbiakban: „MobilCom”) részére nyújtott 50 millió euro nagyságú kölcsönre állami garancia formájában úgynevezett megmentési célú támogatást adott. A kölcsön folyósítása 2002. szeptember 19-én megtörtént.
(2)
A Bizottság 2002. október 21-i és 2002. október 30-i irataiban további felvilágosításokat kért be, amelyeket Németország a 2002. október 23-i, 2002. október 23-án és 2002. október 24-én iktatott, illetve 2002. november 5-i, 2002. november 5-én iktatott válaszirataiban adott meg.
(3)
2002. november 27-i, november 28-án iktatott iratában Németország egy 112 millió eurós újabb kölcsönre vonatkozó további 80 %-os kártalanítási kezességvállalást közölt. 2002. december 10-én a Bizottság és Németország képviselői megbeszélést tartottak.
(4)
A Bizottság 2003. január 21-i iratában közölte Németországgal határozatát, miszerint engedélyezi az 50 millió eurós kölcsöngaranciát az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja és a nehézségekkel küzdő vállalatok megmentését és szerkezetátalakítását célzó állami támogatásokra vonatkozó közösségi iránymutatások alapján (3).
(5)
Ugyanebben az iratában értesítette a Bizottság Németországot arról a határozatáról, hogy a 112 millió eurós kölcsön 80 %-os garantálása ügyében megindítja az EK-Szerződés 88. cikke (2) bekezdése szerinti hivatalos eljárást.
(6)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló közleményét az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették (4). A Bizottság felkérte a többi érdekelt felet, hogy adjanak véleményt.
(7)
Németország 2003. február 24-i, 2003. február 25-én és 2003. február 26-án iktatott iratában állást foglalt a Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatával kapcsolatosan.
(8)
Németország 2003. március 14-i, 2003. március 14-én iktatott iratában további információkat közölt a Bizottsággal. Egyidejűleg jelezte Németország a Bizottságnak azt a szándékát, hogy az 50 és a 112 millió euróra vonatkozó állami garanciákat 2007. év végéig meg kívánja hosszabbítani. Emellett azt is jelezte Németország, hogy a második hitelt csak 88,3 millió eurós összegben fogják a vállalatnak folyósítani.
(9)
2003. április 10-i iratában a Bizottság további felvilágosításokat kért az állami garancia tervezett meghosszabbításáról, amelyeket a 2003. május 9-i, 2003. május 12-én iktatott iratában adott meg. Németország további információkat adott meg 2003. május 21-i, 2003. május 21-én iktatott iratában.
(10)
2003. június 3-i, 2003. június 4-én iktatott iratában a MobilCom közölte állásfoglalását az eljárással kapcsolatosan.
(11)
A Bizottság 2003. július 9-i iratában arról tájékoztatta Németországot, hogy az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti folyamatban lévő eljárást kiterjeszti a garanciák 2007. év végéig tervezett meghosszabbítására.
(12)
A Bizottságnak az eljárás kiterjesztéséről szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették (5). A Bizottság véleményezésre kérte fel a többi érdekelt felet.
(13)
2003. szeptember 1-i, 2003. szeptember 2-án iktatott iratában Németország közölte véleményét az eljárás kiterjesztéséről. 2003. szeptember 9-i iratában a Bizottság további felvilágosításokat kért. Németország 2003. szeptember 23-i, 2003. szeptember 25-én iktatott iratában válaszolt. Ebben Németország arról is tájékoztatta a Bizottságot, hogy a MobilCom azokat a hiteleket, amelyekre állami garancia állt fenn, 2003. szeptember 22-én teljes mértékben törlesztette, továbbá, hogy a garancia-okiratokat a (konzorciumvezető) KfW visszaadta a szövetségi államnak és Schleswig-Holstein tartománynak.
(14)
2003. november 5-i, 2003. november 6-án iktatott iratában Németország azon kérelmét, melyben a Bizottságtól a hitelekre vonatkozó garanciák 2007-ig történő meghosszabbításának engedélyezését kérte, tárgytalannak minősítette arra hivatkozva, hogy a hitelek visszafizetésre kerültek.
(15)
A Bizottság a 2003. szeptember 25-i, 2003. szeptember 25-én iktatott, és a 2003. október 2-i, 2003. október 6-án iktatott iratban a MobilCom két versenytársától észrevételeket kapott az eljárás kiterjesztését illetően, melyeket véleményezés céljából Németországnak továbbított. Németország válasza a 2003. november 5-i, 2003. november 6-án iktatott irattal érkezett be.
(16)
2004. január 9-én, valamint 2004. január 21-én megbeszélésekre került sor a szövetségi kormány, Schleswig-Holstein tartomány, a vállalat és a Bizottság képviselői között abban a kérdésben, hogy szükségesek-e további intézkedések el nem várható versenytorzítások elkerülése céljából. 2004. február 13-i, 2004. február 13-án iktatott iratában Németország arról értesítette a Bizottságot, hogy a MobilCom alapvetően kész arra, hogy MobilCom mobilkészülékeinek online zonyos pontok tisztázását kérte. A Bizottság 2004. március 26-i toközvetlen forgalmazását egy 7 hónapos időszakra beszüntesse. 2004. február 16-i iratában a Bizottság bivábbi iratára Németország a 2004. április 2-i valamint 28-i, 2004. április 2-án, illetve 2004. április 28-án iktatott irataiban úgy nyilatkozott, hogy a MobilCom online shopok bezárását nem tudja véglegesen megígérni. 2004. június 23-i, 2004. június 24-én iktatott iratában Németország további információkat szolgáltatott a Bizottságnak a MobilCom aktuális vevőállomány-alakulásáról.
II. AZ INTÉZKEDÉSEK RÉSZLETES ISMERTETÉSE
1. MobilCom AG
(17)
A MobilCom AG-t 1991-ben Gerhard Schmid alapította MobilCom Communicationstechnik GmbH néven. Székhelye Büdelsdorf, Rendsburg-Eckernförde, Schleswig-Holstein, mely az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint támogatásra jogosult terület. A büdelsdorfi központ mellett a MobilCom különböző telephelyekkel képviselteti magát Németországban (Kiel, Karlstein, Erfurt és Hallbergmoos).
(18)
A MobilCom legnagyobb részvényese jelenleg a France Télécom, a részvények 28,3 %-ával. A többi részvény kisebb részvényesek között oszlik meg.
(19)
A MobilCom üzleti tevékenységét „második generációs” („2G”) mobiltelefon-szolgáltatók - többek közt a T-Mobile, a Vodafone és az E-Plus - viszonteladójaként kezdte meg. A vállalat 1996-ban a tőzsdére ment és 1997-ben az egyik első jegyzett cég lett a frankfurti értéktőzsde új piacán. Beszállva a német vezetékes telefon és internetüzletbe a MobilCom 1998-ban további üzleti területekre terjesztette ki tevékenységét. A mobiltelefónia fellendülési éveire jellemző vállalati növekedés folytán a MobilCom is gyorsan növekedett.
(20)
Az 1997-2000. években a MobilCom további vállalatokat vásárolt fel, köztük a Topnet hálózati szolgáltatót és a Cellway mobiltelefon-szolgáltatót, valamint az akkori legnagyobb német internet-keresőgépet, a DINO-Online-t. A MobilCom emellett kibővítette portfolióját a TelePassport távközlési vállalattal, a D Plus szolgáltatóval és a Comtech számítógépláncban szerzett többségi részesedéssel. 1999-ben ugyancsak a frankfurti Új Piacra vitte a MobilCom a Freenet.de AG internetes leányvállalatát, Németország második legnagyobb online szolgáltatóját.
(21)
A MobilCom a France Télécommal 2000-ben megalapította a MobilCom Multimedia GmbH vegyesvállalatot azzal a céllal, hogy árverésen megszerezzen egy UMTS-licencet és beszálljon az UMTS-piacra. A France Télécom a vegyesvállalatban lévő üzletrészét becserélte a Mobilcom AG-ban lévő 28,3 %-os részesedésére, így ezután a Mobilcom AG rendelkezett a mobilcom Multimedia GmbH összes üzletrészével. A MobilCom AG-ban lévő üzletrészekért a France Télécom 7,3 milliárd euro vételárat fizetett. Az UMTS-licenchez szükséges külső finanszírozást egy nemzetközi bankkonzorciumnak kellett volna biztosítania. Az UMTS-területen történő stratégiai partnerség alapját egy együttműködési keretmegállapodás („Cooperation Framework Agreement”) képezte, melyet a felek 2000 márciusában írtak alá.
(22)
2000 augusztusában a MobilCom Multimedia GmbH 8,4 milliárd euróért árverésen megvett a szövetségi kormánytól egy UMTS-licencet. 2001-ben a D Plus összeolvadt a Cellway-jel, hogy a forgalmazási struktúra optimális legyen az UMTS-üzlethez. Ugyancsak ebben az évben megkezdték az UMTS-hálózat kiépítését.
(23)
A „mobiltelefónia/szolgáltatásnyújtás” üzletágban az UMTS-üzletbe való beszállással a MobilCom-nak tisztán szolgáltatóból hálózattal rendelkező mobilszolgáltatóvá kellett volna fejlődnie. (6)
(24)
A „vezetékes hálózat/internet” üzletág egyrészt a beszédtelefóniát, másrészt az internet-hozzáférési üzletet foglalta magában, melynek üzemeltetése a Freenet.de AG internetes leányvállalaton keresztül történt, amelyben a MobilCom 76,1 %-os részesedéssel rendelkezett. A vezetékes szolgáltatásban a válság előtt a MobilCom közel nyolc millió ügyfelet szolgált ki, köztük kereken 3,2 millió internetügyfelet.
(25)
A MobilCom konszern forgalma a 2001-es üzleti évben 2,59 milliárd euro volt. Ez az előző évhez képest kereken 10 %-os növekedést jelentett. A forgalomból 1,919 milliárd euro a mobiltelefon/szolgáltatásnyújtásé, 0,583 milliárd euro a vezetékes/internetterületé, 88 millió euro pedig egyéb. Az UMTS-területen még nem volt forgalom, mivel ez még kiépítés alatt állt.
(26)
Az év végén 5,01 millióan telefonáltak MobilCom mobiltelefonnal - ami 25 %-os növekedés az előző évi 4 millióhoz képest. Ezzel a MobilCom gyorsabban növekedett a mobiltelefóniában, mint a piac, amely 2001-ben 17 %-kal növekedett. Az ügyfélkör kétharmada volt szerződéses, a piaci átlag ebben a körben ugyanakkor 44 % volt.
(27)
2002. július 31-én a MobilCom 5 175 személyt foglalkoztatott a határozott idejű munkaszerződéseseket is beleértve. Ez 4 463 fő teljes munkaidősnek felel meg.
2. A mobiltelefon-piac
(28)
A MobilCom a szerkezetátalakítás után a „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” üzletágra fog összpontosítani. A válságot megelőzően emellett az UMTS, valamint a vezetékes/internet területen is tevékenykedett.
(29)
Németország tájékoztatása és az átadott szerkezetátalakítási tervhez mellékelt piaci tanulmány szerint a mobilszolgáltatási piac a távközlési szolgáltatási piac része, mely magában foglalja a vezetékes telefon, kábeltelevíziós, bérelt vonal és a carrier szolgáltatásokat, valamint egyebeket is. A mobil távközlési szolgáltatások piaca (a „mobilszolgáltatás-piac”) a többi távközlési szolgáltatási piacokkal szemben önálló tényleges piacnak tekinthető, mivel termékei egyértelműen megkülönböztethetők a többi távközlési szolgáltatási területekéitől.
(30)
A mobiltelefon-piacon tevékenykedő vállalkozások hálózatüzemeltetőkre és tisztán viszonteladókra („service provider” = szolgáltatásnyújtó) oszthatók fel. A hálózatüzemeltetők birtokolják és üzemeltetik a mobilszolgáltatások nyújtásához szükséges infrastruktúrát. A hálózatüzemeltetők ezeket a szolgáltatásokat egyaránt értékesítik közvetlenül és közvetetten, a szolgáltatásnyújtókon keresztül. A szolgáltatásnyújtók arra korlátozódnak, hogy saját árképzésük alapján értékesítsenek mobilszolgáltatásokat.
(31)
A Távközlés- és Postaszabályozási Hivatal (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post, „RegTP”) adatai szerint a távközlési szolgáltatások teljes forgalma a 2002. évben kb. 61 milliárd euro volt. A vezetékes és a mobiltelefon-szolgáltatások jelenleg egyenként az összforgalom kb. 1/3-ával a teljes távközlési szolgáltatási piac két legerősebb szegmensét alkotják.
(32)
A mobiltelefon-vállalatok összesített teljes árbevétele a RegTP adatai szerint a 2002. évben 23,7 milliárd euro volt. A mobilszolgáltatások éves növekedési rátája 1998 és 2002 között átlagosan 25,7 % volt, és jelentősen felülmúlta a távközlési szolgáltatások teljes németországi piacának 8,3 %-os értékét. A mobilszolgáltatás átlagos éves növekedési rátája ugyanakkor jelentősen az előfizetők számának átlagos éves növekedési rátája alatt maradt ugyanezen a területen. Ennek oka az előfizetőnkénti átlagos havi forgalom állandó csökkenése volt. A 2001. és 2002. évben a növekedés jelentősen lelassult a mobilszolgáltatásoknál (2,8 % 2002-ben).
(33)
A németországi mobiltelefon-piac alakulásával kapcsolatosan a Bizottság előtt fekvő összes előrejelzés és tanulmány (7) azzal számol, hogy a mobiltelefon-ügyfelek száma a következő három-négy évben megközelíti a természetes telítődési határt Németország lakossága 80-90 %-ának tartományában. 2002 végén a piaci bevezetettség a lakosság 72,4 %-ának felelt meg (2001-ben 68 %). A jövőben ezért már nem a nagy ügyfélszámok elérése fog az előtérben állni, hanem a meglévő, jövedelmező ügyfelek megtartása, valamint az átlagos havi forgalmak növelése. A verseny egyre inkább a váltani kész ügyfelekre fog irányulni. Az 1999/2000-es fellendülési évek következményeként a végkészülékek (és ezzel a mobiltelefon-szerződések) cseréje iránti igény a következő években tovább fog növekedni.
(34)
(8)
T-Mobile D1
27,20 %
Vodafone D2
25,60 %
E-Plus E1
9,30 %
O2
6,50 %
Quam (9)
0,05 %
Hálózatüzemeltetők közvetlenül összesen
68,65 %
Debitel
13,60 %
MobilCom
8,00 %
Talkline
3,20 %
Hutchison
1,40 %
Victor Vox
1,60 %
Drillisch
1,10 %
Szolgáltatásnyújtók összesen
31,35 %
Összes digitális mobiltelefon
100,00 %
(35)
A második generációs mobiltelefonok területén piacvezető a T-Mobile és a Vodafone, amelyek saját mobiltelefon-hálózattal is rendelkeznek.
(36)
Az ügyfelek és a dolgozók számát tekintve három mobiltelefon-szolgáltató hasonlítható össze a MobilCommal:
(37)
A O2 Deutschland mobiltelefon-hálózatot üzemeltet Németországban és mobiltelefon-szolgáltatásokat kínál. Az O2 Deutschland az mm O2 plc, a British Telecommunications plc korábbi mobiltelefon-leányvállalatának a százszázalékos leányvállalata. A vállalat 3 500 dolgozót foglalkoztat.
(38)
A Debitel egy saját hálózati infrastruktúrával nem rendelkező távközlési vállalat, amely második generációs mobiltelefon-szolgáltatók telefonperceinek és hálózati funkcióinak viszonteladójaként működik. A vállalat 3 544 dolgozót foglalkoztat. 2002-ben 2,8 milliárd euro forgalmat ért el.
(39)
A Talkline második generációs mobiltelefon-szolgáltatók viszonteladója. 2001-ben 1,26 milliárd euro forgalmat ért el. Vállalati adatok szerint a Talkline 1 000 főt foglalkoztat.
3. Pénzügyi nehézségek és szerkezetátalakítás
(40)
A nettó ügyfélszám igen erős növekedésének következményeként az 1997 és 2000 közötti években a mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás területen elért jelentős árbevétel-növekedés ellenére a MobilCom üzemi eredményei e területen állandóan csökkentek. Ez elsősorban az új ügyfelek növekvő megszerzési költségeire és a meglévő ügyfeleknél elért árrések egyidejű csökkenésére volt visszavezethető. Ugyancsak lényeges e vonatkozásban a kétes követelések megnövekedése, amelyek különösen 2001-ben jelentős értékhelyesbítéseket tettek szükségessé.
(41)
Ezen túlmenően az UMTS-területen a külső peremfeltételek - különösen a piac, a contenttermékek és a végkészülékek alakulása - a tervezettnél rosszabbul és jelentős időbeli késéssel valósultak meg.
(42)
2002. szeptember 13-án a France Télécom bejelentette a Mobilcom AG-val a partnerség megszüntetését, mivel a német partner autonóm UMTS-tevékenységét már nem tartotta jövedelmezőnek. A France Télécom-nak a közös UMTS-tevékenységekből való teljes kivonulásával együtt járt az UMTS-üzlet finanszírozásával kapcsolatos kifizetések azonnali leállítása.
(43)
A MobilCom-nak ebben az időpontban üzleti jelentésének adatai szerint 7,1 milliárd eurós adósságállománya és nagy pénzeszköz-szükséglete állott fenn a további hálózatfejlesztésekre, a szervezet folyó ráfordításainak és a kamatoknak a fedezésére. Minthogy már hónapok óta a France Télécom volt a MobilCom egyetlen megmaradt finanszírozója, a MobilCom-ot a közvetlen fizetésképtelenség fenyegette.
(44)
Ilyen előzmények után nyújtott a szövetségi kormány megmentési célú támogatást egy 50 millió eurós kölcsönre adott kezességvállalás formájában. A kölcsönt a szövetségi tulajdonban álló KfW nyújtotta, és az 2002. szeptember 21-én került kifizetésre. Ez lehetővé tette, hogy a vállalat egyelőre fenntartsa operatív működését. Ez a támogatás nem tárgya ennek az eljárásnak, mivel azt a Bizottság már 2003. január 21-i határozatával engedélyezte.
(45)
A MobilCom egyidejűleg a France Télécom-mal létesített együttműködési szerződés alapján megpróbálkozott egy kiegyezési igény érvényesítésével.
(46)
2003. november 22-én a MobilCom AG, a mobilcom Holding GmbH, a mobilcom Multimedia, valamint a France Télécom és a Wirefree Services Belgium S.A. aláírt egy kiegyezési megállapodást, az MC Settlement Agreement-et, amellyel a MobilCom messzemenő tehermentesítését lehetett elérni.
(47)
A kiegyezési megállapodás lényege a MobilCom konszern UMTS-kötelezettségeinek a France Télécom által történő átvállalása volt. Ennek ellentételeként a MobilCom - egy 10 %-os hányad kivételével - lemondott a France Télécom javára a teljes UMTS-vagyonérték eladásából vagy hasznosításából származó lehetséges árbevételekről.
(48)
Részletezve: a France Télécom (4,692 milliárd euro nagyságban) banktartozásokat, valamint (kereken 1, 25 milliárd euro értékben) szállítói hiteleket vállalt át. A France Télécom egyúttal lemondott a kereken 1,009 milliárd euro nagyságú tagi kölcsönének visszafizetéséről. Összességében az, hogy lemondott a követeléseiről és átvállalta a kötelezettségeket, az átvállalásig esedékes kamatokkal együtt 6,9 milliárd eurót tett ki.
(49)
A France Télécom továbbá megígérte, hogy rendelkezésre bocsátja az UMTS-üzletből való kivonuláshoz az eszközöket, azonban időben csak 2003. december 31-ig és legfeljebb 370 millió euro összeghatárig. Egyebekben a felek lemondtak a köztük fennállott üzleti viszonyból eredő minden további igényről. (10)
(50)
A France Télécom-nak az UMTS-üzlettel kapcsolatos együttműködésből való visszavonulása azonban nemcsak a MobilCom UMTS-üzletágára volt kihatással, hanem ezen túlmenően más üzletágakban, és különösen a veszteséges mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás fő üzletágában is szükségessé tette a szerkezetátalakítást.
(51)
A France Télécom a kiegyezési tárgyalások során kifejezetten elutasította, hogy eszközöket bocsásson rendelkezésre a mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás üzletág átszervezéséhez is. Az ezen üzletág átszervezéséhez szükséges fennálló további finanszírozási igény biztosítására Németország és Schleswig-Holstein tartomány 2002. szeptember 20-án további 80 %-os kártalanító kezességet nyújtott egy 112 millió eurós kölcsönhöz.
4. A szerkezetátalakítási terv ismertetése
(52)
Németország egy átfogó szerkezetátalakítási tervet terjesztett elő a MobilCom-csoport számára, mely alaposan elemezte a válságokokat és felvázolta a hosszú távú jövedelmezőség helyreállításának koncepcióját.
(53)
E szerint a MobilCom-csoport tartós gazdasági nehézségeinek lényegi okai a „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” alapüzletágban és az eddigi UMTS-üzletágban voltak.
(54)
Az UMTS területén a szerkezetátalakítási terv szerint a külső peremfeltételek a tervezettnél kedvezőtlenebbül alakultak. Ezért az UMTS-üzlettel kapcsolatos eredeti nyereségvárakozásokat helyesbíteni kellett. A válság végső kirobbantója a France Télécom-nak a MobilCom-konszernt váratlanul érő visszavonulása volt az UMTS-üzlet kiépítéséből, ami az UMTS-üzlet fejlesztésének jelentős pénzügyi igényei miatt megrendítette a MobilCom-csoport likviditását.
(55)
A „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” üzletágban a szerkezetátalakítási terv elsődleges válságokként a jövedelmezőség terhére történő kizárólagos növekedésirányultságot jelöli meg. Ebben az üzletágban - többek közt a jövőbeni UMTS-üzlethez történő vevőszerzéstől vezéreltetve - korábban túlságosan a piaci hányad növelését állították a középpontba. Minthogy korábban az új ügyfeleket gyakran csak aránytalanul nagy akvizíciós költségekkel, valamint elsődlegesen alacsony díjtételekkel lehetett megnyerni, ugyanakkor csak csekély árbevétel képződött, csak alacsony bruttó hozamokat lehetett elérni.
(56)
Ehhez járultak hozzá a sok ügyfél nem kielégítő fizetési magatartásából származó igen nagy terhelések és az ebből következő értékhelyesbítések. A „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” üzletág így ebben az időben tartósan veszteségeket hozott.
(57)
Az UMTS-üzletre történő összpontosítás miatt emellett elhanyagolták a többi üzletágban szükséges kiigazításokat.
(58)
A szerkezetátalakítási tervben a vállalat jövedelmezőségének helyreállítására előirányzott stratégia alapját a mobiltelefon-területen az eredeti mobilszolgáltatói alapképességekre történő szigorú koncentrálás képezte.
(59)
A gazdaságtalan UMTS-tevékenységet teljesen meg kell szüntetni. Az UMTS-üzletből való kivonulás, azaz az összes UMTS-vagyontárgy eladási ill. visszaépítési, valamint 1 000 teljes munkaidős UMTS-álláshely leépítési költsége a szerkezetátalakítási tervben maximálisan 370 millió eurót tesz ki. A szerkezetátalakítási terv szerint ezzel az UMTS-területen a France Télécom által az MC Settlement Agreement keretében megígért 370 millió eurós összegen túlmenően nincs további finanszírozási költség.
(60)
Azt is tervbe vették, hogy a MobilCom az „internet/vezetékes hálózat” területről visszavonul. Ehhez a vezetékes részleget a Freenet.de AG-ba célszerű integrálni és a Freenet.de AG-ban lévő részesedést később (részben) el kell adni.
(61)
A szerkezetátalakítási stratégia a veszteséget hozó „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” területen fő elemekként egy 850 fős teljes munkaidős létszámleépítést, az eddig több telephelyen megoszló értékesítési és ügyfélszolgálati tevékenységeknek a büdelsdorfi székhelyre és az erfurti telephelyre történő összpontosítását, valamint az ügyfél-akvizíciós költségek (többek közt a MobilCom-shopok bezárásával történő) csökkentését és az ügyfélportfolió megtisztítását irányozza elő. Összességében egy kisebb, de jövedelmezőbb ügyfél- és forgalomszinten történő konszolidálást kell megcélozni.
(62)
Ezeknek az intézkedéseknek a finanszírozására szolgálna a 80 %-os állami garanciával fedezett hitel. Eredetileg úgy becsülték, hogy 112 millió eurós finanszírozási igény áll fenn. Végül csak 88,3 millió eurós összegre lett szükség, amelynek megoszlása az alábbi:
-
Ügyfelekkel, azok megtartásával kapcsolatos intézkedések a díjstruktúra optimalizálásához: […] (11) millió euro
-
A nem jövedelmező MobilCom-shopok bezárása: […] millió euro
-
Létszámleépítés a szolgáltatásnyújtás-területen: […] millió euro
-
Külső tanácsadók 2003 márciusáig: […] millió euro
-
Karlstein/Hallbergmoos telephelyek bezárása és az infrastruktúra áthelyezése: […] millió euro
-
Fenyegető fizetési kötelezettségekre különösen lízingkötelezettségek a tovább nem alkalmazott gazdasági javak átorientálása miatt: […] millió euro
-
Készpénzletét […] […] millió euro.
(63)
A szerkezetátalakítási tervhez mellékelt 2007-ig szóló üzleti terv és eredménykimutatás szerint a MobilCom-nak 2005-ben kellene nyereségessé válnia a szolgáltatásnyújtás-területen. Az államilag garantált hitelek visszafizetését illetően egy likviditási elemzés a három kért forgatókönyv - kedvező alakulás, közepes vagy „realisztikus” alakulás és kedvezőtlen alakulás - alapján arra az eredményre jutott, hogy még a „worst case” forgatókönyv szerinti forgalomalakulás esetén is lehetséges a kölcsön 2007. végéig történő visszafizetése. Gyorsabb visszafizetést a szerkezetátalakítási terv csak a Freenet.de AG részvények sikeres értékesítésével tartott lehetségesnek.
5. A szerkezetátalakítási terv megvalósítása
(64)
A MobilCom már 2002 novemberében megkezdte a szerkezetátalakítási tervben előirányzott intézkedések megvalósítását. Az UMTS-területet tervszerűen befagyasztották és előkészítették értékesítésre. Az UMTS és a szolgáltatásnyújtás területeken betervezett összesen 1 850 fős teljes munkaidős leépítés már 2003 márciusára befejeződött. A szolgáltatásnyújtási alaptevékenység szanálását célzó további intézkedések, mint a Karlstein és Hallbergmoos telephelyek leállítása, a nem gazdaságos shopok bezárása valamint az új szervezeti felépítés bevezetése, 2002. 4. negyedévében és 2003. 1. negyedévében teljesen megvalósultak.
(65)
Továbbá a MobilCom AG összes vezetékes hálózati tevékenységét a mobilcom CityLine GmbH-ban (MCL) vonták össze, és ez 2003. április 10-én a Freenet.de AG és a MobilCom AG közötti adásvételi szerződéssel a Freenet.de AG tulajdonába került. A MobilCom-nak fizetendő vételár első két, 10 millió euro és 8,5 millió euro összegű részletét, amelyek már 2003 májusában és augusztusában esedékessé váltak, terv szerint az államilag garantált második hitel visszafizetésére fordították.
(66)
Az UMTS-hálózatot 2003 májusában eladták az E-Plus-nak, az UMTS-licencet pedig 2003 decemberében visszaadták a RegTP-nek. Ezzel lehetővé vált, hogy a MobilCom szolgáltatásnyújtóként UMTS-szolgáltatásokat is kínáljon és a létrejövő piacon részt vegyen. (12)
(67)
2003. szeptember 17-én döntött az igazgatóság és a felügyelő bizottság a Freenet.de AG üzletrészek max. 20 %-ának eladásáról. Egy accelerated bookbuildingeljárás keretében az üzletrészek 20 %-át (3,75 millió részvényt) értékesítettek különböző bel- és külföldi befektetőknek. A részvényeladásból származó bruttó bevétel 176,1 millió euro (részvényenként 47 euro) volt. A MobilCom-nak ezzel már csak 52,89 % részesedése van a Freenet.de AG-ban.
(68)
Az elért bevételből 2003. szeptember 22-én törlesztette a MobilCom a két államilag garantált hitel fennmaradó részét, és ezzel adósságmentessé vált. A kezességvállalási okiratokat visszaadták a szövetségi államnak és Schleswig-Holstein tartománynak.
(69)
A MobilCom-nak a kölcsönök letörlesztése után a Freenet-részvények eladásából majd 60 millió euro bevétele maradt.
(70)
További üzletrészek eladását a Freenet.de AG-ból Németország közlése szerint nem tervezik. A MobilCom Freenet.de AG-beli részesedése közben stratégiaiból pénzügyi részesedéssé alakult át, habár a MobilCom továbbra is az üzletrészek 52,89 %-át birtokolja. Németország közlése szerint a Freenet-részkonszern és a MobilCom-részkonszern között már csak csekély mértékű operatív összefonódások állnak fenn. A MobilCom és a Freenet.de AG között nincs ellenőrzési és nyereségátadási szerződés.
(71)
2003 októberében a MobilCom további rendkívüli bevételekhez jutott az alapító és egykori cégvezér MobilCom-részvényeinek fiduciáriusa, Prof. Helmut Thoma általi sikeres értékesítéséből. (13)
(72)
A MobilCom konszern mindkét („mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” és vezetékes hálózat/internet) üzletágában visszatért a nyereséges zónába. A szolgáltatásnyújtási területen a MobilCom 2003 2. és a 3. negyedévében pozitív eredményt ért el, és tizenegy negyedév után először mutatott ki nyereséget. Az EBITDA (kamat-, adó- és értékcsökkenési ráfordítások nélküli eredmény) a 2003. üzleti évben a két („mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” és vezetékes hálózat/internet) üzletágában 1,837 milliárd euro forgalom mellett 103,6 millió euróra rúg. Az EBIT (kamatok és adózás előtti eredmény) 22,3 millió euróra javult (összehasonlításképpen 2002-ben: - 372,9 millió euro).
(73)
A szolgáltatásnyújtási szegmens a szerkezetátalakítási terv alatt a következőképpen alakult (14):
(74)
A 3,75 millió Freenet-részvény elhelyezéséből származó értékesítési nyereség figyelembe vétele mellett a konszerneredmény 2003-ban 160,4 millió euróra nőtt. Saját kijelentése szerint ezzel a Mobilcom újra szilárd alapokon áll.
6. A nyújtott állami garanciák részletei
(75)
A KfW által 2002. szeptember 19-én nyújtott 50 millió eurós hitelnek, melyet 100 %-os szövetségi állami garancia biztosított, a lejárata először 2003. március 15. volt, melyet 2003. szeptember 15-ig lehetett meghosszabbítani. A kölcsönt először 2003. július 21-ig hosszabbították meg. 2003 júliusában a KfW e kölcsön futamidejét még egyszer meghosszabbította a Bizottság elé terjesztett szerkezetátalakítási tervről hozandó határozatig, de legkésőbb 2004. május 20-ig. A kölcsön kamata 6,814 % volt. Ez a kamatláb a kamatozási időszakra érvényes Euribor-kamatlábból (Euro Interbank Offered Rate) plusz évi 3,50 %-ból tevődött össze.
(76)
A második, a MobilCom AG-nak és a MobilCom Holding GmbH-nak a Deutsche Bank AG, a Dresdner Bank AG, a KfW és a Landesbank Schleswig-Holstein alkotta, a KfW vezetése alatt álló bankkonzorcium által nyújtott 112 millió eurós kölcsön garantálását a szövetségi állam és Schleswig-Holstein tartomány közösen vállalta. A 2002. november 20-án megítélt kölcsön futamideje 18 hónap volt 2004. május 20-i lejárattal. A hitel folyósítása több részletben történt. Kamatlába az egyes részkifizetések kamatozási időszakára érvényes Euribor-kamatláb (Euro Interbank Offered Rate) plusz évi 2,50 % volt. A szövetségi állam és Schleswig-Holstein tartomány kezességvállalása együttesen a hitel összegének 80 %-át fedezte le. A szövetségi állam az összeg 48 %-át, a tartomány pedig 32 %-át garantálta. A garancia a garanciavállalási határozat szerint 2002. november 20-tól 2003. március 15-ig volt érvényes. E határidő lejárta előtt a Bizottság elé terjesztett szerkezetátalakítási terv esetén azonban ez időszak automatikusan meghosszabbodott a Bizottság ezen szerkezetátalakítás terv alapján meghozott határozatának időpontjáig. A szerkezetátalakítási terv 2003. márciusi beterjesztésével, így a második garancia a hitel teljes futamidejére kiterjedt, a Bizottságnak a terv alapján meghozott határozatának időpontjáig.
(77)
Németország közölte, hogy a MobilCom által az 50 millió eurós, valamint a 112 millió eurós hitel garantálása után a szövetségi államnak fizetendő díj mindkettőnél évi 0,8 % volt. Ezen kívül mindegyiknél meg kellett fizetni a 25 000 eurós kérelmezési díjat. Schleswig-Holstein tartománynak évi 1 % mértékű garanciavállalási díjat és 25 564 euro kezelési díjat kellett megfizetni.
(78)
Németország közlése szerint a MobilCom - arra a körülményre tekintettel, hogy a szerkezetátalakításhoz csupán 88,3 millió euróra volt szüksége és csak ennyit hívott le - 2003. április 1-jei KfW-hez, mint konzorcium-vezetőhöz intézett iratában bejelentette, hogy eláll a még fennálló 23,7 millió eurós hitellehetőség igénybevételétől.
7. Az eljárás megindításának ill. kiterjesztésének okai
(79)
A Bizottság az 50 millió euróra szóló kölcsöngaranciát az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja és a közösségi iránymutatások alapján megmentési célú támogatásként engedélyezte.
(80)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság a szövetségi állam és Schleswig-Holstein tartomány második kölcsönre vonatkozó garanciáját szintén állami támogatásnak sorolta be az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében. Előzetes értékelésük alapján a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy a bejelentett támogatások a közösségi iránymutatások alapján értékelendők és kétségbe vonta a közös piaccal való összeegyeztethetőségüket.
(81)
Különösen az nem volt a Bizottság számára egyértelműen felismerhető, hogy az időben később nyújtott 112 millió eurós hitel kizárólag az üzletmenet fenntartására szolgált-e a megadott megmentési időszakban, avagy már a vállalat szerkezetátalakításához került felhasználásra. A szerkezetátalakítási támogatásokat különösen versenytorzító jellegük miatt csak szerkezetátalakítási terv alapján lehet engedélyezni, amelyet azonban az EK-Szerződés 88. cikke (2) bekezdése szerinti eljárás megindításának időpontjáig még nem terjesztettek a Bizottság elé.
(82)
2003. július 9-i határozatával a Bizottság a kölcsöngarantálások eredetileg 2007-ig tervezett meghosszabbítását is bevonta a folyamatban lévő eljárásba.
(83)
A Bizottság különösen azt vonta kétségbe, hogy a MobilCom az államilag garantált hitelek meghosszabbítására ténylegesen rá volt szorulva. Ekkor még nem lehetett kizárni, hogy a MobilCom a Freenet.de AG internetes leányvállalatában lévő részesedésének lendületes értékesítésével nem juthatna-e elegendő pénzeszközhöz a hitel törlesztéséhez.
III. NÉMETORSZÁG VÉLEMÉNYE
(84)
Miután a hitelek visszafizetése 2003. szeptember 22-én megtörtént, a garanciavállalási okiratok pedig visszakerültek a kezességvállalókhoz, Németország a hitelgaranciák 2007-ig történő meghosszabbításának engedélyezésére elővigyázatosságból benyújtott kérelmét tárgytalannak nyilvánította.
(85)
Ami a 112 millió eurós hitelre garancia formájában adott második támogatást illeti, Németország kitart azon véleménye mellett, hogy ez a garancia szintén a közösségi iránymutatások értelmében vett megmentési célú támogatást képez.
(86)
Németország kijelenti, hogy a hitelekkel kizárólag a szolgáltatásnyújtási üzletágra vonatkozó intézkedéseket finanszíroztak, mint amilyenek például a díjszabási struktúra optimalizálását célzó ügyfélintézkedések, az értékesítési ráfordítások kiigazítása és a folyó személyi költségek csökkentésére irányuló intézkedések, amelyek csakis a folyó üzleti tevékenység fenntartását és a likviditási igények csökkentését szolgálták a megmentési fázisban. Ezen intézkedések nélkül a likviditási igény 2003 márciusáig további 110 millió euróval magasabb lett volna.
(87)
Ezen túlmenően a kérdéses támogatások odaítélésének időpontjában még nem állt rendelkezésre egy átfogó szerkezetátalakítási koncepció, és az idő rövidsége miatt nem lehetett kidolgozni ilyet.
(88)
Arra az esetre, ha a Bizottság ezt a megítélést nem fogadná el, Németország kisegítésképpen a második kölcsöngarancia szerkezetátalakítási támogatásként történő engedélyezését kérelmezi a Bizottságnak később beterjesztett szerkezetátalakítási terv alapján. Németország véleménye szerint a MobilCom-nak az UMTS-üzletből és a vezetékes és internet hálózati üzletágból a szerkezetátalakítási tervben előirányzott kivonulása kiegyenlíti az államilag garantált kölcsön által a mobiltelefon-piacon okozott el nem várható versenytorzításokat.
IV. HARMADIK FELEK VÉLEMÉNYE
1. A MobilCom véleménye
(89)
A hivatalos eljárás megindítására és kiterjesztésére vonatkozó véleményében a MobilCom visszautasítja a kapott támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségére vonatkozó kétséget.
(90)
A MobilCom előadja, a mobiltelefon-szolgáltatók piaci versenye a MobilCom további létezése nélkül megszűnne. A mobiltelefon-piacot a hálózatüzemeltetők összességében közel 70 %-os piaci hányaddal uralják, és ebből kereken 52 % a két nagy domináns vállalatra, a T-Mobile-ra és a Vodafone-ra jut. A MobilCom eltűnése a Debitel-t kvázi-monopolhelyzetbe hozná azon szolgáltatásnyújtók között, akik nem rendelkeznek saját hálózattal. A Debitel ezzel megszabadulna a kényszertől, hogy kedvező díjszabásokat alakítson ki és kínáljon ügyfeleinek. A szolgáltatásnyújtók azon szerepe, hogy katalizátorként működnek a hálózatüzemeltetők közötti árversenyben ezzel döntően meggyengülne, és tovább erősítené a német mobiltelefon-piac oligopolisztikus piaci szerkezetét.
(91)
Továbbá azt állítja a MobilCom, hogy az állami garanciavállalás nem vezetett versenytorzuláshoz és az abszolút minimális mértékre korlátozódott. A garancia összességében csak a kölcsönösszeg 80 %-át fedezte le. A rendelkezésre álló pénzeszközöket teljes mértékben a szerkezetátalakítási terv megvalósítására tervezték be, és azok szigorúan a szolgáltatásnyújtási területre vonatkozó szerkezetátalakítás költségeire korlátozódtak. A szerkezetátalakítási tervben szerepeltetett valamennyi intézkedés elengedhetetlen előfeltétele volt a hosszú távú túlélési képesség helyreállításának, ennek kapcsán a MobilCom ismételten egyenként részletezte és további bontásban ismertette a szerkezetátalakítási tervben előirányzott költségeket.
(92)
A MobilCom arra is rámutat, hogy a többi versenytársak is profitáltak a szerkezetátalakítási tervből, mert a MobilCom ezt követően minden olyan tevékenységétől megválik, amelyek nem tartoznak közvetlenül az alaptevékenységhez, de annak hasznára válhatnának, mint különösen pl. az UMTS hálózat üzemeltetés.
(93)
Emellett azért sem várhatóak negatív kihatások a versenytársakra, mivel a szolgáltatásnyújtási területen történő szerkezetátalakítás keretében e téren is jelentős kapacitáscsökkentésekre kerül sor. Különösen a jelentős létszámleépítés és a telephelybezárások folytán a MobilCom vevőtoborzási lehetőségei jelentősen beszűkültek.
(94)
Németország és a Bizottság között 2004. január 9-én és január 21-én folytatott megbeszéléseken, amelyeken a MobilCom képviselői is részt vettek, a MobilCom írásbeli fejtegetéseit az irányban pontosította, hogy a vállalat továbbra is ahhoz a Németország által is képviselt állásponthoz tartja magát, miszerint a kapott második támogatás megmentési célú támogatásnak és nem szerkezetátalakítási támogatásnak tekintendő. Így a megfelelő kompenzációs intézkedések kérdése nem merül fel.
2. A Talkline GmbH & Co KG véleménye
(95)
A Talkline GmbH & Co KG (a továbbiakban: Talkline) mobiltelefon-szolgáltatásnyújtóként a MobilCom közvetlen versenytársa. A Talkline arra mutat rá, hogy a vállalatnak az elmúlt két évben ugyanúgy, mint a többi közvetlen versenytársnak alkalmazkodnia kellett a piaci feltételekhez és ezt saját költségére és állami segítség nélkül kellett véghezvinnie.
(96)
A Talkline először is azt fejtegeti, hogy a második államilag garantált hitel esetében a MobilCom-nak adott szerkezetátalakítási támogatásról és nem megmentési célú támogatásról van szó. A vállalat szerkezetátalakítása már a második kölcsön megítélését megelőzően novemberben megkezdődött.
(97)
A vállalat emellett úgy véli, hogy a MobilCom-nak nyújtott támogatások által előidézett versenytorzulás különösen erős. A megadott támogatások megfelelő kompenzáció nélkül nem egyeztethetők össze a közös piaccal.
(98)
A versenytorzulás különösen erős voltát a Talkline egyrészt azzal indokolja, hogy a garancia a MobilCom-nak az üzleti tevékenység korlátozás nélküli folytatását egyidejű lendületes és teljes körű szerkezetátalakítás mellett tette lehetővé. A MobilCom a szerkezetátalakítás folyamán ugyan vesztett piaci részesedéséből, azonban piaci jelenléte a versenytársak számára továbbra is érezhető.
(99)
Másrészt az államilag garantált hitelek lehetővé tették a MobilCom számára, hogy ügyfélbázisát jövedelmezővé tegye. A MobilCom az ügyfélbázis megtisztítása után körülbelül ugyanolyan erős, ahogyan a piac bővült, azonban aránytalanul jövedelmezőbb ügyfélállománnyal rendelkezik.
(100)
Emellett a MobilCom a hitelek alapján a vezetékes hálózat Freenet.de AG-nak történő beharangozott eladását és a részesedésének ezt követő részleges értékesítését késleltetni tudta, miáltal a vállalat az ezzel összefüggésben várható árfolyam-emelkedésből nem csak a hiteltörlesztés vonatkozásában, de a mobiltelefon-üzletbe történő új befektetések vonatkozásában is hasznot húzhatott, mivel a részvénycsomag 20 %-ának 2003. szeptemberi eladása a hitelek teljes törlesztése után közel 60 millió euro likvid eszközhöz juttatta a MobilCom-ot.
(101)
A Talkline ezen túlmenően már a második garancia nyújtásának szükségességét is kétségbe vonja. A MobilCom már akkoriban tekintélyes befektetett eszközvagyonnal rendelkezett, ezzel összefüggésben a Talkline különösen kiemeli a Freenet.de AG-beli részesedést. A Freenet-részvények 20 %-ának (3,75 millió részvény) csupán 2003 szeptemberében megejtett eladása már 2002 novemberében legalább 18,75 millió eurós bevételt hozhatott volna a vállalatnak az akkori kereken 5 eurós részvényárfolyam mellett. A teljes részesedés (13,65 millió részvény) eladása 68 millió euro összegű likvid eszközt hozott volna a vállalatnak, ami a hitelfelvételt meglehetősen, az állami garanciavállalást pedig biztosan nélkülözhetővé tette volna. Ez a számítás csupán a tőzsdei árfolyamot veszi alapul, és nem a Freenet.de AG valós értékét, amelyet a MobilCom felügyelő bizottsága és a Freenet.de AG igazgatósága jóval magasabbra értékelt volna.
(102)
Amennyiben a Bizottság arra az eredményre jut, hogy a második hitel állami garantálása megengedett szerkezetátalakítási támogatásnak minősül, úgy ezt a Talkline véleménye szerint csak akkor hagyhatja jóvá, ha Németország további megfelelő kompenzációs intézkedéseket ajánl fel a közösségi iránymutatások (35) és utána következő preambulumbekezdései szerint.
(103)
A Németország által előadott intézkedések a Talkline véleménye szerint nem elegendőek a támogatás negatív kihatásainak kiegyenlítésére. A kapacitás-leépítés a mobiltelefon-területen és az ügyfélállomány ehhez kapcsolódó lecsökkenése túlnyomóan arra vezethető vissza, hogy a MobilCom leépítette a gazdaságtalan ügyfélkapcsolatait. Ez a csökkenés gazdasági szempontból kívánatos volt, és így nem fogadható el ellenszolgáltatásként.
(104)
A vezetékes hálózati és internetüzletből való visszavonulás nem történt meg teljesen. Emellett a Freenet-üzletrész eladása a mobiltelefon-ágazati versenyre gyakorolt hatásában csupán tőkeátcsoportosítást jelent. A lehetséges versenytorzítások ellentételeként így nem csak értéktelen, hanem inkább a torzítást erősíti, mivel a MobilCom Freenet-üzletrész eladásából származó bevételét most közvetlenül a szolgáltatásnyújtási területbe fekteteti be.
(105)
Az UMTS-üzlet befagyasztása gazdasági szükségesség volt, és így szintén nem alkalmas kompenzációs intézkedésként a mobiltelefon-területen. A kiválásból csupán a megmaradt UMTS-licenctulajdonosok húznak hasznot, akiknek eggyel kevesebb közvetlen versenytársuk lett.
(106)
A Talkline végül a véleménye szerint bekövetkezett versenytorzulások kompenzálására szolgáló lehetséges intézkedésre tesz egy sor javaslatot. Ezek az intézkedések a következőket foglalják magukban: ügyfelek részarányos „eladása” a versenytársaknak, az online shopok és más közvetlen csatornák határozott időre történő bezárása és meghatározott időtartamra visszavonulás az UMTS-szolgáltatásnyújtói (u.n. Enhanced Service Providing) tevékenységtől.
3. Egy olyan harmadik fél véleménye, aki személyének titokban tartását kérte
(107)
A Bizottság ezenkívül megkapta egy további versenytárs véleményét is, amely mint szintén tisztán szolgáltatásnyújtó saját hálózati struktúra nélkül tevékenykedik.
(108)
Ez a versenytárs is azt a nézetet képviseli, hogy a felajánlott ellentételek nem elegendőek ahhoz, hogy elérjék a MobilCom alaptevékenységében a versenytorzulások kompenzálásához szükséges kapacitáskorlátozásokat. A MobilCom a középső és felső szegmenshez tartozó teljesítőképes ügyfelekre kíván összpontosítani. Következésképpen a MobilCom az ügyfélszám-visszaesés ellenére meg fogja tudni tartani piaci jelenlétét, mivel a sok bevételt hozó ügyfelekre való koncentrálással a költségek csökkenthetők és a forgalmak növelhetők.
(109)
A jelenlegi piaci helyzetben, amelyre a piactelítődés, az ügyfelenkénti kisebb átlagforgalmak és a csökkenő fedezet a jellemző, a MobilCom által követett újrapozícionálás valamennyi szolgáltatásnyújtással foglalkozó vállalat célja. A támogatásokat, amelyek közvetlen versenytársainak nem állnak rendelkezésre, a MobilCom arra használja fel, hogy az értékes ügyfélrétegnél, melyért erős verseny folyik, versenyelőnyre tegyen szert. Németország így a MobilCom szerkezetátalakítását közvetlenül a versenytársak költségére támogatja, ami további kompenzációs intézkedések nélkül nem fogadható el.
V. NÉMETORSZÁG REAGÁLÁSA A HARMADIK FELEK VÉLEMÉNYEIRE
(110)
Németország a harmadik felek véleményére adott válaszában a második támogatás szükségességét illetően kijelenti, hogy a MobilCom üzleti tevékenységének folytatásához szükséges likviditás 2002. november közepére elfogyott. A KfW-konzorcium hitelének megítélése nélkül a MobilCom-nak azonnal csődöt kellett volna jelentenie. A MobilCom igazgatóságának megítélése szerint csődkérelem esetén az ügyfélkapcsolatok jelentős része rövid időn belül megszakadt volna, így a MobilCom szerkezetátalakítása a csődhelyzetből nem lett volna lehetséges.
(111)
Németország kijelenti továbbá, hogy a kiegyezési tárgyalások kezdetén 2002 szeptemberének második felében a France Télécom azt is egyértelművé tette, hogy a MobilCom UMTS-sel kapcsolatos kötelezettségeitől való mentesítését csak akkor tudja vállalni, ha biztosítva van, hogy a MobilCom-nak nem kell csődöt jelentenie a csődjogi megtámadási határidőkön belül. Ennek megfelelően a France Télécom a tárgyalások kezdetétől fogva azt követelte, hogy a MobilCom megmaradó üzletágai tevékenységének folytathatóságát pozitív szakértői vélemény támassza alá, továbbá álljanak rendelkezésre a sikeres szanáláshoz szükséges finanszírozás biztosítására vonatkozóan harmadik felektől származó ígérvények. A KfW-konzorcium e célra szolgáló 112 millió eurós kölcsöne ennek megfelelően az MC Settlement Agreement előfeltételét képezte. A France Télécom továbbá azt is megkövetelte, hogy a szükséges hiteleknek legalább 18 hónapig rendelkezésre kell állniuk. A hitelek és a garancia 2004. május 20-ig tartó lejáratával Németország közlése szerint ennek a követelésnek tettek eleget.
(112)
Németország kijelenti továbbá, hogy a kölcsön megítéléséhez szükség volt az állami garantálásra. A KfW-konzorciummal kötött kölcsönmegállapodás kötelezte a MobilCom-ot az összes rendelkezésére álló biztosíték megadására. Ezek azonban nem voltak elégségesek ahhoz, hogy a KfW-konzorciumot a szükséges pénzeszközök odaítélésére rábírják. A konzorciumi bankok - a szövetségi kormány arra irányuló intenzív erőfeszítései ellenére, hogy a bankok vállaljanak nagyobb saját kockázatot - ragaszkodtak ahhoz, hogy a hitelösszeg 80 %-a a szövetségi állam és Schleswig-Holstein tartomány kártalanító kezességével legyen lebiztosítva. Ezen állami kockázatlefedés nélkül egyik bank sem lett volna hajlandó pénzeszközöket a MobilCom rendelkezésére bocsátani, ami a MobilCom csődjéhez vezetett volna.
(113)
A támogatásnak a szükséges minimumra korlátozását illetően Németország elmondta, hogy a MobilCom a KfW-konzorciummal kötött kölcsönszerződésben kötelezte magát arra, hogy a jelentősebb tárgyi és/vagy pénzügyi befektetett eszközeinek értékesítéséből hozzá befolyó összes nettó bevételét a kölcsön visszafizetésére és ezzel egyben az állami garancia feloldására fordítja. Ezenkívül a MobilCom arra is kötelezte magát, hogy rövid időn belül megindítja a vezetékes és internetágazat eladását. Ennek megfelelően a MobilCom az értékesítésre irányuló erőfeszítéseit - az UMTS-vagyonra is vonatkozóan - haladéktalanul megkezdte, és ezeket olyan gyorsan és sikeresen be is fejezte, hogy lehetővé vált a fennálló hitelkeretek idő előtti törlesztése és ezzel az állami garanciák visszaszármaztatása.
(114)
A vezetékes üzletág, az UMTS-vagyon és később a Millenium-részvények eladásával a hitel igénybevételét fokozatosan lecsökkentették, és az végül a Freenet.de AG-beli részesedés 2003. szeptember 17-i eladásával véglegesen visszafizetésre került. Ezáltal az állami garanciát a KfW-hitel futamidejének csak mintegy felére vették igénybe.
(115)
Ennél gyorsabb vagyonértékesítésre és ezzel az államilag garantált hitelek visszafizetésére nem volt lehetőség. Ez egyaránt igaz a vezetékes hálózat már 2003 márciusában megállapodott eladására és az UMTS-vagyon 2003 májusában megállapodott eladására, valamint a MobilCom-részvények csak 2003 áprilisában lehetővé vált Dr. Dieter Thoma fiduciárius általi eladására, akivel szemben a MobilCom semmiféle utasítási joggal nem rendelkezett, hanem aki a Gerhard Schmiddel és a Milleniummal fennálló fiduciáriusi szerződése alapján köteles volt a lehető legmagasabb vételárat elérni.
(116)
Németország szerint ugyanez érvényes a Freenet-részvények eladására is. A német részvényjog előírásai szerint ugyanis az igazgatóság a vállalat és a részvényesek érdekében köteles volt megakadályozni a vállalat aktíváinak érték alatti eladását. Németország különösen hangsúlyozza, hogy a részesedés gyors értékesítése az adott időpontban csak a tőzsdén keresztül történhetett. A Freenet-részvény akkori 5 eurós értéke (a teljes üzletrész tőzsdei értéke: 68 millió euro) a Freenet-részvények 76,1 %-ának rövid idő alatti értékesítése folytán valószínűleg összeomlott volna. Továbbá a felügyeleti testületek 2002 novemberében még nem engedélyezték volna az eladást, mert a France Télécom közgyűlése ebben az időpontban még nem hagyta jóvá az MC Settlement Agreementet.
(117)
Németország előadja, hogy a MobilCom számára nem volt semmiféle cselekvési lehetőség arra, hogy megmaradjon piaci szereplőnek. A csőd meg éppenséggel a versenytársaknak állt volna érdekében, mert akkor minden további nélkül hozzájuk került volna a MobilCom ügyfélállománya. A MobilCom-csoport csőd általi szétverése azonban Németország véleménye szerint nem volt indokolt. Ellenkezőleg, többek közt verseny-, infrastukturális és foglalkoztatási szempontok szóltak az állami garancia megadása mellett.
(118)
Emellett Németország először kitartott azon véleménye mellett, miszerint már kellő mértékű kompenzációs intézkedés történt, nevezetesen az UMTS-üzletág eladása, a vezetékes hálózat eladása, a MobilCom minősített többségének lecsökkentése a Freenet.de AG-ban csupán pénzügyi befektetői nagyságra, valamint a Hallbergmoos és Karlstein telephelyek bezárása révén. A 2004. januári közvetlen megbeszéléseken azonban a Bizottság további lehetséges kompenzációs intézkedéseket ismertetett Németországgal, köztük a MobilCom online shopok 7 hónapos időszakra történő bezárását, amelyet Németország eredetileg elfogadott. 2004 áprilisában azonban Németország azt közölte, hogy az online shopok bezárását nem tudja véglegesen megígérni.
VI. AZ INTÉZKEDÉSEK MINŐSÍTÉSE
(119)
Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint - kivéve, ha az EK-Szerződés másképp rendelkezik - azok az állami vagy állami pénzből nyújtott támogatások, amelyek egyes vállalatok vagy ágazatok kedvezményezésével a versenyt torzítják vagy a verseny torzulását okozhatják, a közös piaccal összeegyeztethetetlenek, amennyiben a tagállamok közötti kereskedelmet torzítják.
(120)
A Bizottság megállapítja, hogy Németországnak a hitelekhez nyújtott állami garanciák 2007-ig történő meghosszabbításának engedélyezésére vonatkozó kérelme tárgytalanná vált, miután a hiteleket 2003. szeptember 22-én visszafizették, és a garanciavállalásokat visszaszármaztatták a garanciaadóknak. A Bizottságnak így erről a kérelemről már nem kell határoznia.
(121)
2003. január 21-én a Bizottság az 50 millió eurós hitelre adott állami garanciát a közösségi iránymutatások alapján megmentési célú támogatásként engedélyezte. Ezt a támogatást így nem kell újból minősíteni.
1. A 112 millió eurós kölcsönhöz támogatásként nyújtott állami garancia
(122)
A 112 millió eurós november 20-án nyújtott kölcsönre adott 80 %-os állami garancia vonatkozásában a Bizottság bizonyítottnak tekinti, hogy ennél az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének értelmében vett támogatásokról van szó.
(123)
A garanciát két állami szerv, Németországi Szövetségi Köztársaság Pénzügyminisztériuma, valamint Schleswig-Holstein tartomány Gazdasági, Technológiai és Közlekedési Minisztériuma adta. Így ezt államinak kell minősíteni.
(124)
Az állami garanciák alapvetően az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartoznak, ha nem kell utánuk piaci jutalékot fizetni és hátrányosan érintik a tagállamok közötti kereskedelmet. (15)
(125)
A Bizottság úgy véli, hogy az állami garancia után fizetett díj nem felelt meg a szokásos piacinak. Németország azt közölte, hogy a garanciáért MobilCom által a szövetségi államnak fizetett díj mindkét esetben évi 0,8 % volt. Emellett még egyszeri 25 000 eurós kérelmezési díjat kellett megfizetni a MobilCom-nak. Schleswig-Holstein tartománynak pedig évi 1 % garanciavállalási díjat és 25 564 euro kezelési költséget kellett fizetnie. A díjak kockázatarányosságáról és piaci mértéknek megfelelőségéről azonban Németország nem ad további információkat, ellenkezőleg, a második kölcsönre adott garanciát Németország folyvást támogatásként emlegeti. Ezen előzmények alapján és tekintettel a nehéz pénzügyi helyzetre, amelyben a MobilCom volt, valamint arra a tényre, hogy a vállalat csőd előtt állt, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a térítés mértéke nem tükrözte azt a kockázatot, amelyet a szövetségi állam és a tartomány az állami garancia nyújtásával magára vállalt, és hogy egyetlen magánvállalat sem vállalt volna garanciát ilyen feltételek mellett.
(126)
A garancia így a MobilComnak olyan szelektív előnyt biztosított, amelyet a vállalat normál piaci körülmények között nem kapott volna meg. Kiváltképpen a társaság hitelfelvételi lehetőségei javultak meg ezzel. A garancia alapján a pénzügyi szükséghelyzetben lévő MobilCom-vállalat olyan feltételek mellett tudott kölcsönt felvenni, amelyek nem feleltek meg tényleges piaci helyzetének és a kölcsönadó által egy hasonló helyzetben lévő vállalatnak állami garancia nélkül nyújtott kölcsönnel vállalt kockázatnak sem. Normál piaci viszonyok között csak kevés bank fogja megtagadni a kölcsönnyújtást egy vállalatnak, ha a tőke visszatérítését az állam biztosítja.
(127)
Ezen túlmenően a garancia hátrányosan befolyásolhatja a versenyt és a tagállamok közötti kereskedelmet. A MobilCom második generációs GSM-mobiltelefon-szolgáltatásokat kínál egész Németországban. A Németország által állított kölcsöngarancia javította a MobilCom versenypozícióját és így alkalmas arra, hogy más második generációs mobiltelefon-kínálók versenyesélyeit rontsa. A garancia a MobilCom közösségi pozíciójának megszilárdításához is hozzájárult, mivel ezzel más tagállamok szolgáltatóinak lehetősége szűkült németországi pozíciójuk kiépítésére. A közösségi távközlési piacon erős verseny van a különböző tagállamokbeli üzemeltetők között. A MobilCom számos (tényleges vagy lehetséges) versenytársa a második generációs mobiltelefon-szolgáltatásnyújtás terén olyan vállalat, amelynek székhelye más tagállamban van (pl. az O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline és a Debitel).
(128)
Emiatt ennél az állami garanciavállalásnál az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének értelmében vett állami támogatásról van szó.
(129)
Maga a garantált hitel a Bizottság véleménye szerint nem tartalmaz a garancián túlmenő támogatási elemeket. A garanciával a hitelt a piaci körülményeknek megfelelően biztosították be. A 112 millió eurós kölcsön után a MobilComnak felszámított kamatláb (évi 2,5 % az EURIBOR felett) is összehasonlítható az egészséges vállalatoknak felszámított kamatlábakkal és nem kisebb a Bizottság referencia-kamatlábainál. (16)
2. Összeegyeztethetőség a közös piaccal
(130)
Az EK-Szerződés 87. cikkében az állami támogatások közös piaccal való összeegyeztethetetlenségének elve alóli kivételek is szerepelnek. A 87. cikk (2) bekezdésének kivételszabálya megalapozhatja a támogatások közös piaccal való összeegyeztethetőségét. A támogatás intézménye azonban nem szociális jellegű és csak egyedi fogyasztóknak nyújtható (a) pont), továbbá nem szolgálhat olyan károk megszüntetésére sem, amelyek természeti katasztrófák vagy más rendkívüli események folytán következtek be (b) pont), és végül nem szolgálhatja a Németországi Szövetségi Köztársaság egyes területeinek gazdaságát sem (c) pont). Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének a) és c) pontja szerint további kivételek lehetségesek (regionális szempont), ezek azonban itt nem alkalmazhatók, mivel a MobilCom-támogatás nem egy adott gazdasági térség fejlesztésére szolgál. A 87. cikk (3) bekezdésének b) és d) pontja szerinti kivételes rendelkezések sem vonatkoznak ide. Ezek a fontos közérdekű beruházások támogatására vonatkoznak, valamint a kultúra támogatására és a kulturális örökség megőrzésére.
(131)
Ezzel marad az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdése c) pontjának és a közösségi iránymutatásoknak az ezen alapuló kivételes rendelkezése. A Bizottság úgy véli, hogy más közösségi iránymutatások - pl. a kutatás-fejlesztésre, a kis- és középvállalkozásokra (KKVk-re) vagy foglalkoztatás- és szakképzés-támogatásra vonatkozók - nem alkalmazhatók. Amennyiben a közösségi iránymutatásokban foglalt előfeltételek teljesültek, a megmentési célú és szerkezetátalakítási támogatás alkalmasint hozzájárulhat egyes gazdasági ágak fejlesztéséhez anélkül, hogy hátrányos kihatása lenne a kereskedelemre (a közösségi iránymutatások (20) preambulumbekezdése), és ezért a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető.
a) A második támogatás szerkezetátalakítási támogatásként való megítélése
(132)
Beható vizsgálat után a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a második támogatás esetében, szemben a Németország és a kedvezményezett vállalat által képviselt véleménnyel, szerkezetátalakítási támogatásról és nem megmentési célú támogatásról van szó.
(133)
A közösségi iránymutatások szerint a megmentési célú támogatások természetüknél fogva átmeneti jellegűek. Ezek a nehézségekkel küzdő vállalkozások további folytatására szolgálnak, arra az időre, amennyi egy szerkezetátalakítási vagy likviditási terv felállításához szükséges. Nagyságuknak arra az összegre kell korlátozódni, amire a vállalat továbbviteléhez van szükség a szerkezetátalakítási terv kidolgozásáig (pl. a bérköltségek vagy a folyó anyagbeszerzés fedezésére).
(134)
A szerkezetátalakítás ezzel szemben egy vállalat hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítását célzó, realisztikus, koherens és széles körű tervre támaszkodik. Ide tartoznak többek közt a vállalat tevékenységei átszervezésének és ésszerűsítésének elemei, ami általában a deficites területekről történő kivonulást jelenti, valamint azon tevékenységi területek átalakítása, amelyek ismét versenyképessé tehetők. Az üzemi szerkezetátalakításnak rendszerint pénzügyi szerkezetátalakítással kell együtt járnia.
(135)
A Bizottság úgy véli, hogy a második garancia nem teljesíti a megmentési célú támogatások feltételeit. Az államilag garantált kölcsön nem kizárólag a folyó költségek finanszírozására szolgált - a rendszeres optimalizálási tevékenységeket is beleértve ebbe - azzal a céllal, hogy lehetővé tegye a vállalkozás folytatását arra a korlátozott időtartamra, amíg elkészül a szerkezetátalakítási terv.
(136)
Németország közlése szerint a 112 millió eurós (88,3 millió eurós) államilag garantált hitel segítségével a MobilComnak inkább olyan helyzetbe kellett kerülnie, hogy egy sor átszervezési intézkedést hajthasson végre a veszteséget hozó szolgáltatásnyújtási területen. Az intézkedéscsomag ennek során láthatóan az ebben az üzletágban huzamosan jelentkező veszteség okainak tartós megszüntetését célozta.
(137)
Az államilag garantált kölcsönnel finanszírozták többek közt a 850 fős teljes munkaidős álláshely gyors leépítését a szolgáltatásnyújtási területen, amellyel a szegmensbeli magas munkaerő-igényességet akarták megszüntetni, ami a szerkezetátalakítási tervben jelentős veszteségokozóként szerepelt.
(138)
Egy további költségblokk a nem jövedelmező szerződések felmondását, illetve sztornózását tartalmazta és a saját UMTS-hálózathoz megszerzett ügyfelek átirányítását a szolgáltatásnyújtás számára jövedelmező díjszabásokra. A vevőállomány ezen megtisztításával és a díjszabások átállításával hosszú távon jövedelmező ügyfélkapcsolatok megteremtése és a bruttó fedezetek kedvezőtlen alakulásának a tartós megállítása volt a cél.
(139)
A Karlstein és Hallbergmoos telephelyek ezután történt bezárásával, amelyek a D-Plus Telecommunications GmbH (Karlstein) és a Cellway Kommunikationsdienste (Hallbergmoos) cégek felvásárlásával váltak a MobilCom konszern részévé, és a teljes értékesítési és vevőszolgálati struktúrának büdelsdorfi székhelyre és az erfurti telephelyre történő összpontosításával a MobilCom saját bevallása szerint egy szükséges kiigazítást pótolt be, amelyet korábban azért hanyagolt el, mert az UMTS-üzlet kiépítésére koncentrált.
(140)
A Bizottság számára ezzel egyértelmű, hogy az államilag garantált hitellel finanszírozott intézkedéscsomag túlnyomóan strukturális, a szolgáltatásnyújtási terület és a vállalat hosszú távú jövedelmezőségének biztosítására irányuló hatásokkal járt, és nem kizárólag a vállalkozásnak a szerkezetátalakítási terv elkészültéig való továbbvitelére szolgált. Strukturális intézkedéseket nem lehet megmentési célú támogatással finanszírozni. A Bizottság ezért arra a következtetésre jut, hogy a második garancia esetében a közösségi iránymutatások értelmében vett szerkezetátalakítási támogatásról van szó.
(141)
A Bizottság emellett úgy gondolja, hogy a szolgáltatásnyújtási területre vonatkozó intézkedések egy jól megalapozott tervre támaszkodtak, mely a vállalat hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítását célozta. Ezzel kapcsolatban a Bizottság határozottan visszautasítja Németország azon kifogását, hogy az államilag garantált hitel jóváhagyásának időpontjában 2002 novemberében még nem létezett szerkezetátalakítási terv.
(142)
Már 2002 szeptemberében meghatározta az igazgatóság a felügyelő bizottsággal együttesen a szanálási stratégia fontosabb sarokpontjait. (17) Ennek során nem volt kérdéses a MobilCom számára, hogy az UMTS-projekt a France Télécom részesedése nélkül nem valósítható meg, és ezért azt fel kell adni.
(143)
Továbbá az igazgatóság egy átfogó szanálási programot terjesztett elő a mobiltelefon-szolgáltatásnyújtási területre vonatkozólag, mely már akkor kulcselemként előirányozta az alaptevékenységnél a 850 teljes munkaidős álláshely leépítését, az addig öt helyen megoszló értékesítési és vevőszolgálati tevékenységeknek az összpontosítását a büdelsdorfi székhelyre és az erfurti telephelyre, valamint az ügyfél-akvizíciós költségek csökkentését (többek közt a nem jövedelmező MobilCom-shopok bezárásával).
(144)
Ezt a szanálási programot, mely lényegét tekintve azonos volt a 2003 márciusában a Bizottság elé terjesztett szerkezetátalakítási tervvel, a Deloitte & Touche könyvvizsgáló cég vizsgálta meg. 2002. október 25-i értékelésében a Deloitte & Touche arra az eredményre jutott, hogy a rendelkezésre álló idő rövidségére és a megbízás tárgyára tekintettel nem tud végleges véleményt mondani arról, hogy a MobilCom-csoport szerkezetátalakítási koncepciója „valamennyi gyenge pontot teljes körűen számításba vette-e”. A „lényeges gyenge pontokat” azonban figyelembe vették és azok szerepelnek a jelentésben. Végeredményben a szerkezetátalakítási koncepcióban szereplő intézkedések összességükben alkalmasak arra, hogy az eddig azonosított gyenge pontokat leküzdjék és a MobilCom-csoportot olyan helyzetbe hozzák, hogy 1-2 éves időtartamon belül pozitív eredményeket érjen el.
(145)
A Bizottság számára ezzel kellően bizonyított, hogy legkésőbb 2002 novemberében egy megalapozott koncepció állt a vállalat szanálására rendelkezésre, amely nem csak a KfW-konzorcium hiteldöntéséhez szolgált alapul, de egyben alapját képezte a szolgáltatásnyújtási terület átszervezésére novemberben bevezetett intézkedéseknek is. Ennek az sem mond ellent, hogy a France Télécom végleges jóváhagyása az MC Settlement Agreement-hez ebben az időpontban még nem állt rendelkezésre. Amennyiben a kiegyezési megállapodás egyáltalán nem vált volna hatályossá, úgy a MobilCom-nak amúgy is csődöt kellett volna jelentenie. A szanálhatóság megítélése kezdettől fogva azon az előfeltevésen nyugodott, hogy széles körű adósságmentesítést lehet elérni, és ezzel előre feltételezte egy hatályos megállapodás megkötését. Maga a MobilCom következetesen hozzálátott az intézkedések késedelem nélküli megvalósításához, és nem várta meg a France Télécom közgyűlésének végleges jóváhagyását.
(146)
A második támogatás szerkezetátalakítási támogatásnak minősítésében továbbá a Bizottság számára döntő jelentőségű volt az, hogy az államilag garantált kölcsön futamideje odaítélésének időpontjában 18 hónap volt, 2004. május 20-ig terjedően. A garancia érvénytartama ugyan először 2003. március 15-ig tartott, azonban ez az időtartam automatikusan meghosszabbodott, ha a határidő lejárta előtt megtörténik a szerkezetátalakítási terv beterjesztése a Bizottsághoz. A közösségi iránymutatások (23) preambulumbekezdése szerint a hitelgarancia formájában nyújtott megmentési célú támogatásoknak olyan hitelekhez kell kötődniük, amelyeknek a hitelösszeg utolsó részletének kifizetése utáni hátralévő futamideje legfeljebb tizenkét hónap. Esetünkben nem ez volt a helyzet.
(147)
Végeredményben tehát a második támogatás esetében szerkezetátalakítási támogatásról van szó, amelyet a Bizottság csak akkor engedélyezhet, ha a közösségi iránymutatások előfeltételei teljesültek.
b) Összeegyeztethetőség a szerkezetátalakítási iránymutatásokkal
(148)
A közösségi iránymutatások szerint egy „vállalat” akkor „nehéz helyzetben lévő”, ha nem képes arra, hogy saját pénzeszközeivel, vagy a tulajdonosai/részvényesei által rendelkezésére bocsátott idegen pénzeszközökkel megszüntesse a veszteségeket, amelyek rövid vagy középtávon szinte bizonyosan a vállalat gazdasági ellehetetlenülését okoznák, ha nem avatkozik közbe az állam (a közösségi iránymutatások (4) preambulumbekezdése). A nehéz helyzetben lévő vállalatok jellemző tünetei közé tartoznak többek közt a tartós veszteségek, a lecsökkent cash-flow, valamint a tiszta vagyon lecsökkenése vagy elvesztése és azok a szituációk, amelyekben a vállalat nem képes saját erejéből vagy tulajdonosainak vagy hitelezőinek pénzéből szanálni magát (a közösségi iránymutatások (6) preambulumbekezdése).
(149)
A France Télécom kiválása az UMTS-üzlet finanszírozásából egyenlő volt a MobilCom összes társasági eszközének likvidálásával.
(150)
A MobilCom-konszern 2002. 3. negyedévében 2,9 milliárd eurós kamatok és adózás előtti veszteséget (EBIT) kellett kimutasson, ugyanakkor saját eszközei 606,7 millió euróra csökkentek (2001-ben: 3,769 milliárd euro); a 2002 szeptemberében fenyegető csődöt csak a KfW 50 millió eurós államilag garantált likviditáspótló kölcsönével lehetett elhárítani.
(151)
Az MC Settlement Agreement sikeres megkötése ellenére, melyben a France Télécom összesen a kamatokkal együtt 6,9 milliárd euro értékben vállalta át az UMTS-kötelezettségeket, a konszernveszteség 2002. 4. negyedévében 289 millió euróra rúgott, és ezzel jelentősen meghaladta a válság előtti negatív konszerneredményeket (2002/2. negyedév: - 172,8 millió euro, 2002/1.negyedév: - 116,4 millió euro, 2001/4. negyedév: - 91,9 millió euro).
(152)
Az elébe terjesztett likviditási áttekintésekből a Bizottság megállapította továbbá, hogy a MobilCom-csoport negatív cash-flow-alakulását 2002 novemberében sem sikerült tartósan megállítani. A rendelkezésre álló likviditási tartalékok már 2002 szeptemberében kimerültek. A megmentési célú támogatással csupán a rövid távú folyó likviditási igényt lehetett fedezni és a közvetlenül fenyegető csődöt elhárítani.
(153)
Németország emellett azt is be tudta mutatni, hogy a folyó veszteségek a szerkezetátalakítási tervben előirányzott átszervezési intézkedések nélkül 2003 márciusában további 110 millió euróval nagyobbak lettek volna, mint ezen intézkedésekkel. Ez a veszteség Németország közlése szerint már nem lett volna bankszerűen finanszírozható.
(154)
A Bizottság továbbá arra az eredményre jutott, hogy a MobilCom a 2002 novemberében nem tudta volna fedezni a szükséges finanszírozási igényt meglévő saját eszközeiből sem.
(155)
Ebben az időpontban, mint már korábban vázoltuk, már nem voltak likviditási tartalékok. A Bizottságnak a rendelkezésre álló információk alapján azt is el kell fogadnia, hogy a Freenet-részesedésnek a szerkezetátalakítási tervben előirányzott (részleges) értékesítése az államilag garantált hitelkeretek törlesztése céljából, amelyre végül 2003 szeptemberében került sor, rövid időn belül nem lett volna lehetséges.
(156)
Németország meggyőzően mutatta be, hogy az MC Settlement Agreement 2002. novemberi megkötése előtt a Freenet-részesedés eladása a hitelező bankok felé az UMTS projekt keretében fennálló hitelkötelezettségek alapján nem volt lehetséges. Az eladás nem történhetett meg a hitelező bankok jóváhagyása nélkül, akiknek a Freenet-részesedés abban az időpontban még el volt zálogosítva. Az UMTS-terület nagy adósságaira tekintettel a hitelező bankok nem hagyták volna jóvá az eladást. A bevételeket emellett kizárólag az UMTS-projektből származó hitelkötelezettségek visszafizetésére kellett volna felhasználni.
(157)
A Bizottságnak nem állnak rendelkezésére olyan utalások sem, amelyek szerint a 2002. 3. és 4. negyedévi válság során befektetői érdeklődés mutatkozott volna a MobilCom AG részvényeinek átvétele iránt. Így tehát a pénzszerzés ezen útja sem állt nyitva a MobilCom előtt.
(158)
Továbbá Németország kellően bemutatta, hogy a konzorciumi bankok állami garancia nélkül nem ítélték volna oda a 112 millió eurós hitelt, mivel a hitelveszteség-kockázatot nagynak értékelték és különösen azért, mert nem álltak kellő mértékben rendelkezésre szokásos banki biztosítékok.
(159)
Németország ehhez többek közt bemutatta a konzorciumvezető KfW 2003. június 1-jei véleményét, amelyben az értékeli a 112 millió eurós hitelhez kiegészítőleg nyújtott biztosítékok értéktartósságát. A 112 millió eurós hitelszerződésben a MobilCom többek közt arra kötelezte magát, hogy a MobilCom AG, illetve a mobilcom Holding GmbH leányvállalataiban és egyéb vállalatokban lévő összes üzletrészét elzálogosítja, köztük a Freenet.de AG-ban való részesedését is, valamint a Millenium GmbH-val szembeni követeléseiből származó, továbbá a korábbi igazgatósági tag Gerhard Schmiddel szembeni összes igényéről lemond 71 millió euro összegben. Emellett át kellett ruháznia a vállalatban meglévő összes bankszerű biztosítékot is.
(160)
A már 2002 decemberében elzálogosításra került Freenet-részesedés értéktartóssága a KfW információi szerint a részvények értékének erős ingadozása miatt nem volt értékelhető.
(161)
A Gerhard Schmiddel és a Millenium GmbH-val szembeni igények, melyekről lemondtak a bankkonzorcium javára, kielégítésének módja az volt, hogy Prof. Dr. Dieter Thoma fiduciáriusnak kellett a MobilCom-részvényeket 2003. december 31-ig eladnia. E biztosíték értékelése a MobilCom-részvény tőzsdei árfolyama szerint alakult. Minthogy a részvény árfolyama a MobilCom bonitásától függő, a KfW Németország tájékoztatása szerint ennek a biztosítéknak a banki alapelvek alapján nem tudott biztosítéki értéket tulajdonítani.
(162)
További biztosítékok, mint pl. a vezetékes üzletág eladásából származó Freenet.de AG-val szembeni 35 millió eurós vételárkövetelés, melyről később lemondtak, a kölcsön megítélésének időpontjában még nem álltak rendelkezésre.
(163)
A Bizottságnak így arra a következtetésre kell jutnia, hogy a 80 %-os szövetségi és tartományi garancianyújtásra szükség volt ahhoz, hogy a 112 millió eurós hitelnyújtás bankszerűen védhető legyen.
(164)
Végeredményben a Bizottság megállapítja, hogy a vállalat a második támogatás odaítélésének időpontjában nem volt képes arra, hogy saját erőből vagy tulajdonosainak, illetve hitelezőinek pénzeszközeiből vagy hitelből állami hozzájárulás nélkül szanálja magát. A Bizottság így kellően bizonyítottnak tekinti, hogy a MobilCom még 2002 novemberében is a közösségi iránymutatások értelmében vett nehéz helyzetben volt.
(165)
A közösségi iránymutatások (30) és ezt követő preambulumbekezdései szerint a szerkezetátalakítási támogatások odaítélését egy olyan szerkezetátalakítási terv végrehajtásától kell függővé tenni, amelyet minden egyedi támogatás esetében a Bizottságnak kell jóváhagynia és a hosszú távú jövedelmezőség helyreállítására való alkalmasságát illetően vizsgálnia.
(166)
A MobilCom-csoport szanálhatóságához a Bizottság nézete szerint az MC Settlement Agreement France Télécommal történt megkötése után nem fér kétség. A Bizottsághoz 2003 márciusában beterjesztett szerkezetátalakítási terv tartalmazza a problémákért felelős szerkezeti hiányosságok átfogó elemzését, valamint az észlelt gyengeségek megszüntetését célzó vonatkozó átfogó intézkedéssorozatot. A 2007. végére prognosztizált eredménykimutatás, valamint a forgatókönyv- és kockázatelemzés alapján a Bizottság számára beigazolódott, hogy a javasolt szerkezetátalakítási intézkedések ésszerűek, megalapozottak és megfelelő mértékűek voltak ahhoz, hogy lehetővé tegyék a MobilCom hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítását.
(167)
Továbbá, a MobilCom megbízásából a Deloitte & Touche is kiértékelte a szerkezetátalakítási tervet, és arra az eredményre jutott, hogy az abban foglaltak összhangban voltak a könyvvizsgáló társaság 2002. október 25-i jelentésének értékeléseivel, valamint a szanálási folyamathoz készített havi beszámolóival.
(168)
Ezt az előzetes értékelést aztán az események tényleges alakulása is alátámasztotta. A MobilCom a szolgáltatásnyújtás-üzletágban már 2003. 2. negyedévében (tizenegy negyedév után először) újra nyereséget mutatott ki, és a Freenet-részvények 2003. szeptemberi eladásával teljesen megszabadult adósságaitól.
(169)
A közösségi iránymutatások (40) preambulumbekezdése szerint a támogatás nagyságának és intenzitásának a szerkezetátalakításhoz okvetlenül szükséges legkisebb mértékre kell korlátozódnia. Ezért a támogatás kedvezményezettjei kötelesek jelentős mértékben hozzájárulni a szerkezetátalakítási tervhez saját eszközeikből - akár vagyoni értékeik értékesítésével is, ha ezek a vállalat továbbviteléhez nem elengedhetetlenül szükségesek, vagy piaci feltételek melletti külső finanszírozás útján.
(170)
Németország a Bizottság nézete szerint kellőképpen bizonyította, hogy a 112 millió eurós hitelre állami garancia formájában nyújtott szerkezetátalakítási támogatás - figyelemmel azokra a pénzeszközökre, amelyek a vállalatnak, részvényeseinek és a konszernnek, amelyhez tartozott, rendelkezésére álltak - a szerkezetátalakításhoz szükséges minimális mértékre korlátozódott. A MobilCom a szerkezetátalakítási fázis alatt nem eszközölt semmilyen olyan új akvizíciót vagy új befektetést, amely a hosszú távú jövedelmezőség helyreállításához nem volt okvetlenül szükséges. Ennek ellenére a Bizottság szükségesnek tartja, hogy az el nem várható versenytorzulások elkerülése érdekében a támogatás engedélyezését bizonyos feltételekhez kösse (lásd a (176)-(189) preambulumbekezdéseket).
(171)
Az államilag garantált kölcsön futamidejét illetően a Bizottság tudomásul veszi, hogy Németország közlése szerint a France Télécom az államilag garantált szerkezetátalakítási hitel legalább 18 hónapos futamidejéhez ragaszkodott az UMTS-üzletből származó kötelezettségek MobilCom szempontjából alapvetően fontos átvállalásának előfeltételeként, és így rövidebb futamidő az MC Settlement Agreement megkötésének veszélyeztetése nélkül nem volt elérhető. A Bizottság ezért ennyiben is teljesítettnek tekintette a szükséges minimális mértékre korlátozott támogatásra vonatkozó követelményt.
(172)
A kedvezményezett szerkezetátalakításhoz való hozzájárulását illetően a Bizottság tudomásul veszi, hogy az állami garancia csak a garantált hitelösszeg 80 %-át fedezte le. A kockázatot a maradék 20 % tekintetében, így a vállalat, illetve a hitelező bankok viselték. Ezenkívül a MobilCom a szerkezetátalakítás finanszírozásához vagyoni értékek eladásával is hozzájárult, ahogy az már a szerkezetátalakítási tervben is elő volt irányozva. Így a vezetékes hálózat Freenetnek történt értékesítéséből származó első részleteket 35 millió euro összegben a hitelek visszafizetésére fordították. A hitel maradék összegét kevesebb, mint egy év alatt teljesen visszafizették a Freenet-üzletrész 20 %-ának eladásából származó bevételekből.
(173)
Mindezek alapján és annak figyelembevételével, hogy a támogatás kölcsöngarancia, és nem valamilyen vissza nem térítendő hozzájárulás volt, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a MobilCom a közösségi iránymutatások (40) preambulumbekezdésének megfelelően kielégítő mértékű saját hozzájárulást teljesített a szerkezetátalakításhoz, és így a támogatás mértéke minimális volt.
(174)
A közösségi iránymutatások (35) és rákövetkező preambulumbekezdései szerint intézkedéseket kell hozni a támogatás versenytársakra gyakorolt hátrányos kihatásának lehetőség szerinti enyhítésére. Ez a feltétel az esetek többségében a vállalatnak az érintett piac(ok)on való jelenlétének korlátozásában vagy csökkentésében konkretizálódik, melynek arányban kell állni a támogatás okozta torzító hatásokkal és különösen a vállalat relatív piaci súlyával.
(175)
A Bizottság megállapítja, hogy a MobilCom a megítélt támogatást a szerkezetátalakítási tervben foglaltaknak megfelelően csakis a „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” üzletág szanálására használta fel. A támogatás így elsősorban a mobiltelefon-piacra fejt ki hatást. A Bizottság értékelése szerint a vezetékes hálózati, beszédtelefon-, valamint internetszolgáltatói piacokat - amelyeken a MobilCom a Freenet.de AG-ban lévő részesedésén keresztül a jövőben is tevékenykedni fog - ez nem érinti érezhetően.
(176)
A Bizottság ezért az alábbiakban először azt vizsgálja, hogy a támogatás a MobilCom mobiltelefon-piaci versenytársaira gyakorolt-e hátrányos kihatásokat, és hogy vezetett-e olyan torzító hatásokhoz, amelyek kompenzációs intézkedéseket tesznek szükségessé.
(177)
Ha a mobiltelefon-szolgáltatási piacot összességében nézzük, a MobilCom a maga 8 %-os - és a szerkezetátalakítás után kereken 6 %-ra becsült - piaci hányadával a kisebb szolgáltatók csoportjába tartozik. Rögzítendő továbbá, hogy a MobilComnak adott támogatás nem pénzbeli hozzájárulás, hanem hitelgarancia volt. A garantált hitelt már 2003. szeptember 20-án, mindössze 10 hónappal 2002. novemberi odaítélése után, teljes egészében törlesztették.
(178)
A másik oldalon a MobilCom 2002. évi válságát megelőző években áragresszív-expanziós stratégiát követett, amely a jövedelmezőség rovására kizárólag a növekedésre irányult a „mobiltelefon/szolgáltatásnyújtás” üzletágban. Annak hátterében, hogy a MobilCom tisztán a piaci hányad növelésére összpontosított, a MobilCom tervezett UMTS-hálózat kiépítése keresendő, mivel a hálózatüzemeltetők nagyobb árréseket tudnak elérni ügyfeleiknél, mint a tiszta szolgáltatásnyújtók.
(179)
Tevékenységének az UMTS-területre koncentrálásával és azzal, hogy megpróbált UMTS-üzemeltetőként fellépni, a MobilCom nagy kockázatot vállalt. Végül ez az üzleti stratégia kudarcot vallott, amint azt a MobilCom 2002. második felében jelentkező nehézségei mutatják. A MobilCom ezért hálózatüzemeltetőként visszavonult az UMTS területről, és marketingstratégiáját a meglévő jövedelmező ügyfeleinek megtartására, valamint az átlagos havi forgalmak növelésére irányozta.
(180)
A kapott támogatás folytán azonban a MobilComnak nem kellett egyedül elviselnie kockázatos stratégiájának negatív következményeit, ugyanakkor ennek pozitív kihatásaiból - például abból, hogy ügyfélportfoliójának megtisztításánál egy nagyobb ügyfélállományból volt lehetősége válogatni - a vállalat továbbra is hasznot húzott. Így a MobilCom a támogatással egyértelmű előnyhöz jutott versenytársaival szemben.
(181)
Továbbá a MobilCom elismerte, hogy az állami támogatás nélkül csődöt kellett volna jelentenie, aminek folytán valószínűleg elvesztette volna meglévő ügyfeleinek nagy részét. A támogatás segítségével ezzel szemben a vállalat nem csak üzleti tevékenységét folytathatta, hanem egyben arra is módja nyílt, hogy fizikailag átszervezze magát, újra orientálja marketingstratégiáját, megtisztítsa a kisebb jövedelmet hozó ügyfelektől és a jövedelmező ügyfelekre összpontosítson. Ennek eredményeképpen az ügyfelek száma ugyan lecsökkent a szerkezetátalakítási fázis során, az ügyfelenkénti bruttó fedezet azonban megnövekedett. (18)
(182)
A Bizottság azt is figyelembe veszi, hogy a MobilCom a támogatás elnyerésével időt nyert ahhoz, hogy a Freenet-részesedés tervezett eladását gondosan előkészítse, hogy így a lehető legnagyobb értékesítési bevételt érje el a kölcsön törlesztéséhez és a további likviditáshoz. Ennek eredményeképpen a MobilCom a részvények mindössze 20 %-ának eladásával 176 millió eurós bevételt tudott elérni. Az államilag garantált kölcsön hátralévő részének törlesztése után a MobilComnak az eladásból még 60 millió euro további likviditás állt rendelkezésére üzleti tevékenységéhez a szolgáltatásnyújtás területén.
(183)
A MobilCom üzleti stratégiájának újraorientálásánál így hasznot húzott mind közvetlenül a garantált hitelből, mind pedig közvetetten, mivel a garancia egy áthidaló finanszírozást tett lehetővé a MobilCom számára, hogy a Freenet.de AG részvényeit egy alkalmas későbbi időpontban értékesítse. Egy korábbi értékesítés valószínűleg kisebb bevételeket hozott volna.
(184)
A támogatás így különösen azokra a versenytársakra hat károsan, akiknek a következő években a természetes telítődési határ várható elérése miatt szintén át kell állítaniuk üzleti stratégiájukat a jövedelmezőbb ügyfélszegmensekre anélkül, hogy ebben állami támogatásra támaszkodhatnának. Annak ellenére, hogy a MobilCom hányada a német mobiltelefon-piacon 10 % alatti, és hogy az államilag garantált hiteleket gyorsan visszafizették, a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a támogatás versenytorzulásokhoz vezet a német mobiltelefon-piacon.
(185)
Az említett versenytorzulásokat a Bizottság véleménye szerint a piaci jelenlét csökkentésére irányuló Németország által említett intézkedések, és különösen a vállalat visszavonulása az UMTS-üzletből, nem kellően enyhítették.
(186)
A kivonulás az UMTS-üzletből nem alkalmas a MobilCom versenytársait ért hátrányok teljes kiegyenlítésére, mert ebből elsősorban a megmaradt UMTS-licencbirtokosok húznak hasznot, akik a mobiltelefon-piacnak csak egy részét teszik ki. A vezetékes és az internetes üzlettől való visszavonulás a vezetékes tevékenység Freenetre történt átruházásával, továbbá a Freenet-részesedés Németország által hangoztatott átalakítása stratégiaiból pénzügyi befektetéssé szintén nem jelent kellő kompenzációs intézkedést a támogatás által okozott el nem várható versenytorzulásokkal szemben, mivel ebből főleg a vezetékes- és internetszolgáltatók profitálnak, és nem a mobiltelefon-üzemeltetők.
(187)
Németország további kompenzációs intézkedésként az 1 850 fős - ebből 850 fő a szolgáltatásnyújtási területen - létszámleépítést, valamint a telephelyek bezárását hozza fel. Továbbá a MobilCom Németország közlése szerint ügyfeleket, és ezzel piaci hányadot vesztett. 2003. végén a vállalatnak már csak 4,2 millió ügyfele volt szemben a válság kezdetekor meglévő kereken 4,9 millióval, ami 7,2 %-os forgalomveszteségként jelentkezett a szolgáltatásnyújtási területen (1,356 milliárd euro 2003-ban a 2002. évi 1,487 milliárd euróval szemben).
(188)
A Bizottság azonban rámutat arra, hogy a létszámleépítés és a telephelybezárás esetében mindenképpen a szerkezetátalakítási terv szerinti és egyben a hatékonyság növelését célzó intézkedésekről volt szó. A forgalomalakulásnak a szerkezetátalakítási fázisban jelentkező negatív tendenciáját időközben sikerült megállítani. A szolgáltatásnyújtási terület forgalma 2004 első negyedévében már 349 millió euro, szemben a 2003 első negyedévi 321 millió euróval. Az is megállapítható, hogy a MobilCom ügyfelek száma közben kereken 4,2 milliónál stabilizálódott. 2003 negyedik negyedévében az új ügyfelek száma (426 000 új ügyfél) felülmúlta az ügyfélcsökkenést ugyanezen időszakban (338 000) (19). Ámbár a szerződéses ügyfeleknél vállalati adatok szerint még mindig nagy váltási készség mutatkozik, ami 2004 első két negyedévében újra az ügyfélszám enyhe visszaesését idézte elő. Összességében azonban azt kell megállapítani, hogy a MobilCom 2004 első két negyedévében egyértelműen több új szerződéses ügyfelet szerzett, mint 2003 megfelelő negyedéveiben. Saját adatai szerint a MobilCom 10 %-os piaci részesedéssel rendelkezett 2004. 1. negyedévében az újügyfél-üzletben. (20)
(189)
Ezért, tekintettel a (175)-(184) preambulumbekezdések alatt ismertetett el nem várható versenytorzulásra, a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a MobilCom versenytársaira gyakorolt hátrányos kihatásokat a Németország által megadott intézkedések még nem enyhítették kellőképpen, habár a további kompenzációs intézkedések fajtájának és formájának meghatározásánál figyelembe kell venni a már bekövetkezett ügyfélveszteségeket és a szerkezetátalakítási fázis során elszenvedett forgalomveszteségeket, valamint az UMTS-üzlet feladását.
(190)
A Bizottság egyértelművé tette Németországgal szemben, hogy a második támogatás szerkezetátalakítási támogatásként történő engedélyezése további kompenzációs intézkedések nélkül nem összeegyeztethető a közös piaccal. A szerkezetátalakítás alatti ügyfél- és forgalomveszteségek és az UMTS-üzletből hálózatüzemeltetőként megtörtént kivonulás miatt azonban ezek a kompenzációs intézkedések nem hátráltathatják túlzott mértékben a MobilComot tevékenységeiben.
(191)
2004. január 9-én, valamint 2004. január 21-én a Bizottság képviselői és a szövetségi kormány, Schleswig-Holstein tartomány és a vállalat képviselői közötti tárgyalások után a Bizottság kezdeményezésére további kompenzációs intézkedések kerültek napirendre, különösen az a lehetőség, hogy ideiglenesen szüntessék be a MobilCom mobiltelefon-szerződések közvetlen online értékesítését. Jogi álláspontjának fenntartása mellett Németország e tárgyalásokon alapvetően hajlandóságot mutatott arra, hogy a támogatás engedélyezhetőségének érdekében beleegyezzen a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésének 7 hónapig tartó beszüntetésébe. Ezután 2004. február 13-i közleményében Németország közölte, hogy alapvetően a MobilCom is hajlandó a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésére szolgáló online shopok maximálisan 7 hónapos időtartamra történő bezárására. A közlemény ezen kívül további részleteket tartalmazott az intézkedés lehetséges kialakítását illetően, amelyeket a Bizottság kérésére Németország 2004. február 18-i e-mail üzenetében pontosított.
(192)
2004 áprilisában azonban Németország közölte, hogy mégsem tudja véglegesen megígérni az online shopok bezárását. Németország ezzel kapcsolatban a MobilCom legutóbbi jogi álláspontjára hivatkozott. A vállalat fenntartja kétségét, miszerint szerkezetátalakítási intézkedésről lenne szó. Amennyiben a Bizottság mégis arra a végkövetkeztetésre jutna, hogy szerkezetátalakítási támogatásról van szó, a mobiltelefon-szerződések közvetlen online értékesítésének 7 hónapos leállítása aránytalanul nagy terhet jelentene a vállalat számára.
(193)
Mint már a (132)-(147) preambulumbekezdések alatt részletesen ismertettük, a Bizottság azt a felfogást vallja, hogy a második támogatás szerkezetátalakítási támogatás volt. Továbbá szintén rávilágítottunk, hogy a Bizottság véleménye szerint a szóban forgó támogatás kapcsán további intézkedések szükségesek a támogatás megítélésével okozott el nem várható torzulások kompenzálására.
(194)
Minthogy a lehetséges kompenzációs intézkedésekről Németországgal és az érintett vállalattal nem sikerült egyezségre jutni, a Bizottság él a 659/1999/EK rendelet 7. cikke (4) bekezdésében biztosított lehetőséggel, hogy a második támogatás engedélyezését ahhoz a feltételhez kösse, miszerint a (pre-paid és/vagy post-paid) MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítését 7 hónapos időtartamra beszüntetik.
(195)
Részleteiben ez a feltétel azt írja elő, hogy Németország biztosítsa, hogy a MobilCom AG és valamennyi konszerntársasága a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésére szolgáló online shopjait 7 hónapos időszakra zárja be, úgy, hogy ne lehessen új (pre-paid és/vagy post-paid) mobiltelefon-szerződéseket közvetlenül megkötni a MobilCom AG-val, valamint konszerntársaságaival. Ez más szolgáltatók mobiltelefon-szerződéseinek a Freenet.de AG-n keresztüli értékesítését nem érinti.
(196)
Németországnak továbbá biztosítania kell, hogy az online shopok bezárásának időtartamára a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítése a MobilCom-shopok weboldalain keresztül is leállításra kerüljön, és hogy a MobilCom AG és konszerntársaságai ne hozzanak olyan intézkedéseket, amelyekkel ezt a feltételt megkerülik.
(197)
Az ügyfeleknek a bezárási fázis alatt nem lesz módjuk a MobilCom AG-val és annak konszerntársaságaival online új (pre-paid és/vagy post-paid) mobiltelefon-szerződéseket kötni. A Bizottság kifejezetten rámutat arra, hogy minden egyéb szolgáltatás, amely nem végfelhasználókkal kötendő új mobiltelefon-szerződésekre irányul, továbbra is szabadon nyújtható online. Idetartoznak a meglévő ügyfeleknek nyújtott összes szolgáltatások (pl. szervizszolgáltatások, szerződésmeghosszabbítások, csengőhangok, játékok értékesítése stb.).
(198)
A bezárási fázis alatt az érintett weboldalakon fel szabad hívni az ügyfelek figyelmét arra, hogy új mobiltelefon-szerződések megkötése online módon nem lehetséges. A MobilCom weboldalain megadhatja olyan értékesítő partnerek címét, akiken keresztül az ügyfél megkaphatja a kívánt szolgáltatást. Azt azonban biztosítani kell, hogy az ügyfelek ne továbbítódjanak egy automatikus ugróponton keresztül valamely értékesítő partnerhez.
(199)
A Bizottság emellett arra kötelezi Németországot, hogy az intézkedés végrehajtását a határozat elfogadását követően két hónapon belül kezdje meg. A végrehajtáshoz hosszabb előkészítő fázis nem látszik szükségesnek, és az intézkedés hatásosságát is megkérdőjelezné, mivel ez esetben az intézkedés már nem állna időbeli összhangban a vállalat szerkezetátalakításával.
(200)
A feltétel kialakításánál a Bizottság Németország eredeti javaslataihoz igazodott.
(201)
A Bizottság az összes körülmény átfogó mérlegelését követően arra a következtetésre jutott, hogy a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésének beszüntetése hozzájárulhat a bekövetkezett versenytorzulások megfelelő kiegyenlítéséhez. A MobilCom 2003. évben saját adatai szerint (bruttó) […]* új ügyfelet, ebből […]* szerződéses ügyfelet szerzett közvetlen online értékesítésének útján. Ezzel összességében a bruttó új ügyfelek száma a 2003. évben […]*, ebből […]* szerződéses ügyfél volt. Eszerint a MobilCom a 2003. évben összügyfél-számának kereken 1-1,5 %-át, szerződéses ügyfeleinek pedig kereken 2 %-át szerezte online shopjain keresztül. A 2004. évet illetően abból indulunk ki, hogy a MobilCom ügyfeleinek akár kereken 2-5 %-át közvetlen online értékesítésén keresztül szerzi meg. Azzal, hogy az ügyfelek a bezárási fázis alatt közvetlenül nem tudnak online a MobilCom AG-val és annak konszerntársaságaival online új (pre-paid és/vagy post-paid) mobiltelefon-szerződéseket kötni, bezárul egy, a MobilCom számára növekvő jelentőségű közvetlen értékesítési csatorna. Az intézkedés kihatása a versenytársak számára az, hogy átmenetileg esélyt kapnak arra, hogy az ügyfelek ehelyett az ő weboldalukra menjenek, és ott kössenek szerződést.
(202)
Az intézkedéshez tartozó 7 hónapos időtartam szintén megfelelőnek tűnik. A MobilCom az államilag garantált hitelt 2002 novemberében kapta. A vállalat a hitelt 2003 szeptemberében fizette vissza. Ha ezen túlmenően azt is figyelembe vesszük, hogy a garantált hitelt részletekben folyósították, az utolsó részletet csak 2003 márciusában, akkor a 7 hónapos időtartam annak az időtartamnak felel meg, amelyben a MobilCom a szerkezetátalakítási fázis alatt ténylegesen teljes mértékben profitált az államilag garantált hitelből. A bekövetkezett versenytorzulások arányos kiegyenlítése értelmében helyesnek látszik az, hogy a MobilCom mobiltelefon szerződés közvetlen értékesítésére szolgáló online shopok bezárását szintén 7 hónapban szabjuk meg.
(203)
A Bizottság emellett nem tudja elfogadni, hogy a mobiltelefon-szerződések online közvetlen értékesítésének 7 hónapos időtartamra történő beszüntetése aránytalanul nagy megterhelést jelentene a vállalat számára. A Bizottság véleménye szerint épp ellenkezőleg, ez az intézkedés - mint az előzőekből kitűnik - csupán korlátozott beavatkozást jelent a vállalat üzleti tevékenységébe. A vállalat az ügyfelek nagy többségét továbbra is a MobilCom-shopokon keresztül, valamint önálló értékesítési partnereken keresztül szerzi meg. A MobilCom fő értékesítési csatornáit így az online közvetlen értékesítés beszüntetése nem érinti.
(204)
Azt sem szabad feltételezni, hogy az összes olyan ügyfél, aki a bezárási fázis alatt valóban online közvetlen szerződést kötött volna a MobilCommal, egy másik (online) ajánlattevő mellett fog dönteni. Inkább az várható, hogy ezen ügyfelek egy része más értékesítési csatornákon keresztül fog szerződést kötni a MobilCommal. Még ha a bezárási fázis alatt az összes olyan ügyfél egy másik versenytárshoz fordulna, aki a MobilCommal akart közvetlen online szerződést kötni, az ehhez kapcsolódó ügyfélveszteségek a bekövetkezett versenytorzulásokhoz képest megfelelőnek látszanak.
(205)
Ezen túlmenően érintetlenül megmarad az a lehetőség, hogy a meglévő ügyfelek szerződésüket a szerződés futamidejének lejárta után online hosszabbítsák meg. A MobilCom ezen kívül vevőszolgálati és egyéb - nem mobiltelefon-szerződés megkötésére irányuló - mobiltelefonos szolgáltatásokat is nyújthat. Továbbá a MobilCom a bezárási fázis alatt is intenzíven reklámozhatja online shopjaiban mobiltelefon-termékeit, és utalhat különösen kedvező post-paid és pre-paid termékeire, amelyeket az ügyfelek a MobilCom shopokban és többi megmaradt értékesítési csatornán keresztül szerezhetnek be.
(206)
A Bizottság rámutat arra, hogy a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésének beszüntetése miatt nem kell tartani a közösségi iránymutatások (38) preambulumbekezdése szerinti nyilvánvaló piacszerkezet-romlástól. Az online shopok bezárása olyan aránylag korlátozott kompenzációs intézkedést jelent, amely a MobilCom fennállását semmilyen módon nem veszélyezteti. Az a veszély tehát, hogy kiesik vagy meggyengül egy fontos versenytárs, és ezzel a két piacvezető, a T-Mobile és a Vodafone megerősödik, így nem áll fenn.
(207)
A Bizottságnak az a véleménye, hogy nem szükségesek más kompenzációs intézkedések, pl. az ügyfelek részarányos „eladása” a versenytársaknak és a MobilCom, mint szolgáltatásnyújtó meghatározott időre történő kivonulása az UMTS-üzletből. Ez a két intézkedés a Bizottság nézete szerint nem alkalmas kompenzációs intézkedésként. A MobilCom ügyfeleinek „eladása” sem jogilag, sem gyakorlatilag nem megvalósítható. Annak megtiltását illetően, hogy a MobilCom egy bizonyos ideig ne léphessen fel szolgáltatásnyújtóként az UMTS-területen, a Bizottság úgy véli, hogy egy ilyen tilalom gátolná az innovációt a mobiltelefon-piacon, és így nem szolgálja a verseny érdekét, mivel korlátozza annak dinamikáját.
VII. KÖVETKEZTETÉS
(208)
A Bizottság megállapítja, hogy a 112 millió eurós hitelre a MobilCom AG javára nyújtott állami garancia esetében olyan szerkezetátalakítási támogatásról van szó, amely az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdése c) pontja szerinti nehéz helyzetben lévő vállalatok megmentését és szerkezetátalakítását célzó állami támogatásaira vonatkozó közösségi iránymutatások szerint a közös piaccal akkor egyeztethető össze, ha Németország teljesíti a részletesen a (195)-(199) preambulumbekezdések alatt ismertetett, a MobilCom mobiltelefon-szerződések közvetlen online értékesítésének beszüntetésére vonatkozó feltételeket. Arra az esetre, ha ez a feltétel nem teljesülne, a Bizottság fenntartja magának a 659/1999/EK rendelet 16. és 23. cikkében ráruházott jogkörök alkalmazását.
ELFOGADTA A KÖVETKEZŐ HATÁROZATOT:
1. cikk
Az állami támogatás, amelyet Németország nyújtott a MobilCom AG-nak és a MobilCom Holding GmbH-nak azzal, hogy a Kreditanstalt für Wiederaufbau vezetése alatti bankkonzorcium által a vállalatnak nyújtott 112 millió eurós hitelre a szövetségi állam és Schleswig-Holstein tartomány 2002. november 20-án 80 %-os kártalanítási kezességet vállalt, az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerint a közös piaccal összeegyeztethető, amennyiben Németország teljesíti az ennek a határozatnak a 2. cikkében szereplő feltételt.
2. cikk
(1) Németország biztosítja, hogy a MobilCom AG és valamennyi konszerntársasága a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítésére szolgáló online shopjait 7 hónapos időszakra bezárja úgy, hogy ezen az értékesítési úton ne lehessen új (pre-paid és/vagy post-paid) mobiltelefon-szerződéseket közvetlenül megkötni a MobilCom AG-val, valamint konszerntársaságaival. Ez más szolgáltatók mobiltelefon-szerződéseinek a Freenet.de AG-n keresztüli értékesítését nem érinti.
(2) Németország biztosítja, hogy az online shopok bezárásának időtartamára a MobilCom mobiltelefon szerződések közvetlen online értékesítése a MobilCom-shopok weboldalain keresztül is leállításra kerül, és hogy a MobilCom AG és konszerntársaságai nem hoznak olyan intézkedéseket, amelyekkel ezt a feltételt megkerülik.
(3) Az (1) bekezdés szerinti bezárási fázis során az érintett weboldalakon fel lehet hívni az ügyfelek figyelmét arra, hogy új mobiltelefon-szerződés megkötése online módon nem lehetséges. A MobilCom AG azonban megadhatja weboldalain olyan értékesítő partnerek címét, akiken keresztül az ügyfél hozzájuthat a kívánt szolgáltatáshoz. Biztosítani kell azt is, hogy az ügyfél ne juthasson el közvetlenül egy automatikus ugróponton keresztül valamelyik értékesítési partnerhez.
(4) Németország biztosítja, hogy az online shopok bezárása e határozat meghozatalát követően két hónapon belül megkezdődik.
3. cikk
Németország értesíti a Bizottságot az online shopok leállításának megkezdéséről. Az online shopok leállítását követő egy hónapon belül Németország egy jelentést terjeszt be, amelyben részletesen ismerteti az intézkedések végrehajtására megtett összes lépést. Németország továbbá haladéktalanul értesíti a Bizottságot az intézkedések befejeződéséről.
4. cikk
Ennek a határozatnak a Németországi Szövetségi Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2004. július 14-én.