Rådets afgørelse
af 28. maj 2001
om fremsendelse af udtagne prøver af kontrollerede stoffer
(2001/419/RIA)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 30, 31 og artikel 34, stk. 2, litra c),
under henvisning til initiativ fra Kongeriget Sverige,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Bekæmpelse af ulovlig fremstilling af og handel med narkotika er et område, der er af fælles interesse for de retshåndhævende og retslige myndigheder i medlemsstaterne.
(2) Bekæmpelsen af ulovlig fremstilling af og handel med narkotika vil kunne gøres mere effektiv, hvis der indføres mulighed for mellem medlemsstaternes myndigheder lovligt at fremsende udtagne prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer med henblik på afsløring, efterforskning og retsforfølgning af strafbare handlinger eller en retskemisk analyse af prøverne.
(3) Der findes for øjeblikket ingen retligt bindende regler for fremsendelse mellem medlemsstaternes myndigheder af udtagne prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer. Der bør derfor indføres en ordning på EU-plan, som muliggør lovlig fremsendelse af sådanne udtagne prøver. En sådan ordning bør gælde for alle former for fremsendelse mellem medlemsstaterne af prøver af beslaglagte kontrollerede stoffer. Fremsendelsen bør ske i medfør af en aftale mellem den fremsendende medlemsstat og den modtagende medlemsstat.
(4) Fremsendelsen bør finde sted under sikre forhold, så de fremsendte prøver ikke på nogen måde kan misbruges -
TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:
Artikel 1
Indførelse af en ordning for fremsendelse af udtagne prøver
1. Ved denne afgørelse indføres der en ordning for lovlig fremsendelse mellem medlemsstaterne af udtagne prøver af kontrollerede stoffer.
2. Fremsendelse af udtagne prøver af kontrollerede stoffer (i det følgende benævnt "prøver") anses for lovlig i alle medlemsstater, hvis fremsendelsen sker i overensstemmelse med denne afgørelse.
Artikel 2
Definitioner
I denne afgørelse forstås ved kontrollerede stoffer:
a) alle naturlige eller syntetiske stoffer, der er optaget i bilag I eller II til De Forenede Nationers enkeltkonvention fra 1961 angående narkotiske midler og samme konvention som ændret ved protokollen fra 1972
b) alle stoffer, der er optaget i de reviderede bilag I, II, III og IV til De Forenede Nationers konvention om psykotrope stoffer fra 1971
c) alle stoffer, der er omfattet af kontrolforanstaltninger truffet i medfør af artikel 5, stk. 1, i fælles aktion 97/396/RIA af 16. juni 1997 vedrørende udveksling af oplysninger, risikovurdering og kontrol med nye former for syntetisk narkotika(2).
Artikel 3
Nationale kontaktpunkter
1. Hver medlemsstat udpeger et nationalt kontaktpunkt med henblik på gennemførelsen af denne afgørelse.
2. Oplysninger om de udpegede nationale kontaktpunkter samt senere ændringer af sådanne oplysninger sendes til Generalsekretariatet for Rådet, som lader oplysningerne offentliggøre i EF-Tidende.
3. De nationale kontaktpunkter og eventuelt andre relevante nationale organer, som de arbejder sammen med, er de eneste instanser, der har kompetence til at tillade fremsendelse af prøver i medfør af denne afgørelse, uanset de relevante bestemmelser om gensidig retshjælp i straffesager.
Artikel 4
Aftaler om fremsendelse af prøver og anerkendelse af modtagelse
1. Det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der har til hensigt at fremsende en prøve, træffer forinden aftale om fremsendelsen med det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der skal modtage prøven. Med henblik herpå anvendes den formular til fremsendelse af udtagne prøver, der findes i bilaget.
2. Hvis fremsendelsen af en udtagen prøve indebærer transport gennem en anden medlemsstats område, i det følgende benævnt "transitmedlemsstaten", underretter det nationale kontaktpunkt i den fremsendende medlemsstat det nationale kontaktpunkt i transitmedlemsstaten om den planlagte transport. I denne forbindelse tilsendes hver transitmedlemsstat inden fremsendelsen en kopi af den behørigt udfyldte prøvefremsendelsesformular.
3. Den modtagende medlemsstat anerkender over for den fremsendende medlemsstat at have modtaget prøven.
Artikel 5
Fremsendelsesmåde
1. Fremsendelsen af prøver skal foregå under sikre forhold.
2. Følgende fremsendelsesmåder betragtes som sikre:
a) transport foretaget af en embedsmand fra den fremsendende eller fra den modtagende medlemsstat
b) fremsendelse som kurerpost
c) fremsendelse som diplomatpost
d) fremsendelse som rekommanderet (ekspres) forsendelse.
3. Den behørigt udfyldte prøvefremsendelsesformular, jf. artikel 4, ledsager prøven under hele fremsendelsen.
4. Myndighederne i de berørte medlemsstater må ikke hindre eller standse en forsendelse, der ledsages af en behørigt udfyldt prøvefremsendelsesformular, medmindre der er tvivl om, hvorvidt fremsendelsen foregår lovligt. Er der tvivl om en formulars lovlighed, kontakter det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, der har standset forsendelsen, straks det nationale kontaktpunkt i den medlemsstat, hvor formularen er blevet udfyldt, med henblik på at få situationen afklaret.
5. Er der som fremsendelsesmåde valgt transport foretaget af en embedsmand fra den fremsendende eller fra den modtagende medlemsstat, må embedsmanden ikke bære uniform. Den pågældende må heller ikke udføre nogen operative opgaver i forbindelse med transporten, medmindre sådanne er forenelige med gældende national lovgivning og fastlagt af den fremsendende medlemsstat, transitmedlemsstaten eller den modtagende medlemsstat. I tilfælde af flytransport må der kun anvendes luftfartsselskaber, der er registreret i en af medlemsstaterne.
Artikel 6
Prøvens mængde og anvendelse
1. En prøve må ikke overstige den mængde, der anses for nødvendig med henblik på retshåndhævelse og retsforfølgning eller i analyseøjemed.
2. Den fremsendende og den modtagende medlemsstat aftaler indbyrdes, hvordan prøven skal anvendes i den modtagende medlemsstat, idet den kan anvendes med henblik på afsløring, efterforskning og retsforfølgning af strafbare handlinger eller en retskemisk analyse af prøverne.
Artikel 7
Evaluering
1. Der foretages en evaluering i Rådet af anvendelsen af denne afgørelse tidligst to og højst fem år efter dens ikrafttræden.
2. Med henblik på evalueringen opbevarer de nationale kontaktpunkter i de fremsendende medlemsstater i deres arkiver en kopi af alle prøvefremsendelsesformularer, der er udstedt i mindst de sidste fem år.
Artikel 8
Ikrafttræden
Denne afgørelse har virkning fra den 1. juli 2001.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. maj 2001.
A Tanács határozata
(2001. május 28.)
az ellenőrzött anyagminták átadásáról
(2001/419/IB)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre, és különösen annak 30. és 31. cikkére, valamint 34. cikke (2) bekezdésének c) pontjára,
tekintettel a Svéd Királyság kezdeményezésére,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
mivel:
(1) A kábítószerek tiltott előállítása és kereskedelme elleni küzdelem a tagállamok nyomozó- és igazságügyi hatóságainak közös feladata.
(2) A lefoglalt ellenőrzött anyagok mintáinak a tagállamok hatóságai közötti, a bűncselekmények felderítése, nyomozása és üldözése vagy a minták igazságügyi szakértői elemzése céljából történő jogszerű átadásának lehetősége fokozná a kábítószerek tiltott előállítása és kereskedelme elleni küzdelem eredményességét.
(3) Jelenleg a lefoglalt ellenőrzött anyagmintáknak a tagállamok hatóságai közötti átadására vonatkozóan nincs jogilag kötelező erejű szabály. Ezért az Európai Unió szintjén létre kell hozni egy rendszert, amely biztosítja a minták jogszerű átadásának lehetőségét. Ezt a rendszert kell alkalmazni a lefoglalt ellenőrzött anyagminták tagállamok közötti átadásának valamennyi formájára. Az átadásnak a küldő és a fogadó tagállam közötti megállapodáson kell alapulnia.
(4) Az átadásnak biztonságos módon kell megtörténnie, kizárva a visszaélés lehetőségét az átadott mintával,
A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
1. cikk
A minták átadására szolgáló rendszer létrehozása
(1) Ez a határozat létrehozza a ellenőrzött anyagmintáknak a tagállamok közötti átadására szolgáló rendszert.
(2) Az ellenőrzött anyagminták (a továbbiakban: minták) átadása, amennyiben az e határozatnak megfelelően történik, valamennyi tagállamban jogszerűnek tekintendő.
2. cikk
Meghatározások
E határozat alkalmazásában ellenőrzött anyag:
a) az Egyesült Nemzetek kábítószerekről szóló, az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított 1961. évi Egységes Egyezményének I. vagy II. táblázatában szereplő bármely természetes vagy szintetikus anyag;
b) az Egyesült Nemzetek pszichotróp anyagokról szóló, 1971. évi Egységes Egyezményének felülvizsgált I., II., III. és IV. táblázatában szereplő bármely anyag;
c) az információcseréről, a kockázatértékelésről és az új szintetikus kábítószerek ellenőrzéséről szóló, 1997. június 16-i 97/396/IB együttes fellépés [2] 5. cikkének (1) bekezdése alapján ellenőrző intézkedések alá tartozó bármely anyag.
3. cikk
A nemzeti kapcsolattartó pont
(1) E határozat végrehajtására minden tagállam kijelöl egy nemzeti kapcsolattartó pontot.
(2) A kijelölt nemzeti kapcsolattartó pontokra vonatkozó információkat - beleértve a későbbi módosításokat is - el kell juttatni a Tanács Főtitkárságának, amely azokat a Hivatalos Lapban közzéteszi.
(3) A nemzeti kapcsolattartó pontok - adott esetben más érintett nemzeti szervekkel együtt - kizárólagosan illetékesek a minták e határozat alapján történő átadásának engedélyezésére, tekintet nélkül a kölcsönös bűnügyi jogsegélyre vonatkozó rendelkezésekre.
4. cikk
Megállapodás a minta átadásáról és az átvételi elismervény
(1) A mintát küldeni szándékozó tagállam nemzeti kapcsolattartó pontja és a minta fogadására készülő tagállam nemzeti kapcsolattartó pontja az átadást megelőzően megállapodást kötnek a szállításról. Erre a célra a mellékletben szereplő mintaátadási formanyomtatványt használják.
(2) Amennyiben a minta átadása egy másik tagállam (a továbbiakban: tranzittagállam) területén keresztül történő szállítással jár, ennek a tranzittagállamnak a nemzeti kapcsolattartó pontját a küldő tagállam nemzeti kapcsolattartó pontja tájékoztatja a tervezett szállításról. Ebből a célból minden tranzittagállam a szállítás megkezdése előtt megkapja a megfelelően kitöltött mintaátadási formanyomtatvány egy példányát.
(3) A fogadó tagállam a küldő tagállamnak igazolja a minta átvételét.
5. cikk
A szállítás módja
(1) A minta szállítása biztonságos módon történik.
(2) Az alábbi szállítási módok tekintendők biztonságosnak:
a) a küldő vagy a fogadó tagállam tisztviselője útján történő szállítás;
b) futárral történő szállítás;
c) diplomáciai csomagban történő szállítás;
d) ajánlott (expressz) küldeményben történő szállítás.
(3) A mintát a szállítás teljes tartama alatt a 4. cikkben említett, megfelelően kitöltött mintaátadási formanyomtatvány kíséri.
(4) Az érintett tagállamok hatóságai nem akadályozzák a megfelelően kitöltött mintaátadási formanyomtatvánnyal kísért szállítást, kivéve ha kétségeik támadnak a szállítás jogszerűsége felől. A mintaátadási formanyomtatvány jogszerűségére vonatkozó kétség esetén a szállítást visszatartó tagállam nemzeti kapcsolattartó pontja a kérdés tisztázása érdekében haladéktalanul érintkezésbe lép a mintaátadási formanyomtatvány kitöltéséért felelős tagállamok nemzeti kapcsolattartó pontjaival.
(5) Amennyiben a küldő vagy a fogadó tagállam tisztviselője útján történő szállítás módját választják, a tisztviselő nem viselhet egyenruhát. Az említett tisztviselő nem láthat el továbbá operatív feladatokat a szállítással kapcsolatban, kivéve ha ez az alkalmazandó nemzeti joggal összeegyeztethető és e tekintetben a küldő, a tranzit vagy a fogadó tagállamok megállapodtak. Ha az utazás repülőgéppel történik, kizárólag valamely tagállamban bejegyzett légitársaság vehető igénybe.
6. cikk
A minta mennyisége és felhasználása
(1) A minta nem haladhatja meg a bűnüldözési és igazságügyi célokhoz, illetve a minta szakértői elemzéséhez szükségesnek tartott mennyiséget.
(2) A küldő és a fogadó tagállam megállapodik a mintának a fogadó tagállamban történő felhasználásáról, szem előtt tartva, hogy a minta bűncselekmények felderítése, nyomozása és büntetőeljárás lefolytatása, valamint igazságügyi szakértői elemzés céljára használható fel.
7. cikk
Értékelés
(1) Ezt a határozatot a Tanács a hatályba lépését követő legalább kettő és legfeljebb öt év elteltével értékelni fogja.
(2) Az értékelés érdekében a küldő tagállamok nemzeti kapcsolattartó pontjai irattáraikban megőrzik valamennyi, legalább az előző öt évben kiadott mintaátadási formanyomtatvány egy példányát.
8. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat 2001. július 1-jén lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2001. május 28-án.