KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 491/2008
af 3. juni 2008
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 98 sammenholdt med artikel 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (2) ophæves fra den 1. juli 2008, jf. artikel 201, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1234/2007.
(2)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 for så vidt angår produktionsrestitutioner for korn (3) er flere gange blevet gennemgribende ændret. Efter at forordning (EF) nr. 1234/2007 er blevet vedtaget som fusionsmarkedsordning, bør forordning (EØF) nr. 1722/93 tilpasses i overensstemmelse hermed. For klarhedens skyld bør nævnte forordning ophæves og afløses af en ny forordning.
(3)
På grund af de særlige forhold på stivelsesmarkedet, herunder nødvendigheden af at opretholde konkurrencedygtige priser i forhold til priserne på stivelse, der produceres i tredjelande og importeres som varer, som importordningerne ikke beskytter EF-producenterne tilstrækkeligt imod, kan der i henhold til artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 ydes produktionsrestitution for majs-, hvede- og kartoffelstivelse og for visse afledte produkter, der anvendes til fremstilling af visse produkter, som Kommissionen opstiller en liste over, og hvis der ikke findes nogen væsentlig indenlandsk produktion af andet korn til fremstilling af stivelse, for en vis mængde stivelse, der hvert produktionsår fremstilles i Finland og Sverige af byg og havre, såfremt det ikke medfører forøgelse af stivelsesproduktionen på grundlag af disse to kornarter. Formålet med at yde denne restitution er at give de pågældende forarbejdningsvirksomheder adgang til stivelse og bestemte afledte produkter til en lavere pris end den, der ville følge af anvendelsen af bestemmelserne i den fælles markedsordning for de pågældende produkter.
(4)
I henhold til artikel 98 i forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der fastsættes betingelser for ydelse af produktionsrestitutioner, herunder regler for kontrol og udbetaling, således at der gælder de samme regler i alle medlemsstaterne.
(5)
Ifølge forordning (EF) nr. 1234/2007 skal der opstilles en liste over de produkter, der giver ret til produktionsrestitutioner for den stivelse, der er anvendt ved deres fremstilling.
(6)
Med henblik på en mere effektiv kontrol bør producenterne for at kunne opnå restitution først godkendes af den medlemsstat, på hvis område fremstillingen af ovennævnte produkter finder sted.
(7)
Det bør fastsættes, hvordan produktionsrestitutionen skal beregnes, og hvor ofte den skal fastsættes. Den mest tilfredsstillende beregningsmetode er på nuværende tidspunkt baseret på forskellen mellem markedsprisen for korn og den pris, der anvendes til beregning af importafgiften. For stabilitetens skyld bør produktionsrestitutionen normalt fastsættes hver måned, og for at der kan føres kontrol med, at produktionsrestitutionen har den korrekte størrelse, bør udviklingen i kornpriserne følges på verdensmarkedet og på EF's mest repræsentative markeder. Det bør præciseres, hvilke EF-markeder der skal overvåges, og det er kun majs, der bør overvåges. Da der ikke hidtil har været nogen praktiske fordele forbundet med at tage andre kornpriser i betragtning ved beregningen af restitutionens størrelse, burde det ikke være nødvendigt at tage hensyn til andre kornarter.
(8)
Der skal udbetales produktionsrestitutioner for anvendelse af stivelse og bestemte afledte produkter, der anvendes til fremstilling af bestemte varer. Der kræves udførlige oplysninger, så det bliver lettere at føre passende kontrol med produktionsrestitutionerne og udbetale dem til ansøgerne. Myndighederne i den pågældende medlemsstat bør have beføjelse til at kræve, at ansøgerne giver dem alle nødvendige oplysninger og giver dem adgang til at foretage de undersøgelser og inspektioner, der måtte være nødvendige for at gennemføre en sådan kontrol.
(9)
Fabrikanten af produktet bruger ikke nødvendigvis ubehandlet stivelse, og der bør derfor opstilles en liste over stivelsesprodukter, hvis anvendelse giver fabrikanten ret til at modtage restitution.
(10)
Esterificeret og etherificeret stivelse kan som følge af disse produkters særlige beskaffenhed forlede til forarbejdning i spekulationsøjemed for at opnå produktionsrestitution mere end én gang. For at undgå spekulation bør der fastsættes foranstaltninger for at sikre, at esterificeret og etherificeret stivelse ikke igen omdannes til en råvare, ved hvis anvendelse der kan ansøges om restitution. Sikkerhedsstillelsens størrelse bør tilpasses for at forebygge spekulation.
(11)
Produktionsrestitutionen bør først udbetales, når forarbejdningen har fundet sted. Når den har fundet sted, bør udbetalingen ske senest fem måneder efter, at myndigheden har fået meddelelse om, at stivelsen er blevet forarbejdet. Fabrikanten bør dog kunne få et forskud, inden kontrollen er afsluttet.
(12)
Af forenklingshensyn og for at mindske den administrative byrde og i betragtning af omkostningerne ved at genomdanne modificeret stivelse bør det produktionsrestitutionsbeløb, der skiller mellem, om der kræves kontrolforanstaltninger eller ej, forhøjes, dog uden at øge risikoen for, at EF's midler anvendes uretmæssigt.
(13)
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (4) gælder for ordningerne i nærværende forordning. Det er derfor nødvendigt at fastlægge de primære krav i forbindelse med de forpligtelser, der påhviler fabrikanterne, og hvis opfyldelse er garanteret ved en sikkerhedsstillelse.
(14)
Forvaltningskomitéen for Den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den tidsfrist, der er fastsat af dens formand -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ifølge artikel 96 i forordning (EF) nr. 1234/2007 kan der ydes produktionsrestitution (i det følgende benævnt »restitution«) til fysiske eller juridiske personer, der anvender hvede-, majs- eller kartoffelstivelse eller bestemte stivelsesprodukter til fremstilling af de varer, som er anført på listen i bilag I til nærværende forordning.
For Finland og Sverige kan der ligeledes ydes restitution for anvendelsen af byg- og havrestivelse for højst 50 000 tons i Finland og 10 000 tons i Sverige.
2. Når det skal besluttes, om der skal ydes restitution, tages følgende i betragtning:
a)
konkurrencen fra tredjelande og den beskyttelse mod denne konkurrence, som mekanismerne i den fælles landbrugspolitik og den fælles toldtarif yder
b)
den tekniske udvikling inden for fremstilling og anvendelse af stivelse
c)
den procentdel, stivelsen udgør af færdigvaren, og/eller den relative værdi af stivelsen i færdigvaren og/eller varens betydning som afsætningsmulighed for stivelsen i konkurrence med andre varer.
3. Eventuel ydelse af restitution for en vare må ikke medføre konkurrencefordrejninger i forhold til andre varer, som ikke er restitutionsberettigede.
4. Hvis der konstateres konkurrencefordrejning som følge af ydelsen af restitution, skal restitutionen:
a)
afskaffes, eller
b)
ændres i det omfang, det er nødvendigt for at hindre konkurrencefordrejningen.
5. Der kan ikke ydes restitution for stivelse, der er importeret til EF under en importordning med nedsat importafgift.
6. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 2
I denne forordning forstås ved:
a)
»stivelse«: ubehandlet stivelse og stivelsesprodukter som anført i bilag II
b)
»godkendte produkter«: produkter, som anført i bilag I
c)
»fabrikant«: den, der anvender stivelsen til fremstilling af godkendte produkter.
Artikel 3
1. Når der ydes restitution, fastsættes den én gang om måneden. Hvis priserne for majs og/eller hvede ændrer sig betydeligt i EF eller på verdensmarkedet, kan restitutionen, der er beregnet i henhold til stk. 2, dog ændres i løbet af måneden for at tage hensyn til ændringerne.
2. Restitutionen pr. ton majs-, hvede-, byg- eller havrestivelse beregnes bl.a. på basis af forskellen, multipliceret med en koefficient på 1,6, mellem:
a)
gennemsnittet af de markedspriser for majs, der i Frankrig og Ungarn gælder i de fem dage forud for fastsættelsesdagen, og
b)
gennemsnittet af de repræsentative importpriser cif Rotterdam, der blev anvendt ved beregningen af importafgiften for majs, og som blev noteret i de fem dage før den første anvendelsesdag.
Med henblik på beregningen af den forskel, der er nævnt i første afsnit, gælder følgende regler:
a)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end interventionsprisen, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, men lavere end 155 % af denne pris, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med halvdelen af forskellen mellem den reelle pris og interventionsprisen.
b)
Hvis den markedspris for majs, der er nævnt i litra a), er højere end 155 % af interventionsprisen, skal der tages hensyn til en pris svarende til interventionsprisen forhøjet med 27,5 % af denne pris.
For kartoffelstivelse kan der fastsættes en anden restitution for at tage hensyn til den minimumspris, der er nævnt i artikel 4a i Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 (5). I dette tilfælde foretages beregningen på basis af den markedspris for majs i Frankrig og Ungarn, der er nævnt i første afsnit, litra a), med en begrænsning, der er fastsat til 115 % af interventionsprisen.
I juli, august og september nedsættes den majspris, der er nævnt i første afsnit, litra a), med forskellen mellem den i juni gældende interventionspris for korn, jf. artikel 18 i forordning (EF) nr. 1234/2007, og den i juli gældende pris, undtagen hvis den majspris, som er nævnt i første afsnit, litra a), allerede svarer til den, der gælder for den nye høst.
3. Den restitution, der skal betales, beregnes i henhold til stk. 2 og multipliceres med den koefficient, der er anført i bilag II for KN-koden for den stivelse, der rent faktisk er anvendt til fremstilling af de godkendte produkter.
4. Kommissionen vedtager de beslutninger, der er nævnt i denne artikel, efter proceduren i artikel 195, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1234/2007.
Artikel 4
1. Fabrikanter, der vil ansøge om restitution, retter henvendelse til myndighederne i den medlemsstat, hvor stivelsen skal anvendes, og giver følgende oplysninger:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
de produkter, til hvis fremstilling der anvendes stivelse, herunder dem, der er anført på listen i bilag I, og dem, der ikke er anført, med en fuldstændig beskrivelse og angivelse af KN-kode
c)
adressen på det sted eller de steder, hvor stivelsen skal forarbejdes til et godkendt produkt, hvis adressen er en anden end fabrikantens.
Medlemsstaterne kan anmode fabrikanterne om yderligere oplysninger.
2. Fabrikanterne skal give myndighederne et skriftligt tilsagn om, at de giver myndighederne tilladelse til at foretage alle undersøgelser og inspektioner, der er nødvendige for at føre kontrol med anvendelsen af stivelsen, og at de vil udlevere alle de oplysninger, myndighederne anmoder om.
3. Myndighederne træffer foranstaltninger til at sikre, at fabrikanten er en etableret virksomhed, der er officielt godkendt i medlemsstaten.
4. På grundlag af de oplysninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, udarbejder myndighederne en liste over godkendte fabrikanter, som den holder ajourført.
Kun således godkendte fabrikanter har ret til at ansøge om restitution i henhold til artikel 5.
Artikel 5
1. En fabrikant, der ønsker at ansøge om restitution, skal skriftligt anmode myndighederne om at få udstedt et restitutionscertifikat. Ansøgningen indgives på arbejdsdage inden kl. 13 (belgisk tid).
2. Ansøgningen skal indeholde:
a)
fabrikantens navn og adresse
b)
den mængde stivelse, der skal anvendes
c)
ved fremstilling af et produkt henhørende under KN-kode 3505 10 50, den mængde stivelse, der vil blive anvendt
d)
stedet eller stederne, hvor stivelsen vil blive anvendt
e)
de forventede tidspunkter for forarbejdningen.
3. Ansøgningen skal ledsages af følgende:
a)
en sikkerhedsstillelse, jf. artikel 8
b)
en erklæring fra stivelsesleverandøren om, at det produkt, der skal anvendes, er fremstillet direkte af majs, hvede, byg, havre eller kartofler, uden at der er anvendt nogen form for biprodukter fra fremstilling af andre landbrugsprodukter eller -varer.
4. Medlemsstaterne kan kræve supplerende oplysninger.
Artikel 6
1. Efter kontrol, der skal finde sted umiddelbart efter modtagelsen af den ansøgning, der indgives i henhold til artikel 5, udsteder myndighederne straks restitutionscertifikatet.
2. Medlemsstaterne udsteder restitutionscertifikaterne på nationale blanketter, som mindst skal indeholde de oplysninger, der er anført i stk. 3, uden af dette dog indskrænker anvendelsen af andre EF-bestemmelser.
3. Restitutionscertifikatet skal indeholde de oplysninger, der er anført i artikel 5, stk. 2, og desuden angive restitutionssatsen og sidste dato for certifikatets gyldighed, der er den sidste dag i den tredje måned efter udstedelsesmåneden.
I juli og august og til og med den 24. september er gyldighedsperioden for de certifikater, der er ansøgt om i de pågældende perioder, dog begrænset til 30 dage fra udstedelsesdatoen uden dog at kunne overskride den 30. september.
4. Den restitutionssats, der anvendes og anføres på certifikatet, er den, der gælder på datoen for ansøgningens modtagelse.
Hvis en del af den mængde stivelse, der er anført på certifikatet, forarbejdes i kornproduktionsåret efter det produktionsår, hvor ansøgningen blev modtaget, skal restitutionen for den stivelse, der forarbejdes i det nye produktionsår, justeres med forskellen mellem den interventionspris, der gælder i måneden for udstedelsen af restitutionscertifikatet, og den interventionspris, der gælder i forarbejdningsmåneden, multipliceret med koefficienten 1,60. Den udløsende begivenhed for den vekselkurs, der gælder for restitutionen, er den, der er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1913/2006.
Artikel 7
1. Fabrikanter, der er i besiddelse af et restitutionscertifikat udstedt i henhold til artikel 6, kan, hvis alle krav i denne forordning er opfyldt, anmode om udbetaling af den restitution, der er anført på certifikatet, når stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af de pågældende godkendte produkter.
2. Rettigheder i henhold til certifikatet kan ikke overdrages.
Artikel 8
1. Udstedelsen af et certifikat er betinget af, at fabrikanten over for myndighederne stiller en sikkerhed svarende til 15 EUR/ton ubehandlet stivelse, eventuelt multipliceret med den koefficient, der i bilag II er anført for den type stivelse, der skal anvendes.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2220/85. Det primære krav, jf. artikel 20 i nævnte forordning, er, at den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, forarbejdes til godkendte produkter inden for certifikatets gyldighedsperiode. Såfremt en fabrikant har forarbejdet mindst 90 % af den mængde stivelse, der er anført i ansøgningen, anses ovennævnte primære krav dog for opfyldt.
Artikel 9
1. Den endelige betaling af restitutionen kan først finde sted, når fabrikanten har givet myndighederne følgende oplysninger:
a)
datoen eller datoerne for køb og levering af stivelsen
b)
navn og adresse på stivelsesleverandørerne
c)
navn og adresse på stivelsesproducenterne
d)
datoen eller datoerne for forarbejdning af stivelsen
e)
den anvendte stivelsesmængde og -type, herunder KN-koder
f)
den mængde af det godkendte produkt, der er anført på certifikatet og fremstillet ved hjælp af stivelsen.
2. Hvis det produkt, der er anført på certifikatet, henhører under KN-kode 3505 10 50, skal der i forbindelse med den meddelelse, der er nævnt i stk. 1, stilles en sikkerhed svarende til den restitution, der skal betales for fremstillingen af det pågældende produkt. Hvis restitutionen er på under 30 EUR/ton stivelse, er sikkerhedsstillelsen dog ikke påkrævet, og kontrolforanstaltningerne i artikel 10 finder ikke anvendelse.
Det primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, er, at produktet anvendes eller eksporteres i overensstemmelse med de respektive bestemmelser i artikel 10, stk. 1, litra a) og b), i nærværende forordning. Produktet skal anvendes eller eksporteres senest 12 måneder efter, at certifikatets gyldighedsperiode er udløbet. Denne frist kan forlænges med højst seks måneder efter en behørigt begrundet ansøgning til myndighederne.
3. Inden udbetalingen finder sted, forvisser myndighederne sig om, at stivelsen er blevet anvendt til fremstilling af godkendte produkter i overensstemmelse med oplysningerne på certifikatet. Dette vil normalt ske ved en administrativ kontrol, men denne suppleres med fysisk kontrol, når det er nødvendigt.
4. Al den kontrol, der er omhandlet i denne forordning, skal være afsluttet senest fem måneder efter, at myndighederne har modtaget de oplysninger, der kræves i stk. 1.
5. Hvis den forarbejdede mængde stivelse er større end den mængde, der er anført på restitutionscertifikatet, anses den yderligere mængde, dog højst 5 %, for at være forarbejdet ifølge dokumentet, således at den giver ret til den deri anførte restitution.
Artikel 10
1. Den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 9, stk. 2, frigives først, når myndighederne har modtaget bevis for, at produktet, der henhører under KN-kode 3505 10 50:
a)
inden for EF's toldområde er blevet anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II, eller
b)
i tilfælde af direkte eksport til tredjelande har forladt EF's toldområde.
2. Det bevis, der er nævnt i stk. 1, litra a), føres ved, at fabrikanten indgiver en erklæring til myndighederne, hvoraf følgende fremgår:
a)
om det pågældende produkt skal forarbejdes
b)
at produktet kun vil blive anvendt til fremstilling af andre produkter end dem, der er anført i bilag II
c)
at det pågældende produkt udelukkende vil blive afsat til en køber, som påtager sig forpligtelsen i litra b), der skal fastlægges ved en særlig bestemmelse i kontrakten eller anføres på fakturaen som en særlig betingelse; fabrikanten beholder en kopi af kontrakten eller fakturaen, som opbevares til rådighed for myndighederne
d)
at fabrikanten er bekendt med bestemmelserne i stk. 8
e)
navn og adresse på modtageren, hvis produktet er genstand for en transaktion, samt den modtagne mængde
f)
nummeret på T 5-kontroleksemplaret, hvis køberen er hjemmehørende i en anden medlemsstat.
3. Ved udgangen af hvert kvartal sender fabrikanten inden for en frist på 20 arbejdsdage kopier af den erklæring, der er omhandlet i stk. 2, til de ansvarlige myndigheder. Efter modtagelsen heraf fremsender de myndigheder, som fabrikanten henhører under, de pågældende dokumenter til de myndigheder, som opkøberen henhører under, inden for en frist på 20 arbejdsdage.
4. Både fabrikanter og opkøbere af produkter, der henhører under KN-kode 3505 10 50, skal have et lagerregnskabssystem, der er godkendt af medlemsstaterne, og som giver mulighed for at kontrollere, at forpligtelserne i fabrikantens erklæring, jf. stk. 2, er blevet overholdt, og at de deri anførte oplysninger er rigtige. Medlemsstaternes myndigheder fører i nødvendigt omfang kontrol på grundlag af lagerregnskabet sammenholdt med det almindelige regnskab, herunder fakturaer og bankudtog, for at forvisse sig om de registrerede fysiske transaktioners rigtighed.
Opkøbere, der pr. kvartal anvender under 1 000 kg produkter henhørende under den pågældende KN-kode, kan dog fritages fra denne bestemmelse.
5. De respektive medlemsstaters myndigheder foretager ved udløbet af hvert kvartal den kontrol, der er omhandlet i stk. 4, hos fabrikanten og opkøberen. Den går ud på at undersøge, om der er overensstemmelse mellem de samlede oplysninger for denne periode for de berørte fabrikanter og opkøbere, og skal mindst omfatte 10 % af alle de transaktioner og anvendelser, som har fundet sted.
Myndighederne fastlægger kontrollen på grundlag af en risikoanalyse ud fra, hvor store mængder og beløb der er tale om, tidligere kontrolresultater og andre faktorer, som myndighederne fastsætter.
Kontrollen skal være afsluttet senest fem måneder efter udløbet af hvert kvartal.
Resultaterne af hver kontrol skal foreligge for de myndigheder, fabrikanten henhører under, senest 20 arbejdsdage efter, at den pågældende kontrol er foretaget.
Hvis kontrollen finder sted i to eller flere medlemsstater, giver de berørte myndigheder hinanden meddelelse om resultaterne af kontrollen efter procedurerne i Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 (6).
6. Hvis der konstateres uregelmæssigheder i mindst 3 % af de tilfælde, hvor der foretages kontrol som omhandlet i stk. 5, skærper myndighederne kontrollen.
På grundlag af kontrolresultaterne pålægger de myndigheder, som har frigivet sikkerhedsstillelsen, den pågældende fabrikant den sanktion, som er fastsat i stk. 8.
7. Hvis det pågældende produkt handles inden for EF eller eksporteres til tredjelande gennem en anden medlemsstats område, udstedes et T 5-kontroleksemplar i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (7).
Kontroleksemplaret forsynes i rubrik 104 under »Anden« med en af angivelserne i bilag III til nærværende forordning.
8. Hvis det konstateres, at betingelserne i stk. 1 til 7 ikke er opfyldt, kræver myndighederne i den pågældende medlemsstat betaling af et beløb svarende til 150 % af den højeste restitution, der har været gældende for det pågældende produkt i de foregående 12 måneder, uden at dette dog udelukker anvendelsen af eventuelle nationale sanktioner.
Artikel 11
1. Den restitution, der er anført på certifikatet, udbetales kun for den mængde stivelse, der faktisk er forarbejdet. Sideløbende hermed frigives den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i artikel 8, stk. 1, i overensstemmelse med afsnit V i forordning (EØF) nr. 2220/85.
2. Restitutionen udbetales senest fem måneder efter afslutningen af den kontrol, der er omhandlet i artikel 9, stk. 3. Myndighederne kan dog på fabrikantens anmodning udbetale et forskud svarende til restitutionen 30 dage efter modtagelsen af oplysningerne. Bortset fra de tilfælde, hvor produktet henhører under KN-kode 3505 10 50, betinges forskuddet af, at fabrikanten stiller en sikkerhed svarende til 115 % af forskuddet. Sikkerhedsstillelsen frigives i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2220/85.
Artikel 12
Medlemsstaterne underretter:
a)
senest ved udgangen af den første uge i hver måned Kommissionen om de mængder stivelse, som der i den foregående måned blev ansøgt om restitutionscertifikater for, jf. artikel 5, stk. 1.
b)
senest tre måneder efter udgangen af hvert kvartal om arten, mængden og oprindelsen af den stivelse (majs, hvede, kartofler, byg eller havre), der er udbetalt restitutioner for, og om typen og mængden af de produkter, stivelsen er blevet anvendt til.
Artikel 13
Forordning (EØF) nr. 1722/93 ophæves.
Artikel 14
Denne forordning træder i kraft den 1. juli 2008.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. juni 2008.
A BIZOTTSÁG 491/2008/EK RENDELETE
(2008. június 3.)
az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gabonaágazatban alkalmazott termelési visszatérítésekre való alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1) és különösen annak 98. cikkére, összefüggésben annak 4. cikkével,
mivel:
(1)
Az 1234/2007/EK rendelet 201. cikke (1) bekezdése c) pontjának értelmében a gabonafélék piacának közös szervezéséről szóló, 2003. szeptember 29-i 1784/2003/EK tanácsi rendeletet (2)2008. július 1-jétől hatályát veszti.
(2)
Az 1766/92/EGK tanácsi rendeletnek a gabonaágazatban alkalmazott termelési visszatérítésekre való alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1993. június 30-i 1722/93/EGK bizottsági rendeletet (3) több alkalommal jelentősen módosították. Tekintettel az 1234/2007/EK rendeletnek az egységes közös piacszervezésről szóló rendeletként való elfogadására, helyénvaló az 1722/1993/EGK rendeletet kiigazítása. Az áttekinthetőség érdekében indokolt az említett rendeletet hatályon kívül helyezni, és helyébe új rendeletet léptetni.
(3)
Tekintetbe véve a keményítőpiac különleges helyzetét és különösen azt, hogy versenyképes árakat szükséges fenntartani a harmadik országokban előállított és olyan áruként importált keményítőhöz képest, amelyre vonatkozóan az importrendelkezések nem nyújtanak elegendő védelmet a Közösség termelőinek, az 1234/2007/EK rendelet 96. cikke termelési visszatérítés juttatását írja elő a kukoricából, búzából vagy burgonyából előállított keményítőre, valamint a meghatározott termékek előállításához felhasznált bizonyos származékokra, amelyek jegyzékét a Bizottság állítja össze, vagy egyéb, keményítő előállítására alkalmas növények számottevő belföldi termesztésének hiányában a Finnországban és Svédországban az egyes gazdasági években árpából és zabból előállított keményítő meghatározott mennyiségeire, amennyiben ez nem vonja maga után a szóban forgó két gabonaféléből előállított keményítőmennyiség növekedését. E termelési visszatérítés célja, hogy az érintett felhasználó iparágak alacsonyabb áron juthassanak hozzá a keményítőhöz és bizonyos származékokhoz, mint amelyet a kérdéses termékek piacának közös szervezésére vonatkozó szabályok alkalmazása eredményezne.
(4)
Az 1234/2007/EK rendelet 98. cikke alapján a termelési visszatérítések odaítéléséhez részletes szabályok elfogadására van szükség, ideértve az ellenőrzésre és a kifizetésre vonatkozó szabályokat is, annak érdekében, hogy valamennyi tagállamban ugyanazokat a szabályokat alkalmazzák.
(5)
Az 1234/2007/EK rendelet előírja egy lista készítését azokról a termékekről, amelyek előállításához olyan keményítőt használnak fel, amelyre vonatkozóan visszatérítésre való jogosultság keletkezik.
(6)
Az ellenőrző intézkedések eredményességének biztosítása érdekében elő kell írni, hogy a fent említett termékek előállítási helye szerinti tagállamok előzetesen hagyják jóvá a visszatérítés kedvezményezettjeit.
(7)
Meg kell határozni a termelési visszatérítés kiszámításának módját és rögzítésének rendszerességét. A jelenlegi legkielégítőbb kiszámítási módszer a gabonafélék piaci ára és a behozatali vám kiszámításához alkalmazott ár közötti különbségen alapszik. Stabilitási okból a termelési visszatérítést általában havonta indokolt rögzíteni és a termelési visszatérítés helyes értékének ellenőrzése céljából indokolt nyomon követni a gabona árát a világpiacon és a Közösség legreprezentatívabb piacain. Helyénvaló meghatározni, hogy mely Közösségi piacokat kell nyomon követni, és ezt a nyomon követést indokolt a kukoricára korlátozni. Mivel más gabonák árának figyelembevétele a múltban nem járt gyakorlati hatással a visszatérítés összegének kiszámítására, nem szükséges más gabonára utalni.
(8)
Termelési visszatérítést kell fizetni a bizonyos áruk előállítása során felhasznált keményítő és bizonyos származékos termékek után; a megfelelő ellenőrzést és a termelési visszatérítéseknek a kérelmezők részére történő kifizetését részletes információkkal szükséges megkönnyíteni; az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságát fel kell hatalmazni arra, hogy a kérelmezőket felszólítsa minden felvilágosítás megadására és az ilyen ellenőrzések végrehajtásához szükséges összes vizsgálat, illetve ellenőrzés engedélyezésére.
(9)
A termék előállítója nem feltétlenül használ alapkeményítőt, ezért jegyzéket szükséges összeállítani a keményítőből nyert egyes olyan termékekről, amelyek felhasználása az előállítót feljogosítja a visszatérítés igénybevételére.
(10)
Az észterezett és az éterezett keményítő különleges jellemzői bizonyos olyan spekulatív feldolgozási műveletekhez vezethetnek, amelyek célja a termelési visszatérítés többszöri igénybevétele; az ilyen spekuláció megelőzéséhez olyan intézkedésekre van szükség, amelyekkel biztosítható, hogy az észterezett és az éterezett keményítőből ne állítsanak elő újrafeldolgozással olyan nyersanyagot, amelynek felhasználása visszatérítés iránti kérelemre jogosít fel. A biztonsági szintet úgy kell alakítani, hogy az ilyen spekulációt meg lehessen előzni.
(11)
A termelési visszatérítést addig nem szabad kifizetni, amíg a feldolgozásra sor nem került. Ha a feldolgozásra már sor került, a keményítő feldolgozásának a hatáskörrel rendelkező hatóság által történt igazolását követő öt hónapon belül a fizetést teljesíteni kell. Mindazonáltal indokolt, hogy a termelő már az ellenőrzések megtörténte előtt előleget kaphasson.
(12)
Az egyszerűsítés érdekében, valamint az adminisztratív terheknek és a módosított keményítők visszaalakítási költségeinek csökkentésére helyénvaló - a közösségi források helytelen felhasználásának kockázatát nem növelve - felemelni a termelési visszatérítés azon összeghatárát, amely alatt nincs szükség ellenőrzési intézkedésekre.
(13)
A mezőgazdasági termékeket érintő biztosítéki rendszer alkalmazására vonatkozó közös részletes szabályok megállapításáról szóló, 1985. július 22-i 2220/85/EGK bizottsági rendeletet (4) alkalmazni kell az ebben a rendeletben előírt intézkedésekre. Ennélfogva meg kell határozni a gyártókat terhelő és biztosíték letétbe helyezésével garantált kötelezettségek elsődleges követelményeit.
(14)
A mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó irányítóbizottság az elnöke által kitűzött határidőn belül nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az 1234/2007/EK rendelet 96. cikkével összhangban termelési visszatérítés (a továbbiakban: visszatérítés) bármely olyan természetes vagy jogi személynek nyújtható, aki illetve amely az e rendelet I. mellékletében szereplő jegyzékben felsorolt áruk előállításához búzából vagy kukoricából kivont keményítőt vagy burgonyából kivont keményítőlisztet vagy bizonyos származékokat használ fel.
Finnország és Svédország esetében visszatérítés nyújtható az árpa- és zabkeményítő felhasználása után, Finnországban összesen 50 000 tonna, Svédországban összesen 10 000 tonna mennyiség erejéig.
(2) A visszatérítés odaítéléséről különösen a következők figyelembevételével kell dönteni:
a)
a harmadik országokkal folytatott verseny szintje és az ilyen versennyel szemben a közös agrárpolitika és a Közös Vámtarifa mechanizmusai által nyújtott védelem foka;
b)
a keményítő-előállítási és -feldolgozási technológiában elért haladás;
c)
a végtermék keményítőtartalma és/vagy a keményítő relatív értékét a végtermékben és/vagy a terméknek mint a keményítő értékesítési lehetőségének jelentősége, figyelemmel az egyéb termékekkel folytatott versenyre.
(3) A visszatérítésnek egy termék vonatkozásában való odaítélése nem torzíthatja az ilyen visszatérítéssel nem támogatható termékekkel való verseny feltételeit.
(4) Ha megállapítást nyer, hogy egy visszatérítés odaítélését követően torzulás következett be, akkor azt a visszatérítést:
a)
el kell törölni; vagy
b)
a versenyfeltételek torzulásának kiküszöböléséhez szükséges mértékben ki kell igazítani.
(5) Nem adható termelési visszatérítés olyan termék után, amelyet csökkentett behozatali vám alkalmazásával járó behozatali rendszer keretében importáltak.
(6) Az e cikkben előírt határozatokat a Bizottság az 1234/2007/EK rendelet 195. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban fogadja el.
2. cikk
E rendelet alkalmazásában:
a)
„keményítő”: alapkeményítő vagy a II. mellékletben felsorolt, keményítőből nyert termékek bármelyike;
b)
„jóváhagyott termék”: az I. mellékletben felsorolt termékek bármelyike;
c)
„gyártó”: a jóváhagyott termékek előállítására szolgáló keményítő felhasználója.
3. cikk
(1) Visszatérítés odaítélése esetén a visszatérítést havonta egyszer kell rögzíteni. Ha azonban a kukorica és/vagy a búza ára a közösségi piacon vagy a világpiacon jelentős mértékben változik, a (2) bekezdés szerint kiszámított visszatérítés az adott hónap folyamán módosítható e változások figyelembevétele céljából.
(2) A kukorica-, búza-, árpa- illetve zabkeményítő után járó visszatérítés tonnánkénti összegét különösen az alábbiak 1,6 értékű együtthatóval megszorzott különbsége alapján kell kiszámítani:
a)
a kukoricának a rögzítés napját megelőző öt napban mért átlagos piaci ára Franciaországban és Magyarországon; valamint
b)
a kukoricára vonatkozó importvámok meghatározásához használt, a pályázat kezdeti napját megelőző öt nap folyamán megállapított, importra vonatkozó CIF rotterdami reprezentatív árak átlaga.
Az első albekezdésben szereplő különbözet kiszámításához az alábbi szabályokat kell alkalmazni:
a)
ha az a) pontban szereplő kukorica piaci ára magasabb, mint a 1234/2007/EK rendelet 18. cikk rendelkezésének megfelelő intervenciós ár, de alacsonyabb, mint annak 155 %-a, akkor a valós ár és az intervenciós ár közötti különbözet felével megemelt intervenciós árat kell figyelembe venni;
b)
ha az a) pontban szereplő kukorica piaci ára magasabb, mint az intervenciós ár 155 %-a, akkor az intervenciós ár 27,5 %-ával megemelt intervenciós árat kell figyelembe venni.
A burgonyakeményítőt illetően eltérő mértékű visszatérítést lehet meghatározni az 1868/1994/EK tanácsi rendelet (5) 4a. cikkében szereplő minimálár figyelembevételével. Ebben az esetben a számítást a kukoricának az első albekezdés a) pontja szerinti franciaországi és magyarországi piaci ára alapján végzik, az intervenciós ár 115 %-ában meghatározott korlátozással.
Július, augusztus és szeptember hónapban az első albekezdés a) pontjában szereplő kukoricaárat csökkenteni kell a gabonafélék júniusban és júliusban érvényes, az 1234/2007/EK rendelet 18. cikkének megfelelő intervenciós árának különbözetével, kivéve ha az első albekezdés a) pontjában szereplő kukoricaár már megegyezik az új betakarításra érvényes árral.
(3) A kifizethető visszatérítést a (2) bekezdésnek megfelelően kell kiszámítani és felszorozni a II. mellékletben szereplő azon együtthatóval, amely a jóváhagyott termékek előállításához ténylegesen használt keményítő KN-kódjához tartozik.
(4) Az e cikkben előírt határozatokat a Bizottság az 1234/2007/EK rendelet 195. cikkének (2) bekezdésében említett eljárással összhangban fogadja el.
4. cikk
(1) A visszatérítést igényelni szándékozó gyártóknak azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához kell folyamodniuk, amelyben a keményítő felhasználásra kerül, és a következő adatokat kell megadniuk:
a)
a gyártó neve és címe;
b)
azon termékek köre - ideértve az I. mellékletben szereplő és nem szereplő termékeket is -, amelyekben keményítő kerül felhasználásra, teljes árumegnevezéssel és a KN-kódok megadásával;
c)
azon helynek (helyeknek) a címe, ahol a keményítő jóváhagyott termékké történő feldolgozására sor kerül, amennyiben az eltér a gyártó címétől.
A tagállamok a gyártótól további adatokat kérhetnek.
(2) A gyártók olyan, írásbeli kötelezettségvállalást nyújtanak be a hatáskörrel rendelkező hatósághoz, amelyben a hatóságokat felhatalmazzák arra, hogy a keményítő felhasználásának figyelemmel kíséréséhez szükséges minden ellenőrzést és vizsgálatot elvégezzenek, valamint vállalják, hogy minden kért adatot közölni fognak.
(3) A hatáskörrel rendelkező hatóság intézkedéseket tesz annak megállapítására, hogy a gyártó cég a tagállamban le van telepedve és hivatalosan elismert.
(4) Az (1) és a (2) bekezdésben meghatározott információk alapján a hatáskörrel rendelkező hatóság a jóváhagyott gyártókról jegyzéket készít, amelyet naprakészen tart.
Csak az ily módon jóváhagyott gyártók jogosultak arra, hogy az 5. cikknek megfelelően visszatérítést igényeljenek.
5. cikk
(1) Ha egy gyártó visszatérítésért kíván folyamodni, a visszatérítési engedély megszerzéséért írásban kell fordulnia a hatáskörrel rendelkező hatósághoz. A kérelmek munkanapokon, brüsszeli idő szerint 13.00 óráig nyújthatók be.
(2) A kérelemben fel kell tüntetni a következőket:
a)
a gyártó neve és címe;
b)
a felhasználandó keményítő mennyisége;
c)
a 3505 10 50 KN-kód alá tartozó termék előállítása esetén a felhasználásra kerülő keményítő mennyisége;
d)
azon hely (helyek), ahol a keményítő felhasználásra kerül;
e)
a feldolgozási műveletek tervezett időpontja.
(3) A kérelemhez a következőket kell csatolni:
a)
biztosíték letétbe helyezése a 8. cikknek megfelelően;
b)
a keményítő szállítójának nyilatkozata arról, hogy a felhasználandó terméket közvetlenül kukoricából, búzából, árpából, zabból vagy burgonyából állították elő, kizárva az egyéb mezőgazdasági termékek vagy áruk előállítása során nyert melléktermékek bármiféle felhasználását.
(4) A tagállamok további információkat kérhetnek.
6. cikk
(1) Az 5. cikknek megfelelően benyújtott kérelmek kézhezvételét követően a hatáskörrel rendelkező hatóság haladéktalanul megvizsgálja azokat, és a visszatérítési igazolást azonnal kiadja.
(2) A tagállamok a visszatérítési igazolás céljára saját nemzeti formanyomtatványukat használják, amely a közösségi jogszabályok egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül legalább a (3) bekezdésben meghatározott adatokat tartalmazza.
(3) A visszatérítési igazolás tartalmazza az 5. cikk (2) bekezdése alapján szükséges információt, és meghatározza a visszatérítés mértékét, valamint az igazolás érvényességének utolsó napját, amely a kibocsátást követő harmadik hónap utolsó napja.
A július, augusztus folyamán, illetve szeptember 24-ig bezárólag igényelt igazolások azonban a kibocsátás napjától számított 30 napig, de legfeljebb szeptember 30-ig érvényesek.
(4) Az alkalmazható és az igazoláson feltüntetett visszatérítési összeg a kérelem beérkezése napján érvényes összeg.
Ha azonban a kérelem beérkezését követő gabonapiaci évben az igazoláson feltüntetett keményítő mennyiségből bármennyi feldolgozásra került, az új gabonapiaci évben feldolgozott keményítő után járó visszatérítést ki kell igazítani az igazolás kiállításának hónapjában alkalmazandó intervenciós ár és a feldolgozás hónapjában alkalmazható intervenciós ár 1,60-os együtthatóval megszorzott különbségének megfelelően. A visszatérítések esetében az árfolyam meghatározó ügyleti ténye az 1913/2006/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében említett tény.
7. cikk
(1) A 6. cikknek megfelelően kiadott visszatérítési igazolással rendelkező gyártók, feltéve hogy ennek a rendeletnek minden követelménye teljesült, a keményítőnek a szóban forgó jóváhagyott termékek előállításában történt felhasználását követően jogosultak az igazoláson feltüntetett visszatérítés kifizetését kérni.
(2) Az igazoláshoz fűződő jogok nem ruházhatók át.
8. cikk
(1) Az igazolás kibocsátásának feltétele, hogy a gyártó a hatáskörrel rendelkező hatóságnál biztosítékot helyezzen letétbe, amely az alapkeményítő tonnájára 15 EUR, és szükség szerint megszorozva a II. mellékletben feltüntetett, a felhasználandó keményítőtípusnak megfelelő együtthatóval.
(2) A biztosíték felszabadítására a 2220/85/EGK rendeletnek megfelelően kerül sor. Az említett rendelet 20. cikke szerinti elsődleges követelmény az, hogy a kérelemben feltüntetett keményítőmennyiséget az igazolás érvényességi idején belül feldolgozzák jóváhagyott termék előállításához. Ha azonban a gyártó a kérelmen közölt keményítőmennyiségnek legalább 90 %-át feldolgozta, úgy kell tekinteni, hogy az elsődleges követelményt teljesítette.
9. cikk
(1) A visszatérítés végleges kifizetésére csak azután kerülhet sor, hogy a gyártó a hatáskörrel rendelkező hatósággal közölte a következő adatokat:
a)
a keményítő vásárlásának és leszállításának időpontja, illetve időpontjai;
b)
a keményítő szállítóinak neve és címe;
c)
a keményítő előállítóinak neve és címe;
d)
a keményítő feldolgozásának időpontja, illetve időpontjai;
e)
a felhasznált keményítő mennyisége és típusa a KN-kóddal együtt;
f)
az igazoláson feltüntetett és a keményítő felhasználásával előállított jóváhagyott termék mennyisége.
(2) Abban az esetben, ha az igazoláson feltüntetett termék a 3505 10 50 KN-kód alá tartozik, az (1) bekezdésben említett értesítést a kérdéses termék előállítása után fizetendő termelési visszatérítéssel egyenlő biztosíték letétbe helyezése kíséri. Mindazonáltal, ha az egy tonna keményítő, illetve keményítőliszt után járó termelési visszatérítés összege kevesebb, mint 30 EUR/tonna, akkor ez a garancia nem szükséges, és a 10. cikkben szereplő felügyeleti és ellenőrzési intézkedések nem alkalmazandók.
A 2220/85/EGK rendelet 20. cikke szerinti elsődleges követelmény az, hogy a terméket e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjai vonatkozó rendelkezéseivel összhangban felhasználják vagy exportálják. A felhasználásra vagy az exportra az igazolás érvényességének határidejét követő 12 hónapon belül kell sort keríteni. E határidőnek legfeljebb hat hónappal történő meghosszabbítására az illetékes hatósághoz benyújtott és kellően megalapozott kérelem alapján kerülhet sor.
(3) Kifizetés előtt a hatáskörrel rendelkező hatóság megállapítja, hogy a keményítő felhasználására az igazoláson közölt adatoknak megfelelően, a jóváhagyott termékek előállítása során került sor. A hatóság ennek megállapítására általában ügyviteli ellenőrzést végez, amelyet azonban szükség szerint fizikai ellenőrzéssel kell alátámasztani.
(4) Az e rendeletben előírt összes ellenőrzést az (1) bekezdés alapján kért adatoknak a hatáskörrel rendelkező hatóság által történt kézhezvétele időpontjától számított öt hónapon belül kell elvégezni.
(5) Abban az esetben, ha a feldolgozott keményítő mennyisége nagyobb, mint az igazoláson feltüntetett mennyiség, a többletmennyiséget, 5 %-os határon belül, úgy kell tekinteni, hogy az említett igazolás alapján került feldolgozásra, és feljogosít az azon feltüntetett visszatérítésre.
10. cikk
(1) A 9. cikk (2) bekezdésében előírt biztosíték felszabadítására csak azután kerül sor, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóság igazolást kapott arról, hogy a 3505 10 50 KN-kód alá tartozó terméket:
a)
a Közösség vámterületén belül a II. mellékletben nem szereplő termékek előállítása során használták fel; vagy
b)
harmadik országokba történő közvetlen kivitel esetében azt a Közösség vámterületéről elszállították.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában említett igazolást a gyártó által a hatáskörrel rendelkező hatósághoz benyújtott nyilatkozat képezi, amelyben a következőket kell feltüntetni:
a)
feldolgozandó-e a kérdéses termék;
b)
a terméket csak a II. mellékletben nem szereplő termékek gyártása során fogják felhasználni;
c)
a kérdéses terméket csak olyan fél részére értékesítik, aki vagy amely, az erre a célra megállapított szerződéses záradék vagy a kereskedelmi számlán említett konkrét feltétel alapján, a b) pontban említett kötelezettségvállalást tesz; a gyártó az adásvételi szerződésből, illetve a kereskedelmi számlából egy, a hatáskörrel rendelkező hatóság rendelkezésére bocsátandó példányt megőriz;
d)
a gyártó ismeri a (8) bekezdés rendelkezéseit;
e)
a terméket átvevő fél neve és címe, valamint - a termék átruházása esetén - a szóban forgó mennyiség;
f)
a T5 ellenőrzőpéldány száma, ha a vevő más tagállamban található.
(3) A gyártó minden negyedév végén, 20 munkanapon belül továbbítja a hatáskörrel rendelkező hatósághoz a (2) bekezdésben említett nyilatkozat példányait. A kézhezvételt követően a hatáskörrel rendelkező hatóság ugyanazokat az iratokat 20 munkanapon belül továbbítja a vevő szerint illetékes hatósághoz.
(4) A 3505 10 50 KN-kód alá tartozó terméknek mind a gyártója, mind a vevője köteles a tagállamok által jóváhagyott típusú készletnyilvántartást vezetni annak érdekében, hogy a gyártónak a (2) bekezdésben említett nyilatkozatában foglalt kötelezettségvállalásoknak és adatoknak való megfelelést ellenőrizni lehessen. A tagállamok illetékes hatóságai a készletnyilvántartás alapján ellenőrzik a számviteli nyilvántartást, szükség szerint a számlákkal és bankkivonatokkal együtt, hogy meggyőződjenek a nyilvántartott mennyiségi műveletekről.
Azok a vevők azonban, akik e KN-kód alá tartozó termékből negyedévenként 1 000 kg-nál kisebb mennyiséget használnak fel, e kötelezettség alól mentesíthetők.
(5) A (4) bekezdésben előírt ellenőrzést minden negyedév végén az egyes tagállamok illetékes hatóságai végzik a gyártó, illetőleg a vevő telephelyén. Az ilyen ellenőrzés az érintett gyártóknak és vevőknek az adott időszakra vonatkozó általános adatainak összevetésére, valamint a lebonyolított ügyletek és felhasználások legalább 10 %-ának alapos vizsgálatára irányul.
Az ellenőrzést az illetékes hatóságok kockázatelemzés alapján határozzák meg, amelynek során tekintetbe veszik az érintett mennyiségeket és összegeket, az előző ellenőrzések eredményeit, valamint az illetékes ellenőrző hatóságok által meghatározott egyéb szempontokat.
Minden ellenőrzési műveletet az egyes negyedévek végét követő ötödik hónapon belül kell elvégezni.
Az egyes ellenőrzések eredményeinek az adott ellenőrzés végét követő 20 munkanapon belül a gyártó vonatkozásában illetékes hatóság rendelkezésére kell állniuk.
Abban az esetben, ha az ilyen ellenőrzésekre két vagy több tagállamban kerül sor, az érintett illetékes hatóságok közlik egymással az 1468/81/EGK tanácsi rendeletben (6) említett eljárás részeként végzett ellenőrzések eredményeit.
(6) Az illetékes hatóságok fokozzák az ellenőrzéseket, ha az (5) bekezdésben említett vizsgálatok 3 %-ában vagy ennél nagyobb arányban szabálytalanságokat állapítanak meg.
Abban az esetben, ha az ellenőrzések eredményei indokolják, a biztosítékot felszabadító hatóság kiszabja a (8) bekezdésben előírt bírságot az érintett gyártóra.
(7) Ha a kérdéses termék a Közösségen belüli kereskedelem tárgya, vagy e termék harmadik országba történő kivitele egy másik tagállam területén keresztül valósul meg, T5 ellenőrzőpéldányt kell kibocsátani a 2454/93/EGK bizottsági rendelettel (7) összhangban.
Az ellenőrzőpéldányon a 104-es mező „Egyéb” rovatában a III. mellékletben szereplő bejegyzések valamelyikét kell feltüntetni.
(8) Ha nem teljesülnek az (1)-(7) bekezdésben megállapított feltételek, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága - a nemzeti szankciók sérelme nélkül - azon legmagasabb visszatérítés 150 %-ának megfelelő összeg kifizetését követeli, amelyet az előző tizenkét hónapban az adott termékre alkalmazni kellett.
11. cikk
(1) Az igazoláson feltüntetett visszatérítés csak a ténylegesen feldolgozott keményítőmennyiségre vonatkozóan fizethető ki. Ezzel egy időben a 2220/85/EGK rendelet V. címének megfelelően kell felszabadítani a 8. cikk (1) bekezdésében említett biztosítékot.
(2) A visszatérítést legkésőbb öt hónappal a 9. cikk (3) bekezdésében előírt ellenőrzés befejezésének időpontja után kell kifizetni. A gyártó kérésére azonban a hatáskörrel rendelkező hatóság 30 nappal az említett információk kézhezvételét követően a visszatérítéssel egyenértékű összeget előlegezhet meg. Azoktól az esetektől eltekintve, amikor a termék a 3505 10 50 KN-kód alá tartozik, ez az előleg a megelőlegezett összeg 115 %-ával egyenlő biztosítéknak a gyártó által történő letétbe helyezéséhez van kötve. A biztosíték felszabadítására a 2220/85/EGK rendelet 19. cikke (1) bekezdésének megfelelően kerül sor.
12. cikk
A tagállamok értesítik a Bizottságot:
a)
minden hónap első hetének végégig azokról a keményítőmennyiségekről, amelyekre az előző hónapban az 5. cikk (1) bekezdése szerinti igazolás iránti kérelem érkezett hozzájuk;
b)
minden naptári negyedév végét követő három hónapon belül azon keményítő (kukorica, búza, burgonya, árpa vagy zab) típusáról, mennyiségéről és eredetéről, amelyekre visszatérítést fizettek, valamint azokról a termékmennyiségekről, amelyek előállításához a keményítőt felhasználták.
13. cikk
Az 1722/93/EGK rendelet hatályát veszti.
14. cikk
Ez a rendelet 2008. július 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. június 3-án.