RAADETS DIREKTIV af 16. juni 1975 om bortskaffelse af olieaffald
(75/439/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artiklerne 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Forskelle mellem de bestemmelser om bortskaffelse af olieaffald, som allerede finder anvendelse eller er under forberedelse i de forskellige medlemsstater, kan skabe ulige konkurrencevilkaar og kan dermed direkte indvirke paa det faelles markeds funktion; der boer derfor paa dette omraade foretages en indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne i henhold til artikel 100 i traktaten;
det synes noedvendigt, at denne indbyrdes tilnaermelse ledsages af en handling fra Faellesskabet for gennem en mere omfattende ordning at gennemfoere et af Faellesskabets maal paa omraadet for miljoebeskyttelse; med henblik herpaa boer der derfor fastsaettes visse saerlige bestemmelser; da traktaten ikke indeholder fornoeden hjemmel hertil, maa artikel 235 i traktaten bringes i anvendelse;
al lovgivning om bortskaffelse af olieaffald boer som et af sine vigtigste maal have beskyttelse af miljoeet mod skadelige virkninger, som skyldes udtoemning, opbevaring og behandling af dette affald;
genanvendelse af olieaffald kan i vid udstraekning bidrage til en braendstofforsyningspolitik;
De europaeiske Faellesskabers handlingsprogram paa miljoeomraadet (3), fremhaever betydningen af problemet om bortskaffelse af olieffald uden skadelige virkninger for miljoeet;
maengden af olieaffald og navnlig emulsioner er steget i Faellesskabet;
et effektivt og sammenhaengende behandlingssystem for dette affald, som ikke haemmer samhandelen inden for Faellesskabet, og som ikke paavirker konkurrencevilkaarene, boer anvendes paa alle dissee produkter, ogsaa paa de produkter, som kun delvis bestaar af olie, og boer foreskrive behandling af disse uden skadelige virkninger paa oekonomisk tilfredsstillende vilkaar;
et saadant system boer foreskrive behandling, udtoemning, opbevaring og indsamling af olieaffald og et system for meddelelse af tilladelser for virksomheder, som bortskaffer dette affald, samt i visse tilfaelde obligatorisk indsamling og/eller bortskaffelse af dette affald saavel som passende kontrolprocedurer;
i det tilfaelde, hvor visse virksomheder forpligtes til at indsamle og/eller bortskaffe olieaffald boer den del af de dertil anvendte udgifter, der ikke daekkes af deres indtaegter, kunne refunderes ved godtgoerelser, som bl. a. kan finansieres ved en afgift paa nye aller regenererede olier -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved olieaffald alle halvtflydende eller flydende affaldsprodukter, der helt eller delvist bestaar af mineralolie eller syntetisk olie, herunder olieholdigt bundfald fra beholdere, vandolie blandinger og emulsioner.
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger, for at sikre indsamling og bortskaffelse af olieaffald uden skadelige virkninger.
Artikel 3
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for, at bortskaffelse af olieaffald saa vidt muligt sker ved genanvendelse (regenerering og/eller forbraending med andre formaal end tilintetgoerelse).
Artikel 4
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at forbyde:
1. enhver udtoemning af olieaffald i fersk overfladevand, grundvand, kystnaere vandomraader og roerledninger;
2. enhver opbevaring og/eller udtoemning af olieaffald, der medfoerer skadelige virkninger for jordbunden og ukontrolleret udtoemning af reststoffer fra forarbejdning af olieaffald;
3. enhver behandling af olieaffald, der fremkalder luftforurening, som overstiger det ved gaeldende bestemmelser fastsatte niveau.
Artikel 5
Saafremt de i artiklerne 2, 3 og 4 fastsatte maal ikke kan naas paa anden vis, traeffer medlemsstaterne de foranstaltninger, der er noedvendige, for at en eller flere virksomheder foretager indsamling og/eller bortskaffelse af det olieaffald, som de faar tilbudt fra indehavere eventuelt i det omraade, som i givet fald tildeles dem af den kompetente myndighed.
Artikel 6
For at overholde de i henhold til artikel 4 fastsatte forholdsregler boer alle virksomheder, som bortskaffer olieaffald, opnaa tilladelse.
Denne gives af den kompetente myndighed, om fornoedent efter at der er foretaget en undersoegelse af anlaeggene; myndigheden skal fastsaette de betingelser, som de tekniske forhold kraever.
Artikel 7
Alle, der ligger inde med olieaffald, skal, hvis de ikke er i stand til at overholde de i henhold til artikel 4 trufne foranstaltninger, stille affaldet til raadighed for en eller flere af de i artikel 5 naevnte virksomheder.
Artikel 8
Indehavere af visse maengder olieaffald, som indeholder urenheder, der overstiger visse procentsatser, skal behandle det og oplagre det saerskilt.
De kompetente myndigheder fastsaetter de i foregaaende afsnit omhandlede maengder og procentsatser, eventuelt efter produktkategorier.
Artikel 9
De virksomheder, som indsamler og/eller bortskaffer olieaffald, skal udfoere dette, saaledes at der ikke paafoeres vand, luft eller jord skader, som kan undgaas.
Artikel 10
Enhver virksomhed, som indsamler og/eller bortskaffer mere end en bestemt maengde olieaffald, som skal fastsaettes af hver medlemsstat, og som ikke maa overstige 500 liter om aaret, skal:
- foere en fortegnelse over maengde, kvalitet, oprindelse og lokalisering saavel som overdragelse og modtagelse og samtidig angive datoerne herfor og/eller
- meddele den kompetente myndighed disse oplysninger paa dennes anmodning.
Medlemsstaterne kan fastsaette den i foerste led omhandlede maengde olieaffald i forhold til den tilsvarende maengde ny olie, der beregnes ifoelge en rimelig omregningskoefficient.
Artikel 11
Alle virksomheder, som bortskaffer olieaffald, skal efter anmodning fra de kompetente myndigheder meddele disse alle oplysninger om bortskaffelse, eller oplagring af olieaffald eller reststoffer deraf.
Artikel 12
De i artikel 6 omhandlede virksomheder kontrolleres med mellemrum af den kompetente myndighed, isaer for saa vidt angaar overholdelse af betingelserne for tilladelsen.
Artikel 13
Til gengaeld for de forpligtelser, som medlemsstaterne i henhold til artikel 5 paalaegger de virksomheder, der foretager indsamling og/eller bortskaffelse, kan disse virksomheder faa tildelt en godtgoerelse for dette. Denne godtgoerelse maa ikke overstige de aarlige udaekkede omkostninger, der faktisk konstateres hos virksomhederne, idet der tages hensyn til, at disse opnaar en rimelig fortjeneste.
Ovennaevnte godtgoerelse maa ikke skabe betydelige fordrejninger af konkurrencevilkaarene eller kunstige handelsmoenstre for produkter.
Artikel 14
Godtgoerelsen kan bl. a. finansieres ved afgifter, der paalaegges de produkter, som efter anvendelse omdannes til olieaffald, eller selve olieaffaldet.
Finansiering af godtgoerelsen skal vaere i overensstemmelse med »forureneren betaler«-princippet.
Artikel 15
Hver medlemsstat meddeler med mellemrum Kommissionen sin tekniske viden og erfaringer og resultater fra anvendelse af de i henhold til dette direktiv trufne bestemmelser.
Kommissionen fremsender en samlet oversigt over disse oplysninger til medlemsstaterne.
Artikel 16
Hvert tredje aar udarbejder medlemsstaterne en rapport om forholdene i forbindelse med bortskaffelse af olieaffald i deres land, og fremsender den til Kommissionen.
Artikel 17
Medlemsstaterne saetter de noedvendige foranstaltninger i kraft for at efterkomme dette direktiv inden 24 maaneder efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom.
Artikel 18
De bestemmelser, som medlemsstaterne vedtager i henhold til dette direktiv, kan gradvist anvendes paa de i artikel 6 omhandlede virksomheder, der allerede eksisterer ved dette direktivs meddelelse inden for en periode paa 4 aar fra denne meddelelse.
Artikel 19
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af de vigtigste nationale retsforskrifter, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 20
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 16. juni 1975.
A Tanács 75/439/EGK irányelve
(1975. június 16.)
a hulladékolajok ártalmatlanításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel a Közgyűlés véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel az egyes tagállamokban a már alkalmazandó vagy előkészületben lévő, a hulladékolajok ártalmatlanítására vonatkozó jogszabályok közötti különbség egyenlőtlen versenyfeltételeket hozhat létre, és így közvetlenül befolyásolja a közös piac működését; mivel tehát szükséges az e területen érvényes jogszabályoknak a Szerződés 100. cikkében előírt módon való közelítése;
mivel a jogszabályok fent említett közelítését célszerű közösségi intézkedések foganatosításával kiegészíteni, hogy a környezetvédelem területén a Közösség egyik célja átfogóbb szabályozással legyen elérhető; mivel ezért ilyen irányú konkrét rendelkezéseket kell megalkotni; mivel a Szerződés 235. cikkét kell alapul venni, mert az e célból szükséges felhatalmazásokról a Szerződés nem rendelkezett;
mivel a hulladékolajok ártalmatlanítására vonatkozó valamennyi rendelkezés egyik lényeges célkitűzése a környezet védelme, az ezen olajoknak környezetbe juttatása; lerakása vagy kezelése által okozott káros hatások ellen;
mivel a hulladékolajok újrahasznosítása ösztönzőleg hathat az üzemanyag-ellátás politikájára;
mivel az Európai Közösségek környezetvédelmi cselekvési programja [3] annak a feladatnak a fontosságát hangsúlyozza, hogy a hulladékolajokat a környezetre gyakorolt káros hatások nélkül kell ártalmatlanítani;
mivel a hulladékolajok, különösen az emulziók mennyisége növekedett a Közösségben;
mivel a hulladékolajok kezelésének hatékony és koherens rendszere, amely nem teremt akadályokat a Közösségen belüli kereskedelemben, és nem befolyásolja a versenyt sem, alkalmazandó minden ilyen termékre, még azokra is, amelyeknek csak részbeni összetevője az olaj, és e rendszernek gondoskodnia kell ezek gazdaságosság szempontjából kielégítő körülmények közötti biztonságos kezeléséről.
mivel az ilyen rendszernek feladata, hogy szabályozza a hulladékolajok kezelését, környezetbe juttatását, tárolását és gyűjtését, és engedélyezési rendszert hozzon létre az ilyen olajokat ártalmatlanító vállalkozások számára, és bizonyos esetekben elrendelje az ilyen olajok kötelező gyűjtését és/vagy ártalmatlanítását, és megfelelő ellenőrzési eljárást alakítson ki;
mivel azokban az esetekben, amikor bizonyos vállalkozásokra van szükség a hulladékolaj gyűjtése és/vagy ártalmatlanítása érdekében, lehetővé kell tenni, hogy a költségeiknek bevételeikkel nem fedezett részét támogatás formájában megtérítsék, és mivel ezek a támogatások egyéb módszerek mellett a friss vagy regenerált olajra kivetett díjból fedezhetők;
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Az irányelv alkalmazásában a "hulladékolaj" minden olyan félfolyékony vagy folyékony használt termék, amely teljes egészében vagy részben ásvány- vagy szintetikus olajból áll, beleértve a tartályokból, olaj-víz keverékekből és emulziókból származó olajmaradékokat is.
2. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a hulladékolajok biztonságos gyűjtése és ártalmatlanítása érdekében.
3. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy - amennyire lehetséges - a hulladékolaj ártalmatlanítása (regenerálás és/vagy nem megsemmisítő célú égetés) újrafelhasználással (regenerálás és/vagy nem megsemmisítő célú égetés) történjen.
4. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az alábbiak megtiltására:
1. hulladékolajnak a szárazföld felszíni vizeibe, felszín alatti vizeibe, part menti vizekbe és csatornarendszerekbe történő juttatása;
2. a talajra káros hatású hulladékolaj lerakás és/vagy kiöntés, valamint a hulladékolaj feldolgozásából származó maradékok ellenőrizetlen lerakása;
3. a hulladékolajoknak a meglévő rendelkezéseket túllépő levegőszennyezéssel járó bármilyen feldolgozása.
5. cikk
Ahol a 2., 3. és 4. cikkben meghatározott célok másképp nem elérhetők, a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy egy vagy több vállalkozás végezze a birtokosok által nekik felajánlott termékek összegyűjtését és/vagy ártalmatlanítását, az illetékes hatóságok által számukra kijelölt megfelelő körzetben.
6. cikk
A 4. cikk alapján tett intézkedések betartása érdekében, valamennyi, hulladékolajat ártalmatlanító vállalkozásnak engedélyt kell beszereznie.
Ezt az engedélyt az illetékes hatóságok - ha szükséges - a létesítmények megvizsgálása után adják meg. Ezek a hatóságok határozzák meg a műszaki fejlettségi állapot által megkívánt feltételeket.
7. cikk
A hulladékolajjal rendelkező személynek, ha nem képes a 4. cikk értelmében tett intézkedéseknek eleget tenni, az 5. cikkben említett vállalkozás vagy vállalkozások rendelkezésére kell bocsátania azt.
8. cikk
Azok a birtokosok, akik bizonyos mennyiségű és százalékot túllépő szennyező anyag-tartalmú hulladékolajjal rendelkeznek, kötelesek azt külön kezelni és tárolni.
Az illetékes hatóságok határozzák meg az első albekezdésben említett termék-kategóriánként különböző mennyiségeket és százalékértékeket.
9. cikk
A hulladékolajat gyűjtő és/vagy ártalmatlanító vállalkozásoknak ezeket a műveleteket oly módon kell elvégezniük, hogy ne merülhessen fel elkerülhetetlen kockázata a víz, a levegő vagy a talaj szennyezésének.
10. cikk
Valamennyi vállalkozás, amely évente egy adott mennyiségnél, amely mennyiséget a tagállam maga határoz meg, de az nem lehet nagyobb 500 liternél, több hulladékolajat hoz létre, gyűjt és/vagy ártalmatlanít, köteles:
- nyilvántartani az ilyen olajok mennyiségét, minőségét, eredetét és elhelyezését, azok elszállítását és átvételének elismervényét, beleértve az utóbbi dátumát, és/vagy
- továbbítani ezt az információt az illetékes hatóságoknak, amennyiben azok azt kérik.
A tagállamok felhatalmazással rendelkeznek arra, hogy a hulladékolajok mennyiségét, az első albekezdéssel összhangban, a méltányos átváltási tényező alapján kiszámított friss olaj megfelelő mennyiségében kifejezve határozzák meg.
11. cikk
Valamennyi hulladékolajat ártalmatlanító vállalkozás továbbítani köteles az illetékes hatóságoknak azok kérésére az ilyen olajok vagy azok maradványainak ártalmatlanítására vagy lerakására vonatkozó összes információt.
12. cikk
A 6. cikkben meghatározott vállalkozásokat az illetékes hatóságok időszakosan felülvizsgálják különösen azzal kapcsolatban, hogy eleget tesznek-e az adott engedélyeikben szereplő feltételeknek.
13. cikk
A gyűjtő és/vagy ártalmatlanító vállalkozások az általuk nyújtott szolgáltatásért, a tagállamok által az 5. cikk értelmében rájuk kivetett kötelezettségekért, támogatásban részesülhetnek. Ez a kompenzáció, a méltányos nyereség figyelembevétele mellett, nem haladhatja meg a vállalkozás által a ténylegesen nyilvántartott éves fedezetlen költségeket.
A kompenzáció összegének akkorának kell lennie, hogy az ne okozza a verseny semmilyen lényeges torzulását, illetve ne idézze elő a termékek kereskedelmének mesterséges megoszlását.
14. cikk
A kompenzáció több módszer közül a használat után hulladékolajjá váló termékekre kivetett terhekből vagy a hulladékolajra kivetett terhekből finanszírozható.
A kompenzáció finanszírozásának a "szennyező fizet" elvvel összhangban kell lennie.
15. cikk
Mindegyik tagállam szabályos időközönként továbbítja a Bizottságnak műszaki szakvéleményét, valamint az irányelv alapján hozott intézkedések alkalmazásán keresztül megszerzett tapasztalatait és eredményeit.
A Bizottság átfogó összefoglalót küld ezekről a jelentésekről a tagállamoknak.
16. cikk
A tagállamok háromévente helyzetjelentést készítenek a hulladékolajok ártalmatlanításáról országukban, amelyet elküldenek a Bizottságnak.
17. cikk
A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az irányelvnek az értesítéstől számított 24 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
18. cikk
A tagállamok által az irányelv alapján elfogadott rendelkezések a 6. cikkben meghatározott, az irányelvről szóló értesítés időpontjában már létező vállalkozásokra, az említett értesítéstől számított négy éven belül fokozatosan alkalmazandók.
19. cikk
A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
20. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1975. június 16-án.