RÅDETS DIREKTIV 2003/81/EF
af 29. april 2004
om udstedelse af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, der har været ofre for menneskehandel, eller som er indrejst som led i ulovlig indvandring, og som samarbejder med de kompetente myndigheder
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 63, nr. 3),
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (3),
efter høring af Regionsudvalget, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Udarbejdelsen af en fælles indvandringspolitik, herunder fastsættelse af betingelserne for indrejse og ophold for udlændinge samt foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig indvandring, er en af faktorerne i Den Europæiske Unions målsætning om indførelse af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
(2)
Det Europæiske Råd fastslog på sit særlige møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999 sin vilje til at bekæmpe ulovlig indvandring, hvor den begynder, navnlig ved en målrettet indsats mod personer, som er involveret i menneskesmugling og økonomisk udnyttelse af migranter. Det opfordrede medlemsstaterne til at rette deres indsats mod at afsløre og optrævle de kriminelle organisationer, samtidig med at ofrenes rettigheder sikres.
(3)
Et bevis på, at dette fænomen giver anledning til stadig mere bekymring på internationalt plan, er, at De Forenede Nationers (FN) Generalforsamling har vedtaget en konvention om bekæmpelse af grænseoverskridende organiseret kriminalitet suppleret af en protokol om forebyggelse, bekæmpelse og retsforfølgning af menneskehandel, særlig handel med kvinder og børn, og en protokol om bekæmpelse af menneskesmugling til lands, ad søvejen og ad luftvejen. De blev undertegnet af Fællesskabet og de 15 medlemsstater i december 2000.
(4)
Dette direktiv berører ikke den beskyttelse, der indrømmes flygtninge, personer omfattet af subsidiær beskyttelse og personer, der ansøger om international beskyttelse ifølge den internationale ret vedrørende flygtninge, og heller ikke øvrige menneskeretlige instrumenter.
(5)
Dette direktiv berører ikke andre bestemmelser om beskyttelse af ofre, vidner eller særligt udsatte personer. Det berører heller ikke medlemsstaternes ret til at indrømme humanitær opholdstilladelse eller opholdstilladelse med anden begrundelse.
(6)
Direktivet overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der bl.a. er fastsat i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(7)
Medlemsstaterne bør anvende dette direktiv uden forskelsbehandling på grund af køn, race, farve, etnisk eller social oprindelse, genetiske anlæg, sprog, religion eller tro, politiske eller andre anskuelser, tilhørsforhold til et nationalt mindretal, formueforhold, fødsel, handicap, alder eller seksuel orientering.
(8)
På europæisk plan har man vedtaget Rådets direktiv 2002/90/EF af 28. november 2002 om definition af hjælp til ulovlig indrejse og transit samt ulovligt ophold (4) og Rådets rammeafgørelse 2002/629/RIA af 19. juli 2002 om bekæmpelse af menneskehandel (5) for at styrke forebyggelsen og bekæmpelsen af ovennævnte lovovertrædelser.
(9)
Der indføres med dette direktiv en opholdstilladelse for ofre for menneskehandel eller, hvis en medlemsstat beslutter at udvide direktivets anvendelsesområde, for tredjelandsstatsborgere, der er indrejst som led i ulovlig indvandring, og for hvem opholdstilladelsen er så attraktiv, at de pågældende vælger at samarbejde med de kompetente myndigheder, samtidig med at visse betingelser skal sikre mod misbrug.
(10)
I den forbindelse er det nødvendigt at opstille betingelserne for udstedelsen af en opholdstilladelse, betingelserne for ophold og de situationer, der fører til nægtelse af forlængelse og inddragelse. Ret til ophold i henhold til dette direktiv er betinget og af foreløbig karakter.
(11)
De pågældende tredjelandsstatsborgere bør oplyses om muligheden for at få en sådan opholdstilladelse, og at der indrømmes en betænkningstid. Denne betænkningstid bør give de pågældende mulighed for fuldt oplyst at beslutte, om de ønsker at samarbejde med de kompetente myndigheder, herunder politiet, anklage- og retsmyndighederne (i betragtning af de risici, dette medfører), således at der bliver tale om et frit og derfor mere effektivt samarbejde.
(12)
De pågældende tredjelandsstatsborgere bør på grund af deres udsatte stilling ydes bistand i henhold til dette direktiv. Denne bistand bør give dem mulighed for at restituere sig og undslippe indflydelse fra de personer, der har begået lovovertrædelserne. Den lægebehandling, der ydes tredjelandsstatsborgere, som er omfattet af dette direktiv, omfatter om nødvendigt også psykoterapeutisk behandling.
(13)
Beslutningen om at udstede en opholdstilladelse for mindst seks måneder eller forlænge den skal træffes af de kompetente myndigheder, som bør tage i betragtning, om de relevante betingelser er opfyldt.
(14)
Dette direktiv bør ikke berøre de aktiviteter, de kompetente myndigheder udfører som led i alle faser af den relevante nationale sagsbehandling, navnlig efterforskningen af de pågældende lovovertrædelser.
(15)
Medlemsstaterne bør overveje at give tilladelse til ophold med andre begrundelser i overensstemmelse med deres nationale lovgivning til tredjelandsstatsborgere, der kan være omfattet af dette direktiv, men som ikke eller ikke længere opfylder betingelserne heri, samt til medlemmerne af de pågældendes familie eller til personer, der behandles som medlemmer af de pågældendes familie.
(16)
For at give de pågældende tredjelandsstatsborgere mulighed for at opnå uafhængighed og ikke falde tilbage i det kriminelle netværk bør indehavere af den tidsbegrænsede opholdstilladelse på de i dette direktiv fastsatte betingelser kunne få adgang til arbejdsmarkedet og til almen uddannelse og erhvervsuddannelse. Medlemsstaterne skal, når de giver indehavere af en opholdstilladelse adgang til erhvervsuddannelse og almen uddannelse, navnlig tage hensyn til opholdets formodede varighed.
(17)
De pågældende tredjelandsstatsborgeres deltagelse i programmer og -ordninger, der allerede findes, eller som oprettes, bør bidrage til, at de igen får et normalt socialt liv.
(18)
Hvis de pågældende tredjelandsstatsborgere indgiver ansøgning om en anden type opholdstilladelse, træffer medlemsstaterne afgørelse i henhold til de almindelige retsregler på udlændingeområdet. Ved behandlingen af en sådan ansøgning bør medlemsstaterne tage hensyn til, at de pågældende tredjelandsstatsborgere fik udstedt opholdstilladelsen i medfør af dette direktiv.
(19)
Medlemsstaterne bør med henblik på gennemførelsen af dette direktiv give Kommissionen de oplysninger, der er blevet afdækket inden for rammerne af arbejdet med indsamling og behandling af statistiske oplysninger vedrørende spørgsmål på området retlige og indre anliggender.
(20)
Målet med dette direktiv, nemlig at indføre en opholdstilladelse for de pågældende tredjelandsstatsborgere, der samarbejder i kampen mod menneskehandel, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(21)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager disse stater ikke i vedtagelsen af dette direktiv og er derfor ikke bundet af det og skal ikke anvende det, medmindre andet følger af protokollens artikel 4.
(22)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokollen om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
Formålet med dette direktiv er at fastlægge betingelserne for udstedelse af tidsbegrænsede opholdstilladelser, afhængig af varigheden af den relevante nationale sagsbehandling, til tredjelandsstatsborgere, der samarbejder med henblik på bekæmpelse af menneskehandel og ulovlig indvandring.
Artikel 2
Definitioner
I dette direktiv forstås følgende ved:
a)
»tredjelandsstatsborger«: enhver person, der ikke har unionsborgerskab i henhold til traktatens artikel 17, stk. 1
b)
»ulovlig indvandring«: dækker tilfælde, der f.eks. er omhandlet i artikel 1 og 2 i direktiv 2002/90/EF
c)
»menneskehandel«: dækker tilfælde, der f.eks. er defineret i artikel 1, 2 og 3 i rammeafgørelse 2002/629/RIA
d)
»foranstaltning til fuldbyrdelse af en afgørelse om udsendelse«: enhver foranstaltning truffet af en medlemsstat med henblik på fuldbyrdelse af en afgørelse truffet af de kompetente myndigheder om udsendelse af en tredjelandsstatsborger
e)
»opholdstilladelse«: enhver tilladelse udstedt af en medlemsstat, der giver en tredjelandsstatsborger, der opfylder betingelserne i dette direktiv, tilladelse til at tage lovligt ophold på dens område
f)
»uledsagede mindreårige«: tredjelandsstatsborgere under 18 år, der ankommer til en medlemsstats område uden at være ledsaget af en voksen, som i henhold til lov eller sædvane har ansvaret for dem, så længe en sådan person ikke reelt har påtaget sig ansvaret for dem, eller mindreårige, der efterlades uledsagede efter indrejsen på en medlemsstats område.
Artikel 3
Anvendelsesområde
1. Medlemsstaterne anvender dette direktiv på tredjelandsstatsborgere, der er eller har været ofre for forbrydelser i forbindelse med menneskehandel, uanset om de er indrejst ulovligt på medlemsstaternes område.
2. Medlemsstaterne kan anvende dette direktiv på tredjelandsstatsborgere, som er indrejst som led i ulovlig indvandring.
3. Dette direktiv finder anvendelse på de berørte tredjelandsstatsborgere, der har nået den myndighedsalder, der er fastsat i den pågældende medlemsstats lovgivning.
Uanset ovenstående kan medlemsstaterne beslutte at anvende dette direktiv på mindreårige på de betingelser, der er fastsat i den nationale lovgivning.
Artikel 4
Gunstigere bestemmelser
Dette direktiv forhindrer ikke, at medlemsstaterne kan vedtage eller bibeholde gunstigere bestemmelser for de personer, der er omfattet af dette direktiv.
KAPITEL II
PROCEDURE FOR UDSTEDELSE AF OPHOLDSTILLADELSE
Artikel 5
Meddelelse af oplysninger til de berørte tredjelandsstatsborgere
Hvis medlemsstaternes kompetente myndigheder mener, at en tredjelandsstatsborger kan være omfattet af dette direktiv, underretter de den pågældende om de muligheder, der tilbydes i medfør af dette direktiv.
Medlemsstaterne kan beslutte, at sådanne oplysninger også kan formidles af ikke-statslige organisationer eller sammenslutninger, som den pågældende medlemsstat specifikt har udpeget.
Artikel 6
Betænkningstid
1. Medlemsstaterne sikrer, at de berørte tredjelandsstatsborgere indrømmes en betænkningstid, således at de får mulighed for at restituere sig og undslippe indflydelse fra de personer, der har begået lovovertrædelserne, for at de kan træffe en kvalificeret beslutning om, hvorvidt de ønsker at samarbejde med de kompetente myndigheder.
Varigheden af og begyndelsen på den periode, der er omhandlet i første afsnit, fastlægges i overensstemmelse med national lovgivning.
2. I betænkningstiden og i afventning af de kompetente myndigheders afgørelse har de berørte tredjelandsstatsborgere adgang til den behandling, der er omhandlet i artikel 7, og en eventuel afgørelse om udsendelse vil ikke kunne fuldbyrdes.
3. Betænkningstiden giver ikke opholdsret i medfør af dette direktiv.
4. Medlemsstaten kan på et hvilket som helst tidspunkt bringe betænkningstiden til ophør, hvis de kompetente myndigheder har fastslået, at den pågældende aktivt, frivilligt og på eget initiativ på ny har taget kontakt til gerningsmændene til de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 2, litra b) og c), eller af hensyn til den offentlige orden og beskyttelsen af den nationale sikkerhed.
Artikel 7
Behandling, der kan ydes før opholdstilladelsen udstedes
1. Medlemsstaterne sikrer, at de berørte tredjelandsstatsborgere, som ikke råder over tilstrækkelige midler, tilbydes en levestandard, der er tilstrækkelig til, at de kan sørge for deres underhold og få adgang til akut lægebehandling. De varetager de mest udsatte personers særlige behov, herunder om nødvendigt, og for så vidt der er hjemmel herfor i national lovgivning, psykologhjælp.
2. Medlemsstaterne tager passende hensyn til de berørte tredjelandsstatsborgeres behov for sikkerhed og beskyttelse ved anvendelsen af dette direktiv, i overensstemmelse med national lovgivning.
3. Medlemsstaterne stiller om nødvendigt oversættere og tolke til rådighed for de berørte tredjelandsstatsborgere.
4. Medlemsstaterne kan yde de berørte tredjelandsstatsborgere gratis retshjælp i overensstemmelse med betingelserne i national lovgivning, hvis denne åbner mulighed herfor.
Artikel 8
Udstedelse og forlængelse af opholdstilladelsen
1. Efter udløbet af betænkningstiden eller tidligere, hvis de kompetente myndigheder anser den berørte tredjelandsstatsborger for allerede at have opfyldt den betingelse, der er nævnt i litra b), tager medlemsstaten stilling til, om:
a)
det er hensigtsmæssigt at forlænge den pågældendes ophold på dens område af hensyn til efterforskningen eller de retlige procedurer, og
b)
om den pågældende klart har givet udtryk for at ville samarbejde, og
c)
om den pågældende har afbrudt enhver forbindelse til de formodede gerningsmænd bag de strafbare forhold, der er defineret i artikel 2, litra b) og c).
2. Med forbehold af hensynet til den offentlige orden og beskyttelsen af den nationale sikkerhed forudsætter udstedelse af opholdstilladelsen, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt.
3. Opholdstilladelsen er med forbehold af bestemmelserne om inddragelse i artikel 14 gyldig i mindst seks måneder. Den forlænges, hvis betingelserne i stk. 2 i denne artikel fortsat er opfyldt.
KAPITEL III
BEHANDLING AF INDEHAVERE AF OPHOLDSTILLADELSE
Artikel 9
Behandling efter udstedelsen af en opholdstilladelse
1. Medlemsstaterne sikrer, at indehavere af en opholdstilladelse, der ikke råder over tilstrækkelige midler, som et minimum modtager den behandling, som er omhandlet i artikel 7.
2. Medlemsstaterne sørger for nødvendig lægehjælp eller anden form for bistand til de berørte tredjelandsstatsborgere, der ikke råder over tilstrækkelige midler, og som har særlige behov, f.eks. gravide, handicappede eller ofre for seksuel vold eller andre former for vold, samt, hvis medlemsstaterne anvender muligheden i artikel 3, stk. 3, mindreårige.
Artikel 10
Mindreårige
Hvis medlemsstaterne anvender muligheden i artikel 3, stk. 3, gælder følgende bestemmelser:
a)
Medlemsstaterne skal ved anvendelsen af direktivet tage behørigt hensyn til barnets tarv. De skal sikre, at der anvendes en passende procedure i betragtning af barnets alder og modenhed. De kan bl.a., hvis det er i barnets interesse, forlænge betænkningstiden.
b)
Medlemsstaterne sikrer, at mindreårige får adgang til uddannelsessystemet på samme betingelser som medlemsstatens egne statsborgere. Medlemsstaterne kan bestemme, at denne adgang begrænses til det offentlige uddannelsessystem.
c)
For så vidt angår tredjelandsstatsborgere, som er uledsagede mindreårige, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at fastslå deres identitet, nationalitet og det forhold, at de er uledsagede. De træffer alle nødvendige foranstaltninger for hurtigst muligt at finde deres familie og træffer omgående de nødvendige foranstaltninger for at sikre dem retlig repræsentation, herunder om nødvendigt i forbindelse med en straffesag i overensstemmelse med national ret.
Artikel 11
Arbejde, erhvervsuddannelse og almen uddannelse
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelserne for, hvornår indehavere af en opholdstilladelse skal have adgang til arbejdsmarkedet, erhvervsuddannelse og almen uddannelse.
En sådan adgang er begrænset til varigheden af opholdstilladelsen.
2. Betingelserne og fremgangsmåderne for at give adgang til arbejdsmarkedet, erhvervsuddannelse og almen uddannelse fastsættes af de kompetente myndigheder efter den nationale lovgivning.
Artikel 12
Programmer eller ordninger for de berørte tredjelandsstatsborgere
1. Berørte tredjelandsstatsborgere skal have adgang til programmer eller ordninger, der tilbydes af medlemsstaterne eller ikke-statslige organisationer eller sammenslutninger, der har særlige aftaler med medlemsstaterne, og som tager sigte på igen at give den pågældende et normalt socialt liv, herunder eventuelt deltagelse i kurser til forbedring af faglige kvalifikationer eller forberedelse af hjælp til tilbagevenden til hjemlandet.
Medlemstaterne kan også tilbyde særlige programmer eller ordninger til de berørte tredjelandsstatsborgere.
2. Hvis en medlemsstat beslutter at indføre og iværksætte programmerne eller ordningerne omhandlet i stk. 1, kan den gøre udstedelsen eller fornyelsen af opholdstilladelse betinget af deltagelse i disse programmer eller ordninger.
KAPITEL IV
AFSLAG PÅ FORLÆNGELSE SAMT INDDRAGELSE
Artikel 13
Afslag på forlængelse
1. En opholdstilladelse, der er udstedt i medfør af dette direktiv, forlænges ikke, hvis betingelserne i artikel 8, stk. 2, ikke længere er opfyldt, eller hvis en afgørelse truffet af de kompetente myndigheder har bragt de relevante procedurer til afslutning.
2. Når en opholdstilladelse, der er udstedt i medfør af dette direktiv, udløber, finder de almindelige udlændingeretlige regler anvendelse.
Artikel 14
Inddragelse
Opholdstilladelsen kan inddrages på ethvert tidspunkt, hvis betingelserne for udstedelsen ikke længere er opfyldt. Opholdstilladelsen kan navnlig inddrages i følgende tilfælde:
a)
hvis indehaveren aktivt, frivilligt og på eget initiativ har genoptaget kontakten til de personer, der mistænkes for at have begået lovovertrædelserne omhandlet i artikel 2, litra b) og c), eller
b)
hvis den kompetente myndighed mener, at ofrets samarbejde er svigagtigt eller at den pågældende anmeldelse er svigagtig eller uretmæssig, eller
c)
af hensyn til den offentlige orden og beskyttelsen af den nationale sikkerhed, eller
d)
når ofret ophører med at samarbejde, eller
e)
når de kompetente myndigheder beslutter at henlægge sagen.
KAPITEL V
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 15
Beskyttelsesklausul
Dette direktiv finder anvendelse med forbehold af særlige nationale bestemmelser vedrørende beskyttelse af ofre og vidner.
Artikel 16
Rapporter
1. Senest den 6. august 2008 aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv i medlemsstaterne og foreslår eventuelle nødvendige ændringer. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen alle oplysninger, der er relevante for udarbejdelsen af denne rapport.
2. Når den i stk. 1 nævnte rapport er forelagt, aflægger Kommissionen rapport mindst hvert tredje år til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af direktivet i medlemsstaterne.
Artikel 17
Gennemførelse
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 6. august 2006. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 19
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. april 2004.
A Tanács 2004/81/EK irányelve
(2004. április 29.)
a harmadik országok emberkereskedelem áldozatává vált vagy az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekményektől érintett, a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal együttműködő állampolgárai részére kiállított tartózkodási engedélyről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 63. cikke 3. pontjára,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1) A közös bevándorlási politika kidolgozása, ezen belül a külföldiek beutazási és tartózkodási feltételeinek, valamint az illegális bevándorlás leküzdését szolgáló intézkedéseknek a meghatározása az Európai Uniónak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megteremtésére irányuló célkitűzésének lényeges eleme.
(2) Az 1999. október 15-16-i tamperei rendkívüli ülésén az Európai Tanács kifejezte azon elhatározását, hogy - különösen az emberkereskedelemben, illetve a migránsok gazdasági kizsákmányolásában részt vevőkkel szembeni intézkedésekkel - keletkezésének gyökereinél számolja fel az illegális bevándorlást. Arra szólította fel a tagállamokat, hogy erőfeszítéseiket az áldozatok jogainak megvédése mellett a bűnügyi hálózatok felderítésére és felszámolására összpontosítsák.
(3) Az e jelenséggel kapcsolatban világszerte növekvő aggodalmat jelezte az, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezetének Közgyűlése elfogadta az emberkereskedelem, különösen a nőkkel és gyermekekkel való kereskedelem megelőzéséről, visszaszorításáról és büntetéséről szóló jegyzőkönyvvel, valamint a migránsok szárazföldön, légi úton és tengeren való csempészete elleni jegyzőkönyvvel kiegészített, nemzetközi szervezett bűnözés elleni egyezményt. Az egyezményt és annak kiegészítő jegyzőkönyveit a Közösség és a 15 tagállam 2000 decemberében írta alá.
(4) Ezen irányelv nem sérti a nemzetközi menekültjoggal összhangban a menekültek, a kiegészítő védelmet élvezők és a nemzetközi védelmet kereső személyek részére nyújtott védelmet, valamint nem sérti az egyéb emberi jogi vonatkozású okmányokat sem.
(5) Ezen irányelv nem sérti az áldozatok, tanúk, illetve a fokozott védelemre szoruló személyek védelméről szóló egyéb rendelkezéseket. Nem csorbítja a tagállamok azon előjogait sem, amelyek a humanitárius vagy más indokból engedélyezett tartózkodási jogra vonatkoznak.
(6) Ezen irányelv tiszteletben tartja a különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert alapvető jogokat és alapelveket.
(7) A tagállamoknak nemen, fajon, bőrszínen, etnikai vagy szociális származáson, genetikai jellemzőkön, nyelven, valláson vagy meggyőződésen, politikai vagy más véleményen, nemzeti kisebbségi hovatartozáson, anyagi jóléten, származáson, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetés nélkül kell alkalmazniuk ezen irányelv rendelkezéseit.
(8) Európai szinten a jogellenes be- és átutazáshoz, valamint a jogellenes tartózkodáshoz történő segítségnyújtás meghatározásáról szóló, 2002. november 28-i 2002/90/EK tanácsi irányelvet [4], valamint az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló, 2002. július 19-i 2002/629/IB tanácsi kerethatározatot [5] fogadták el a fenti bűncselekmények megelőzésének és az ellenük való küzdelemnek a megszilárdítására.
(9) Ezen irányelv tartózkodási engedélyt vezet be az emberkereskedelem áldozatai számára, vagy - amennyiben egy tagállam ezen irányelv hatályának kiterjesztéséről határoz - a harmadik országoknak az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekményekben érintett állampolgárai számára, akiknek a tartózkodási engedély elegendő ösztönzést kínál ahhoz, hogy együttműködjenek a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal, a visszaéléssel szembeni védelem bizonyos feltételei mellett.
(10) E célból meg kell határozni a tartózkodási engedély kiállításának kritériumait, a tartózkodás feltételeit, valamint a megújítás megtagadásának és a visszavonásnak az indokait. Az ezen irányelv szerinti tartózkodás joga feltételekhez kötött és ideiglenes jellegű.
(11) A harmadik országok érintett állampolgárait tájékoztatni kell e tartózkodási engedély megszerzésének lehetőségéről, és számukra gondolkodási időt kell adni. Ennek segítségével olyan helyzetbe kell kerülniük, hogy - az ezzel esetlegesen együtt járó kockázatok szem előtt tartásával - megalapozott döntést hozhassanak arról, hogy együttműködnek-e a hatáskörrel rendelkező - rendőri, ügyészi és igazságügyi - szervekkel vagy sem, miáltal együttműködésük önkéntes és ennélfogva hatékonyabb lesz.
(12) Kiszolgáltatottságukra tekintettel a harmadik országok érintett állampolgárainak meg kell adni az ezen irányelvvel meghatározott támogatást. E támogatásnak lehetővé kell tennie számukra, hogy talpra álljanak, és megszabaduljanak a bűncselekmények elkövetőinek befolyásától. A harmadik országok ezen irányelv hatálya alá tartozó állampolgárai részére biztosítandó orvosi kezelés adott esetben magában foglalja a pszichoterápiai kezelést is.
(13) A tartózkodási engedély legalább hat hónapra szóló kiállításáról, illetve a tartózkodási engedély megújításáról szóló határozatot a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak kell meghozniuk, amelyeknek meg kell vizsgálniuk, hogy a vonatkozó feltételek teljesültek-e.
(14) Ezen irányelvet a hatáskörrel rendelkező hatóságok tevékenységének sérelme nélkül kell alkalmazni a megfelelő nemzeti eljárások valamennyi szakaszában, különösen pedig az érintett bűncselekmények kivizsgálásakor.
(15) A tagállamoknak mérlegelniük kell a tartózkodás saját nemzeti jogszabályaik szerinti, egyéb okok miatti engedélyezését a harmadik országok látszólag ezen irányelv hatálya alá tartozó, ám az irányelvben meghatározott feltételeket nem vagy már nem teljesítő állampolgárai, ezek családtagjai vagy családtagjaikként kezelt személyek számára.
(16) Annak érdekében, hogy a harmadik országok érintett állampolgárai elnyerjék függetlenségüket, és ne kerüljenek vissza a bűnügyi hálózatba, a tartózkodási engedély birtokosai számára az ezen irányelvben meghatározott feltételek alapján engedélyezni kell a munkaerőpiachoz való hozzáférést, valamint a szakképzésben és oktatásban való részvételt. A tartózkodási engedély birtokosai számára a szakképzéshez és oktatáshoz való hozzáférés engedélyezésekor a tagállamoknak különösen a tartózkodás valószínű időtartamát kell figyelembe venniük.
(17) A harmadik országok érintett állampolgárai már létező vagy bevezetésre váró programokban és projektekben való részvételének hozzá kell járulnia ahhoz, hogy visszatérjenek a megszokott társadalmi életbe.
(18) Amennyiben a harmadik országok érintett állampolgárai másfajta tartózkodási engedély iránti kérelmet nyújtanak be, úgy a tagállamok a rendes nemzeti idegenrendészeti szabályozás alapján hoznak határozatot. Ilyen kérelem megvizsgálásakor a tagállamoknak figyelembe kell venniük azon tényt, hogy a harmadik országok érintett állampolgárai megkapták az ezen irányelv szerint kiállított tartózkodási engedélyt.
(19) A tagállamoknak ezen irányelv végrehajtására tekintettel el kell juttatniuk a Bizottság részére azon információkat, amelyeket a bel- és igazságügy hatálya alá tartozó kérdésekre vonatkozó statisztikai adatok gyűjtésével és kezelésével kapcsolatos tevékenységek keretében szereztek meg.
(20) Mivel a tervezett intézkedés célját, azaz a harmadik országoknak az emberkereskedelem elleni küzdelemben együttműködő, érintett állampolgárai részére tartózkodási engedély bevezetését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az intézkedés terjedelme miatt az közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban. Az ugyanazon cikkben meghatározott arányosság elvével összhangban ezen irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(21) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, valamint az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, e tagállamok nem vesznek részt ezen irányelv elfogadásában, és az irányelv vagy annak alkalmazása számukra nem kötelező.
(22) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt ezen irányelv elfogadásában, és az irányelv vagy annak alkalmazása számára nem kötelező,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Cél
Ezen irányelv célja, hogy meghatározza a megfelelő nemzeti eljárások időtartamával összefüggő, határozott időtartamú tartózkodási engedélyek harmadik országok azon állampolgárai részére történő megadásának feltételeit, akik együttműködnek az emberkereskedelem, illetve az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekmények elleni küzdelemben.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "harmadik ország állampolgára": olyan személy, aki a Szerződés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében nem állampolgára az Uniónak;
b) "az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekmény": a 2002/90/EK irányelv 1. és 2. cikkében említett esetek;
c) "emberkereskedelem": a 2002/629/IB kerethatározat 1., 2. és 3. cikkében említett esetek;
d) "a kiutasításról szóló határozat végrehajtását célzó intézkedés": valamely tagállam által hozott olyan intézkedés, amely a hatáskörrel rendelkező hatóságok harmadik ország állampolgárának kiutasítását elrendelő határozatának végrehajtására irányul;
e) "tartózkodási engedély": egy tagállam hatóságai által kiállított olyan engedély, amely lehetővé teszi harmadik országok ezen irányelvvel megállapított feltételeket teljesítő állampolgárai számára, hogy területén jogszerűen tartózkodjanak;
f) "kísérő nélküli kiskorúak": harmadik országok olyan tizennyolc év alatti állampolgárai, akik az értük jog vagy szokás szerint felelős felnőtt kísérete nélkül utaznak be a tagállam területére, mindaddig, amíg nem kerülnek ténylegesen ilyen személy gondozásába, valamint olyan kiskorúak, akiket a tagállam területére történő beutazást követően kísérő nélkül hagynak.
3. cikk
Hatály
(1) A tagállamok harmadik országok olyan állampolgáraira alkalmazzák ezen irányelvet, akik emberkereskedelemmel kapcsolatos bűncselekmények áldozatai, illetve áldozatai voltak, még akkor is, ha illegálisan utaztak be a tagállamok területére.
(2) A tagállamok harmadik országoknak az illegális bevándorlás megkönnyítésére irányuló cselekményekkel érintett állampolgáraira is alkalmazhatják ezen irányelvet.
(3) Ezen irányelvet harmadik országok azon érintett állampolgáraira kell alkalmazni, akik elérték az érintett tagállam joga által megállapított nagykorúsági életkort.
Ettől eltérve a tagállamok határozhatnak úgy, hogy ezen irányelvet a saját nemzeti jogukban megállapított feltételekkel összhangban kiskorúakra is alkalmazzák.
4. cikk
Kedvezőbb rendelkezések
Ezen irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy az ezen irányelv hatálya alá tartozó személyek vonatkozásában kedvezőbb rendelkezéseket fogadjanak el, illetve tartsanak fenn.
II. FEJEZET
A TARTÓZKODÁSI ENGEDÉLY KIÁLLÍTÁSÁNAK ELJÁRÁSA
5. cikk
A harmadik országok érintett állampolgárainak tájékoztatása
Amennyiben a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai azon álláspontra jutnak, hogy egy harmadik ország állampolgára ezen irányelv hatálya alá tartozhat, úgy tájékoztatják az érintett személyt az ezen irányelv alapján felkínált lehetőségekről.
A tagállamok határozhatnak úgy, hogy e tájékoztatást nem kormányzati szervezet vagy az érintett tagállam által kifejezetten erre kijelölt egyesület is megadhatja.
6. cikk
Gondolkodási idő
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a harmadik országok érintett állampolgárai gondolkodási időt kapjanak, amely lehetővé teszi számukra, hogy talpra álljanak, és megszabaduljanak a bűncselekmények elkövetőinek befolyásától, azért, hogy megalapozott döntést hozhassanak arról, hogy együttműködnek-e a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal vagy sem.
Az első albekezdésben említett gondolkodási idő tartamát és kezdőpontját a nemzeti jog szerint kell meghatározni.
(2) A gondolkodási idő alatt és a hatáskörrel rendelkező hatóságok határozatára várva a harmadik országok érintett állampolgárai a 7. cikkben említett elbánásban részesülnek, és velük szemben semmilyen kiutasításról szóló határozat nem hajtható végre.
(3) A gondolkodási idő nem teremt jogosultságot az ezen irányelv szerinti tartózkodásra.
(4) A tagállam bármikor megszüntetheti a gondolkodási időt a közrenddel, valamint a nemzetbiztonság védelmével kapcsolatos okok folytán, vagy ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok megállapították, hogy az érintett személy ténylegesen, saját akaratából és saját kezdeményezésére újra érintkezésbe lépett a 2. cikk b) és c) pontjában említett bűncselekmények elkövetőivel.
7. cikk
A tartózkodási engedély kiállítása előtt biztosított bánásmód
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a harmadik országok nem elegendő anyagi eszközökkel rendelkező érintett állampolgárai a saját megélhetésük biztosítását lehetővé tevő anyagi eszközökhöz jussanak, és igénybe vehessék a sürgősségi egészségügyi ellátást. Figyelmet fordítanak a fokozott védelemre szoruló személyek különleges igényeire, ideértve adott esetben, és amennyiben a nemzeti jog előírja, a pszichológiai segítségnyújtást is.
(2) A tagállamok ezen irányelv alkalmazásakor, a nemzeti joggal összhangban kellő figyelmet fordítanak a harmadik országok érintett állampolgárainak biztonsági és védelmi szükségleteire.
(3) A tagállamok adott esetben fordítási és tolmácsolási szolgáltatásokat biztosítanak a harmadik országok érintett állampolgárai számára.
(4) A tagállamok - amennyiben a nemzeti jogukban létezik ilyen, és az ott megállapított feltételek szerint - térítésmentes jogi segítségnyújtást biztosíthatnak a harmadik országok érintett állampolgárai számára.
8. cikk
A tartózkodási engedély kiállítása és megújítása
(1) A gondolkodási idő lejárta után, vagy ennél korábban akkor, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok megítélése szerint a harmadik ország érintett állampolgára már teljesítette a b) pontban megállapított feltételt, a tagállamok megvizsgálják, hogy:
a) a nyomozás vagy a bírósági eljárás szempontjából célszerű-e az érintett személy saját területükön való tartózkodásának meghosszabbítása; és
b) az érintett személy egyértelmű szándékot tanúsított-e az együttműködésre; és
c) az érintett személy megszakította-e a kapcsolatot a 2. cikk b) és c) pontjában említett bűncselekmények elkövetésével gyanúsított személlyel.
(2) A közrenddel és a nemzetbiztonság védelmével kapcsolatos indokok sérelme nélkül, a tartózkodási engedély kiállításához az (1) bekezdésben említett feltételeket kell teljesíteni.
(3) A 14. cikkben említett visszavonással kapcsolatos rendelkezések sérelme nélkül, a tartózkodási engedély legalább hat hónapig érvényes. Abban az esetben újítható meg, ha továbbra is teljesülnek az e cikk (2) bekezdésében megállapított feltételek.
III. FEJEZET
A TARTÓZKODÁSI ENGEDÉLY BIRTOKOSAIVAL VALÓ BÁNÁSMÓD
9. cikk
A tartózkodási engedély kiállítása után biztosított bánásmód
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy azok a tartózkodásiengedély-birtokosok, akik nem rendelkeznek elegendő anyagi eszközökkel, legalább a 7. cikk szerinti elbánásban részesüljenek.
(2) A tagállamok biztosítják a szükséges egészségügyi vagy más jellegű segítségnyújtást a harmadik országok azon érintett állampolgárai számára, akik nem rendelkeznek elegendő anyagi eszközökkel, és különleges szükségleteik vannak, például várandós nők, fogyatékossággal élők, illetve a szexuális vagy egyéb formájú erőszak áldozatai esetében, valamint amennyiben a tagállamok a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározott lehetőséghez folyamodnak, a kiskorúak esetében.
10. cikk
Kiskorúak
Amennyiben a tagállamok igénybe veszik a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározott lehetőséget, a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:
a) A tagállamok ezen irányelv alkalmazásakor kellő figyelmet fordítanak a gyermek mindenek felett álló érdekeire. Gondoskodnak arról, hogy az eljárás igazodjon a gyermek életkorához és érettségéhez. Meghosszabbíthatják a gondolkodási időt különösen akkor, ha úgy ítélik meg, hogy az a gyermek legjobb érdekét szolgálja.
b) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a kiskorúak a saját állampolgárokéval megegyező feltételek mellett vehessék igénybe az oktatási rendszert. A tagállamok előírhatják, hogy ezt a közoktatási rendszer igénybevételére kell korlátozni.
c) A harmadik országok azon állampolgárai esetében, akik kísérő nélküli kiskorúak, a tagállamok megteszik a szükséges lépéseket személyazonosságuk, állampolgárságuk és azon tény meghatározására, hogy kísérő nélküliek. Mindent megtesznek annak érdekében, hogy a lehető legrövidebb időn belül felkutassák családjukat, és haladéktalanul megteszik a szükséges lépéseket ahhoz, hogy a nemzeti joggal összhangban jogi képviseletet biztosítsanak számukra, ideértve szükség esetén a büntetőeljárásban való képviseletet is.
11. cikk
Jövedelemszerző tevékenység, szakképzés és oktatás
(1) A tagállamok meghatározzák azon szabályokat, amelyek alapján a tartózkodási engedély birtokosai jogosultak hozzáférni a munkaerőpiachoz, a szakképzéshez és az oktatáshoz.
E hozzáférés a tartózkodási engedély időtartamára korlátozódik.
(2) A munkaerőpiachoz, a szakképzéshez és az oktatáshoz való hozzáférés engedélyezésének feltételeit és eljárásait a nemzeti jogszabályok szerint a hatáskörrel rendelkező hatóságok határozzák meg.
12. cikk
Programok, illetve projektek harmadik országok érintett állampolgárai számára
(1) A harmadik országok érintett állampolgárai számára hozzáférést kell biztosítani a tagállamok, illetve a tagállamokkal egyedi megállapodást aláíró nem kormányzati szervezetek vagy egyesületek által nyújtott olyan meglévő programokhoz vagy projektekhez, amelyek célja a megszokott társadalmi életbe való visszatérés előmozdítása, ideértve adott esetben a szakismereteik továbbfejlesztését szolgáló tanfolyamokat, vagy a származási országukba történő támogatott visszatérésük előkészítését is.
A tagállamok egyedi programokat, illetve projekteket kínálhatnak a harmadik országok érintett állampolgárai számára.
(2) Amennyiben egy tagállam úgy határoz, hogy bevezeti és végrehajtja az (1) bekezdésben említett programokat vagy projekteket, úgy a tartózkodási engedély kiállítását, illetve annak megújítását az említett programokban vagy projektekben való részvételhez kötheti.
IV. FEJEZET
A MEGÚJÍTÁS MEGTAGADÁSA ÉS VISSZAVONÁS
13. cikk
A megújítás megtagadása
(1) Az ezen irányelv alapján kiállított tartózkodási engedély nem újítható meg akkor, ha már nem teljesülnek a 8. cikk (2) bekezdésének feltételei, vagy ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok által elfogadott határozat megszüntette az érintett eljárást.
(2) Amennyiben az ezen irányelv alapján kiállított tartózkodási engedély lejár, úgy a hatályos idegenrendészeti törvényt kell alkalmazni.
14. cikk
Visszavonás
A tartózkodási engedély bármikor visszavonható, amennyiben már nem teljesülnek a kiállítás feltételei. A tartózkodási engedély különösen a következő esetekben vonható vissza:
a) amennyiben a birtokos ténylegesen, saját akaratából és saját kezdeményezésére újból érintkezésbe lépett a 2. cikk b) és c) pontjában említett bűncselekmények elkövetésének gyanúsítottjaival; vagy
b) amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóság úgy véli, hogy az áldozat együttműködése félrevezető, vagy hogy az általa előadott vádak hamisak, illetve nem megalapozottak; vagy
c) a közrenddel és a nemzetbiztonság védelmével kapcsolatos okok folytán; vagy
d) amennyiben az áldozat eláll az együttműködéstől; vagy
e) amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóságok úgy határoznak, hogy megszüntetik az eljárást.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
15. cikk
Védzáradék
Ezen irányelvet az áldozatok és tanúk védelmére vonatkozó egyedi nemzeti szabályok sérelme nélkül kell alkalmazni.
16. cikk
Jelentés
(1) A Bizottság legkésőbb 2008. augusztus 6-ig jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv tagállamokban történő alkalmazásáról, és javaslatokat tesz az esetlegesen szükséges módosításokra. A tagállamok elküldik a Bizottság részére a szóban forgó jelentés elkészítéséhez szükséges információkat.
(2) Az (1) bekezdésben említett jelentés előterjesztése után a Bizottság legalább háromévenként jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv tagállamokban történő alkalmazásáról.
17. cikk
Átültetés
A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2006. augusztus 6-a előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
18. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
19. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei az Európai Közösséget létrehozó szerződésnek megfelelően.
Kelt Luxembourgban, 2004. április 29-én.