EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 767/2009
af 13. juli 2009
om markedsføring og anvendelse af foder, ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 og ophævelse af Rådets direktiv 79/373/EØF, Kommissionens direktiv 80/511/EØF, Rådets direktiv 82/471/EØF, 83/228/EØF, 93/74/EØF, 93/113/EF og 96/25/EF og Kommissionens beslutning 2004/217/EF
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og artikel 152, stk. 4, litra b),
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Et af de grundlæggende mål med fødevarelovgivningen er et højt niveau for beskyttelsen af menneskers og dyrs sundhed, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (3). Ved samme forordning indførtes samtidig jord til bord-princippet, hvor foder fremhæves som et følsomt trin i starten af fødevarekæden. Et af de grundlæggende mål i denne forordning er at sikre et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden.
(2)
Produktionen af foder er et vigtigt anvendelsesområde for landbrugsprodukter i Europa, da hovedparten af de midler, der anvendes til produktionen af foder, består af landbrugsprodukter, der er opført i bilag I til traktaten. Endvidere er foder af afgørende betydning for de fem millioner husdyravlere i Fællesskabet, da det er den største udgiftspost.
(3)
Foder kan bestå af fodermidler, foderblandinger, fodertilsætningsstoffer, forblandinger eller foderlægemidler. Reglerne for markedsføring af fodertilsætningsstoffer er indeholdt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (4) og for foderlægemidler i Rådets direktiv 90/167/EØF af 26. marts 1990 om fastsættelse af betingelserne for tilberedning, markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet (5).
(4)
Der er behov for at opdatere den gældende lovgivning om omsætning og anvendelse af fodermidler og foderblandinger, som omfatter foder til selskabsdyr, dvs. Rådets direktiv 79/373/EØF af 2. april 1979 om handel med foderblandinger (6), Rådets direktiv 93/74/EØF af 13. september 1993 om foder med særlige ernæringsformål (7) (diætetisk foder), Rådets direktiv 96/25/EF af 29. april 1996 om omsætning og anvendelse af fodermidler (8) og Rådets direktiv 82/471/EØF af 30. juni 1982 om visse produkter, der anvendes i foderstoffer (9) (»bio-proteiner«), og erstatte den med en enkelt forordning. Af klarhedshensyn bør Rådets direktiv 83/228/EØF af 18. april 1983 om fastsættelse af retningslinjer for vurdering af visse produkter, der anvendes i foderstoffer (10) og Kommissionens direktiv 80/511/EØF af 2. maj 1980 om tilladelse til i visse tilfælde at forhandle foderblandinger i ulukkede pakninger eller beholdere (11) ophæves.
(5)
Som følge af ophævelsen af direktiv 79/373/EØF ved denne forordning, bør Rådets direktiv 93/113/EF af 14. december 1993 om anvendelse og afsætning af enzymer, mikroorganismer og præparater heraf i foderstoffer (12) også ophæves. På grundlag af ophævelsen af direktiv 79/373/EØF og i betragtning af, at denne forordning indeholder regler vedrørende mærkning af fodertilsætningsstoffer, der anvendes i foderblandinger, bør artikel 16 i Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (13), som fortsatte med at være gyldig efter ophævelsen af direktiv 70/524/EØF ved forordning (EF) nr. 1831/2003, ligeledes ophæves.
(6)
Til forskel fra fødevarer som defineret i forordning (EF) nr. 178/2002 omfatter definitionen af foder ikke vand. Da vand endvidere ikke markedsføres som fodermiddel, bør denne forordning ikke indeholde betingelser for vand, der anvendes i foder. Den bør imidlertid gælde for foder, der indtages sammen med vand. Foderstofvirksomhedernes anvendelse af vand er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 183/2005 af 12. januar 2005 om krav til foderstofhygiejne (14), der foreskriver anvendelse af rent vand overalt, hvor det er nødvendigt, for at forebygge farlig forurening, og at vand, der anvendes ved fremstilling af foder, skal være af egnet kvalitet.
(7)
På grund af risikoen for forurening af foder og fødekæde bør denne forordning gælde for foder til både dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, herunder vilde dyr.
(8)
Foderstofvirksomhedsledernes ansvarsområder, som er fastlagt i forordning (EF) nr. 178/2002 og (EF) nr. 183/2005, bør finde tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
(9)
For at håndhæve overholdelsen af denne forordning bør medlemsstaterne foretage offentlig kontrol i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (15). Denne kontrol bør omfatte ikke blot de obligatoriske, men også de frivillige mærkningsoplysninger. For at muliggøre kontrol af dataene om sammensætningen bør der fastsættes acceptable tolerancer for de værdier, der angives i mærkningen.
(10)
Med henblik på håndtering af fodersikkerhedsrisici bør listen over stoffer, hvis markedsføring som foder er forbudt, jf. Kommissionens beslutning 2004/217/EF (16), indsættes i et bilag til denne forordning sammen med en liste over stoffer, hvis markedsføring som foder er underlagt begrænsninger. Anvendelsen af dette bilag bør dog ikke fortolkes sådan, at alle produkter, der ikke figurerer på listen, i sig selv kan betragtes som sikre.
(11)
Sondringen mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre produkter såsom veterinærlægemidler har betydning for markedsføringsvilkårene. Fodermidler anvendes først og fremmest for at opfylde dyrs behov for blandt andet energi, næringsstoffer, mineraler og kostfibre. De er normalt ikke kemisk veldefinerede, med undtagelse af de basale næringsstoffer. Virkninger, der er berettigede på grundlag af videnskabelige vurderinger, og som er forbeholdt fodertilsætningsstoffer eller veterinærlægemidler, bør holdes adskilt fra objektive anvendelser af fodermidler. Der bør derfor udarbejdes ikke-bindende retningslinjer for, hvordan man sondrer mellem disse produkttyper. I behørigt begrundede tilfælde bør Kommissionen have beføjelse til at præcisere, om et produkt kan anses for at være foder i henhold til denne forordning.
(12)
Definitionen af tilskudsfoder i direktiv 79/373/EØF har i flere medlemsstater givet anledning til problemer med anvendelsen af bestemmelserne. Med henblik på anvendelsen af forordning (EF) nr. 183/2005 bør forskellen mellem tilskudsfoder og forblandinger præciseres.
(13)
For at sikre en ensartet anvendelse af lovgivningen bør fodermidler og tilskudsfoder ikke indeholde tilsætningsstoffer over et vist niveau. Imidlertid kan højkoncentreret foder såsom slikspande, der indeholder mineralstoffer, anvendes til direkte fodring, hvis sammensætningen opfylder det særlige ernærningsformål i forbindelse med det relevante anvendelsesformål. Betingelserne for anvendelse af denne form for foder bør fremgå af mærkningen for at sikre, at indholdet af fodertilsætningsstoffer i den daglige ration overholdes.
(14)
Formålet med direktiv 82/471/EØF er at forbedre forsyningen med foder, der anvendes som direkte og indirekte proteinkilde i Fællesskabet. Direktivet indeholder krav om en procedure for før-markedsføringstilladelser for alle bioproteiner. Hidtil er der dog kun udstedt et meget begrænset antal nye tilladelser, og manglen på proteinrigt foder er stadig mærkbar. Det generelle krav om før-markedsføringstilladelser har derfor vist sig at være en hindring, og sikkerhedsrisici kunne i stedet håndteres ved at forbyde risikobehæftede produkter på grundlag af markedsovervågning. I tilfælde hvor resultatet af risikovurderingen af et bioprotein var eller er negativt, bør omsætning eller anvendelse af det pågældende produkt forbydes. Derfor bør det særlige krav om en generel procedure for før-markedsføringstilladelser for bioproteiner ophæves, sådan at sikkerhedssystemet for disse produkter bliver det samme som for alle andre fodermidler. Dette bør ikke berøre de eksisterende begrænsninger for eller forbud mod visse bioproteiner.
(15)
Bestemmelserne i direktiv 93/74/EØF, der er gennemført ved Kommissionens direktiv 2008/38/EF af 5. marts 2008 om udarbejdelse af en liste over anvendelsesområder for foder med særlige ernæringsformål (17), har vist sig at virke efter hensigten. Derfor bør den udarbejdede liste over anvendelsesområder opretholdes, og der bør i denne forordning fastsættes bestemmelser om ajourføring af listen. Navnlig bør Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet høres om effekten af og sikkerheden ved sådant foder, når det på basis af tilgængelige videnskabelige og tekniske oplysninger må formodes, at anvendelsen af det pågældende foder ikke opfylder det særlige ernæringsformål eller kan have negative virkninger på dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden.
(16)
Videnskabelig dokumentation bør være det vigtigste aspekt at tage i betragtning ved anvendelsen af anprisninger af foder, og de ledere af foderstofvirksomheder, der anvender anprisninger, bør begrunde dem. Anprisninger kan dokumenteres videnskabeligt ved at tage hensyn til alle tilgængelige videnskabelige oplysninger og med afvejning af den samlede dokumentation.
(17)
Mærkning tjener håndhævelses-, sporbarheds- og kontrolformål. Derudover bør mærkningen give køberne de oplysninger, der er nødvendige, for at de kan træffe det valg, der bedst muligt opfylder deres behov, og mærkningen bør være ensartet, sammenhængende, gennemskuelig og forståelig. Da køberne og især husdyravlerne ikke kun træffer deres valg på salgsstedet, hvor de kan undersøge foderemballagen, skal kravene vedrørende mærkningsoplysninger ikke kun gælde for etiketterne på produktet, men også for andre former for kommunikation mellem sælger og køber. Disse krav bør desuden også finde anvendelse på præsentation af og reklame for foder.
(18)
Mærkning omfatter obligatoriske og frivillige oplysninger. De obligatoriske oplysninger bør omfatte såvel generelle mærkningskrav som særlige krav vedrørende henholdsvis fodermidler og foderblandinger samt supplerende krav for diætetisk foder, forurenede stoffer og foder til selskabsdyr.
(19)
Den nuværende situation med hensyn til kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer er ikke tilfredsstillende. For at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og dermed et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt for at forbedre gennemsigtigheden bør der vedtages bestemmelser om toleranceniveauet for sådanne kemiske urenheder i overensstemmelse med god praksis, jf. forordning (EF) nr. 183/2005.
(20)
Det gældende princip om, at det kun er visse fodertilsætningsstoffer, der skal mærkes, når de anvendes i fodermidler og foderblandinger, har vist sin værdi i praksis. Såvel inddelingen i kategorier i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003 som det forhold, at visse former for mærkning af tilsætningsstoffer kan give anledning til forvirring, især blandt ejere af selskabsdyr, kræver imidlertid opdatering og fornyelse.
(21)
I 2002 indførte man som reaktion på BSE- (bovin spongiform encephalopati) og dioxinkriserne og på Europa-Parlamentets initiativ ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/2/EF af 28. januar 2002 om ændring af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger (18) et krav om, at vægtprocenten skal angives for alle fodermidler i foderblandinger. Fødevare- og fodersikkerheden er endvidere blevet forbedret væsentligt som følge af forordning (EF) nr. 178/2002 og forordning (EF) nr. 183/2005 samt gennemførelsesbestemmelserne hertil, navnlig fordi der blev fokuseret på ansvaret hos lederne af foderstof- og fødevarevirksomheder, det forbedrede sporbarhedssystem, indførelsen af princippet om risikoanalyse og kritiske kontrolpunkter (HACCP) i foderstofvirksomhederne og indførelsen af retningslinjer for god hygiejnepraksis i foderstofvirksomheder. I lyset af disse positive resultater, som afspejles i meddelelserne til det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF), er forpligtelsen til at angive vægtprocenten for alle fodermidler i foderblandinger i mærkningen ikke længere nødvendig for at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og dermed et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden. De nøjagtige procentandele kan imidlertid angives på frivillig basis med henblik på at give køberne tilfredsstillende information. I betragtning af at de kompetente myndigheder har adgang til oplysninger om den nøjagtige vægtprocent for alle fodermidler, der indgår i foderblandinger, bør de desuden af særligt presserende hensyn til menneskers eller dyrs sundhed eller til miljøet og under iagttagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (19) have mulighed for at give køberne yderligere oplysninger.
(22)
For at sikre, at køberen informeres på behørig vis og ikke vildledes, bør det imidlertid være et krav, at den nøjagtige vægtprocent angives i de tilfælde, hvor det pågældende fodermiddel fremhæves i mærkningen på en foderblanding.
(23)
Angivelsen af fodermidlerne i en foderblanding i rækkefølge efter faldende vægt giver allerede vigtige oplysninger om produktets sammensætning. På visse områder, hvor producenten ikke er forpligtet til at angive nærmere oplysninger i mærkningen, bør køberen have mulighed for at anmode om yderligere oplysninger. I sådanne tilfælde bør der opretholdes en tolerance på ± 15 % af den angivne værdi.
(24)
Producenternes intellektuelle ejendomsrettigheder bør beskyttes. Til håndhævelse af sådanne intellektuelle ejendomsrettigheder bør bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF finde anvendelse. Det bør også anerkendes, at den mængdemæssige sammensætning af foderblandinger, i modsætning til navnene på de fodermidler, der indgår i dem, under visse omstændigheder kan betragtes som fortrolige oplysninger, der skal beskyttes.
(25)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (20) finder ikke anvendelse på mærkning af foder, der indeholder for store mængder uønskede stoffer. Derfor bør der fastsættes bestemmelser med henblik på at sikre passende mærkning og korrekt gennemførelse af det forbud mod fortynding, der er anført i artikel 5 i direktiv 2002/32/EF, indtil sådanne forurenede stoffer er afgiftet af en afgiftningsvirksomhed, der er godkendt i henhold til artikel 10, stk. 2 eller 3, i forordning (EF) nr. 183/2005, eller er blevet renset.
(26)
Der bør fastsættes undtagelser fra de almindelige mærkningskrav, i det omfang disse krav ikke er nødvendige for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed eller forbrugernes interesser og ville indebære urimelige byrder for producenten eller foderstofvirksomhedslederne, der er ansvarlige for mærkningen. På grundlag af erfaringerne bør undtagelserne især omfatte foder, der leveres af én landbruger til en anden med henblik på anvendelse på dennes bedrift, små mængder foder, foderblandinger, der består af højst tre fodermidler, samt blandinger af helt korn og hele frø og frugter.
(27)
Foderblandinger bør som hovedregel skulle markedsføres i lukkede beholdere, men der bør fastsættes passende undtagelsesbestemmelser i det omfang, dette krav ikke er nødvendigt for at beskytte menneskers eller dyrs sundhed eller forbrugernes interesser og ville indebære urimelige byrder for lederne af foderstofvirksomheder.
(28)
Del B i bilaget til direktiv 96/25/EF og kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF indeholder lister med navne, beskrivelser og mærkningsbestemmelser for visse fodermidler. Disse lister letter udvekslingen af oplysninger om produkternes egenskaber mellem producenter og købere. Der har helt igennem været positive erfaringer med at tilskynde interessenterne til at fastlægge frivillige standarder på foderhygiejneområdet ved hjælp af fællesskabsretningslinjer. Der kunne sikres større fleksibilitet og en højere grad af overensstemmelse med brugernes informationsbehov, hvis interessenterne og ikke lovgiveren fastlagde udvidede lister. Interessenterne kan afpasse den indsats, de afsætter, efter værdien af en sådan fodermiddelliste. Det er derfor ønskværdigt at oprette en ikke-udtømmende fortegnelse over fodermidler, som lederne af foderstofvirksomheder kan anvende frivilligt, undtagen for så vidt angår anvendelsen af fodermidlets navn.
(29)
De nuværende lister over fodermidler i del B i bilaget til direktiv 96/25/EF og kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF bør udgøre den første udgave af EF-fortegnelsen over fodermidler. Denne første udgave bør efterfølgende suppleres på interessenternes initiativ i overensstemmelse med deres interesser, herunder ved supplering med nye fodermidler.
(30)
Af hensyn til gennemskueligheden er det hensigtsmæssigt at give meddelelse til repræsentanterne for interessenterne om et fodermiddel, der ikke er opført i fortegnelsen, så snart et sådant fodermiddel markedsføres for første gang.
(31)
Moderne mærkning fremmer et konkurrencepræget marked, hvor dynamiske, effektive og innovative operatører kan udnytte mærkningen fuldt ud til at sælge deres produkter. Både for business-to-business-relationerne i forbindelse med markedsføring af foder til husdyr og for forholdet mellem producenter og købere af foder til selskabsdyr kunne kodekser for god mærkning på disse to områder være nyttige midler til at opfylde målene for moderne mærkning. Kodekserne bør indeholde bestemmelser, som sætter køberen i stand til at træffe informerede valg. De bør også give den mærkningsansvarlige den nødvendige vejledning om forskellige dele af mærkningen. De kunne indeholde en fortolkning af rammerne for frivillig mærkning eller udformningen af obligatorisk mærkning. Kodekserne bør anvendes på frivillig basis undtagen i tilfælde, hvor det er angivet i mærkningen, at kodekserne anvendes.
(32)
Kvaliteten og relevansen af fortegnelsen og kodekserne for god mærkning afhænger helt af, at alle berørte parter bidrager. For at styrke brugernes ret til ordentlig information må der tages hensyn til deres interesser. Dette kan sikres ved, at Kommissionen godkender fortegnelsen og kodekserne, forudsat at deres indhold er gennemførligt, og at de er hensigtsmæssige som middel til at nå målene i denne forordning.
(33)
Medlemsstaterne bør fastsætte bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelserne og have afskrækkende virkning.
(34)
Der er behov for en overgangsperiode, navnlig med hensyn til foder til særlige ernæringsformål og med hensyn til niveauet af kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer. Der bør også tages hensyn til markedsføringen af de eksisterende lagre, indtil de er opbrugt. Endvidere kan det være hensigtsmæssigt at præcisere, på hvilke betingelser foder kan mærkes i overensstemmelse med denne forordning, før den tages i anvendelse.
(35)
Målet for denne forordning, nemlig harmonisering af betingelserne for markedsføring og anvendelse af foder med henblik på at sikre et højt fodersikkerhedsniveau og således et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt at give tilfredsstillende information til brugere og forbrugere og at styrke et velfungerende indre marked, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(36)
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (21).
(37)
Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelse til at ændre listen over stoffer, der er underlagt begrænsninger, eller som det er forbudt at anvende som foder, at godkende foder med særlige ernæringsformål, at fastlægge en liste over mærkningskategorier af fodermidler til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr, at vedtage ændringer til fortegnelsen, der fastsætter maksimumsgrænser for indholdet af kemiske urenheder eller niveauet for botanisk renhed eller vandindhold eller oplysninger i stedet for den obligatoriske angivelse, at tilpasse bilagene på grundlag af den videnskabelige og teknologiske udvikling og til at træffe overgangsforanstaltninger. Da der er tale om generelle foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den med nye ikke-væsentlige bestemmelser, skal foranstaltningerne vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 5a i afgørelse 1999/468/EF.
(38)
Af effektivitetshensyn bør de frister, der normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, afkortes, for så vidt angår opdatering af listen over anvendelsesområder. Når de frister, der normalt gælder i forbindelse med forskriftsproceduren med kontrol, af særligt presserende hensyn ikke kan overholdes, bør Kommissionen have mulighed for at anvende hasteproceduren i artikel 5a, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF til at ændre listen over stoffer, hvis markedsføring eller anvendelse som fodermidler er underlagt begrænsninger eller er forbudt.
(39)
Artikel 16 i forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om mærkning og emballering af fodertilsætningsstoffer og forblandinger. Navnlig reglerne vedrørende forblandinger har givet anledning til praktiske problemer med gennemførelsen for industrien og de kompetente myndigheder. Artiklen bør ændres for at sikre en mere ensartet mærkning af forblandinger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Formål
Denne forordning har til formål i overensstemmelse med de generelle principper i forordning (EF) nr. 178/2002 at harmonisere betingelserne for markedsføring og anvendelse af foder med henblik på at sikre et højt niveau for fodersikkerhed og således et højt niveau for beskyttelsen af folkesundheden samt en tilfredsstillende information af brugere og forbrugere og styrke et velfungerende indre marked.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes regler for markedsføring og anvendelse af foder både til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, i Fællesskabet, herunder krav til mærkning, emballering og præsentation.
2. Denne forordning finder anvendelse med forbehold af andre fællesskabsbestemmelser på foderområdet, navnlig:
a)
direktiv 90/167/EØF
b)
direktiv 2002/32/EF
c)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (22)
d)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (23)
e)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003 af 22. september 2003 om genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer (24)
f)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1830/2003 af 22. september 2003 om sporbarhed og mærkning af genetisk modificerede organismer og sporbarhed af fødevarer og foder fremstillet af genetisk modificerede organismer (25)
g)
forordning (EF) nr. 1831/2003, og
h)
Rådets forordning (EF) nr. 834/2007 af 28. juni 2007 om økologisk produktion og mærkning af økologiske produkter (26).
3. Denne forordning finder ikke anvendelse på vand, hvad enten det indtages direkte af dyrene eller bevidst tilsættes foder. Den finder dog anvendelse på foder, som er beregnet til indtagelse sammen med vand.
Artikel 3
Definitioner
1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder følgende definitioner:
a)
definitionerne af »foder«, »foderstofvirksomhed« og »markedsføring« i forordning (EF) nr. 178/2002
b)
definitionerne af »fodertilsætningsstof«, »forblanding«, »tekniske hjælpestoffer« og »daglig ration« i forordning (EF) nr. 1831/2003 og
c)
definitionerne af »virksomhed« og »kompetent myndighed« i forordning (EF) nr. 183/2005.
2. Endvidere forstås ved:
a)
»leder af foderstofvirksomhed«: den fysiske eller juridiske person, der er ansvarlig for, at kravene i denne forordning overholdes i den foderstofvirksomhed, som er under vedkommendes ledelse
b)
»fodring af dyr«: indførelse af foder i dyrets fordøjelseskanal gennem munden med det formål at opfylde dyrets ernæringsbehov og/eller opretholde sunde dyrs produktivitet
c)
»dyr, der anvendes i fødevareproduktionen«: alle dyr, der fodres, opdrættes eller holdes med henblik på produktion af fødevarer til konsum, herunder dyr, der ikke anvendes til konsum, men som tilhører arter, der normalt anvendes til konsum i Fællesskabet
d)
»dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen«: alle dyr, der fodres, opdrættes eller holdes, men ikke anvendes til konsum, såsom pelsdyr, selskabsdyr og dyr, der holdes i laboratorier, zoologiske haver eller cirkusser
e)
»pelsdyr«: alle dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, og som fodres, opdrættes eller holdes med henblik på produktion af pels, og som ikke anvendes til konsum
f)
»selskabsdyr«: alle dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, og som tilhører arter, der fodres, opdrættes eller holdes, men normalt ikke anvendes til konsum i Fællesskabet
g)
»fodermidler«: vegetabilske eller animalske produkter, hvis væsentligste formål er at opfylde dyrs ernæringsbehov, i naturlig tilstand, friske eller konserverede, og derivater af disse efter industriel forarbejdning samt organiske eller uorganiske stoffer, som kan indeholde fodertilsætningsstoffer, og som er bestemt til fodring af dyr, enten i uforandret eller forarbejdet stand eller til fremstilling af foderblandinger eller som bærestof i forblandinger
h)
»foderblanding«: blanding af mindst to fodermidler, med eller uden fodertilsætningsstoffer, beregnet til fodring af dyr, i form af fuldfoder eller tilskudsfoder
i)
»fuldfoder«: foderblanding, som på grund af sin sammensætning fuldt ud dækker den daglige ration
j)
»tilskudsfoder«: foderblanding, der har et stort indhold af visse stoffer, men som på grund af sin sammensætning kun sammen med andet foder dækker den daglige ration
k)
»mineralsk foder«: tilskudsfoder, der indeholder mindst 40 % råaske
l)
»mælkeerstatning«: foderblanding, der som tørfoder eller opløst i en given mængde væske gives til unge dyr som supplement til eller erstatning for modermælken efter kolostrum eller som foder til unge dyr såsom slagtekalve, -lam eller -kid
m)
»bærestof«: stof, der anvendes til at opløse, fortynde, dispergere eller på anden måde ændre et fodertilsætningsstofs fysiske form med henblik på at lette håndtering, tilsætning eller anvendelse af tilsætningsstoffet uden at ændre dets teknologiske funktion og uden selv at have en teknologisk virkning
n)
»særligt ernæringsformål«: opfyldelse af særlige ernæringsbehov hos dyr, hvis fordøjelse, foderoptagelse eller stofskifte er eller kunne blive forstyrret midlertidigt eller kronisk, og som derfor kan have gavn af foder, der er særlig velegnet i deres situation
o)
»foder med særlige ernæringsformål«: foder, der på grund af sin særlige sammensætning eller særlige fremstillingsproces, som klart adskiller det fra almindeligt foder, kan opfylde et særligt ernæringsformål. Foder med særlige ernæringsformål omfatter ikke foderlægemidler efter betydningen i direktiv 90/167/EØF
p)
»forurenede fodermidler«: foder, der indeholder en større mængde uønskede stoffer, end hvad der tolereres i henhold til direktiv 2002/32/EF
q)
»datoen for mindste holdbarhed«: den periode, for hvilken den mærkningsansvarlige garanterer, at foderet bevarer de angivne egenskaber under egnede opbevaringsforhold; der må kun angives én dato for mindste holdbarhed for foderet som helhed, og den bestemmes på grundlag af datoen for mindsteholdbarhed for hver enkelt af foderets bestanddele
r)
»parti«: en identificerbar mængde foder, hvorom det er fastslået, at det har fælles karakteristika såsom oprindelse, sort, emballagetype, emballeringsvirksomhed, afsender eller mærkning og i tilfælde af en produktionsproces en produktionsenhed fra ét anlæg, hvor der anvendes ensartede produktionsparametre, eller et antal af sådanne enheder, når de er fremstillet fortløbende og oplagres sammen
s)
»mærkning«: betegnelse af foder med angivelser, oplysninger, varemærker, handelsbetegnelser, billeder eller symboler på ethvert medium, der henviser til eller ledsager foderet, såsom emballage, beholdere, skilte, etiketter, dokumenter, halsetiketter eller internetsider, herunder til reklameformål
t)
»etiket«: enhver form for vedhæng, tegn, mærke, billede eller andet beskrivende materiale, som er skrevet, trykt, stencilleret, angivet, stemplet eller præget på eller fæstnet til en pakning eller beholder med foder
u)
»præsentation«: foderets form, fremtræden eller emballage, de anvendte emballeringsmaterialer samt den måde, hvorpå foderet er arrangeret, og de omgivelser, hvori det udstilles.
KAPITEL 2
GENERELLE KRAV
Artikel 4
Krav vedrørende sikkerhed og markedsføring
1. Foder må kun markedsføres og anvendes, hvis det:
a)
er sikkert
b)
ikke har en direkte negativ indvirkning på miljøet eller på dyrevelfærden.
Bestemmelserne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 178/2002 finder tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
2. Ud over bestemmelserne i denne artikels stk. 1 skal ledere af foderstofvirksomheder, der markedsfører foder, sikre, at foderet:
a)
er sundt, ægte, uforfalsket, egnet til formålet og af sædvanlig handelskvalitet
b)
er mærket, emballeret og præsenteret i henhold til bestemmelserne i denne forordning og anden gældende fællesskabslovgivning.
Bestemmelserne i artikel 16 i forordning (EF) nr. 178/2002 finder tilsvarende anvendelse på foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
3. Foder skal opfylde de tekniske bestemmelser om urenheder og andre kemiske bestanddele i denne forordnings bilag I.
Artikel 5
Foderstofvirksomhedernes ansvarsområder og forpligtelser
1. Ledere af foderstofvirksomheder skal tilsvarende opfylde forpligtelserne i artikel 18 og 20 i forordning (EF) nr. 178/2002 og artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 183/2005 med hensyn til foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen.
2. Den mærkningsansvarlige giver de kompetente myndigheder adgang til alle oplysninger vedrørende sammensætningen af og de påståede egenskaber ved det foder, den pågældende person markedsfører, der gør det muligt at efterprøve rigtigheden af de oplysninger, der gives i mærkningen, herunder de nøjagtige vægtprocenter for de fodermidler, der indgår i foderblandinger.
3. I tilfælde af særligt presserende hensyn til menneskers og dyrs sundhed eller til miljøet og med forbehold af bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF kan den kompetente myndighed give køberen de oplysninger, som myndigheden har adgang til i henhold til denne artikels stk. 2, forudsat at den efter afvejning af producenternes og købernes respektive legitime interesser konkluderer, at en sådan udlevering af oplysninger er berettiget. I givet fald kræver den kompetente myndighed, at køberen underskriver en fortrolighedsklausul som forudsætning for videregivelse af oplysningerne.
Artikel 6
Begrænsninger og forbud
1. Foder må ikke indeholde eller bestå af materialer, hvis markedsføring eller anvendelse som fodermidler er underlagt begrænsninger eller er forbudt. Listen over sådanne materialer er anført i bilag III.
2. Kommissionen ændrer listen over materialer, hvis markedsføring eller anvendelse som foder er underlagt begrænsninger eller er forbudt, under hensyn til især videnskabelig dokumentation, teknologiske fremskridt, meddelelser i det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder (RASFF) og resultater af offentlig kontrol i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
I særligt hastende tilfælde kan Kommissionen bringe hasteproceduren i artikel 28, stk. 5, i anvendelse til vedtagelse af sådanne ændringer.
KAPITEL 3
MARKEDSFØRING AF SÆRLIGE TYPER FODER
Artikel 7
Fodertypers egenskaber
1. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 28, stk. 3, vedtage retningslinjer, hvori det præciseres, hvordan man skelner mellem fodermidler, fodertilsætningsstoffer og andre produkter såsom veterinærlægemidler.
2. Kommissionen kan, hvis det er relevant, træffe foranstaltninger til at afklare, hvorvidt et produkt kan anses for at være foder i henhold til denne forordning.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 8
Indhold af fodertilsætningsstoffer
1. Uden at det berører anvendelsesbetingelserne i den relevante retsakt, hvorved det pågældende fodertilsætningsstof godkendes, må fodermidler og tilskudsfoder ikke indeholde fodertilsætningsstoffer i mængder, der er over 100 gange større end den maksimumsgrænse, der er fastsat for indholdet af det pågældende stof i fuldfoder, eller fem gange større, når der er tale om coccidiostatika og histomonostatika.
2. Den i stk. 1 omhandlede mængde på 100 gange den maksimumgrænse, der er fastsat for indholdet af det pågældende stof i fuldfoder, må kun overskrides, hvis sammensætningen af de pågældende produkter opfylder det særlige ernærningsformål i forbindelse med det relevante anvendelsesformål i henhold til denne forordnings artikel 10. Betingelserne for anvendelse af denne form for foder præciseres nærmere i listen over anvendelsesområder. Hvis producenten af denne form for foder anvender de fodertilsætningsstoffer, der er nævnt i bilag IV, kapitel 2, til forordning (EF) nr. 183/2005, skal han godkendes i overensstemmelse med artikel 10, nr. 1), litra b), i den nævnte forordning.
Artikel 9
Markedsføring af foder med særlige ernæringsformål
Foder med særlige ernæringsformål må kun markedsføres som sådant, hvis dets anvendelsesformål er indeholdt i den liste over anvendelsesområder, der er opstillet i henhold til artikel 10, og det har de ernæringsmæssige egenskaber, der er væsentlige for det pågældende ernæringsformål, der er fastlagt i listen.
Artikel 10
Liste over anvendelsesområder for foder med særlige ernæringsformål
1. Kommissionen kan ajourføre listen over anvendelsesområder, sådan som den i øjeblikket fremgår af direktiv 2008/38/EF, ved at tilføje et anvendelsesformål, trække et anvendelsesformål tilbage, eller tilføje, slette eller ændre de betingelser, der er knyttet til sådanne anvendelsesformål.
2. Proceduren for ajourføring af listen over anvendelsesområder kan påbegyndes på grundlag af en ansøgning til Kommissionen fra en fysisk eller juridisk person med hjemsted i Fællesskabet eller efter anmodning fra en medlemsstat. En gyldig ansøgning omfatter et dossier, som dokumenterer, at den specifikke sammensætning af foderet opfylder det relevante påtænkte ernæringsformål, og at det ikke har negative virkninger for dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden.
3. Kommissionen stiller straks ansøgningen, herunder dossieret, til rådighed for medlemsstaterne.
4. Giver foreliggende videnskabelige og tekniske oplysninger Kommissionen grund til at formode, at anvendelse af det pågældende foder muligvis ikke vil opfylde det påtænkte ernæringsformål eller vil kunne have negative virkninger for dyrs eller menneskers sundhed, miljøet eller dyrevelfærden, anmoder Kommissionen inden tre måneder efter modtagelsen af en gyldig ansøgning Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) om en udtalelse. Autoriteten afgiver udtalelse senest seks måneder efter modtagelsen af anmodningen. Tidsfristen forlænges, hvis autoriteten ønsker supplerende oplysninger fra ansøgeren.
5. Senest seks måneder efter modtagelse af en gyldig ansøgning eller, hvis det er relevant, efter at have modtaget autoritetens udtalelse vedtager Kommissionen en forordning, hvorved den ajourfører listen over anvendelsesområder, hvis betingelserne i stk. 2 er opfyldt.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 6.
6. Uanset stk. 5 skal Kommissionen senest seks måneder efter modtagelse af en gyldig ansøgning eller, hvis det er relevant, efter at have modtaget autoritetens udtalelse, afslutte proceduren og beslutte at undlade at gennemføre ajourføringen på et hvilket som helst stadium i proceduren, hvis den finder den pågældende ajourføring ubegrundet. Kommissionen anvender forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3.
I sådanne tilfælde underretter Kommissionen i givet fald ansøgeren og medlemsstaterne direkte og oplyser i sin skrivelse om årsagerne til, at den ikke finder, at en ajourføring er begrundet.
7. Kommissionen kan efter forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3, vedtage gennemførelsesbestemmelser om udarbejdelse og indgivelse af ansøgninger.
KAPITEL 4
MÆRKNING, PRÆSENTATION OG EMBALLERING
Artikel 11
Principper for mærkning og præsentation
1. Foders mærkning og præsentation må ikke vildlede brugeren, navnlig ikke
a)
med hensyn til foderets anvendelsesformål eller karakteristika, især dets art, fremstillings- eller produktionsmåde, egenskaber, sammensætning, mængde og holdbarhed samt de dyrearter eller dyrekategorier, foderet er beregnet til
b)
ved at tillægge foderet virkninger eller egenskaber, som det ikke har, eller ved at antyde, at det har særlige egenskaber, når alt lignende foder har de samme egenskaber, eller
c)
med hensyn til mærkningens overensstemmelse med EF-fortegnelsen og EF-kodekserne, jf. artikel 24 og 25.
2. Fodermidler og foderblandinger, der markedsføres i løs vægt eller i ulukkede pakninger eller beholdere i henhold til artikel 23, stk. 2, skal være ledsaget af et dokument, der indeholder alle obligatoriske mærkningsoplysninger som fastsat i denne forordning.
3. Hvis foder udbydes til salg ved hjælp af fjernkommunikationsteknik som defineret i artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20. maj 1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (27), skal de mærkningsoplysninger, der er obligatoriske i henhold til denne forordning, undtagen oplysningerne i artikel 15, litra b), d) og e), samt i artikel 16, stk. 2, litra c), eller artikel 17, stk. 1, litra d), fremgå af det materiale, der bruges til fjernsalget eller gives på en anden passende måde, inden der indgås en aftale om fjernsalg. De oplysninger, der er nævnt i artikel 15, litra b), d og e), samt i artikel 16, stk. 2, litra c), eller artikel 17, stk. 1, litra d), gives senest på det tidspunkt, hvor foderet leveres.
4. Mærkningsbestemmelser ud over dem, der er anført i dette kapitel, er fastsat i bilag II.
5. I bilag IV til denne forordning er der fastsat tilladte tolerancer for afvigelser mellem de i mærkningen angivne værdier for sammensætningen af et fodermiddel eller en foderblanding og de værdier, der måles ved analyser som led i den offentlige kontrol i henhold til forordning (EF) nr. 882/2004.
Artikel 12
Ansvar
1. Den mærkningsansvarlige skal sikre, at mærkningsoplysningerne gives og er indholdsmæssigt korrekte.
2. Den leder af en foderstofvirksomhed, der først markedsfører foderet, eller, hvor det er relevant, den leder af en foderstofvirksomhed, under hvis navn eller firmanavn foderet markedsføres, er den mærkningsansvarlige.
3. I det omfang deres aktiviteter har betydning for mærkningen i den virksomhed, der er under deres ledelse, sikrer lederne af foderstofvirksomheder, at de oplysninger, der gives, opfylder kravene i denne forordning, uanset hvordan oplysningerne formidles.
4. Ledere af foderstofvirksomheder med ansvar for detail- eller distributionsaktiviteter, der ikke påvirker mærkningen, bidrager med fornøden omhu til at sikre, at mærkningskravene er opfyldt, især ved ikke at levere foder, som de på grundlag af de foreliggende oplysninger og i deres egenskab af fagfolk ved eller burde have formodet ikke opfylder disse krav.
5. Lederne af foderstofvirksomheder sikrer i de virksomheder, der er under deres ledelse, at de obligatoriske mærkningsoplysninger formidles i hele fødevarekæden, så den endelige bruger af foderet kan få stillet oplysningerne til rådighed i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 13
Anprisninger
1. Det kan i mærkningen og ved præsentationen af fodermidler og foderblandinger fremhæves, at foderet indeholder eller ikke indeholder et bestemt stof, ligesom særlige ernæringsegenskaber eller -processer eller særlige funktioner i tilknytning til et af disse elementer kan fremhæves, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
anprisningen er objektiv, kan kontrolleres af de kompetente myndigheder og er let forståelig for brugeren af foderet, og
b)
den mærkningsansvarlige fremlægger efter anmodning fra den kompetente myndighed videnskabelig dokumentation for anprisningen, enten med henvisning til offentligt tilgængelige videnskabelige beviser eller med dokumenteret virksomhedsforskning. Den videnskabelige dokumentation skal foreligge, når foderet markedsføres. Købere har ret til at gøre den kompetente myndighed opmærksom på deres tvivl vedrørende anprisningens sandfærdighed. Såfremt det konkluderes, at der ikke er tilstrækkelig dokumentation for anprisningen, betragtes mærkningen i forbindelse med anprisningen som vildledende i henhold til artikel 11. I tilfælde af, at den kompetente myndighed betvivler, at anprisningens sandfærdighed er dokumenteret videnskabeligt, kan den forelægge spørgsmålet for Kommissionen. Kommissionen kan i givet fald træffe en afgørelse efter at have modtaget en udtalelse fra autoriteten efter rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2.
2. Med forbehold af stk. 1 er anprisninger vedrørende optimering af ernæringen og fremme eller beskyttelse af de fysiologiske forhold tilladt, medmindre de indeholder en anprisning som nævnt i stk. 3, litra a).
3. Fodermidlers eller foderblandingers mærkning eller præsentation må ikke indeholde anprisninger om, at
a)
det kan forebygge, behandle eller helbrede en sygdom, undtagen coccidiostatika og histomonostatika, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 1831/2003; dette litra finder imidlertid ikke anvendelse på anprisninger i forbindelse med ernæringsmæssige ubalancer, forudsat at der ikke er påvist nogen forbindelse til patologiske symptomer
b)
det har et særligt ernæringsformål, der er angivet på den i artikel 9 omhandlede liste over anvendelsesområder, medmindre det opfylder de deri fastsatte krav.
4. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte specifikationer vedrørende kravene i stk. 1 og 2.
Artikel 14
Præsentation af mærkningsoplysninger
1. De obligatoriske mærkningsoplysninger skal gives i deres helhed på et fremtrædende sted på emballagen, beholderen, en dertil fæstnet etiket eller i ledsagedokumentet, jf. artikel 11, stk. 2, idet de skal være iøjnefaldende og let læselige og ikke må kunne slettes, og idet de gives på det officielle sprog eller mindst et af de officielle sprog i den medlemsstat eller region, hvor foderet markedsføres.
2. De obligatoriske mærkningsoplysninger skal være lette at identificere og må ikke skjules af andre oplysninger. Den farve, skrifttype og -størrelse, der anvendes, må ikke skjule eller fremhæve bestemte oplysninger, medmindre formålet er at henlede opmærksomheden på sikkerhedssætninger.
3. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte specifikationer vedrørende kravene i stk. 1 og 2 samt præsentationen af den frivillige mærkning, jf. artikel 22.
Artikel 15
Generelle obligatoriske mærkningskrav
Et fodermiddel eller en foderblanding må ikke markedsføres, medmindre mærkningen indeholder følgende oplysninger:
a)
fodertype: »fodermiddel«, »fuldfoder« eller »tilskudsfoder«, alt efter hvad der er relevant
-
for »fuldfoder« kan betegnelsen »mælkeerstatning som fuldfoder« anvendes, hvis det er relevant
-
for tilskudsfoder kan følgende betegnelser anvendes, hvis det er relevant: »mineralsk foder« eller »mælkeerstatning som tilskudsfoder«
-
til selskabsdyr bortset fra katte og hunde kan »fuldfoder« eller »tilskudsfoder« erstattes af »foderblanding«
b)
navn eller firmanavn og adresse på den foderstofvirksomhedsleder, der er mærkningsansvarlig
c)
virksomhedens godkendelsesnummer, hvis den har et sådant nummer, for den mærkningsansvarlige, tildelt i henhold til artikel 13 i forordning (EF) nr. 1774/2002 for virksomheder godkendt i overensstemmelse med artikel 23, stk. 2, litra a), b) og c), i forordning (EF) nr. 1774/2002 eller artikel 17 i forordning (EF) nr. 1774/2002 eller artikel 10 i forordning (EF) nr. 183/2005. Har en mærkningsansvarlig flere godkendelsesnumre, angives det nummer, der er tildelt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 183/2005
d)
partiets referencenummer
e)
nettomængden udtrykt i masseenheder for faste produkter og i masse- eller rumfangsenheder for flydende produkter
f)
listen over fodertilsætningsstoffer, med overskriften »tilsætningsstoffer«, jf. kapitel I i bilag VI eller VII, alt efter hvad der er relevant, dog med forbehold af mærkningsbestemmelser i den retsakt, hvorved det enkelte fodertilsætningsstof er godkendt
g)
vandindhold, jf. punkt 6 i bilag I.
Artikel 16
Særlige obligatoriske mærkningskrav for fodermidler
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15 skal mærkningen af fodermidler omfatte følgende:
a)
navnet på fodermidlet; navnet anvendes i overensstemmelse med artikel 24, stk. 5
b)
den obligatoriske angivelse for den pågældende kategori, jf. listen i bilag V; den obligatoriske angivelse kan erstattes af de oplysninger, der er fastlagt i den i artikel 24 omhandlede EF-fortegnelse for hvert enkelt fodermiddel i den pågældende kategori.
2. Ud over at skulle opfylde kravene i stk. 1 skal mærkningen af fodermidler omfatte følgende, når fodermidlerne indeholder tilsætningsstoffer:
a)
de dyrearter eller dyrekategorier, som fodermidlet er beregnet til, når de pågældende tilsætningsstoffer ikke er blevet godkendt til alle dyrearter eller er blevet godkendt med maksimumsgrænser for nogle arter
b)
brugsanvisning i overensstemmelse med bilag II, punkt 4, hvor der fastsættes et maksimumsindhold af de pågældende tilsætningsstoffer
c)
datoen for mindsteholdbarhed for tilsætningsstoffer bortset fra teknologiske tilsætningsstoffer.
Artikel 17
Særlige obligatoriske mærkningskrav for foderblandinger
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15 skal mærkningen af foderblandinger omfatte følgende:
a)
dyrearter eller dyrekategorier, som foderblandingen er beregnet til
b)
brugsanvisning med angivelse af det formål, som foderet er beregnet til; sådanne anvisninger skal i givet fald være i overensstemmelse med bilag II, punkt 4
c)
i tilfælde hvor producenten ikke er den mærkningsansvarlige:
-
producentens navn eller firmanavn og adresse, eller
-
producentens godkendelsesnummer jf. artikel 15, litra c), eller et identifikationsnummer i henhold til artikel 9, 23 eller 24 i forordning (EF) nr. 183/2005; hvis dette nummer ikke findes, så et identifikationsnummer tildelt efter anmodning fra producenten eller lederen af den importerende foderstofvirksomhed med det format, der er angivet i kapitel II i bilag V til forordning (EF) nr. 183/2005
d)
datoen for mindste holdbarhed, angivet som følger:
-
»Skal anvendes inden …« efterfulgt af datoen - med angivelse af en bestemt dag - for foder, der er meget letfordærveligt på grund af nedbrydningsprocesser
-
»Skal helst anvendes inden …« efterfulgt af datoen - med angivelse af en bestemt måned - for øvrigt foder
Hvis fremstillingsdatoen er angivet i mærkningen, kan datoen for mindste holdbarhed angives sammen med teksten »… (antal dage eller måneder) efter fremstillingsdatoen«
e)
listen over de fodermidler, som foderet er sammensat af, med overskriften »Sammensætning« og med angivelse af navnet på hvert enkelt fodermiddel i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, litra a), idet de pågældende fodermidler angives i rækkefølge efter faldende vægt beregnet ud fra foderblandingens vandindhold; listen kan omfatte angivelse af vægtprocenten
f)
de obligatoriske angivelser, jf. kapitel II i bilag VI eller VII, alt efter hvad der er relevant.
2. Følgende krav gælder for den i stk. 1, litra e), omhandlede liste:
a)
Navnet på og vægtprocenten for et fodermiddel skal angives, hvis indholdet af det pågældende fodermiddel er fremhævet i mærkningen med tekst, billeder eller grafik.
b)
Hvis vægtprocenten for de fodermidler, der indgår i en foderblanding til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, ikke er angivet i mærkningen, skal den mærkningsansvarlige, jf. dog direktiv 2004/48/EF, efter anmodning fremlægge oplysninger om den mængdemæssige sammensætning for køberen, idet angivelserne skal ligge inden for +/- 15 % af værdierne for foderets sammensætning.
c)
For foderblandinger til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr, kan den specifikke angivelse af fodermidlets navn erstattes af navnet på den kategori, som fodermidlerne tilhører.
3. I tilfælde af særligt presserende hensyn til menneskers og dyrs sundhed eller til miljøet og med forbehold af bestemmelserne i direktiv 2004/48/EF kan den kompetente myndighed give køberen de oplysninger, som myndigheden har adgang til i henhold til artikel 5, stk. 2, forudsat at myndigheden efter afvejning af producenternes og købernes respektive legitime interesser konkluderer, at en sådan udlevering af oplysninger er berettiget. I givet fald kræver den kompetente myndighed, at køberen underskriver en fortrolighedsklausul som forudsætning for videregivelse af oplysningerne.
4. Med henblik på anvendelsen af stk. 2, litra c), opstiller Kommissionen en liste over kategorier af fodermidler, som det er tilladt at angive i stedet for de enkelte fodermidler i mærkningen af foder til dyr, der ikke anvendes i fødevareproduktionen, undtagen pelsdyr.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 18
Supplerende obligatoriske mærkningskrav for foder med særlige ernæringsformål
Ud over at skulle opfylde de generelle obligatoriske krav i artikel 15, 16 og 17, alt efter hvad der er relevant, skal mærkningen af foder med særlige ernæringsformål omfatte følgende:
a)
betegnelsen »diætetisk«, som er forbeholdt foder med særlige ernæringsformål, ved siden af foderets betegnelse, jf. artikel 15, litra a)
b)
de påkrævede oplysninger vedrørende anvendelsesformålet, jf. kolonne 1-6 i den i artikel 9 omhandlede liste over anvendelsesområder
c)
en anbefaling om at konsultere en ernæringsekspert eller dyrlæge inden anvendelse af foderet eller inden forlængelse af anvendelsesperioden.
Artikel 19
Supplerende obligatoriske mærkningskrav for foder til selskabsdyr
På etiketten til foder til selskabsdyr skal der være angivet et frikaldsnummer eller anden passende kommunikationsform, hvor køberen kan indhente oplysninger ud over de obligatoriske oplysninger vedrørende:
a)
de fodertilsætningsstoffer, som foderet til selskabsdyr indeholder
b)
de fodermidler, der indgår heri, og som er nævnt efter kategori, jf. artikel 17, stk. 2, litra c).
Artikel 20
Særlige obligatoriske mærkningskrav for foder, der ikke er i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen
1. Ud over at skulle opfylde kravene i artikel 15, 16, 17 og 18 skal foder, der ikke er i overensstemmelse med kravene i fællesskabslovgivningen som nævnt i bilag VIII, såsom forurenede stoffer, være forsynet med de mærkningsoplysninger, der er fastsat i det pågældende bilag.
2. Kommissionen kan ændre bilag VIII for at bringe det i overensstemmelse med fremskridt på lovgivningsområdet i retning af en udvikling af standarder.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 21
Undtagelser
1. De i artikel 15, litra c), d), e) og g), og i artikel 16, stk. 1, litra b), omhandlede oplysninger er ikke nødvendige, hvis køberen inden hver handel skriftligt har givet afkald på disse oplysninger. En handel kan omfatte flere leverancer.
2. På pakket foder kan de i artikel 15, litra c), d) og e), og i artikel 16, stk. 2, litra c), eller i artikel 17, stk. 1, litra c), d) og e), omhandlede oplysninger gives på pakningen uden for det område, hvor etiketten er anbragt, jf. artikel 14, stk. 1. I så fald skal det angives, hvor disse oplysninger findes.
3. Uden at det berører bestemmelserne i bilag I til forordning (EF) nr. 183/2005, er de i artikel 15, litra c), d), e) og g), og i artikel 16, stk. 1, litra b), i nærværende forordning omhandlede oplysninger ikke obligatoriske for fodermidler, der ikke indeholder fodertilsætningsstoffer ud over konserveringsmidler eller ensileringstilsætningsstoffer, og som fremstilles og leveres af en foderstofvirksomhedsleder, jf. artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 183/2005, til en bruger af foder i primærproduktionsleddet med henblik på anvendelse på dennes egen bedrift.
4. De i artikel 17, stk. 1, litra f), omhandlede obligatoriske angivelser er ikke nødvendige for blandinger af helt korn og hele frø og frugter.
5. For foderblandinger, der består af højst tre fodermidler, er de i artikel 17, stk. 1, litra a) og b), omhandlede oplysninger ikke nødvendige, hvis de anvendte fodermidler klart fremgår af beskrivelsen.
6. For mængder på højst 20 kg fodermidler eller foderblandinger, der er bestemt til den endelige bruger og sælges i løs vægt, kan de i artikel 15, 16 og 17 omhandlede oplysninger bringes til køberens kendskab ved relevante opslag på salgsstedet. I så fald gives oplysningerne i artikel 15, litra a), og artikel 16, stk. 1, eller artikel 17, stk. 1, litra a) og b), alt efter hvad der er relevant, skriftligt til køberen, senest med eller på fakturaen.
7. For mængder af foder til selskabsdyr, som sælges i pakninger med flere beholdere, kan de i artikel 15, litra b), c), f) og g), og i artikel 17, stk. 1, litra b), c), e) og f), omhandlede oplysninger gives på den ydre emballage i stedet for på hver enkelt beholder, forudsat at hele den samlede mængde i pakningen ikke overstiger 10 kg.
8. Uanset denne forordning kan medlemsstaterne anvende nationale bestemmelser for foder til dyr, der anvendes til videnskabelige formål eller forsøg, forudsat at dette formål klart fremgår af etiketten. Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om sådanne bestemmelser.
Artikel 22
Frivillig mærkning
1. Ud over de obligatoriske mærkningsoplysninger kan mærkningen af fodermidler og foderblandinger også indeholde frivillige mærkningsoplysninger, forudsat at de generelle principper i denne forordning overholdes.
2. De i artikel 25 omhandlede EF-kodekser kan omfatte yderligere betingelser for den frivillige mærkning.
Artikel 23
Emballage
1. Fodermidler og foderblandinger må kun markedsføres i lukkede pakninger eller beholdere. Pakningerne eller beholderne skal være lukket på en sådan måde, at lukkemekanismen beskadiges ved åbning og ikke kan genanvendes.
2. Uanset stk. 1 kan foder markedsføres i løs vægt eller i ulukkede pakninger eller beholdere, når der er tale om:
a)
fodermidler
b)
foderblandinger, der er fremstillet udelukkende ved at blande helt korn, hele frø eller hele frugter
c)
leverancer mellem producenter af foderblandinger indbyrdes
d)
leverancer af foderblandinger direkte fra producenten til brugeren af foder
e)
leverancer fra producenter af foderblandinger til emballeringsvirksomheder
f)
foderblandinger i mængder på højst 50 kg, der er bestemt til den endelige bruger, og som udtages direkte af en pakning eller beholder, der var lukket
g)
sliksten.
KAPITEL 5
EF-FORTEGNELSE OVER FODERMIDLER OG EF-KODEKSER FOR GOD MÆRKNINGSPRAKSIS
Artikel 24
EF-fortegnelse over fodermidler
1. Der udarbejdes en EF-fortegnelse over fodermidler (»fortegnelsen«) som et redskab til at forbedre mærkningen af fodermidler og foderblandinger. Fortegnelsen skal lette udvekslingen af oplysninger om produkternes egenskaber og opstiller en ikke udtømmende liste over fodermidler. Fortegnelsen skal for hvert af de fodermidler, den omfatter, indeholde mindst følgende oplysninger:
a)
navn
b)
identifikationsnummer
c)
en beskrivelse af fodermidlet, herunder oplysninger om fremstillingsprocessen, hvis det er relevant
d)
oplysninger, der erstatter den obligatoriske angivelse, jf. artikel 16, stk. 1, litra b)
e)
en ordliste, hvori de forskellige processer og tekniske udtryk, der er nævnt, er forklaret.
2. Den først udgave af EF-fortegnelsen vedtages i overensstemmelse med rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2, senest den 21. marts 2010, og de fodermidler, den indeholder, skal være dem, der er opført i del B i bilaget til direktiv 96/25EF og i kolonne 2-4 i bilaget til direktiv 82/471/EØF. Ordlisten består af del A, afsnit IV, i bilaget til direktiv 96/25/EF.
3. Proceduren i artikel 26 finder anvendelse ved ændringer af fortegnelsen.
4. Denne artikel berører ikke sikkerhedskravene i artikel 4.
5. Foderstofvirksomhedslederes brug af fortegnelsen er frivillig. Det navn på et fodermiddel, der er opført i fortegnelsen, må imidlertid kun anvendes, forudsat at alle relevante bestemmelser i fortegnelsen er opfyldt.
6. Den person, der for første gang markedsfører et fodermiddel, som ikke er opført i fortegnelsen, skal straks give meddelelse om anvendelsen heraf til de i artikel 26, stk. 1, omtalte repræsentanter for de europæiske foderstofbrancher. Repræsentanterne for de europæiske foderstofbrancher offentliggør et register over disse meddelelser på internettet og ajourfører registeret regelmæssigt.
Artikel 25
EF-kodekser for god mærkningspraksis
1. Kommissionen tilskynder til udarbejdelse af to EF-kodekser for god mærkningspraksis (i det følgende benævnt »kodekserne«) - én for foder til selskabsdyr og én for foderblandinger til dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, og som kan indeholde et afsnit om foderblandinger til pelsdyr.
2. Kodekserne har til formål at bidrage til at sikre bedre mærkning. De indeholder navnlig bestemmelser om præsentationen af mærkningsoplysninger, jf. artikel 14, om frivillig mærkning, jf. artikel 22, og om anvendelse af anprisninger, jf. artikel 13.
3. Proceduren i artikel 26 anvendes ved udarbejdelsen og enhver ændring af kodekserne.
4. Foderstofvirksomhedslederes brug af kodekserne er frivillig. Brugen af enhver af kodekserne kan angives i mærkningen, forudsat at alle relevante bestemmelser i en sådan kodeks er opfyldt.
Artikel 26
Udarbejdelse af kodekserne samt ændringer af EF-fortegnelsen og EF-kodekserne
1. Udkast til ændringer af EF-fortegnelsen, udkast til kodekserne samt udkast til ændringer heraf udvikles og ændres af alle relevante repræsentanter for de europæiske foderstofbrancher:
a)
i samråd med andre interesserede parter som f.eks. brugerne af foder
b)
i samarbejde med medlemsstaternes kompetente myndigheder og, hvor det er relevant, autoriteten
c)
under hensyntagen til erfaringerne fra udtalelser afgivet af autoriteten samt den videnskabelige og den teknologiske udvikling.
2. Med forbehold af stk. 3 vedtager Kommissionen foranstaltninger i overensstemmelse med denne artikel efter rådgivningsproceduren i artikel 28, stk. 2.
3. Der skal vedtages ændringer til EF-fortegnelsen med henblik på fastsættelse af de maksimumsgrænser for indholdet af kemiske urenheder, jf. bilag I, punkt 1, eller niveauet for botanisk renhed, jf. bilag I, punkt 2, eller vandindholdet, jf. bilag I, punkt 6, eller oplysninger i stedet for den obligatoriske angivelse, jf. artikel 16, stk. 1, litra b). Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol, jf. artikel 28, stk. 4.
4. Enhver foranstaltning i henhold til denne artikel vedtages, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
de er udarbejdet i overensstemmelse med stk. 1
b)
deres indhold er praktisk anvendeligt i hele Fællesskabet for de brancher, som de gælder for, og
c)
de er hensigtsmæssige som middel til at nå målene i denne forordning.
5. Fortegnelsen offentliggøres i L-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende. Titlerne og referencerne til kodekserne offentliggøres i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.
KAPITEL 6
ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 27
Gennemførelsesforanstaltninger
1. Kommissionen kan ændre bilagene for at tilpasse dem til den videnskabelige og teknologiske udvikling.
Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
2. Andre gennemførelsesforanstaltninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning, vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 28, stk. 3, medmindre andet udtrykkeligt er anført.
Artikel 28
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, som er nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002 (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 3 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1-4, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
5. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk. 1, 2, 4 og 6, og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
6. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5a, stk.1-4, og stk. 5, litra b), og artikel 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristerne i artikel 5a, stk. 3, litra c), og stk. 4, litra b) og e), i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til henholdsvis to måneder, en måned og to måneder.
Artikel 29
Ændring af forordning (EF) nr. 1831/2003
I artikel 16 i forordning (EF) nr. 1831/2003 foretages følgende ændringer:
1)
I stk. 1 foretages følgende ændringer:
a)
Litra d) affattes således:
»d)
i givet fald det godkendelsesnummer, der er tildelt den virksomhed, der fremstiller eller markedsfører fodertilsætningsstoffet eller forblandingen i overensstemmelse med artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 183/2005 af 12. januar 2005 om krav til foderstofhygiejne (28) eller, alt efter hvad der er relevant, med artikel 5 i direktiv 95/69/EF
b)
I stk. 1 tilføjes følgende afsnit i slutningen:
»For så vidt angår forblandinger finder litra b), d), e) og g) ikke anvendelse på de deri anvendte fodertilsætningsstoffer.«
2)
Stk. 3 affattes således:
»3. Ud over oplysningerne i stk. 1 forsynes emballagen eller beholderen for et fodertilsætningsstof, der tilhører en funktionel gruppe angivet i bilag III, eller for en forblanding indeholdende et tilsætningsstof, der tilhører en funktionel gruppe angivet i bilag III, med de i samme bilag omhandlede oplysninger, der skal være tydelige, let læselige og ikke må kunne slettes.«
3)
Stk. 4 affattes således:
»4. I tilfælde af forblandinger skal ordet »forblanding« fremgå af mærkningen. Bærestoffer skal, når der er tale om fodermidler, angives i overensstemmelse med artikel 17, stk. 1, litra e), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 767/2009 af 13. juli 2009 om markedsføring og anvendelse af foder (29), og når vand anvendes som bærestof, angives forblandingens vandindhold. Der må kun angives én dato for mindste holdbarhed for hver forblanding som helhed; en sådan dato for mindsteholdbarhed fastsættes på grundlag af datoen for mindsteholdbarhed for hver enkelt af forblandingens bestanddele.
Artikel 30
Ophævelse
Artikel 16 i direktiv 70/524/EØF og direktiv 79/373/EØF, 80/511/EØF, 82/471/EØF, 83/228/EØF, 93/74/EØF, 93/113/EF og 96/25/EF og beslutning 2004/217/EF ophæves med virkning fra den 1. september 2010.
Henvisninger til de ophævede direktiver og den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IX.
Artikel 31
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne giver senest den 1. september 2010 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler omgående senere ændringer af betydning for bestemmelserne.
Artikel 32
Overgangsbestemmelser
1. Uanset artikel 33, stk. 2, kan foder, der er blevet markedsført eller mærket i overensstemmelse med direktiv 79/373/EØF, 82/471/EØF, 93/74/EØF og 96/25/EF før den 1. september 2010, fortsat markedsføres, indtil lagrene er opbrugt.
2. Uanset artikel 8, stk. 2, kan de i den artikel omtalte fodertyper, som allerede er blevet markedsført lovligt før den 1. september 2010, fortsat markedsføres, indtil der er truffet en afgørelse om en ansøgning om ajourføring af listen over anvendelsesområder, jf. artikel 10, forudsat at en sådan ansøgning er blevet fremsat før den 1. september 2010.
3. Uanset denne forordnings bilag I, punkt 1, kan fodermidler markedsføres og anvendes, indtil der fastsættes en specifik maksimumsgrænse for kemiske urenheder fra fremstillingsprocessen og fra tekniske hjælpestoffer, forudsat at de mindst opfylder betingelserne i del A, afsnit II, punkt 1, i bilaget til direktiv 96/25/EF. Denne undtagelse ophører den 1. september 2012.
4. Der kan træffes foranstaltninger med henblik på at lette overgangen til anvendelse af denne forordning. Det kan navnlig præciseres, på hvilke betingelser foder kan mærkes i overensstemmelse med denne forordning, før den tages i anvendelse. Disse foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning, herunder ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 28, stk. 4.
Artikel 33
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 2010.
Artikel 31 og 32 anvendes dog fra datoen for denne forordnings ikrafttræden.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2009.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 767/2009/EK RENDELETE
(2009. július 13.)
a takarmányok forgalomba hozataláról és felhasználásáról, az 1831/2003/EK rendelet módosításáról, valamint a 79/373/EGK tanácsi irányelv, a 80/511/EGK bizottsági irányelv, a 82/471/EGK, 83/228/EGK, 93/74/EGK, 93/113/EK és 96/25/EK tanácsi irányelv és a 2004/217/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére, illetve 152. cikke (4) bekezdésének b) pontjára,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal történt konzultációra (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére,
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
mivel:
(1)
Az emberek és állatok egészségének magas szintű védelmére irányuló törekvés az élelmiszerjog egyik alapvető célkitűzése, amint azt az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) megállapítja. Ez a rendelet vezette be a „szántóföldtől a konyhaasztalig” megközelítést, amely szerint az élelmiszer-biztonságnak a termelőtől a felhasználóig kell terjednie, és amely a takarmányt az élelmiszerlánc legelején található érzékeny láncszemnek tekinti. A közegészség magas szintű védelmének biztosítása e rendelet egyik alapvető célkitűzése.
(2)
A takarmány-előállítás az európai mezőgazdasági termékek egyik jelentős rendeltetési célja, mivel a takarmányok előállításához felhasznált alapanyagok többségét a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek adják. A takarmány továbbá a legfőbb költségtényezőként alapvető fontosságú a Közösség 5 millió állattartó gazdálkodója számára.
(3)
A takarmány takarmány-alapanyagok, összetett takarmány, takarmány-adalékanyagok, előkeverékek vagy gyógyszeres takarmány formájában forgalmazható. A takarmány-adalékanyagok forgalmazására vonatkozó szabályokat a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1831/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4), a gyógyszeres takarmány forgalmazására vonatkozó szabályokat pedig a Közösségen belül a gyógyszeres takarmányok előállítására, forgalomba hozatalára és felhasználására irányadó feltételek megállapításáról szóló, 1990. március 26-i 90/176/EGK tanácsi irányelv (5) állapítja meg.
(4)
A takarmány-alapanyagok és az összetett takarmány - ideértve a kedvtelésből tartott állatok eledelét is - forgalmazására és felhasználására vonatkozó meglevő jogszabályokat, azaz az összetett takarmány forgalmazásáról szóló, 1979. április 2-i 79/373/EGK tanácsi irányelvet (6), a különleges táplálkozási célokra szánt takarmányokról („diétás takarmányok”) szóló, 1993. szeptember 13-i 93/74/EGK tanácsi irányelvet (7), a takarmány-alapanyagok forgalmáról szóló, 1996. április 29-i 96/25/EK tanácsi irányelvet (8), valamint a takarmányozási célra felhasznált egyes termékekről („bioproteinek”) szóló, 1982. június 30-i 82/471/EGK tanácsi irányelvet (9) aktualizálni kell, és egy egységes rendelettel kell felváltani. Az egyértelműség kedvéért a takarmányozásban használt egyes termékek értékelésére vonatkozó iránymutatások meghatározásáról szóló, 1983. április 18-i 83/228/EGK tanácsi irányelvet (10) és az összetett takarmány plombálatlan csomagban vagy tartályban való forgalmazásának bizonyos esetekben történő engedélyezéséről szóló, 1980. május 2-i 80/511/EGK bizottsági irányelvet (11) hatályon kívül kell helyezni.
(5)
A 79/373/EGK irányelvnek e rendelettel történő hatályon kívül helyezése miatt a takarmányban található enzimek, mikroorganizmusok és ezek készítményeinek felhasználásáról és forgalmazásáról szóló, 1993. december 14-i 93/113/EK tanácsi irányelvet (12) is hatályon kívül kell helyezni. Továbbá tekintettel a 79/373/EGK irányelv hatályon kívül helyezésére és arra, hogy ez a rendelet szabályokat foglal magában az adalékanyagokat tartalmazó takarmányok címkézésére vonatkozóan, a takarmány-adalékanyagokról szóló, 1970. november 23-i 70/524/EGK tanácsi irányelv (13) 16. cikkét - amely az ezen irányelvnek az 1831/2003/EK rendelet általi hatályon kívül helyezését követően hatályban maradt - hatályon kívül kell helyezni.
(6)
Az élelmiszernek a 178/2002/EK rendeletben foglalt meghatározásától eltérően a takarmány fogalommeghatározása nem terjed ki a vízre. Ezenfelül tekintettel arra, hogy a vizet takarmányozás céljára nem forgalmazzák, e rendelet nem rendelkezik a takarmányozásra használt vízzel kapcsolatos feltételekről. A rendelet azonban alkalmazandó azokra a takarmányokra, amelyeket vízzel adagolnak. Ugyanakkor a takarmányiparban történő vízhasználatot a takarmányhigiénia követelményeinek meghatározásáról szóló, 2005. január 12-i 183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) szabályozza, amely megköveteli, hogy minden szükséges esetben tiszta vizet használjanak a veszélyes szennyeződések elkerülése érdekében, és hogy a takarmány-előállítás során használt víz megfelelő minőségű legyen.
(7)
A takarmány- és élelmiszerlánc fertőződésének veszélyére tekintettel helyénvaló e rendeletet egyaránt alkalmazni az élelmiszer-termelés céljából tartott és a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak, többek között a vadon élő állatoknak szánt takarmányra is.
(8)
A 178/2002/EK és a 183/2005/EK rendeletnek a takarmányipari vállalkozások kötelezettségeire vonatkozó rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmányra is.
(9)
A takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (15) összhangban a tagállamoknak hatósági ellenőrzéseket kell végezniük az e rendeletnek való megfelelés biztosítása érdekében. Ezek az ellenőrzések nem csupán a kötelező, hanem az önkéntes címkézési adatokra is kiterjednek. A takarmány összetételéről szóló adatok ellenőrizhetősége érdekében meg kell határozni a feltüntetett értékekhez képest elfogadható eltéréseket.
(10)
A takarmánybiztonsági kockázatok kezelése érdekében e rendelethez melléklet formájában csatolni kell a 2004/217/EK bizottsági határozatban (16) jelenleg megállapított azon anyagok listáját, amelyek takarmányozási célú forgalomba hozatala tilos, továbbá azon anyagok listáját, amelyek takarmányozási célú forgalomba hozatala korlátozott. E melléklet megléte azonban nem értelmezhető úgy, hogy a listán nem szereplő összes terméket biztonságosnak lehet tekinteni.
(11)
A takarmány-alapanyagok, a takarmány-adalékanyagok és más termékek, mint például az állatgyógyászati készítmények megkülönböztetése hatással van a forgalombahozatali feltételekre is. A takarmány-alapanyagokat elsősorban az állatok szükségleteinek, mint például energia-, tápanyag-, ásványianyag- vagy élelmirost-szükségleteinek fedezésére használják. Ezeknek az anyagoknak az alapvető tápanyag-összetevőktől eltekintve általában nincsen pontos vegyi meghatározásuk. A takarmány-alapanyagok rendeltetésszerű felhasználásai közül ki kell zárni azokat a tudományos értékelés útján igazolható hatásokat, amelyek a takarmány-adalékanyagokra és az állatgyógyászati készítményekre korlátozódnak. Ezért e különféle termékfajták megkülönböztetésére nem kötelező útmutatók kidolgozása ajánlott. Kellően indokolt esetben a Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy egyértelműen meghatározza, hogy egy adott termék e rendelet alkalmazásában takarmánynak minősül-e.
(12)
A kiegészítő takarmány fogalmának a 79/373/EGK irányelvben megadott meghatározása több tagállamban alkalmazási problémákhoz vezetett. A 183/2005/EK rendelet alkalmazása érdekében helyénvaló egyértelműen különbséget tenni a kiegészítő takarmányok és az előkeverékek között.
(13)
A jogszabály egységes alkalmazását elősegítendő, a takarmány-alapanyagok és a kiegészítő takarmányok nem tartalmazhatnak adalékanyagokat egy bizonyos szintet meghaladó mértékben. A nagy koncentrációjú takarmányok - például az ásványianyag-tartalmú nyalósó - azonban felhasználhatók közvetlenül állati takarmányozásra, ha összetételük a vonatkozó tervezett felhasználás tekintetében megfelel az adott különleges táplálkozási célnak. Az ilyen takarmányok felhasználási feltételeit fel kell tüntetni a címkén, a napi adagokban jelen lévő adalékanyagokra vonatkozó szabályok betartása érdekében.
(14)
A 82/471/EGK irányelv a Közösség közvetlen és közvetett fehérjeforrásként használt takarmánnyal való ellátását kívánta fejleszteni. Az irányelv szerint a forgalomba hozatal előtt valamennyi bioproteint engedélyeztetni kell. Eddig azonban csak nagyon kevés új engedélyt adtak ki, és még mindig nyilvánvaló, hogy hiány van magas fehérjetartalmú takarmányban. Az általános, forgalomba hozatal előtti engedélyezési követelmény tehát tiltó erejűnek bizonyult, és helyette a piacfelügyelet alapján kockázatosnak talált termékek betiltásával is el lehetne kerülni a biztonsági kockázatokat. Azokban az esetekben, amikor egy bioprotein kockázatfelmérési eredménye negatívnak bizonyul, forgalmazását vagy használatát be kell tiltani. A bioproteinek általános, forgalomba hozatal előtti engedélyezési eljárásának különleges követelményét el kell törölni, azzal a következménnyel, hogy ezekre a termékekre ugyanaz a biztonsági rendszer vonatkozik, mint minden egyéb takarmány-alapanyagra. Az egyes bioproteinek esetében jelenleg fennálló korlátozásokat vagy tilalmakat ez nem érintheti.
(15)
Bebizonyosodott, hogy a 93/74/EGK irányelvnek a különleges táplálkozási célokra szánt takarmányok tervezett alkalmazási listájának létrehozásáról szóló, 2008. március 5-i 2008/38/EK bizottsági irányelv (17) által végrehajtott rendelkezései jól működnek. A tervezett alkalmazások ily módon létrehozott jegyzékét ezért meg kell őrizni, és e rendeletben rendelkezni kell annak naprakésszé tételéről. Az ilyen takarmányok hatékonyságát és biztonságát illetően ki kell kérni különösen az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság véleményét, amennyiben a rendelkezésre álló tudományos és technológiai adatok alapján feltételezhető, hogy a kérdéses takarmány használatával esetleg nem érhető el a tervezett különleges táplálkozási cél, vagy az az állati és az emberi egészségre, a környezetre vagy az állatjólétre káros hatást gyakorolhat.
(16)
A takarmányra vonatkozó állítások alkalmazásával kapcsolatban elsősorban a tudományos megalapozottságot kell figyelembe venni, és az ilyen állításokat a takarmányipari vállalkozóknak igazolniuk kell. Az állítások az összes rendelkezésre álló tudományos adat és a bizonyítékok értékelése révén tudományosan bizonyíthatóak.
(17)
A címkézés végrehajtási, nyomonkövetési és ellenőrzési célokra szolgál. A címkézés célja ezenkívül, hogy ellássa a vevőket az ahhoz szükséges információval, hogy a szükségleteiknek megfelelő, tudatos döntést hozhassanak, ezért annak következetesnek, összefüggőnek, átláthatónak és érthetőnek kell lennie. Mivel a vevők, különösen az állattartó gazdálkodók az adott terméket nem csupán az árusítás helyszínén választják ki, ahol megvizsgálhatják a takarmány csomagolását, a címkén nyújtott információkra vonatkozó követelmények nem csak a terméken található címkére vonatkoznak, hanem az eladó és a vevő között zajló egyéb kommunikációra is. Ezek az elvek ezenkívül a takarmány kiszerelésére és reklámozására is érvényesek.
(18)
A címkézés kötelező és önkéntes információkból áll. A kötelező információ az általános címkézési követelmények és a takarmány-alapanyagokra, illetve az összetett takarmányra vonatkozó különleges címkézési követelmények kombinációja, amelyeket a diétás takarmány, a szennyezett anyag és a kedvtelésből tartott állatok eledele esetében kiegészítő követelmények kísérnek.
(19)
A takarmány-alapanyagok előállítási folyamatából és a technológiai segédanyagokból származó vegyi szennyeződésekkel kapcsolatos jelenlegi helyzet nem kielégítő. A magas szintű takarmánybiztonság biztosítása és ezáltal a közegészség magas szintű védelme, valamint az átláthatóság javítása érdekében a 183/2005/EK rendeletben említett helyes gyakorlattal összhangban rendelkezéseket kell elfogadni e vegyi szennyeződések elfogadható szintjével kapcsolatban.
(20)
Az elv, miszerint csak bizonyos takarmány-adalékanyagokat kell a címkéken feltüntetni, ha azokat takarmány-alapanyagokban és összetett takarmányokban használják, jól működőnek bizonyult. Ugyanakkor az 1831/2003/EK rendeletből eredő kategóriákba sorolás szükségessé teszi az idevágó rendelkezések aktualizálását és korszerűsítését, részben azért is, mert - különösen a kedvtelésből tartott állatok tulajdonosai számára - bizonyos, takarmány-adalékanyagokat feltüntető címkézés félrevezető lehet.
(21)
A szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalma (BSE) és a dioxinválság következményeként az összetett takarmány forgalmazásáról szóló 79/373/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2002. január 28-i 2002/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) 2002-től kötelezővé tette az összetett takarmányban található valamennyi takarmány-alapanyag tömegszázalékának feltüntetését, az Európai Parlament kezdeményezésére. Az élelmiszer- és takarmánybiztonság szintje lényegesen javult továbbá a 178/2002/EK és a 183/2005/EK rendelet, valamint végrehajtó intézkedéseik eredményeként, különösen az élelmiszer- és takarmányipari vállalkozók felelősségére való összpontosítás, a továbbfejlesztett nyomonkövetési rendszer, a veszélyelemzés és kritikus ellenőrzési pontok (HACCP) elveinek takarmányiparban történő bevezetése és a jó takarmányhigiéniai gyakorlatról szóló útmutatók kidolgozása eredményeképpen. E vívmányok fényében - amelyeket az élelmiszerre és takarmányra vonatkozó sürgősségi riasztórendszerben (RASFF) küldött értesítések is tükröznek - a magas szintű takarmánybiztonság biztosítása és ezáltal a közegészség magas szintű védelme céljából többé nincs szükség a takarmány-alapanyagok összetett takarmányban való tömegszázalékának címkén történő kötelező megadására. A pontos százalékokat ugyanakkor a vevők megfelelő tájékoztatása céljából önkéntes alapon fel lehet tüntetni. Ezenfelül tekintettel arra, hogy a hatáskörrel rendelkező hatóságok hozzáférnek az összetett takarmányokban található összes takarmány-alapanyag tömegszázalékban kifejezett pontos arányára vonatkozó információkhoz, lehetővé kell tenni, hogy e hatóságok az emberi vagy állati egészséget vagy a környezetet érintő bármilyen sürgős helyzet esetén és a szellemi tulajdonjogok érvényesítéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (19) összhangban további tájékoztatást nyújtsanak a vevőknek.
(22)
A vevő pontos, nem félrevezető tájékoztatása végett azonban a pontos tömegszázalékot azokban az esetekben kell megadni, ha a kérdéses takarmány-alapanyagot az összetett takarmány címkéjén hangsúlyozottan tüntetik fel.
(23)
Az összetett takarmányban található takarmány-alapanyagok megadása tömegük szerinti csökkenő sorrendben már önmagában is lényegi tájékoztatást nyújt a takarmány összetételét illetően. Bizonyos területeken, ahol a gyártó nem köteles a címkén egyes adatokat feltüntetni, a vevőnek lehetőséget kell biztosítani arra, hogy kiegészítő információt kérhessen. Ebben az esetben a közölt érték ± 15 %-ának megfelelő tűréshatárt kell fenntartani.
(24)
A termelő szellemi tulajdonjogait védeni kell. A szellemi tulajdonjogok érvényesítésére a 2004/48/EK irányelv alkalmazandó. El kell ismerni azt is, hogy az összetett takarmány mennyiségi összetétele - a benne található takarmány-alapanyagok nevével ellentétben - bizonyos feltételek mellett védendő bizalmas információnak tekinthető.
(25)
A takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (20) nem vonatkozik a nemkívánatos anyagokat határértéken felül tartalmazó takarmány címkézésére. Ezért rendelkezéseket kell megállapítani annak érdekében, hogy biztosítsák a megfelelő címkézést és az azon irányelv 5. cikkében elrendelt, hígításra vonatkozó tilalom megfelelő végrehajtását, e szennyezett anyagoknak a 183/2005/EK rendelet 10. cikkének (2) és (3) bekezdésével összhangban engedélyezett méregtelenítő létesítményben történő méregtelenítéséig vagy megtisztításáig.
(26)
Lehetővé kellene tenni az általános címkézési követelményektől való eltérést, amennyiben a követelmények alkalmazása nem szükséges az emberek vagy állatok egészségének, illetve a vevő érdekeinek védelmében, és indokolatlan terhet róna a címkézésért felelős gyártóra vagy takarmányipari vállalkozókra. A tapasztalatok alapján különösen gazdálkodók közötti takarmányszállítás esetén lehetne eltérést engedélyezni, amelyet követően a gazdálkodó a saját gazdaságában használja a takarmányt, illetve kis mennyiségek, háromnál nem több takarmány-alapanyagot tartalmazó összetett takarmány, valamint egész növényi szemtermésből, magvakból és gyümölcsökből álló keverékek esetén.
(27)
Az összetett takarmányt általában lezárt tartályokban kell forgalmazni, de gondoskodni kell a megfelelő eltérési lehetőségekről is, amennyiben e követelmény alkalmazása nem szükséges az emberi vagy állati egészség, illetve a vevő érdekeinek védelmében, és túlzott terhet róna a takarmányipari vállalkozókra.
(28)
A 96/25/EK irányelv mellékletének B. része, valamint a 82/471/EGK irányelv mellékletének 2-4. oszlopa bizonyos takarmány-alapanyagokra nézve megnevezési, leírási és címkézési rendelkezéseket foglal jegyzékbe. E jegyzékek segítik a termékjellemzőkről folytatott, a gyártó és a vevő közötti információcserét. Az érintett feleknek - közösségi higiéniai útmutatók kidolgozása által - az önkéntes szabványok meghatározására való ösztönzése kapcsán szerzett tapasztalatok pozitívak. A jegyzék érintett felek általi kibővítése sokkal rugalmasabb lenne, és jobban alkalmazkodna a felhasználók információs szükségleteihez, mintha azt a jogalkotó bővítené. Az érintett felek eldönthetik, hogy - a takarmány-alapanyagok jegyzéke értékének függvényében - mekkora erőfeszítéseket tesznek. Szükségesnek tűnik ezért a takarmány-alapanyagok nem kizárólagos jegyzékének létrehozása, amelyet a takarmányipari vállalkozók - a takarmány-alapanyag nevének használatát kivéve - önkéntes alapon használhatnak.
(29)
A takarmány-alapanyagoknak a 96/25/EK irányelv mellékletének B. részében és a 82/471/EGK irányelv mellékletének 2-4. oszlopában található jelenlegi jegyzékei adják a takarmány-alapanyagok közösségi jegyzékének kiinduló változatát. Ezt a kiinduló változatot ezt követően az érintett felek kezdeményezésére, az ő érdekeiknek megfelelően bővítik tovább, beleértve az új takarmány-alapanyagokkal történő kiegészítést is.
(30)
Az átláthatóság érdekében helyénvaló, hogy a jegyzékben nem szereplő takarmány-alapanyagról értesítsék az érintett felek képviselőit, amint az adott takarmány-alapanyagot először forgalomba hozzák.
(31)
A korszerű címkézés elősegíti a versenyképes piaci környezetet, amelyben a dinamikus, hatékony és innovatív szereplők a címkézést teljes mértékben ki tudják használni termékeik értékesítése során. Tekintettel mind a haszonállat-takarmány vállalkozások közötti forgalmazására, mind a kedvtelésből tartott állatok eledelének gyártója és vevője közötti kapcsolatra, az erre a két területre vonatkozó helyes címkézésről szóló kódexek hasznos eszközök lehetnének a korszerű címkézés céljainak eléréséhez. A kódexeknek olyan rendelkezéseket kell meghatározniuk, amelyek lehetővé teszik a vevő számára a megalapozott választást. Emellett a címkézésért felelős személy számára is iránymutatást kell adniuk a címkézés különböző elemeiről. Segíthetnek értelmezni az önkéntes címkézés kereteit vagy a kötelező címkézési adatok feltüntetésének módját. A kódexeket önkéntes alapon kell alkalmazni, kivéve azokat az eseteket, ahol a kódexek alkalmazása fel van tüntetve a címkézésen.
(32)
Minden érintett fél bevonása alapvető fontosságú annak érdekében, hogy a közösségi jegyzék és a helyes címkézési gyakorlat kódexei jó minőségűek és megfelelőek legyenek. A felhasználók érdekeit figyelembe kell venni, hogy a pontos tájékoztatásra való joguk még jobban érvényesülhessen. Ezt a Bizottság biztosíthatja azzal, hogy a közösségi jegyzéket és a kódexeket abban az esetben hagyja jóvá, ha azok tartalma megvalósítható, és e rendelet célkitűzéseinek elérésére alkalmas.
(33)
A tagállamok megállapítják az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést, hogy biztosítsák a rendelet rendelkezéseinek végrehajtását. E szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
(34)
Különösen a különleges táplálkozási célnak megfelelő takarmányok vonatkozásában, valamint az előállítási folyamatból és a technológiai segédanyagokból származó vegyi szennyeződések tekintetében átmeneti időszakra van szükség. Számolni kell a meglévő készletek forgalomba hozatalával is, azok kimerüléséig. Ezenfelül indokolt lehet olyan feltételek meghatározása is, amelyek mellett a takarmányok még e rendelet hatálybalépésének időpontja előtt e rendelettel összhangban címkézhetők.
(35)
Mivel a rendelet célkitűzését, nevezetesen a takarmányok forgalomba hozatala és felhasználása feltételeinek - a magas szintű takarmánybiztonság és ezáltal a közegészség magas szintű védelme, valamint a felhasználóknak és fogyasztóknak nyújtandó megfelelő tájékoztatás és a belső piac hatékony működésének erősítése érdekében történő - harmonizálását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően e rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(36)
Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (21) összhangban kell elfogadni.
(37)
A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy módosítsa a takarmányként nem vagy korlátozottan használható anyagok listáját, hogy engedélyezze a különleges táplálkozási célokra szánt takarmányt, hogy jegyzéket állítson össze a prémes állatok kivételével a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmány címkézési kategóriáiról, hogy fogadjon el olyan módosításokat a jegyzékhez, amelyek meghatározzák a vegyi szennyeződések maximális tartalmát, a botanikai tisztaság szintjeit, a nedvességtartalom szintjeit, vagy a kötelezően feltüntetendő adatokat helyettesítő adatokat, hogy hozzáigazítsa a mellékleteket a tudományos és technológiai fejlődéshez, és hogy átmeneti intézkedéseket fogadjon el. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és a rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, beleértve annak új, nem alapvető fontosságú elemekkel történő kiegészítését, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(38)
A tervezett felhasználások jegyzékén eszközölt frissítések elfogadásához a hatékonyság érdekében le kell rövidíteni az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárás során alkalmazott rendes határidőket. Amennyiben a rendkívüli sürgősségre tekintettel az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásra vonatkozó rendes határidők nem tarthatók be, a Bizottság számára lehetőséget kell biztosítani az 1999/468/EK határozat 5a. cikke (6) bekezdésében meghatározott sürgősségi eljárás alkalmazására azon anyagok listájának módosításához, amelyek forgalomba hozatala vagy takarmányozás céljára történő felhasználása korlátozott vagy tiltott.
(39)
Az 1831/2003/EK rendelet 16. cikke a takarmány-adalékanyagok és előkeverékek címkézéséről és csomagolásáról rendelkezik. Különösen az előkeverékekre vonatkozó szabályok végrehajtása okozott gyakorlati problémákat az ágazat és a hatáskörrel rendelkező hatóságok számára. Az előkeverékek következetesebb címkézése érdekében módosítani kell ezt a cikket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Cél
A 178/2002/EK rendeletben megszabott általános elveknek megfelelően e rendelet célja, hogy összehangolja a takarmányok forgalomba hozatalának és felhasználásának feltételeit annak érdekében, hogy gondoskodjanak a magas szintű takarmánybiztonságról és ezáltal a közegészség magas szintű védelméről, továbbá megfelelő tájékoztatást nyújtsanak a felhasználók és a fogyasztók számára, valamint fokozzák a belső piac hatékony működését.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a rendelet szabályokat határoz meg az élelmiszer-termelés céljából tartott és a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmány Közösségen belüli forgalomba hozatalára és felhasználására vonatkozóan, ideértve a címkézésre, a csomagolásra és a kiszerelésre vonatkozó követelményeket is.
(2) Ez a rendelet a takarmányozásra alkalmazandó - különösen a következő - egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül alkalmazandó:
a)
a 90/167/EGK irányelv;
b)
a 2002/32/EK irányelv;
c)
az Európai Parlament és a Tanács 2001. május 21-i 999/2001/EK rendelete az egyes fertőző szivacsos agyvelőbántalmak megelőzésére, az ellenük való védekezésre és a felszámolásukra vonatkozó szabályok megállapításáról (22);
d)
az Európai Parlament és a Tanács 2002. október 3-i 1774/2002/EK rendelete a nem emberi fogyasztásra szánt állati melléktermékekre vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról (23);
e)
az Európai Parlament és a Tanács 2003. szeptember 22-i 1829/2003/EK rendelete a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról (24);
f)
az Európai Parlament és a Tanács 2003. szeptember 22-i 1830/2003/EK rendelete a géntechnológiával módosított szervezetek nyomon követhetőségéről és címkézéséről, és a géntechnológiával módosított szervezetekből előállított élelmiszer- és takarmánytermékek nyomon követhetőségéről (25);
g)
az 1831/2003/EK rendelet; és
h)
a Tanács 2007. június 28-i 834/2007/EK rendelete az ökológiai termelésről és az ökológiai termékek címkézéséről (26).
(3) Ez a rendelet a vízre nem vonatkozik, sem akkor, ha közvetlenül az állatok veszik magukhoz, sem akkor, ha azt szándékosan adták a takarmányhoz. A rendelet azonban alkalmazandó azokra a takarmányokra, amelyeket rendeltetésszerűen vízzel adagolnak.
3. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában az alábbi meghatározásokat kell alkalmazni:
a)
a „takarmány”, „takarmányipari vállalkozás” és „forgalomba hozatal” fogalmak meghatározása a 178/2002/EK rendelet szerint;
b)
a „takarmány-adalékanyag”, „előkeverék”, „technológiai segédanyag” és a „napi adag” fogalmak meghatározása az 1831/2003/EK rendelet szerint; és
c)
a „létesítmény” és „hatáskörrel rendelkező hatóság” fogalmak meghatározása a 183/2005/EK rendelet szerint alkalmazandó.
(2) A következő fogalommeghatározások szintén alkalmazandók:
a)
„takarmányipari vállalkozó”: az a természetes vagy jogi személy, aki az általa ellenőrzött takarmányipari vállalkozáson belül felelős az e rendeletben megállapított követelmények betartásáért;
b)
„szájon át történő takarmányozás”: a takarmány bejutása az állat gyomor-bél traktusába a szájon keresztül azzal a céllal, hogy biztosítsák az állat táplálkozási szükségletét és/vagy hogy fenntartsák az egészséges állatok termelékenységét;
c)
„élelmiszer-termelés céljából tartott állat”: olyan állat, amelyet emberi fogyasztásra szánt élelmiszer előállítása céljából takarmányoznak, tenyésztenek vagy tartanak, ideértve azokat az állatokat is, amelyeket ugyan nem használnak emberi fogyasztásra, de a Közösségben általában emberi fogyasztásra használt fajhoz tartoznak;
d)
„nem élelmiszer-termelés céljából tartott állat”: takarmányozott, tenyésztett vagy tartott, nem emberi fogyasztásra szánt állat, mint például a prémes állatok, a kedvtelésből tartott állatok, a laboratóriumban, állatkertben vagy cirkuszban tartott állatok;
e)
„prémes állat”: a prémjéért takarmányozott, tenyésztett vagy tartott, nem emberi fogyasztásra szánt, nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatok;
f)
„kedvtelésből tartott állat”: takarmányozott, tenyésztett vagy tartott, nem élelmiszer-termelés céljából tartott állat, amely olyan fajhoz tartozik, amelyet a Közösségben általában nem használnak emberi fogyasztásra;
g)
„takarmány-alapanyagok”: olyan természetes állapotú, friss vagy tartósított, növényi vagy állati eredetű termékek, amelyek elsődleges rendeltetése az állatok táplálkozási szükségleteinek fedezése, illetve az ilyen termékek ipari feldolgozásából származó termékek, valamint olyan szerves vagy szervetlen anyagok, adalékanyagokkal vagy azok nélkül, amelyeket akár magukban, akár feldolgozás után állatok etetéséhez vagy összetett takarmányok előállításához vagy előkeverékek vivőanyagaként szándékoznak felhasználni;
h)
„összetett takarmány”: legalább két takarmány-alapanyag keveréke, adalékanyagokkal vagy azok nélkül, amelyet állatok etetésére használnak teljes értékű vagy kiegészítő takarmány formájában;
i)
„teljes értékű takarmány”: olyan összetett takarmány, amely összetételénél fogva napi adagként elegendő;
j)
„kiegészítő takarmány”: olyan összetett takarmány, amely nagy mennyiségben tartalmaz bizonyos anyagokat, de amely összetételénél fogva kizárólag más takarmánnyal együtt kombinálva elegendő napi adagként;
k)
„ásványi takarmány”: olyan kiegészítő takarmány, amely legalább 40 % nyers hamut tartalmaz;
l)
„tejpótló takarmány”: olyan összetett takarmány, amely szárazon vagy meghatározott folyadékmennyiségben feloldva fiatal állatok táplálására szolgál a kolosztrum utáni anyatej kiegészítéseként vagy pótlására, illetve amellyel olyan fiatal állatokat táplálnak, mint például vágásra szánt borjak, bárányok és kecskegidák;
m)
„vivőanyag”: olyan saját technológiai hatás nélküli anyag, amelyet takarmány-adalékanyagok oldására, hígítására, diszpergálására vagy egyéb fizikai módosítására használnak annak érdekében, hogy technológiai funkciójuk megváltoztatása nélkül megkönnyítsék azok kezelését, alkalmazását vagy használatát;
n)
„különleges táplálkozási cél”: azon állatok különleges táplálkozási igényei kielégítésének a célja, amelyeknél az emésztés, felszívódás vagy anyagcsere folyamata ideiglenesen vagy visszafordíthatatlanul károsodott vagy károsodhat, és ezért javukra válik, ha állapotuknak megfelelő takarmányt fogyasztanak;
o)
„különleges táplálkozási célokra szánt takarmány”: olyan takarmány, amely speciális összetétele vagy különleges előállítási eljárása folytán különleges táplálkozási célt elégít ki, és ennek köszönhetően világosan megkülönböztethető az általános fogyasztásra használt takarmánytól. A különleges táplálkozási célokra szánt takarmány nem foglalja magában a 90/167/EGK irányelv szerinti gyógyszeres takarmányokat;
p)
„szennyezett anyag”: olyan takarmány, amely a 2002/32/EK irányelv szerint megengedett szintet meghaladó mértékben tartalmaz nemkívánatos anyagokat;
q)
„minimális eltarthatósági idő”: az az időtartam, amelynek során a címkézésért felelős személy garantálja, hogy a termék megfelelő tárolási körülmények mellett a megadott jellemzőit megőrzi; csak egy, a takarmány egészére vonatkozó minimális eltarthatósági idő adható meg, amelyet a takarmány minden egyes összetevőjének minimális eltarthatósági ideje alapján állapítanak meg;
r)
„tétel”: beazonosítható mennyiségű takarmány, amely közös jellemzőkkel rendelkezik, úgymint eredet, fajta, a csomagolás típusa, csomagoló, feladó, címkézés, valamint az előállítási folyamatok esetében az egyetlen üzemben egységes előállítási paraméterek felhasználásával előállított termelési egység vagy - amennyiben azokat egymás után folyamatosan állítják elő és együtt tárolják - több ilyen egység;
s)
„címkézés”: bármilyen szöveg, adat, védjegy, márkanév, ábra vagy jelzés egy takarmányhoz történő rendelése, beleértve a hirdetési célokat is, ezeknek az információknak a takarmányra vonatkozó vagy azt kísérő bármilyen eszközön, mint például csomagoláson, tartályon, feliraton, címkén, okmányon, gyűrűn, galléron vagy az interneten való feltüntetése által;
t)
„címke”: a takarmány csomagolására vagy tartályára írt, nyomtatott, előnyomott, rábélyegzett, préselt vagy rányomott, illetve ahhoz hozzáerősített függőcímke, márkanév, védjegy, képi vagy egyéb leírás;
u)
„kiszerelés”: a takarmányok alakja, megjelenése, csomagolása és csomagolóanyagai, azok elrendezési módja, vagy a környezet, amelyben a takarmányt bemutatják.
2. FEJEZET
ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK
4. cikk
Biztonsági és forgalombahozatali követelmények
(1) A takarmányt csak akkor lehet forgalomba hozni és felhasználni, ha:
a)
biztonságos;
b)
nincs közvetlen káros környezeti vagy állatjóléti hatása.
A 178/2002/EK rendelet 15. cikkében meghatározott követelmények értelemszerűen a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmányra is alkalmazandók.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében foglalt követelmények mellett a takarmányt forgalomba hozó takarmányipari vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy
a)
a takarmány romlatlan, valódi, hamisítatlan, a célnak megfelelő és forgalomképes minőségű;
b)
a takarmányt az ebben a rendeletben és a vonatkozó közösségi jogszabályokban meghatározott rendelkezéseknek megfelelően címkézték, csomagolták és szerelték ki.
A 178/2002/EK rendelet 16. cikkében meghatározott követelmények értelemszerűen a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmányra is alkalmazandók
(3) A takarmány megfelel az e rendelet I. mellékletben meghatározott, szennyeződésekre és egyéb vegyi tényezőkre vonatkozó technikai rendelkezéseknek.
5. cikk
A takarmányipari vállalkozások felelőssége és kötelezettségei
(1) A takarmányipari vállalkozásoknak a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt takarmány tekintetében értelemszerűen teljesíteniük kell a 178/2002/EK rendelet 18. és 20. cikkében, valamint a 183/2005/EK rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségeket.
(2) A takarmány címkézéséért felelős személyek a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére bocsátanak minden általuk forgalomba helyezett takarmány összetételére és kiemelt jellemzőire vonatkozó olyan információt, beleértve az összetett takarmányban felhasznált takarmány-alapanyagok pontos tömegszázalékát is, amely alapján a címkézés során megadott információ pontossága ellenőrizhető.
(3) Az emberi vagy állati egészséget vagy a környezetet érintő bármilyen sürgős esetben és a 2004/48/EK irányelv rendelkezéseinek sérelme nélkül a hatáskörrel rendelkező hatóság e cikk (2) bekezdése értelmében rendelkezésére álló információról tájékoztathatja a vevőt, feltéve, hogy a gyártók és a vevők megfelelő jogos érdekeinek mérlegelését követően ezt a tájékoztatást indokoltnak találja. Adott esetben a hatáskörrel rendelkező hatóság ezt a tájékoztatást titoktartási záradék vevő általi aláírásához köti.
6. cikk
Korlátozás és tilalom
(1) A takarmány nem tartalmaz olyan anyagokat, vagy nem áll olyan anyagokból, amelyek takarmányozási célú forgalomba hozatala vagy felhasználása korlátozott vagy tilos. Ezen anyagok jegyzékét a III. melléklet tartalmazza.
(2) Különösen a tudományos bizonyítékokat, a technológiai haladást, az élelmiszerre és takarmányra vonatkozó sürgősségi riasztórendszerben (RASFF) küldött értesítéseket és a 882/2004/EK rendeletnek megfelelő hatósági ellenőrzések eredményeit figyelembe véve a Bizottság módosítja azon anyagok jegyzékét, amelyek takarmányozási célú forgalomba hozatala vagy felhasználása korlátozott vagy tilos.
Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására vonatkozó intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
Rendkívül sürgős esetben a Bizottság ezen intézkedések elfogadásához a 28. cikk (5) bekezdésében előírt sürgősségi eljárást alkalmazhatja.
3. FEJEZET
AZ EGYES TAKARMÁNYFAJTÁK FORGALOMBA HOZATALA
7. cikk
A takarmányfajták jellemzői
(1) A 28. cikk (3) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban a Bizottság útmutatókat fogadhat el a takarmány-alapanyagok, a takarmány-adalékanyagok és egyéb termékek, mint például állatgyógyászati készítmények közötti különbségtétel tisztázására.
(2) A Bizottság szükség esetén intézkedéseket fogadhat el annak tisztázása érdekében, hogy valamely termék e rendelet alkalmazásában takarmánynak minősül-e.
Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására vonatkozó ezen intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
8. cikk
A takarmányadalékanyag-tartalom
(1) A takarmány-adalékanyag és a kiegészítő takarmány - az érintett takarmány-adalékanyagot engedélyező, vonatkozó jogszabályban meghatározott felhasználási feltételek sérelme nélkül - nem tartalmazhat több takarmány-adalékanyagot, mint a teljes értékű takarmány esetében rögzített maximális adalékanyag-tartalom százszorosa vagy a kokcidiosztatikum- és hisztomonosztatikum-tartalom ötszöröse.
(2) Az (1) bekezdésben említett, a teljes értékű takarmány esetében rögzített maximális adalékanyag-tartalom százszorosának megfelelő határérték csak akkor léphető túl, ha az érintett termék összetétele a vonatkozó tervezett felhasználás tekintetében megfelel az e rendelet 10. cikke szerinti különleges táplálkozási célnak. Az ilyen takarmány felhasználási feltételeit a tervezett felhasználások jegyzéke határozza meg részletesebben. Az olyan létesítményeket, amelyek olyan takarmány-előállító ellenőrzése alatt állnak, aki a 183/2005/EK rendelet IV. mellékletének 2. fejezetében említett takarmány-adalékanyagokat használ, az említett rendelet 10. cikk (1) bekezdés b) pontja szerint engedélyeztetni kell.
9. cikk
A különleges táplálkozási célokra szánt takarmány forgalomba hozatala
A különleges táplálkozási célokra szánt takarmány forgalomba hozatala csak akkor lehetséges, ha tervezett felhasználása szerepel a tervezett felhasználások 10. cikkel összhangban létrehozott jegyzékében, és megfelel az említett jegyzékben foglalt különleges táplálkozási célra vonatkozó lényegi táplálkozási jellemzőknek.
10. cikk
A különleges táplálkozási célokra szánt takarmányok tervezett felhasználásainak jegyzéke
(1) A Bizottság tervezett különleges felhasználások hozzáadásával vagy visszavonásával, illetve a tervezett felhasználáshoz kapcsolódó feltételek hozzáadásával, eltávolításával vagy módosításával frissítheti a tervezett felhasználások jelenleg a 2008/38/EK irányelvben foglalt jegyzékét.
(2) A tervezett felhasználások jegyzékének frissítésére vonatkozó eljárás a Közösségben letelepedett természetes vagy jogi személyek, illetve valamely tagállam által a Bizottságnak benyújtott kérelemre megindítható. Az érvényes kérelem tartalmazza az arra vonatkozó dokumentációt, hogy a takarmány konkrét összetétele megfelel a tervezett különleges táplálkozási célnak, és hogy nincs káros hatása az állati és az emberi egészségre, a környezetre vagy az állatjólétre.
(3) A Bizottság a dokumentációt is tartalmazó kérelmet haladéktalanul a tagállamok rendelkezésére bocsátja.
(4) Amennyiben a rendelkezésre álló tudományos és technológiai információ alapján a Bizottság joggal feltételezi, hogy az adott takarmány felhasználásával nem érhető el a tervezett különleges táplálkozási cél, vagy az káros hatással lehet az állati és az emberi egészségre, a környezetre vagy az állatjólétre, a Bizottság az érvényes kérelem kézhezvételétől számított három hónapon belül kikéri az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (a továbbiakban: a Hatóság) véleményét. A Hatóság a kérés kézhezvételét követő hat hónapon belül véleményt nyilvánít. E határidőt minden alkalommal meghosszabbítják, amikor a Hatóság kiegészítő információt kér a kérelmezőtől.
(5) Az érvényes kérelem kézhezvételétől számított hat hónapon belül vagy adott esetben a Hatóság véleményének kézhezvételét követően a Bizottság rendeletet fogad el a tervezett felhasználások jegyzékének frissítéséről, amennyiben a (2) bekezdésben foglalt feltételek teljesülnek.
Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására vonatkozó intézkedéseket a 28. cikk (6) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(6) Az (5) bekezdéstől eltérve a Bizottság az érvényes kérelem kézhezvételétől számított hat hónapon belül vagy adott esetben a Hatóság véleményének kézhezvételét követően az eljárás bármelyik szakaszában véget vethet az eljárásnak és eltekinthet a frissítéstől, ha megítélése szerint az nem indokolt. A Bizottság ezt a 28. cikk (3) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően teheti meg.
A Bizottság ilyen esetekben szükség esetén közvetlenül tájékoztatja a kérelmezőt és a tagállamokat, és levelében ismerteti azokat az okokat, amelyek miatt nem tartja indokoltnak a frissítést.
(7) A Bizottság a 28. cikk (3) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően a kérelem elkészítésére és megjelenési formájára vonatkozó végrehajtási intézkedéseket fogadhat el.
4. FEJEZET
CÍMKÉZÉS, KISZERELÉS ÉS CSOMAGOLÁS
11. cikk
A címkézés és kiszerelés elvei
(1) A takarmány címkézése és kiszerelése nem tévesztheti meg a felhasználót, különösen:
a)
a takarmány tervezett felhasználását és jellemzőit illetően, különös tekintettel a takarmány jellegére, előállításának vagy termelésének módszerére, tulajdonságaira, összetételére, mennyiségére, eltarthatóságára, valamint azokra az állatfajokra vagy -kategóriákra, amelyek etetésére szánták;
b)
olyan hatásoknak és jellemzőknek a takarmánynak való tulajdonításával, amelyekkel a takarmány nem rendelkezik, vagy annak a sugallásával, hogy a takarmánynak különleges jellemzői vannak, miközben minden hasonló takarmány is rendelkezik ilyen jellemzőkkel; vagy
c)
a címkézés közösségi jegyzéknek, valamint a 24. és 25. cikkben említett közösségi kódexeknek való megfelelése terén.
(2) A 23. cikk (2) bekezdésével összhangban az ömlesztve vagy le nem zárt csomagokban vagy tartályokban forgalmazott takarmány-alapanyagokat vagy összetett takarmányokat olyan okmány kíséri, amelyen az e rendelet által megkövetelt minden kötelező címkézési adat fel van tüntetve.
(3) Ha a takarmányt a távollevők között kötött szerződések esetén a fogyasztók védelméről szóló, 1997. május 20-i 97/7/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (27) 2. cikkében meghatározott távközlő eszköz révén kínálják értékesítésre, az e rendelet által előírt kötelező címkézési adatokat - kivéve a 15. cikk b), d) és e) pontjában és a 16. cikk (2) bekezdésének c) pontjában vagy a 17. cikk (1) bekezdésének d) pontjában foglalt adatokat - a távértékesítést lehetővé tevő eszköz által közlik vagy más megfelelő eszközökön keresztül biztosítják a távértékesítési szerződés megkötése előtt. A 15. cikk b), d) és e) pontjában és a 16. cikk (2) bekezdésének c) pontjában vagy a 17. cikk (1) bekezdésének d) pontjában foglalt adatokat legkésőbb a takarmány leszállításakor kell megadni.
(4) Az e fejezetben foglaltakat kiegészítő további címkézési rendelkezéseket a II. melléklet határozza meg.
(5) A takarmány-alapanyagoknak vagy az összetett takarmánynak a címkén feltüntetett, összetételre vonatkozó értékei és a 882/2004/EK rendelettel összhangban folytatott hatósági ellenőrzések keretében végzett elemzések során megállapított értékek között megengedhető eltéréseket a rendelet IV. melléklete foglalja jegyzékbe.
12. cikk
Felelősség
(1) A címkézésért felelős személy gondoskodik a címkén feltüntetett adatok meglétéről és alapvető pontosságáról.
(2) A címkézésért felelős személy a takarmányt először forgalomba hozó takarmányipari vállalkozó vagy, adott esetben az a takarmányipari vállalkozó, akinek neve vagy vállalkozása neve alatt a takarmányt forgalomba hozzák.
(3) Amennyiben tevékenységük az ellenőrzésük alatt álló vállalkozáson belüli címkézést befolyásolja, a takarmányipari vállalkozók biztosítják, hogy az információ megfeleljen e rendelet követelményeinek, bármilyen médiumon keresztül szolgáltatták is azt.
(4) Azok a kiskereskedelemmel vagy forgalmazói tevékenységgel foglalkozó takarmányipari vállalkozások, amelyek nincsenek befolyással a címkézésre, kellő körültekintéssel járnak el annak érdekében, hogy elősegítsék a címkézési követelményeknek való megfelelést, különösen azáltal, hogy nem értékesítenek olyan takarmányt, amelyről szakemberként a birtokukban lévő információk alapján tudják vagy feltételezhetik, hogy nem felel meg a követelményeknek.
(5) A takarmányipari vállalkozók az ellenőrzésük alatt álló vállalkozásokban biztosítják, hogy a kötelező címkézési adatok továbbíthatók legyenek az egész élelmiszerláncon keresztül, lehetővé téve ezzel a takarmány végső felhasználójának e rendelet szerinti tájékoztatását.
13. cikk
Állítások
(1) A takarmány-alapanyag és az összetett takarmány címkézése és kiszerelése felhívhatja a figyelmet egy bizonyos anyag takarmányban való meglétére vagy hiányára, különleges táplálkozási jellemzőkre vagy folyamatra, vagy az előbb említettek valamelyikéhez kapcsolódó különleges funkcióra, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:
a)
az állítás tárgyilagos, a hatáskörrel rendelkező hatóságok által ellenőrizhető és érthető a takarmány felhasználója számára; valamint
b)
a címkézésért felelős személy a hatáskörrel rendelkező hatóság kérésére az állítást - vagy nyilvánosan elérhető tudományos bizonyítékra, vagy dokumentált vállalati kutatásra hivatkozással - tudományosan alá tudja támasztani. Az állítások tudományos alátámasztásának elérhetőnek kell lennie a takarmány forgalomba hozatalának időpontjában. A vevőknek joguk van a hatáskörrel rendelkező hatóság figyelmét felhívni az állítás helytállóságával kapcsolatos kétségeikre. Amennyiben az állítást nem találják kellően megalapozottnak, a címkézést a 11. cikk alkalmazásában ezen állítás tekintetében megtévesztőnek kell tekinteni. Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóságnak kétségei vannak az érintett állítás tudományos megalapozottságát illetően, akkor a hatáskörrel rendelkező hatóság a kérdést a Bizottság elé terjesztheti. A Bizottság a 28. cikk (2) bekezdésében meghatározott tanácsadó bizottsági eljárással összhangban határozatot fogadhat el, adott esetben a Hatóság véleményének beszerzését követően.
(2) Az (1) bekezdés sérelme nélkül, megengedettek a táplálás optimalizálásáról és az élettani állapot támogatásáról és védelméről szóló állítások, kivéve, ha tartalmazzák a (3) bekezdés a) pontjában említett állítások valamelyikét.
(3) A takarmány-alapanyag vagy összetett takarmány címkézésén és kiszerelésén nem állítható, hogy:
a)
segítségével megelőzhető, kezelhető vagy gyógyítható valamilyen betegség, az 1831/2003/EK rendelet szerint engedélyezett kokcidiosztatikumok és hisztomonosztatikumok kivételével; ez a pont azonban nem alkalmazható a táplálási egyensúly felborulására vonatkozó állításokra, amennyiben ahhoz nem társítanak kóros tünetet;
b)
a tervezett felhasználások 9. cikkben említett jegyzékében felsorolt különleges táplálkozási célt szolgál, kivéve, ha megfelel az abban foglalt követelményeknek.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott követelményekre vonatkozó specifikációkat a 25. cikk szerinti közösségi kódexekbe lehet foglalni.
14. cikk
A címkézési adatok feltüntetésének módja
(1) A kötelező címkézési adatokat teljességükben a csomagolás, a tartály, az ezekre erősített címke vagy a 11. cikk (2) bekezdése szerinti kísérőokmány szembeötlő részén tüntetik fel, tisztán láthatóan, jól olvashatóan, letörölhetetlenül, legalább a forgalomba hozatal helye szerinti tagállam vagy régió egyik hivatalos nyelvén.
(2) A kötelező címkézési adatok könnyen azonosíthatóak, és azokat egyéb információ nem fedi el. Azokat olyan színben, betűtípussal és méretben tüntetik fel, amely nem szorítja háttérbe vagy nem emeli ki az információ egyik részét sem, hacsak e változtatás nem azt a célt szolgálja, hogy biztonsági figyelmeztetésekre hívja fel a figyelmet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott követelményekre vonatkozó specifikációkat, valamint a 22. cikkben említett önkéntes címkézés feltüntetésének módját a 25. cikk szerinti közösségi kódexekbe lehet foglalni.
15. cikk
Általános kötelező címkézési követelmények
Takarmány-alapanyagot vagy összetett takarmányt nem lehet forgalomba hozni az alábbi adatok címkén való feltüntetése nélkül:
a)
a takarmány fajtája: „takarmány-alapanyag”, „teljes értékű takarmány”, „kiegészítő takarmány”, értelemszerűen;
-
a „teljes értékű takarmány” esetében,
-
a „kiegészítő takarmány” esetében értelemszerűen az alábbi megnevezéseket lehet használni: „ásványi takarmány” vagy „kiegészítő tejpótló takarmány”,
-
a macskáktól és kutyáktól eltérő, kedvtelésből tartott állatok esetében a „teljes értékű takarmány” és a „kiegészítő takarmány” kifejezést helyettesíteni lehet az „összetett takarmány” kifejezéssel;
b)
a címkézésért felelős takarmányipari vállalkozó neve vagy vállalkozásának neve és címe;
c)
a címkézésért felelős személy létesítményének az 1774/2002/EK rendelet 13. cikkével - az 1774/2002/EK rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a), b) és c) pontja szerint engedélyezett létesítmények esetében -, vagy az 1774/2002/EK rendelet 17. cikkével, vagy a 183/2005/EK rendelet 10. cikkével összhangban kiadott engedélyezési száma, amennyiben van ilyen. Ha a címkézésért felelős személy több engedélyezési számmal rendelkezik, akkor a 183/2005/EK rendelet szerint megadott engedélyezési számot használja;
d)
a tétel hivatkozási száma;
e)
szilárd termékek esetében tömegegységben, folyékony termékek esetében pedig tömeg- vagy térfogategységben kifejezett nettó mennyiség;
f)
a takarmány-adalékanyagok listája értelemszerűen a VI. vagy VII. melléklet 1. fejezetével összhangban az „Adalékanyagok” címszó után, a szóban forgó takarmány-adalékanyagot engedélyező jogszabályban meghatározott címkézési előírások sérelme nélkül;
g)
nedvességtartalom az I. melléklet 6. pontjával összhangban.
16. cikk
A takarmány-alapanyagokra vonatkozó, kötelező különleges címkézési követelmények
(1) A 15. cikkben előírt követelményeken kívül a takarmány-alapanyagok címkézése a következőkre is kiterjed:
a)
a takarmány-alapanyag elnevezése; a megnevezést a 24. cikk (5) bekezdésének megfelelően kell használni;
b)
az adott kategória kapcsán az V. mellékletben megadott, kötelezően feltüntetendő adatok; a kötelezően feltüntetendő adatok a 24. cikkben említett közösségi jegyzékben meghatározott adatokkal helyettesíthetők.
(2) Az (1) bekezdésben előírt követelményeken kívül - abban az esetben, ha adalékanyagot is tartalmaznak - a takarmány-alapanyagok címkézése kiterjed a következőkre:
a)
azon állatfajok vagy -kategóriák, amelyek takarmányozására a takarmány-alapanyagot szánták, amennyiben az érintett adalékanyagokat nem minden állatfaj esetében engedélyezték, vagy egyes fajok esetében felső határértékekkel engedélyezték;
b)
útmutató a megfelelő használathoz, a II. melléklet 4. pontjával összhangban, amely megállapítja az érintett adalékanyag-tartalom maximális szintjét;
c)
a technológiai adalékanyagok kivételével az adalékanyagok minimális eltarthatósági ideje.
17. cikk
Az összetett takarmányra vonatkozó, kötelező különleges címkézési követelmények
(1) A 15. cikkben előírt követelményeken kívül az összetett takarmány címkézése a következőkre is kiterjed:
a)
azon állatfajok vagy -kategóriák, amelyek takarmányozására az összetett takarmányt szánták;
b)
útmutató a rendeltetésszerű használathoz, a takarmány felhasználási céljának megjelölésével; ezen útmutató, amennyiben alkalmazandó, összhangban van a II. melléklet 4. pontjával;
c)
amennyiben nem a gyártó felel a címkézésért, az alábbi információkat kell feltüntetni:
-
a gyártó neve vagy vállalkozásának neve és címe, vagy
-
a gyártónak a 15. cikk c) pontjában említett engedélyezési száma vagy a 183/2005/EK rendelet 9., 23. vagy 24. cikke szerinti azonosító szám; amennyiben nincs ilyen szám, a gyártó vagy az importáló takarmányipari vállalkozó kérésére a 183/2005/EK rendelet V. melléklete II. fejezetében meghatározott formátumban kiadott azonosító szám;
d)
a minimális eltarthatósági idő feltüntetése az alábbi követelményeknek megfelelően:
-
„felhasználható: …-ig”, amelyet a bomlási folyamatok miatt gyorsan romlandó takarmány esetében egy meghatározott napot megjelölő dátum követ,
-
„minőségét megőrzi: …-ig”, amelyet egyéb takarmányok esetében egy meghatározott hónapot megjelölő dátum követ.
Ha a gyártás időpontja is szerepel a címkén, a minimális eltarthatósági időt jelző dátumokat a következő módon is meg lehet adni: „a gyártást követő …-ig (napban vagy hónapban kifejezett időszak)”;
e)
azon takarmány-alapanyagok felsorolása, amelyekből a takarmány áll, az „összetétel” címszó után, minden egyes takarmány-alapanyag nevét a 16. cikk (1) bekezdésének a) pontjával összhangban megadva, az összetett takarmány nedvességtartalma alapján kiszámított tömegük szerinti csökkenő sorrendben; a felsorolásban a tömegszázalékot is fel lehet tüntetni;
f)
a VI. vagy VII. melléklet II. fejezetében előírt kötelezően feltüntetendő adatok, értelemszerűen.
(2) Az (1) bekezdés e) pontjában megadott felsorolás tekintetében a következő követelmények alkalmazandók:
a)
amennyiben egy takarmány-alapanyag jelenlétét a címkén szavakkal, képekkel vagy ábrákkal kiemelik, az alapanyag elnevezését és tömegszázalékát fel kell tüntetni;
b)
amennyiben az élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak szánt összetett takarmány alapanyagainak tömegszázalékát nem tüntetik fel a címkézés során, a címkézésért felelős személy a 2004/48/EK irányelv sérelme nélkül kérésre +/- 15 %-os pontossággal a vevő rendelkezésére bocsátja a mennyiségi összetételi adatokat a takarmány-receptúrának megfelelően;
c)
a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak - kivéve a prémes állatokat - szánt összetett takarmány esetében, a takarmány-alapanyag konkrét megnevezése helyett fel lehet tüntetni annak a kategóriának a nevét, amelybe a takarmány-alapanyag tartozik.
(3) Az emberi vagy állati egészséget vagy a környezetet érintő bármilyen sürgős esetben és a 2004/48/EK irányelv sérelme nélkül a hatáskörrel rendelkező hatóság az 5. cikk (2) bekezdése értelmében rendelkezésére álló információról tájékoztathatja a vevőt, feltéve, hogy a gyártók és a vevők megfelelő jogos érdekeinek mérlegelését követően ezt a tájékoztatást indokoltnak találja. Adott esetben a hatáskörrel rendelkező hatóság ezt a tájékoztatást titoktartási záradék vevő általi aláírásához köti.
(4) A (2) bekezdés c) pontja alkalmazásában a Bizottság jegyzékbe foglalja azokat a takarmányalapanyag-kategóriákat, amelyeket fel lehet tüntetni az egyes takarmány-alapanyagok megnevezése helyett a nem élelmiszer-termelés céljából tartott állatoknak - a prémes állatok kivételével - szánt összetett takarmány címkézésén.
Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására vonatkozó intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
18. cikk
A különleges táplálkozási célokra szánt takarmányokra vonatkozó, további kötelező címkézési követelmények
A 15., 16. és 17. cikkben meghatározott általános kötelező követelmények mellett a különleges táplálkozási célokra szánt takarmány címkézése értelemszerűen az alábbiakra is kiterjed:
a)
a kizárólag a különleges táplálkozási célokra szánt takarmány esetében használható „diétás” minősítés, a 15. cikk a) pontjában meghatározott takarmány-megnevezés után;
b)
az egyes tervezett felhasználásokra vonatkozó, a tervezett felhasználások 9. cikkben említett jegyzékének 1-6. oszlopában felsorolt adatok;
c)
annak feltüntetése, hogy a takarmánnyal való etetés vagy a használati idő meghosszabbítása előtt ki kell kérni takarmányozási szakértő vagy állatorvos véleményét.
19. cikk
A kedvtelésből tartott állatok eledelére vonatkozó, további kötelező címkézési követelmények
A kedvtelésből tartott állatok eledelének címkéjén egy díjmentesen hívható telefonszámot vagy egyéb megfelelő kommunikációs eszközt kell feltüntetni, hogy a vásárló a kötelező adatokon túlmenően kiegészítő tájékoztatást is kaphasson az alábbiakról:
a)
az eledelben található takarmány-adalékanyagok;
b)
az eledelben található azon takarmány-alapanyagok, amelyeknek csak a kategóriáját tüntetik fel a 17. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerint.
20. cikk
A nem megfelelő takarmányra vonatkozó további kötelező címkézési követelmények
(1) A 15., 16., 17. és 18. cikkben meghatározott követelményeken kívül azokat a takarmányokat, amelyek nem felelnek meg a VIII. melléklet szerinti közösségi jogszabályi előírásoknak, például a szennyezett takarmányokat, az említett mellékletben rögzített követelményeknek megfelelően kell címkével ellátni.
(2) A Bizottság módosíthatja a VIII. mellékletet annak érdekében, hogy új szabványok kidolgozása esetén megfeleljen a jogi követelményeknek.
Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására vonatkozó intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
21. cikk
Eltérések
(1) A 15. cikk c), d), e) és g) pontjában, valamint a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett adatokat nem kell megadni, amennyiben a vásárló minden egyes ügyletet megelőzően írásban kijelenti, hogy nincs szüksége ezekre az információkra. Egy ügylet több szállítmányt is magában foglalhat.
(2) A 15. cikk c), d) és e) pontjában, valamint a 16. cikk (2) bekezdése c) pontjában vagy a 17. cikk (1) bekezdésének c), d) és e) pontjában említett adatokat a csomagolt takarmány csomagolásán a 14. cikk (1) bekezdése szerint a címke helyeként kijelölt helyen kívül is fel lehet tüntetni. Ebben az esetben meg kell adni ezeknek az adatoknak a helyét.
(3) A 183/2005/EK rendelet I. mellékletének sérelme nélkül az e rendelet 15. cikkének c), d), e) és g) pontjában, valamint 16. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett adatok nem kötelezők azon takarmány-alapanyagok esetében, amelyek a tartósítószerektől és szilázs-adalékanyagoktól eltekintve takarmány-adalékanyagokat nem tartalmaznak, és amelyeket takarmányipari vállalkozó a 183/2005/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerint állított elő és szállított le egy elsődleges termelést folytató takarmány-felhasználónak a saját gazdaságán belüli felhasználás céljából.
(4) A 17. cikk (1) bekezdésének f) pontjában említett, kötelezően feltüntetendő adatokat egész növényi szemtermésből, magvakból és gyümölcsökből álló keverékek esetében nem kell megadni.
(5) A háromnál nem több takarmány-alapanyagból álló összetett takarmány esetében a 17. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában hivatkozott adatok megadása nem kötelező, ha a termékleírás világosan feltünteti a felhasznált takarmány-alapanyagokat.
(6) A végső felhasználónak szánt, ömlesztve árult takarmány-alapanyagok vagy összetett takarmány 20 kg-ot meg nem haladó mennyiségei esetében elegendő, ha az eladási helyen egy megfelelő tájékoztató révén felhívják a vásárló figyelmét a 15., 16. és 17. cikkekben említett adatokra. Ebben az esetben a 15. cikk a) pontjában és értelemszerűen a 16. cikk (1) bekezdésében vagy a 17. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett adatokat legkésőbb a számlán vagy a számlával együtt megadják a vásárlónak.
(7) A kedvtelésből tartott állatok eledelének olyan mennyiségei esetében, amelyeket több tartályt tartalmazó csomagolásban árulnak, a 15. cikk b), c), f) és g) pontjában, valamint a 17. cikk (1) bekezdésének b), c), e) és f) pontjában említett adatokat elegendő a külső csomagoláson feltüntetni az egyes tartályok helyett, feltéve, hogy a csomag teljes összsúlya nem haladja meg a 10 kg-ot.
(8) E rendelet rendelkezéseitől eltérve a tagállamok nemzeti rendelkezéseket alkalmazhatnak a tudományos vagy kísérleti célokra tartott állatoknak szánt takarmányokra, feltéve, hogy a takarmány címkéjén világosan feltüntetik ezt a rendeltetést. A tagállamok ezekről a rendelkezésekről a Bizottságot haladéktalanul értesítik.
22. cikk
Önkéntes címkézés
(1) A kötelező címkézési követelményeken kívül a takarmány-alapanyagok és az összetett takarmány címkézése önkéntes címkézési adatokat is magába foglalhat, feltéve, hogy azok megfelelnek az e rendeletben foglalt általános elveknek.
(2) Az önkéntes címkézésre vonatkozó további feltételeket a 25. cikkben említett közösségi kódexekben lehet rögzíteni.
23. cikk
Csomagolás
(1) A takarmány-alapanyagokat és az összetett takarmányt csak lezárt csomagokban vagy tartályokban lehet forgalomba hozni. A csomagokat és tartályokat úgy kell lezárni, hogy a csomag vagy a tartály felnyitása esetén a zárás megsérüljön, és ne legyen újra felhasználható.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a következő takarmányokat ömlesztve, illetve le nem zárt csomagokban vagy tartályokban is forgalomba lehet hozni:
a)
takarmány-alapanyagok;
b)
kizárólag szemtermés vagy egész gyümölcs összekeverésével nyert összetett takarmány;
c)
az összetett takarmányok előállítói közötti szállítások;
d)
az előállítótól közvetlenül a takarmány-felhasználónak leszállított összetett takarmány;
e)
az összetett takarmány előállítóitól a csomagolóüzemekig történő szállítások;
f)
az összetett takarmány 50 kg-ot meg nem haladó, a végső felhasználónak szánt olyan mennyiségei, amelyeket közvetlenül egy lezárt csomagból vagy tartályból vettek ki;
g)
tömbök vagy nyalósók.
5. FEJEZET
A TAKARMÁNY-ALAPANYAGOK KÖZÖSSÉGI JEGYZÉKE ÉS A HELYES CÍMKÉZÉSI GYAKORLAT KÖZÖSSÉGI KÓDEXEI
24. cikk
A takarmány-alapanyagok közösségi jegyzéke
(1) A takarmányalapanyag-címkézés fejlesztésének eszközeként létrejön a takarmány-alapanyagok és összetett takarmányok közösségi jegyzéke (a továbbiakban: a jegyzék). A jegyzék megkönnyíti a termékek jellemzőivel kapcsolatos információcserét, valamint a teljesség igénye nélkül felsorolja a takarmány-alapanyagokat. Ez minden egyes, jegyzékbe vett takarmány-alapanyag esetében legalább az alábbi adatokat tartalmazza:
a)
elnevezés;
b)
azonosító szám;
c)
a takarmány-alapanyag leírása, beleértve adott esetben a gyártási eljárásról szóló információt is;
d)
a 16. cikk (1) bekezdése b) pontjának alkalmazásában kötelezően feltüntetendő adatokat helyettesítő adatok;
e)
az említett eljárások és technikai kifejezések fogalommeghatározásait magában foglaló szószedet.
(2) A közösségi jegyzék első változatát a 28. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni legkésőbb 2010. március 21-ig, és bejegyzései a 96/25/EK irányelv melléklete B. részének, illetve a 82/471/EGK irányelv melléklete 2-4. oszlopának bejegyzéseiből állnak. A szószedetet a 96/25/EK irányelv melléklete A. részének IV. pontja adja.
(3) A 26. cikkben meghatározott eljárást kell alkalmazni a közösségi jegyzék módosítására.
(4) E cikk a 4. cikkben meghatározott biztonsági követelmények sérelme nélkül alkalmazandó.
(5) A jegyzék takarmányipari vállalkozók általi használata önkéntes. A jegyzékben szereplő takarmány-alapanyagok elnevezését azonban csak a jegyzék valamennyi vonatkozó rendelkezésének teljesítése esetén lehet használni.
(6) Az a személy, aki először hoz forgalomba a jegyzékben nem felsorolt takarmány-alapanyagot, haladéktalanul értesíti annak felhasználásáról az európai takarmányipari ágazat 26. cikk (1) bekezdésben említett képviselőit. Az európai takarmányipari ágazat képviselői az interneten közzéteszik ezen értesítések nyilván tartását, és rendszeresen frissítik azt.
25. cikk
A helyes címkézési gyakorlat közösségi kódexei
(1) A Bizottság ösztönzi a helyes címkézési gyakorlatról szóló két közösségi kódex (a továbbiakban: kódexek) kidolgozását, amelyek közül az egyik a kedvtelésből tartott állatok eledelére, a másik az élelmiszer-termelés céljából tartott állatok összetett takarmányára vonatkozik, és tartalmazhat egy szakaszt a prémes állatok összetett takarmányáról.
(2) A kódexek célja a címkézés megfelelőségének javítása. Rendelkezéseket tartalmaznak különösen a 14. cikkben előírt címkézési adatok feltüntetésének módjáról, a 22. cikkben előírt önkéntes címkézésről, illetve a 13. cikkben említett állítások használatáról.
(3) A kódexek kidolgozására és azok módosítására a 26. cikkben meghatározott eljárást kell alkalmazni.
(4) A kódexek takarmányipari vállalkozók általi használata önkéntes. A címkén azonban csak akkor jelezhetik a közösségi kódexek valamelyikének alkalmazását, ha betartják a kódex valamennyi vonatkozó rendelkezését.
26. cikk
A kódexek kidolgozása, valamint a közösségi jegyzék és a kódexek módosítása
(1) A közösségi jegyzék módosításainak tervezetét, valamint a kódexek és azok módosításainak tervezetét az európai takarmányipari ágazat valamennyi megfelelő képviselője dolgozza ki és módosítja:
a)
más érdekeltekkel, mint például a takarmány-felhasználókkal konzultálva;
b)
a tagállamok a hatáskörrel rendelkező hatóságaival, illetve szükség esetén a Hatósággal folytatott együttműködésben;
c)
a Hatóság által kiadott szakvéleményekből, valamint a tudományos vagy technológiai ismeretek fejlődéséből leszűrt megfelelő tapasztalatok figyelembevételével.
(2) A Bizottság, a (3) bekezdés sérelme nélkül, a 28. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárással hagyja jóvá az e cikk alkalmazásában szükséges intézkedéseket.
(3) A jegyzékhez olyan módosításokat kell elfogadni, amelyek meghatározzák az I. melléklet 1. pontjában említett vegyi szennyeződések maximális tartalmát, vagy az I. melléklet 2. pontjában említett botanikai tisztaság szintjeit, vagy a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett, kötelezően feltüntetendő adatokat helyettesítő adatokat, vagy az I. melléklet 6. pontjában említett nedvességtartalom szintjeit. Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányuló ezen intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(4) E cikk értelmében akkor lehet intézkedéseket hozni, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
azokat az (1) bekezdésnek megfelelően dolgozták ki;
b)
tartalmuk az érintett ágazatok számára a Közösség egészében megvalósítható; valamint
c)
alkalmasak a rendeletben kitűzött célok elérésére.
(5) A jegyzéket az Európai Unió Hivatalos Lapjának L sorozatában kell közzétenni. A közösségi kódexek címét és hivatkozásait az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában kell közzétenni.
6. FEJEZET
ÁLTALÁNOS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
27. cikk
Végrehajtási intézkedések
(1) A Bizottság a tudományos és technológiai fejlődéshez való hozzáigazítás céljából módosíthatja a mellékleteket.
A rendelet új elemekkel történő kiegészítése által annak nem alapvető fontosságú elemei módosítására irányuló ezen intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(2) Az e rendelet alkalmazásához szükséges egyéb végrehajtási intézkedéseket - eltérő konkrét rendelkezés hiányában - a 28. cikk (3) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
28. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját a 178/2002/EK rendelet 58. cikkével létrehozott Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: a bizottság) segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 3. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
(3) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott határidő három hónap.
(4) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1)-(4) bekezdését és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
(5) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1), (2), (4) és (6) bekezdését, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
(6) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikke (1)-(4) bekezdését és (5) bekezdésének b) pontját, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikke rendelkezéseire is figyelemmel.
Az 1999/468/EK határozat 5a. cikke (3) bekezdésének c) pontjában, (4) bekezdésének b) pontjában és (4) bekezdésének e) pontjában megállapított határidő sorrendben két hónap, egy hónap, illetve két hónap.
29. cikk
Az 1831/2003/EK rendelet módosítása
Az 1831/2003/EK rendelet 16. cikke a következőképpen módosul:
1.
az (1) bekezdés a következőképpen módosul:
a)
a d) pont helyébe a következő szöveg lép:
„d)
adott esetben a takarmányhigiénia követelményeinek meghatározásáról szóló, 2005. január 12-i 183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (28) 10. cikke vagy a 95/69/EK irányelv 5. cikke alapján a takarmány-adalékanyagot vagy az előkeveréket előállító vagy forgalomba hozó létesítmény engedélyezési száma;
b)
az (1) bekezdés vége a következő albekezdéssel egészül ki:
„előkeverékek esetén a b), d), e) és g) pont nem alkalmazandó az azokban található takarmány-adalékanyagokra.”;
2.
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az (1) bekezdésben meghatározott információk mellett a III. mellékletben meghatározott funkcionális csoportba tartozó takarmány-adalékanyag vagy adalékanyagot tartalmazó előkeverék csomagolásán vagy tartályán jól látható, tisztán olvasható és letörölhetetlen formában fel kell tüntetni az említett mellékletben jelzett információkat.”;
3.
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az előkeverékek esetében az »előkeverék« szónak szerepelnie kell a címkén. A vivőanyagokat - amennyiben azok takarmány-alapanyagok - a takarmányok forgalomba hozataláról és felhasználásáról szóló, 2009. július 13-i 767/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (29) 17. cikk (1) bekezdése e) pontjának megfelelően kell feltüntetni, és amennyiben vizet használnak vivőanyagként, fel kell tüntetni az előkeverék nedvességtartalmát. Minden előkeverék esetében csak egyetlen minimális eltarthatósági idő tüntethető fel; ezt a minimális eltarthatósági időt az egyes összetevők minimális eltarthatósági ideje alapján kell megállapítani.
30. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 70/524/EGK irányelv 16. cikkét, a 79/373/EGK, a 80/511/EGK, a 82/471/EGK, a 83/228/EGK, a 93/74/EGK, a 93/113/EK és a 96/25/EK irányelvet és a 2004/217/EK határozatot 2010. szeptember 1-jétől hatályon kívül helyezik.
A hatályon kívül helyezett irányelvekre és a hatályon kívül helyezett határozatra való hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, a IX. mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
31. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet rendelkezéseinek megszegése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítására. Az előírt szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
A tagállamok az említett rendelkezésekről legkésőbb 2010. szeptember 1-ig tájékoztatják a Bizottságot, és haladéktalanul közlik a Bizottsággal az azokat érintő minden későbbi módosítást is.
32. cikk
Átmeneti intézkedések
(1) A 33. cikk második albekezdésétől eltérve, a készletek kimerüléséig forgalomba hozhatóak vagy forgalomban maradhatnak azok a takarmányok, amelyeket 2010. szeptember 1. előtt a 79/373/EGK, 82/471/EGK, 93/74/EGK és 96/25/EK irányelveknek megfelelően hoztak forgalomba és címkéztek.
(2) A 8. cikk (2) bekezdésétől eltérve, az e cikkben említett olyan takarmányfajták, amelyek 2010. szeptember 1. előtt jogszerűen kerültek forgalomba, továbbra is forgalomba hozhatóak vagy forgalomban maradhatnak mindaddig, amíg határozat nem születik a 10. cikkben említett tervezett felhasználások listájának naprakésszé tételére irányuló kérelemről, feltéve, hogy a kérelmet 2010. szeptember 1. előtt nyújtották be.
(3) Az e rendelet I. melléklete 1. pontjától eltérve, amennyiben legalább a 96/25/EK irányelv melléklete A. része II. címének 1. pontjában rögzített feltételeknek megfelelnek, forgalomba hozhatók és felhasználhatók a takarmány-alapanyagok mindaddig, amíg az előállítási folyamatukból és a technológiai segédanyagokból származó vegyi szennyeződések egyedi maximális tartalmát nem rögzítették. Ez az eltérés azonban nem alkalmazható 2012. szeptember 1. után.
(4) Az e rendelet alkalmazására történő átállás megkönnyítése érdekében intézkedések fogadhatók el. Különösen indokolt lehet olyan feltételek meghatározása, amelyek mellett a takarmányok még e rendelet alkalmazásának időpontja előtt e rendelettel összhangban címkézhetők. Az e rendelet nem alapvető fontosságú elemeinek többek között kiegészítéssel történő módosítására irányuló ezen intézkedéseket a 28. cikk (4) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
33. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2010. szeptember 1-jétől kell alkalmazni.
Ugyanakkor a 31. és 32. cikket e rendelet hatálybalépésétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2009. július 13-án.