RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1467/97
af 7. juli 1997
om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 104 C, stk. 14, andet afsnit,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Monetære Institut, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det er nødvendigt at fremskynde og afklare gennemførelsen af den procedure i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er fastsat i traktatens artikel 104 C for at imødegå uforholdsmæssigt store offentlige underskud og fremme en hurtig korrektion, hvis de alligevel opstår; denne forordnings bestemmelser, som har ovennævnte formål og er vedtaget i henhold til artikel 104 C, stk. 14, andet afsnit, udgør sammen med bestemmelserne i protokol nr. 5 til traktaten et nyt integreret regelsæt til gennemførelse af artikel 104 C;
(2)
stabilitets- og vækstpagten bygger på målsætningen om sunde offentlige finanser som et middel til styrkelse af forudsætningerne for prisstabilitet og for en stærk og bæredygtig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse;
(3)
stabilitets- og vækstpagten består af denne forordning, af Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 (3), som har til formål at styrke overvågningen af budgetstillinger samt at overvåge og samordne økonomiske politikker, og af Det Europæiske Råds resolution af 17. juni 1997 om stabilitets- og vækstpagten (4), hvori der i overensstemmelse med artikel D i traktaten om Den Europæiske Union fastlægges klare politiske retningslinjer med henblik på at gennemføre stabilitets- og vækstpagten strengt og rettidigt og især at tilslutte sig den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstaterne har givet tilsagn om, samt at foretage de budgetkorrigerende indgreb, de skønner påkrævede for at opfylde målene i deres stabilitets- og konvergensprogrammer, så snart de råder over information, der indikerer en faktisk eller forventet væsentlig afvigelse fra denne mellemfristede budgetmålsætning;
(4)
i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) har medlemsstaterne i henhold til traktatens artikel 104 C en klar traktatfæstet forpligtelse til at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud; i henhold til nr. 5 i protokol nr. 11 til traktaten finder artikel 104 C, stk. 1, 9 og 11, ikke anvendelse på Det Forenede Kongerige, medmindre det går over til tredje fase; den i artikel 109 E, stk. 4, fastsatte forpligtelse til at bestræbe sig på at undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud gælder dog fortsat for Det Forenede Kongerige;
(5)
under henvisning til nr. 1 i protokol nr. 12 til traktaten har Danmark inden for rammerne af Edinburgh-beslutningen af 12. december 1992 meddelt, at det ikke vil deltage i tredje fase; i overensstemmelse med nr. 2 i nævnte protokol gælder artikel 104 C, stk. 9 og 11, derfor ikke for Danmark;
(6)
i tredje fase af ØMU'en er medlemsstaterne fortsat ansvarlige for deres nationale budgetpolitik inden for traktatens bestemmelser; medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at opfylde deres forpligtelser i overensstemmelse med traktatens bestemmelser;
(7)
efterlevelse af den mellemfristede målsætning om en budgetsaldo tæt på balance eller i overskud, som alle medlemsstaterne har givet tilsagn om, medvirker til at skabe de rette forudsætninger for prisstabilitet og varig vækst, der bidrager til øget beskæftigelse i samtlige medlemsstater, og giver dem mulighed for at klare normale konjunkturudsving, samtidig med at de holder underskuddet på deres offentlige finanser inden for referenceværdien på 3 % af BNP;
(8)
for at ØMU'en kan fungere tilfredsstillende, er det nødvendigt, at konvergensen af den økonomiske og budgetmæssige udvikling i de medlemsstater, der har indført den fælles valuta, i det følgende benævnt »deltagende medlemsstater«, er stabil og holdbar; budgetdisciplin er nødvendig i tredje fase af ØMU'en for at sikre prisstabilitet;
(9)
i henhold til artikel 109 K, stk. 3, gælder artikel 104 C, stk. 9 og 11, kun for de deltagende medlemsstater;
(10)
det er nødvendigt at definere begrebet en exceptionel og midlertidig overskridelse af referenceværdien som omhandlet i artikel 104 C, stk. 2, litra a); Rådet bør i denne forbindelse bl. a. tage hensyn til Kommissionens flerårige budgetprognose;
(11)
i en kommissionsrapport efter artikel 104 C, stk. 3, skal der ligeledes tages hensyn til, om det offentlige underskud overstiger de offentlige investeringsudgifter, og til alle andre relevante faktorer, herunder medlemsstatens økonomiske situation og budgetsituation på mellemlang sigt;
(12)
der er behov for at fastlægge tidsfrister for gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud for at sikre, at den gennemføres hurtigt og effektivt; det er i denne sammenhæng nødvendigt at tage hensyn til, at Det Forenede Kongeriges finansår ikke falder sammen med kalenderåret;
(13)
der er behov at specificere, hvordan de i artikel 104 C omhandlede sanktioner kan pålægges med henblik på at sikre en effektiv gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud;
(14)
styrket overvågning i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 og Kommissionens overvågning af budgetsituationen i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 2, skulle fremme en effektiv og hurtig gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud;
(15)
såfremt en deltagende medlemsstat undlader at træffe virkningsfulde foranstaltninger for at korrigere et uforholdsmæssigt stort underskud, skulle en samlet periode på højst ti måneder fra indberetningstidspunktet for de tal, der angiver eksistensen af et uforholdsmæssigt stort underskud, til det i givet fald besluttes at pålægge sanktioner, på baggrund af ovenstående være både realistisk og hensigtsmæssig for at lægge pres på den pågældende deltagende medlemsstat, for at den træffer sådanne foranstaltninger; hvis proceduren således indledes i marts, vil det i givet fald føre til sanktioner i det kalenderår, hvor proceduren indledtes;
(16)
den pågældende medlemsstat burde have forudset Rådets henstilling om at korrigere et uforholdsmæssigt stort underskud eller de senere trin i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, da medlemsstaten vil have været advaret om forholdet; et uforholdsmæssigt stort underskud er en så alvorlig situation i tredje fase, at det kræver en hurtig indsats fra alle involverede;
(17)
det er hensigtsmæssigt at suspendere proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, hvis den pågældende medlemsstat træffer passende foranstaltninger til opfølgning af en henstilling efter artikel 104 C, stk. 7, eller et pålæg efter artikel 104 C, stk. 9, for at tilskynde medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger i overensstemmelse hermed; den periode, hvor proceduren suspenderes, bør ikke medregnes i den periode på højst ti måneder mellem indberetningstidspunktet, der angiver eksistensen af et uforholdsmæssigt stort underskud, og pålæggelsen af sanktioner; det er hensigtsmæssigt straks at genoptage den suspenderede procedure, hvis de påtænkte foranstaltninger ikke iværksættes, eller hvis de iværksatte foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige;
(18)
for at sikre, at proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud i tilstrækkelig grad virker imødegående, bør det kræves, at den pågældende deltagende medlemsstat foretager en ikke-rentebærende deponering af en passende størrelse, hvis Rådet beslutter at pålægge en sanktion;
(19)
fastlæggelse af sanktioner efter en fastsat skala bidrager til at fremme retssikkerheden; det er hensigtsmæssigt at fastsætte deponeringens størrelse i forhold til den pågældende deltagende medlemsstats BNP;
(20)
såfremt pålæggelsen af en ikke-rentebærende deponering ikke får den pågældende deltagende medlemsstat til at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud i tide, bør sanktionerne intensiveres; i så fald bør deponeringen konverteres til en bod;
(21)
den pågældende deltagende medlemsstats gennemførelse af passende foranstaltninger for at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud er det første skridt hen imod ophævelse af sanktionerne; væsentlige fremskridt med at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud bør give mulighed for, at sanktionerne ophæves i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12; ophævelse af samtlige sanktioner bør kun finde sted, når det uforholdsmæssigt store underskud er fuldstændigt korrigeret;
(22)
Rådets forordning (EF) nr. 3605/93 af 22. november 1993 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (5), indeholder detaljerede regler for medlemsstaternes indberetning af budgetdata;
(23)
i overensstemmelse med artikel 109 F, stk. 8, skal henvisninger til Den Europæiske Centralbank (ECB) i tiden indtil oprettelsen af ECB forstås som henvisninger til Det Europæiske Monetære Institut, i de tilfælde hvor ECB ifølge traktaten har en rådgivende funktion -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT 1
DEFINITIONER OG VURDERINGER
Artikel 1
1. Denne forordning fastsætter bestemmelser, der skal fremskynde og afklare proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, med det sigte at imødegå forekomsten af uforholdsmæssigt store offentlige underskud og, hvis de alligevel opstår, at fremme, at de korrigeres hurtigt.
2. I denne forordning forstås ved »deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der indfører den fælles valuta i overensstemmelse med traktaten, og ved »ikke-deltagende medlemsstater« de medlemsstater, der ikke har indført den fælles valuta.
Artikel 2
1. Et offentligt underskud, der overstiger referenceværdien, anses for at være exceptionelt og midlertidigt i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 2, litra a), andet led, når overskridelsen er en følge af en usædvanlig begivenhed, der ligger uden for den pågældende medlemsstats kontrol, og som har en afgørende virkning på de samlede offentlige finanser, eller når overskridelsen er en følge af et alvorligt økonomisk tilbageslag.
Endvidere anses overskridelsen for at være midlertidig, hvis Kommissionens budgetprognoser viser, at underskuddet vil falde under referenceværdien, når den usædvanlige begivenhed eller det alvorlige økonomiske tilbageslag er ophørt.
2. Kommissionen skal ved udarbejdelsen af en rapport efter artikel 104 C, stk. 3, normalt kun anse en overskridelse af referenceværdien, der skyldes et økonomisk tilbageslag, for at være exceptionel, hvis der er et årligt fald i BNP i faste priser på mindst 2 %.
3. Når Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 6, fastslår, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, tager det i sin generelle vurdering hensyn til den pågældende medlemsstats eventuelle bemærkninger om, at et årligt fald i BNP i faste priser, selv om det er mindre end 2 %, alligevel er exceptionelt i lyset af supplerende understøttende data, særlig vedrørende tilbageslagets pludselige indtræden eller det akkumulerede produktionstab i forhold til den historiske trend.
AFSNIT 2
FREMSKYNDELSE AF PROCEDUREN I FORBINDELSE MED UFORHOLDSMÆSSIGT STORE UNDERSKUD
Artikel 3
1. Inden for to uger efter Kommissionens vedtagelse af en rapport, der er udarbejdet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 3, afgiver Det Økonomiske og Finansielle Udvalg en udtalelse i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 4.
2. Kommissionen tager hensyn til den i stk. 1 nævnte udtalelse, og hvis den finder, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, forelægger den Rådet en udtalelse og en henstilling i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 5 og 6.
3. Inden for tre måneder efter de indberetningstidspunkter, der er fastsat i artikel 4, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 3605/93, fastslår Rådet efter artikel 104 C, stk. 6, om der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud. Fastslår Rådet i henhold til artikel 104 C, stk. 6, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, retter det samtidig henstillinger til den pågældende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 7.
4. Rådets henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7, fastsætter en frist på højst fire måneder for den pågældende medlemsstats iværksættelse af virkningsfulde foranstaltninger. Rådets henstillinger fastsætter også en frist for korrektionen af det uforholdsmæssigt store underskud, som bør gennemføres i året efter, at det er konstateret, medmindre der foreligger særlige omstændigheder.
Artikel 4
1. Beslutter Rådet at offentliggøre sine henstillinger, når det i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 8, har konstateret, at der ikke er truffet virkningsfulde foranstaltninger, træffes denne beslutning straks efter udløbet af den frist, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 3, stk. 4, i denne forordning.
2. Når Rådet vurderer, om dets henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7, er fulgt op af virkningsfulde foranstaltninger, baserer det sin konstatering på de af regeringen i den pågældende medlemsstat offentligt meddelte beslutninger.
Artikel 5
En rådsbeslutning om at pålægge den pågældende deltagende medlemsstat at træffe foranstaltninger til nedbringelse af underskuddet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 9, træffes inden for en måned efter, at Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 8, har konstateret, at der ikke er truffet virkningsfulde foranstaltninger.
Artikel 6
Er betingelserne for at anvende artikel 104 C, stk. 11, opfyldt, pålægger Rådet sanktioner i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11. Enhver sådan beslutning træffes senest to måneder efter Rådets beslutning om at pålægge den pågældende deltagende medlemsstat at træffe foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 9.
Artikel 7
Undlader en deltagende medlemsstat at efterkomme Rådets beslutninger efter artikel 104 C, stk. 7 og 9; træffes Rådets beslutning om at pålægge sanktioner efter artikel 104 C, stk. 11, inden for ti måneder fra indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr. 3605/93, jf. artikel 3, stk. 3, i nærværende forordning. Der anvendes en fremskyndet procedure i tilfælde af et bevidst planlagt underskud, som Rådet finder uforholdsmæssigt stort.
Artikel 8
Enhver rådsbeslutning om at intensivere sanktionerne i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, bortset fra konverteringen af deponeringen til bod i henhold til artikel 14 i denne forordning, træffes senest to måneder efter indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr 3605/93. Enhver rådsbeslutning om at ophæve nogle af eller alle rådsafgørelserne i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, træffes snarest muligt og i hvert fald senest to måneder efter indberetningstidspunkterne i forordning (EF) nr. 3605/93.
AFSNIT 3
SUSPENSION OG OVERVÅGNING
Artikel 9
1. Proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud suspenderes:
-
hvis den pågældende medlemsstat efterkommer henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7
-
hvis den pågældende deltagende medlemsstat efterkommer pålæg efter artikel 104 C, stk. 9.
2. Den periode, hvor proceduren suspenderes, medregnes hverken i den periode på ti måneder, der er nævnt i artikel 7, eller i den periode på to måneder, der er nævnt i artikel 6 i denne forordning.
Artikel 10
1. Kommissionen og Rådet overvåger gennemførelsen af de foranstaltninger:
-
som den pågældende medlemsstat træffer til opfølgning af henstillinger efter artikel 104 C, stk. 7
-
som den pågældende deltagende medlemsstat træffer til opfølgning af pålæg efter artikel 104 C, stk. 9.
2. Hvis en deltagende medlemsstat ikke gennemfører foranstaltninger, eller hvis foranstaltningerne efter Rådets opfattelse viser sig at være utilstrækkelige, træffer Rådet straks en beslutning i henhold til henholdsvis artikel 104 C, stk. 9, eller artikel 104 C, stk. 11.
3. Hvis de faktiske data i henhold til forordning (EF) nr. 3605/93 viser, at en deltagende medlemsstat ikke har korrigeret et uforholdsmæssigt stort underskud inden for de frister, der er fastsat enten i henstillingerne efter artikel 104 C, stk. 7, eller i pålæggene efter artikel 104 C, stk. 9, træffer Rådet straks en beslutning i henhold til henholdsvis artikel 104 C, stk. 9, eller artikel 104 C, stk. 11.
AFSNIT 4
SANKTIONER
Artikel 11
Når Rådet beslutter et anvende sanktioner over for en deltagende medlemsstat i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, kræves normalt en ikke-rentebærende deponering. Rådet kan beslutte at supplere deponeringen med de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 104 C, stk. 11, første og andet led.
Artikel 12
1. Når det uforholdsmæssigt store underskud skyldes manglende overholdelse af kriteriet vedrørende det offentlige underskuds procentdel i artikel 104 C, stk. 2 litra a), består den første deponering af en fast komponent svarende til 0,2 % af BNP og en variabel komponent svarende til en tiendedel af forskellen mellem underskuddet som en procentdel af BNP i det forudgående år og referenceværdien på 3 % af BNP.
2. Rådet vurderer derefter hvert af de følgende år, indtil afgørelsen om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, er ophævet, om den pågældende deltagende medlemsstat har truffet virkningsfulde foranstaltninger til opfølgning af Rådets pålæg efter artikel 104 C, stk. 9. I forbindelse med denne årlige vurdering beslutter Rådet i overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, og med forbehold af artikel 13 i denne forordning at skærpe sanktionerne, medmindre den pågældende deltagende medlemsstat har efterkommet Rådets pålæg. Hvis der træffes beslutning om en yderligere deponering, skal denne svare til en tiendedel af forskellen mellem underskuddet som en procentdel af BNP i det forudgående år og referenceværdien på 3 % af BNP.
3. Den enkelte deponering, som omhandlet i stk. 1 og 2, kan ikke overstige en øvre grænse på 0,5 % af BNP.
Artikel 13
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 11, konverterer Rådet normalt en deponering til en bod, hvis det uforholdsmæssigt store underskud efter Rådets opfattelse ikke er blevet korrigeret to år efter beslutningen om at kræve, at den pågældende deltagende medlemsstat foretager en deponering.
Artikel 14
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, ophæver Rådet de i artikel 104 C, stk. 11, første og andet led, omhandlede sanktioner i forhold til omfanget af den pågældende deltagende medlemsstats fremskridt med at korrigere det uforholdsmæssigt store underskud.
Artikel 15
I overensstemmelse med artikel 104 C, stk. 12, ophæver Rådet alle udestående sanktioner, hvis afgørelsen om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, ophæves. Bod, der er pålagt i overensstemmelse med artikel 13 i denne forordning, tilbagebetales ikke til den pågældende deltagende medlemsstat.
Artikel 16
De deponeringer, der er nævnt i artikel 11 og 12 i denne forordning, foretages hos Kommissionen. Renterne af deponeringerne og den bod, der er nævnt i artikel 13 i denne forordning, udgør andre indtægter som nævnt i traktatens artikel 201 og fordeles mellem de deltagende medlemsstater, der ikke har et uforholdsmæssigt stort underskud, jf. artikel 104 C, stk. 6, i forhold til disse medlemsstaters respektive vægt i deres samlede BNI.
AFSNIT 5
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 17
I forbindelse med denne forordning, og så længe Det Forenede Kongerige har et finansår, som ikke svarer til kalenderåret, vil bestemmelserne i denne forordnings afsnit 2, 3 og 4 finde anvendelse på Det Forenede Kongerige i overensstemmelse med bilaget.
Artikel 18
Denne forordning træder i kraft den 1. januar 1999.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. juli 1997.
A Tanács 1467/97/EK rendelete
(1997. július 7.)
a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 104c. cikke (14) bekezdésének második albekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel az Európai Monetáris Intézet véleményére,
(1) mivel szükséges a Szerződés 104c. cikkében meghatározott túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtását felgyorsítani és pontosítani a túlzott költségvetési hiány megelőzése, keletkezése esetén pedig az azonnali kiigazítás támogatása érdekében; mivel e rendeletnek a 104c. cikk (14) bekezdésének második albekezdése alapján, a fenti célok érdekében elfogadott rendelkezései a Szerződés 5. sz. jegyzőkönyvével együtt egy új egységes szabályrendszert alkotnak a 104c. cikk alkalmazására;
(2) mivel a Stabilitási és növekedési paktum a stabil állami pénzügyek célkitűzésén, mint olyan eszközön alapul, amely a munkahelyteremtést eredményező árstabilitás és erős fenntartható növekedés feltételeit erősíti;
(3) mivel a Stabilitási és növekedési paktumot ez a rendelet, a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1466/97/EK [3] tanácsi rendelet és a Stabilitási és növekedési paktumról [4] szóló, 1997. június 17-i európai tanácsi rendelet alkotja, amely az Európai Unióról szóló szerződés D. cikkével összhangban határozott politikai iránymutatást ad annak érdekében, hogy a Stabilitási és növekedési paktumot szigorúan és határidőre végrehajtsák, különösen pedig, hogy tiszteletben tartsák a költségvetési egyenleg egyensúly közeli vagy többletet tartalmazó helyzetére vonatkozó középtávú célkitűzést, amely iránt valamennyi tagállam elkötelezett, és meghozzák azokat a korrekciós költségvetési intézkedéseket, amelyeket stabilitási és konvergencia programjuk célkitűzéseinek eléréséhez szükségesnek tartanak, ha a középtávú költségvetési célkitűzéstől való tényleges vagy várható jelentős eltérést mutató információval rendelkeznek;
(4) mivel a gazdasági és monetáris unió (GMU) harmadik szakaszában a tagállamokra a Szerződés 104c. cikkének megfelelően egyértelműen vonatkozik a túlzott költségvetési hiány elkerülésének szerződéses kötelezettsége; mivel a Szerződéshez csatolt (11. sz.) jegyzőkönyv 5. cikke értelmében a 104c. cikk (1), (9) és (11) bekezdését az Egyesült Királyságra csak akkor kell alkalmazni, ha belép a harmadik szakaszba; mivel a 109e. cikk (4) bekezdése alapján a túlzott hiány elkerülésére vonatkozó kötelezettséget továbbra is alkalmazni kell az Egyesült Királyságra;
(5) mivel Dánia a Szerződés 12. sz. jegyzőkönyvének (1) bekezdésére hivatkozva az 1992. december 12-i edinburgh-i határozattal összefüggésben bejelentette, hogy a harmadik szakaszban nem fog részt venni; mivel ezért az említett jegyzőkönyv (2) bekezdésével összhangban a 104c. cikk (9) és (11) bekezdését Dániára nem kell alkalmazni;
(6) mivel a GMU harmadik szakaszában a tagállamok, a Szerződés rendelkezéseire is figyelemmel, nemzeti költségvetési politikájukért továbbra is felelnek; mivel a tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a Szerződés rendelkezéseivel összhangban eleget tegyenek kötelezettségeiknek;
(7) mivel a költségvetési egyenleg egyensúly közeli, vagy többletet tartalmazó helyzetére vonatkozó középtávú célkitűzés megtartása - amely iránt minden tagállam elkötelezett - hozzájárul a megfelelő feltételek megteremtéséhez az árstabilitás és a munkahelyteremtést eredményező fenntartható növekedés számára minden tagállamban, és lehetővé teszi számukra a szokásos ciklikus ingadozások kezelését, miközben a költségvetési hiányt a GDP 3 %-os referenciaértékén belül tartják;
(8) mivel ahhoz, hogy a GMU jól működjön szükség van arra, hogy stabilnak és fenntarthatónak bizonyuljon azoknak a tagállamoknak a gazdasági és költségvetési teljesítményének konvergenciája, amelyek a közös valutát bevezették, a továbbiakban "résztvevő tagállamok"; mivel a GMU harmadik szakaszában az árstabilitás megőrzéséhez költségvetési fegyelemre van szükség;
(9) mivel a 109k. cikk (3) bekezdésével összhangban a 104c. cikk (9) és (11) bekezdése csak a résztvevő tagállamokra vonatkozik;
(10) mivel meg kell határozni a 104c. cikk (2) bekezdése a) pontjában említett kivételes és átmeneti referenciaérték-túllépés fogalmát; mivel ezzel összefüggésben a Tanácsnak figyelembe kell vennie többek között a Bizottság által rendelkezésre bocsátott többéves költségvetési előrejelzéseket;
(11) mivel a 104c. cikk (3) bekezdésével összhangban a bizottság jelentése figyelembe veszi azt is, hogy a költségvetési hiány meghaladja-e az állami beruházási kiadásokat, valamint minden egyéb érdemleges tényezőt, beleértve a tagállam középtávú gazdasági és költségvetési helyzetét;
(12) mivel a gyors és hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében határidőket kell meghatározni a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtására; mivel ezzel összefüggésben figyelembe kell venni azt a tényt, hogy az Egyesült Királyság költségvetési éve nem esik egybe a naptári évvel;
(13) mivel meg kell határozni azt, hogy a 104c. cikkben meghatározott szankciókat hogyan lehet a túlzott hiány esetén követendő eljárás hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében megállapítani;
(14) mivel az 1466/97/EK tanácsi rendeletben meghatározott fokozott felügyeletnek, és a költségvetési helyzet 104c. cikk (2) bekezdése szerinti Bizottság által történő ellenőrzésének segítenie kell a túlzott hiány esetén követendő eljárás gyors és hatékony végrehajtását;
(15) mivel, a fentiek figyelembevételével, abban az esetben, ha a résztvevő tagállamok nem tesznek eredményes intézkedéseket a túlzott hiány kiigazítására, a túlzott hiány fennállását mutató számok nyilvánosságra hozatalától a szankció megállapítására vonatkozó határozatig - amennyiben szükséges - összesen legfeljebb tíz hónapos időszak teljesíthetőnek és megfelelőnek tűnik ahhoz, hogy az érintett résztvevő tagállamot arra ösztönözze, hogy ilyen intézkedéseket hozzon; mivel ebben az esetben, és ha az eljárás márciusban indul, a szankciókat abban a naptári évben állapítják meg, amelyben az eljárást megkezdték;
(16) mivel a Tanácsnak a túlzott hiány kiigazításával, vagy a túlzott hiány esetén követendő eljárás későbbi szakaszaival kapcsolatos eljárásra vonatkozó ajánlására kell számítania annak az érintett tagállamnak, amely a korai előrejelzés keretében már kapott figyelmeztetést; mivel a harmadik szakaszban a túlzott hiány súlyossága minden érintett sürgős intézkedését megköveteli;
(17) mivel célszerű a túlzott hiány esetén követendő eljárást felfüggeszteni, ha az érintett tagállam megfelelő lépéseket tesz a 104c. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásra, vagy a 104c. cikk (9) bekezdése szerinti, a tagállamokat megfelelő lépésre ösztönző felszólításra adott válaszul; mivel az az idő, amely alatt az eljárást felfüggesztik nem számíthat bele a túlzott hiány fennállását mutató számok nyilvánosságra hozatala, és a szankciók megállapítása között eltelt legfeljebb tíz hónapos időszakba; mivel célszerű az eljárást azonnal folytatni, ha az előirányzott intézkedést nem hajtják végre, vagy ha a végrehajtott intézkedés nem bizonyul megfelelőnek;
(18) mivel annak biztosítása érdekében, hogy a túlzott hiány esetén követendő eljárásnak kellőképpen elrettentő hatása legyen, az érintett résztvevő tagállamtól megfelelő összegű, nem kamatozó letétet kell megkövetelni, ha a Tanács szankció megállapításáról határoz;
(19) mivel a szankciók előre meghatározott mérték szerinti meghatározása kedvez a jogbiztonságnak; mivel célszerű a letét összegét az érintett résztvevő tagállam GDP-jéhez kötni;
(20) mivel célszerű a szankciókat fokozni, ha a nem kamatozó letét megállapítása nem indítja arra az érintett résztvevő tagállamot, hogy túlzott államháztartási hiányát megfelelő időben kiigazítsa; mivel ezt követően a letétet célszerű pénzbírsággá alakítani;
(21) mivel az érintett résztvevő tagállam által túlzott hiányának kiigazítása érdekében tett megfelelő intézkedés a szankciók megszüntetése felé tett első lépés; mivel a túlzott hiány kiigazításában történt jelentős előrelépéssel a 104c. cikk (12) bekezdésével összhangban lehetővé kell válnia a szankciók feloldásának; mivel az összes fennálló szankció megszüntetésére csak akkor kerülhet sor, ha a túlzott hiányt már teljes mértékben kiigazították;
(22) mivel az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 1993. november 22-i 3605/93/EK [5] tanácsi rendelet részletes szabályokat tartalmaz a költségvetési adatok tagállamok által történő jelentésére vonatkozóan;
(23) mivel a 109f. cikk (8) bekezdésével összhangban, ahol a Szerződés az Európai Központi Bank (EKB) konzultációs szerepéről rendelkezik, az EKB-ra való hivatkozásokat úgy kell tekinteni, mintha az Európai Monetáris Intézetre hivatkoznának az EKB létrehozása előtt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. SZAKASZ
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS ÉRTÉKELÉS
1. cikk
(1) Ez a rendelet a túlzott hiány esetén követendő eljárást felgyorsító és pontosító rendelkezéseket rögzíti azzal a céllal, hogy megakadályozzák a túlzott hiány megjelenését, keletkezése esetén pedig támogassák az azonnali kiigazítást.
(2) E rendelet alkalmazásában "résztvevő tagállam" az a tagállam, amely a Szerződéssel összhangban a közös valutát bevezeti, "kívülálló tagállam" pedig az a tagállam, amely a közös valutát nem vezeti be.
2. cikk
(1) A 104c. cikk (2) bekezdése a) pontja második francia bekezdésével összhangban kivételesnek és átmenetinek tekintendő a költségvetési hiány referenciaértékének túllépése, ha az érintett tagállam által nem befolyásolható rendkívüli esemény eredménye, amely jelentősen befolyásolja az államháztartás pénzügyi helyzetét, vagy ha súlyos gazdasági hanyatlás eredménye.
Emellett a referenciaérték túllépése átmenetinek tekintendő, ha a Bizottság által rendelkezésre bocsátott gazdasági előrejelzések azt mutatják, hogy a költségvetési hiány a rendkívüli esemény vagy a súlyos gazdasági hanyatlás után a referenciaérték alá fog esni.
(2) A 104c. cikk (3) bekezdése szerinti jelentésében a Bizottság a referenciaérték súlyos gazdasági hanyatlásból származó túllépését rendszerint csak akkor tekinti kivételesnek, ha legalább évi 2 %-al csökken a reál GDP.
(3) Amikor a Tanács a 104c. cikk (6) bekezdésével összhangban arról dönt, hogy fennáll-e a túlzott hiány, általános értékelése során figyelembe veszi a tagállam által tett minden olyan észrevételt, amelyből az derül ki, hogy mégis kivételes a reál GDP évi 2 %-nál kisebb csökkenése, figyelembe véve a további, különösen a hanyatlás váratlanságára vagy a múltbeli tendenciákhoz képest a termelés erős visszaesésére vonatkozó kiegészítő bizonyítékokat.
2. SZAKASZ
A TÚLZOTT HIÁNY ESETÉN KÖVETENDŐ ELJÁRÁS FELGYORSÍTÁSA
3. cikk
(1) A Bizottság a 104c. cikk (3) bekezdésével összhangban elkészített jelentését követő két héten belül, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság a 104c. cikk (4) bekezdésével összhangban kialakítja véleményét.
(2) Az (1) bekezdésben említett véleményt teljes mértékben figyelembe véve a Bizottság, amennyiben úgy gondolja, hogy a túlzott hiány fennáll, a 104c. cikk (5) és (6) bekezdésével összhangban véleménnyel és ajánlással fordul a Tanácshoz.
(3) A Tanács a túlzott hiány fennállásáról a 3605/93/EK rendelet 4. cikke (2) és (3) bekezdésében előírt jelentés napjától számított három hónapon belül, a 104c. cikk (6) bekezdésével összhangban határoz. Ha a 104c. cikk (6) bekezdésével összhangban úgy határoz, hogy a túlzott hiány fennáll, a Tanács a 104c. cikk (7) bekezdésével összhangban egyidejűleg ajánlásokat is tesz az érintett tagállamoknak.
(4) A Tanács a 104c. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlása legfeljebb négy hónapos határidőt állapít meg az érintett tagállam által meghozandó hatékony intézkedésre. A Tanács ajánlása a túlzott hiány kiigazítására is megállapít egy határidőt, amelyet az annak megállapítását követő évben kell teljesíteni, kivéve ha különleges körülmények állnak fenn.
4. cikk
(1) Az e rendelet 3. cikke (4) bekezdésével összhangban meghatározott határidő elteltét követően azonnal végre kell hajtani a Tanácsnak az ajánlásai nyilvánosságra hozatalára vonatkozó határozatait, ha megállapítást nyer, hogy a 104c. cikk (8) bekezdésével összhangban nem történt eredményes intézkedés.
(2) Amikor a Tanács azt vizsgálja, hogy a 104c. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlásokra válaszul történtek-e eredményes intézkedések, határozatát az érintett tagállam kormányának nyilvánosan közzé tett határozataira alapozza.
5. cikk
A Tanácsnak azokat a határozatait, amelyekkel a 104c. cikk (9) bekezdésével összhangban az érintett résztvevő tagállamot felszólítja, hogy a költségvetési hiány csökkentésére intézkedéseket tegyen, a Tanácsnak attól a határozatától számított egy hónapon belül kell meghozni, amely megállapította, hogy a 104c. cikk (8) bekezdésével összhangban eredményes intézkedést nem hoztak.
6. cikk
Ha a 104c. cikk (11) bekezdése alkalmazásának feltételei teljesülnek, a Tanács a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban szankciókat állapít meg. Az ilyen határozatokat legkésőbb két hónappal a Tanács azon határozata után kell meghozni, amelyben az érintett résztvevő tagállamot a 104c. cikk (9) bekezdésével összhangban intézkedések meghozatalára felszólította.
7. cikk
Ha egy résztvevő tagállam nem a Tanács 104c. cikk (7) és (9) bekezdése szerint egymást követően hozott határozataival összhangban jár el, a Tanácsnak a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban szankciót megállapító határozatát az e rendelet 3. cikke (3) bekezdésében említett, a 3605/93/EK rendelet szerinti jelentések napjától számított tíz hónapon belül meg kell hoznia. Gyorsított eljárást kell alkalmazni az olyan szándékosan tervezett költségvetési hiány esetén, amelyről a Tanács úgy dönt, hogy túlzott.
8. cikk
A Tanács azokat a határozatokat, amelyekkel a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban, a letétek e rendelet 14. cikke szerinti pénzbírsággá változtatásán kívül a szankciókat fokozza, legkésőbb két hónappal a 3605/93/EK rendelet alapján történő jelentések napját követően meghozza. A Tanács azokat a határozatokat, amelyekkel néhány vagy valamennyi határozatát a 104c. cikk (12) bekezdésével összhangban hatályon kívül helyezi, mielőbb, de legkésőbb két hónappal a 3605/93/EK rendelet alapján történő jelentések napját követően meghozza.
3. SZAKASZ
FELFÜGGESZTÉS ÉS FELÜGYELET
9. cikk
(1) A túlzott hiány esetén követendő eljárást fel kell függeszteni:
- ha az érintett tagállam a 104c. cikk (7) bekezdésével összhangban tett ajánlásoknak eleget téve jár el,
- ha az érintett résztvevő tagállam a 104c. cikk (9) bekezdésével összhangban tett felszólításoknak eleget téve jár el.
(2) Azon időszak, amely alatt az eljárást felfüggesztik, nem számít bele sem az e rendelet 7. cikkében említett tíz hónapos időszakba, sem a 6. cikkében említett két hónapos időszakba.
10. cikk
(1) A Bizottság és a Tanács felügyeli azoknak az intézkedéseknek a végrehajtását, amelyeket:
- az érintett tagállam a 104c. cikk (7) bekezdésével összhangban tett felszólításokra adott válaszként tett,
- az érintett résztvevő tagállam a 104c cikk (9) bekezdésével összhangban tett felszólításokra adott válaszként tett.
(2) Ha valamely résztvevő tagállam az intézkedést nem hajtja végre, vagy az a Tanács véleménye szerint nem bizonyul megfelelőnek, a Tanács a 104c. cikk (9) bekezdése vagy a 104c. cikk (11) bekezdése értelmében azonnal határozatot hoz.
(3) Ha a tényleges adatok a 3605/93/EK rendelet alapján azt mutatják, hogy a túlzott hiányt egy résztvevő tagállam a 104c. cikk (7) bekezdése alapján kiadott ajánlásokban, vagy a 104c. cikk (9) bekezdés alapján kiadott felszólításokban meghatározott határidőn belül nem igazította ki, a Tanács a 104c. cikk (9) bekezdése vagy a 104c. cikk (11) bekezdése alapján azonnal határozatot hoz.
4. SZAKASZ
SZANKCIÓK
11. cikk
Ha a Tanács úgy határoz, hogy valamely tagállammal szemben a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban szankciókat alkalmaz, rendszerint nem kamatozó letétet ír elő. A Tanács határozhat úgy, hogy ezt a letétet a 104c. cikk (11) bekezdésének első és második francia bekezdésében meghatározott intézkedésekkel kell kiegészíteni.
12. cikk
(1) Ha a túlzott hiány annak eredménye, hogy a 104c. cikk (2) bekezdése a) pontjában meghatározott, a költségvetési hiány arányára vonatkozó szempont nem teljesül, az első letét összege tartalmaz egy állandó elemet, amely a GDP 0,2 %-ával egyenlő, és egy változó elemet, amely egyenlő az előző évi GDP százalékában kifejezett költségvetési hiány, illetve a GDP 3 %-ában kifejezett referenciaérték közötti különbség egytizedével.
(2) Minden egyes ezt követő évben, amíg a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályát nem veszti, a Tanács értékeli, hogy az érintett résztvevő tagállam a Tanácsnak a 104c. cikk (9) bekezdésével összhangban tett felszólítására adott válaszként hatékony intézkedéseket tett-e. Ebben az éves értékelésben a Tanács a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban, és e rendelet 13. cikkének sérelme nélkül határoz a szankciók fokozásáról, kivéve ha az érintett résztvevő tagállam a Tanács felszólításának eleget tett. Ha további letét előírásáról határoztak, az egyenlő az előző évi GDP százalékában kifejezett költségvetési hiány, illetve a GDP 3 %-ában kifejezett referenciaérték közötti különbség egytizedével.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett egyes letétek nem haladhatják meg a GDP 0,5 %-os felső határát.
13. cikk
A letétet a Tanács a 104c. cikk (11) bekezdésével összhangban rendszerint pénzbírsággá változtatja, ha a Tanács véleménye szerint a túlzott hiányt két évvel az érintett résztvevő tagállam számára a letét elhelyezését előíró határozat után sem igazították ki.
14. cikk
(1) A 104c. cikk (12) bekezdésével összhangban a Tanács a 104c. cikk (11) bekezdése első és második francia bekezdésében említett szankciókat az érintett tagállam által a túlzott költségvetési hiány kiigazításában elért fejlődés jelentőségétől függően hatályon kívül helyezi.
15. cikk
A 104c. cikk (12) bekezdésével összhangban a Tanács az összes fennálló szankciót hatályon kívül helyezi, ha a túlzott költségvetési hiány fennállására vonatkozó határozatot hatályon kívül helyezi. Az e rendelet 13. cikkével összhangban kiszabott pénzbírságok az érintett résztvevő tagállam részére nem kerülnek visszatérítésre.
16. cikk
Az e rendelet 11. és 12. cikkében említett letéteket a Bizottságnál kell elhelyezni. A letétek kamatai és az e rendelet 13. cikkében említett pénzbírságok a Szerződés 201. cikkében említett egyéb bevételeket képeznek és azokat a 104c. cikk (6) bekezdésével összhangban meghatározottak alapján túlzott hiánnyal nem rendelkező résztvevő tagállamok között a jogosult tagállamok összes GNP-jében való részesedésük arányában kell felosztani.
5. SZAKASZ
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
17. cikk
E rendelet alkalmazásában, és mindaddig, amíg az Egyesült Királyság költségvetési éve nem a naptári évhez igazodik, az e rendelet 2., 3., és 4. szakaszának rendelkezéseit az Egyesült Királyságra a melléklettel összhangban kell alkalmazni.
18. cikk
Ez a rendelet 1999. január 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1997. július 7-én.