Rådets forordning (EF) nr. 973/2001
af 14. maj 2001
om tekniske bevarelsesforanstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende fiskearter
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) EF har ved afgørelse 98/392/EF(3) godkendt De Forenede Nationers havretskonvention, der indeholder visse principper og regler for bevarelse og forvaltning af levende akvatiske ressourcer. Som led i EF's bredere internationale forpligtelser deltager EF i bestræbelserne for at bevare fiskebestandene i de internationale farvande.
(2) EF har siden den 14. november 1997, som følge af beslutning 86/237/EØF(4), været kontraherende part i Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet, i det følgende benævnt "ICCAT-konventionen".
(3) ICCAT-konventionen afstikker rammer for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tunfisk og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende have gennem oprettelsen af en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet, i det følgende benævnt "ICCAT", og gennem vedtagelsen af henstillinger om bevarelse og forvaltning i konventionsområdet, som bliver bindende for de kontraherende parter.
(4) ICCAT har anbefalet en række tekniske foranstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende arter i Atlanterhavet og Middelhavet, bl.a. hvad angår mindstemål og -vægt, fangstbegrænsninger for visse områder, visse perioder eller visse redskaber og kapacitetsbegrænsninger. Sådanne henstillinger er bindende for EF, og de bør derfor gennemføres.
(5) Visse tekniske foranstaltninger vedtaget af ICCAT er blevet gennemført ved Rådets forordning (EF) nr. 1626/94 af 27. juni 1994 om tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i Middelhavet(5) og ved Rådets forordning (EF) nr. 850/98 af 30. marts 1998 om bevarelse af fiskeressourcerne gennem tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer(6). Af hensyn til klarheden bør disse tekniske foranstaltninger samles i nærværende forordning, og følgelig bør de relevante artikler i de nævnte forordninger ophæves.
(6) For at tage hensyn til traditionel fiskepraksis i bestemte områder bør der fastsættes specifikke bestemmelser om fangst og opbevaring om bord af visse tunfiskearter.
(7) EF har ved afgørelse 95/399/EF(7) godkendt aftalen om oprettelse af Tunkommissionen for Det Indiske Ocean. Denne aftale fastsætter en ramme for styrkelse af det internationale samarbejde med henblik på bevarelse og rationel udnyttelse af tunfisk og tilknyttede arter i Det Indiske Ocean gennem oprettelse af Tunkommissionen for Det Indiske Ocean, i det følgende benævnt "IOTC", og gennem vedtagelse af henstillinger om bevarelse og forvaltning i IOTC's kompetenceområde, der bliver bindende for de kontraherende parter.
(8) IOTC har vedtaget en henstilling om tekniske foranstaltninger for visse bestande af stærkt vandrende arter i Det Indiske Ocean. Denne henstilling er bindende for EF, og den bør derfor gennemføres.
(9) EF har ved afgørelse 1999/337/EF(8) undertegnet aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og har ved afgørelse 1999/386/EF(9) besluttet at anvende den midlertidigt, indtil den er godkendt. EF bør derfor anvende bestemmelserne i denne aftale.
(10) Formålet med aftalen er bl.a. gradvis at nedbringe den utilsigtede delfindødelighed som følge af fiskeri med snurpenot efter tun i den østlige del af Stillehavet til næsten nul ved at indføre årlige begrænsninger og på lang sigt at opnå bæredygtige tunfiskebestande i det område, som aftalen omfatter.
(11) Visse bestemmelser i denne aftale er blevet indarbejdet i forordning (EF) nr. 850/98. De bør samles i nærværende forordning.
(12) EF har fiskeriinteresser i den østlige del af Stillehavet og har indledt proceduren for tiltrædelse af Den Interamerikanske Kommission for Tropisk Tunfisk, i det følgende benævnt "IATTC". Indtil tiltrædelsen og i overensstemmelse med EF's forpligtelse til at samarbejde med de øvrige parter, der er involveret i forvaltningen og bevarelsen af ressourcerne i denne region, jf. De Forenede Nationers havretskonvention, bør EF anvende de tekniske foranstaltninger, som IATTC har vedtaget. Disse foranstaltninger bør derfor indarbejdes i fællesskabsretten.
(13) De foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af denne retsakt, vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(10) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Ved denne forordning fastsættes der tekniske bevarelsesforanstaltninger for fartøjer, der fører en medlemsstats flag, og som er registreret i EF, i det følgende benævnt "EF-fiskerfartøjer", for så vidt angår fangst og landing af visse bestande af stærkt vandrende arter som omhandlet i bilag I.
AFSNIT I
DEFINITIONER
Artikel 2
Ved anvendelse af denne forordning gælder følgende farvandsdefinitioner:
a) Område 1
Hele Atlanterhavet og alle tilstødende have i ICCAT-konventionsområdet som afgrænset i konventionens artikel 1.
b) Område 2
Alle farvande i Det Indiske Ocean i kompetenceområdet i aftalen om oprettelse af IOTC som afgrænset i aftalens artikel 2.
c) Område 3
Alle farvande i den østlige del af Stillehavet i det område, der er afgrænset i artikel 3 i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner.
AFSNIT II
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 1
Kapitel 1
Begrænsninger i anvendelsen af bestemte fartøjs- og redskabstyper
Artikel 3
1. I perioden 1. november - 31. januar er det i området i stk. 2 forbudt for EF-fiskerfartøjer:
- at udsætte flydende objekter
- at fiske under kunstige objekter
- at fiske under naturlige objekter
- at fiske med hjælpefartøjer
- at udsætte flydende kunstige objekter med eller uden bøjer
- at fastgøre bøjer til flydende objekter fundet på havet
- at hale flydende objekter ind og afvente, at de fisk, der holder til ved objekterne, samler sig under fartøjet
- at slæbe flydende objekter ud af området.
2. Det område, der er nævnt i stk. 1, er afgrænset som følger:
- sydlig grænse ved breddegrad 4° S
- nordlig grænse ved breddegrad 5° N
- vestlig grænse ved længdegrad 20° V
- østlig grænse ved den afrikanske kyst.
3. Det er forbudt at påbegynde eller fortsætte fiskeri i det område og den periode, der er omhandlet i henholdsvis stk. 1 og 2, hvis der ikke er en observatør om bord på fartøjet.
4. Indtil 31. december 2002 træffer medlemsstaterne de fornødne foranstaltninger til at udpege observatører og sørger for, at der tages en observatør om bord på alle de fartøjer, der fører deres flag eller er registreret på deres område, og som netop skal i gang med at fiske i det område, der er omhandlet i stk. 2.
5. Med forbehold af stk. 4 træffer medlemsstaten de fornødne foranstaltninger til, at de behørigt udpegede observatører bliver om bord på de fiskerfartøjer, hvortil de er udpeget, indtil de afløses af andre observatører.
6. Føreren af et EF-fartøj, som fisker i det område og den periode, som er omhandlet i henholdsvis stk. 1 og 2, modtager observatøren og samarbejder med ham i udførelsen af opgaverne under hans ophold om bord på fartøjet.
Føreren af et fartøj, der er udpeget til at tage en observatør om bord, tager alle fornødne skridt til at lette hans ankomst og afrejse. Observatøren skal under sit ophold om bord have passende indkvarterings- og arbejdsforhold.
7. De praktiske bestemmelser vedrørende stk. 4, 5 og 6 fastlægges i bilag II.
8. Medlemsstaterne sender hvert år senest den 1. maj en samlet evalueringsrapport til Kommissionen over indholdet og konklusionerne i de rapporter, som er udarbejdet af observatørerne på de fartøjer, der fører deres flag.
9. Perioden i stk. 1, området i stk. 2, og de nærmere bestemmelser om udpegningen af observatører i bilag II kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 4
1. Det er forbudt at beholde bugstribet bonit, storøjet tun og gulfinnet tun, der er taget med snurpenot i farvande under Portugals højhedsområde eller jurisdiktion, i ICES-underområde X nord for 36° 30'N eller i CECAF-området nord for 31° N og øst for 17° 30'V, om bord, uanset mængde, eller at fiske efter disse arter i de nævnte områder med sådanne redskaber.
2. Det er forbudt i farvande under Portugals og Spaniens højhedsområde eller jurisdiktion, i ICES-underområde VIII, IX og X, og i CECAF-området omkring De Kanariske Øer og Madeira at beholde tunfisk, der fanges med drivgarn, om bord eller at fiske efter disse arter i de nævnte områder med sådanne redskaber.
Artikel 5
1. Fiskeri efter almindelig tun med net er forbudt:
- fra den 1. til den 31. maj i hele Middelhavet og fra den 16. juli til den 15. august i Middelhavet, bortset fra Adriaterhavet, for fartøjer, der udelukkende eller overvejende fisker i Adriaterhavet
- fra den 16. juli til den 15. august i hele Middelhavet og fra den 1. til den 31. maj i Adriaterhavet for fartøjer, der udelukkende eller overvejende fisker i Middelhavet, bortset fra Adriaterhavet
Medlemsstaterne sørger for, at alle fartøjer, der fører deres flag eller er registreret på deres område, omfattes af ovennævnte bestemmelser.
Ved anvendelsen af denne forordning afgrænses Adriaterhavet mod syd af en linje, der går fra den albansk-græske grænse til Capo Santa Maria di Leuca.
2. Det er forbudt at bruge flyvemaskiner eller helikoptere til støtte for fiskeri efter almindelig tun i Middelhavet i perioden 1.-30. juni.
3. Det er i Middelhavet forbudt at fiske efter almindelig tun med flydeline uden forankring fra fartøjer af en længde på over 24 m hvert år i perioden 1. juni - 31. juli. Fartøjernes længde bestemmes efter ICCAT-definitionen i bilag III.
4. Definitionen af perioder og områder som omhandlet i denne artikel samt fartøjernes længde som defineret i bilag III kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Kapitel 2
Mindstemål
Artikel 6
1. Fisk af stærkt vandrende arter betragtes som undermålere, hvis de ikke opfylder mindstemålene i bilag IV.
2. Mindstemålene som defineret i bilag IV kan ændres af Kommissionen under anvendelse af ICCAT's henstillinger, der er blevet bindende for Fællesskabet, og efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 7
1. Stærkt vandrende arter, der ikke opfylder mindstemålene, må ikke beholdes om bord, omlades, landes, transporteres, oplagres, frembydes til salg, udbydes til salg, sælges eller markedsføres. Sådanne arter skal straks genudsættes.
Det foregående afsnit finder dog ikke anvendelse på de arter, der er omhandlet i bilag IV, og som taget som bifangst i antal udgør op til 15 % af de landede mængder. For så vidt angår almindelig tun, finder denne tolerancegrænse ikke anvendelse på fisk, der vejer under 3,2 kg.
2. Stærkt vandrende arter, der har oprindelse i tredjelande, og som ikke opfylder mindstemålene, må ikke bringes i fri omsætning eller markedsføres i EF.
Artikel 8
Stærkt vandrende arters størrelse måles efter artikel 18 i forordning (EF) nr. 850/98.
Kapitel 3
Begrænsning af antallet af fartøjer
Artikel 9
1. Rådet fastsætter efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. i) i forordning (EØF) nr. 3760/92(11), hvor mange EF-fartøjer med en længde overalt på over 24 m og hvor stor en samlet bruttoregistertonnage (BRT) der må fiske efter storøjet tun som målart. Rådets fastsættelse er lig med det gennemsnitlige antal af EF-fiskerfartøjer, der har fisket efter storøjet tun som målart i området i perioden 1991-1992, og disses kapacitet udtrykt i BRT.
2. Medlemsstaterne meddeler hvert år senest den 31. januar Kommissionen en liste over alle fartøjer, der fører deres flag og er registreret på deres område, og som agter at fiske efter storøjet tun som målart i område 1 i løbet af året.
3. I listerne anføres det interne nummer i "flådefortegnelsen", som fartøjet har fået tildelt, jf. artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2090/98(12).
4. Rådet kan ud fra de oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende efter stk. 2 og 3, efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. ii), i forordning (EØF) nr. 3760/92 fordele antallet af fartøjer og kapaciteten, udtrykt i BRT og som fastsat efter stk. 1, mellem medlemsstaterne.
5. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. august Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer med en længde overalt på over 24 m, der fører deres flag, og som fisker efter storøjet tun som målart. Kommissionen videresender hvert år inden den 31. august disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
6. Listen i stk. 5 skal indeholde følgende oplysninger:
- fartøjets navn og registreringsnummer
- eventuelt tidligere flag
- eventuelt internationalt radiokaldesignal
- fartøjstype, længde og BRT
- rederens eller redernes navn og adresse.
Artikel 10
1. Rådet fastsætter efter proceduren i artikel 8, stk. 4, nr. i), i forordning (EØF) nr. 3760/92, hvor mange EF-fiskerfartøjer der må fiske efter nordatlantisk hvid tun som målart. Antallet af fartøjer fastsættes til det gennemsnitlige antal EF-fiskerfartøjer, der har fisket efter nordatlantisk hvid tun som målart i perioden 1993-1995.
2. Medlemsstaterne meddeler hvert år senest den 31. januar Kommissionen en liste over alle fartøjer, der fører deres flag og er registreret på deres område, og som agter at fiske efter nordatlantisk hvid tun som målart i område 1 i løbet af året.
3. I listerne anføres det interne nummer i "flådefortegnelsen", som fartøjet har fået tildelt, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 2090/98.
4. Rådet kan ud fra de oplysninger, som medlemsstaterne skal indsende efter stk. 2 og 3, efter proceduren i artikel 8, stk. 4, litra ii), i forordning (EØF) nr. 3760/92 fordele antallet af fartøjer som fastsat efter stk. 1 mellem medlemsstaterne.
5. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. maj Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som fisker efter nordatlantisk hvid tun som målart. På denne liste anføres, indtil den 31. december 2001, ikke fiskerfartøjer, der driver alternativt forsøgsfiskeri med drivgarn. Kommissionen videresender hvert år inden den 30. maj disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
Kapitel 4
Andre foranstaltninger
Artikel 11
Medlemsstaterne kan fremme brugen af monofilamentforfang på drejeleddene for at lette genudsætningen af levende blå og hvid marlin.
Artikel 12
Uanset artikel 31 i forordning (EF) nr. 850/98 er det tilladt at anvende elektrisk strøm eller harpunskydevåben til at fange tun og brugde (Cetorhinus maximus) i Skagerrak og Kattegat.
AFSNIT III
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 2
Artikel 13
1. De enkelte medlemsstater sender hvert år inden den 15. juni Kommissionen en liste over de fiskerfartøjer med en længde overalt på over 24 m, der fører deres flag, og som har fisket efter storøjet tun, gulfinnet tun og bugstribet bonit i det foregående år i område 2. Kommissionen videresender hvert år inden den 30. juni disse oplysninger til IOTC's sekretariat.
2. Listen i stk. 1 skal indeholde følgende oplysninger:
- fartøjets navn og registreringsnummer
- eventuelt tidligere flag
- eventuelt internationalt radiokaldesignal
- fartøjstype, længde og BRT
- reders, brugers eller befragters navn og adresse.
AFSNIT IV
TEKNISKE FORANSTALTNINGER I OMRÅDE 3
Artikel 14
1. Kun EF-fiskerfartøjer, der fisker på betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner, og som har fået tildelt en DML, må indkredse flokke eller grupper af delfiner med snurpenot ved fiskeri efter gulfinnet tun i område 3.
2. Ved "DML" forstås loftet for delfindødelighed som fastsat i artikel 5 i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner.
Artikel 15
1. Medlemsstaterne meddeler hvert år inden den 15. september Kommissionen følgende:
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag og har en lastekapacitet på over 363 tons (400 tons net), og som har anmodet om en DML for første eller anden halvdel af det følgende år
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag, og som må forventes at drive fiskeri i området i det følgende år
- en liste over de fartøjer, der fører deres flag, og som har anmodet om en DML for første eller anden halvdel af det følgende år
- for hvert fartøj, der anmoder om en DML, en erklæring, hvori det bekræftes, at fartøjet råder over alle fornødne delfinsikkerhedsredskaber og -udstyr, og at fartøjsføreren har gennemgået en godkendt uddannelse i metoder til at redde og sætte delfiner fri.
2. Medlemsstaterne skal sikre sig, at anmodningerne om DML opfylder betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og IATTC's bevarelsesforanstaltninger.
3. Kommissionen gennemgår listerne og undersøger, om de opfylder betingelserne i aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner og IATTC's bevarelsesforanstaltninger, hvorefter den videresender dem til direktøren for IATTC.
Hvis Kommissionens gennemgang af en anmodning viser, at anmodningen ikke opfylder betingelserne i dette stykke, underretter den straks den pågældende medlemsstat om, at den ikke kan videresende hele eller en del af anmodningen til direktøren for IATTC, idet den så angiver årsagerne hertil.
4. Kommissionen sender alle DML, som den enkelte medlemsstat har fået tildelt, til den pågældende medlemsstat, som så fordeler dem mellem de fartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag.
5. Medlemsstaterne giver hvert år inden den 15. januar Kommissionen meddelelse om, hvordan de har fordelt de tildelte DML mellem de fartøjer, der fører deres flag.
6. Kommissionen sender hvert år inden den 1. februar en liste over, hvordan DML er blevet fordelt mellem EF-fartøjerne, til direktøren for IATTC.
Artikel 16
1. Fartøjer, der fisker ved hjælp af anordninger, der tiltrækker fisk, må ikke anvende hjælpefartøjer.
2. Det er forbudt at omlade fisk på havet.
AFSNIT V
GENEREL BESTEMMELSE
Artikel 17
1. Det er forbudt at indkredse flokke eller grupper af havpattedyr ved hjælp af snurpenot, undtagen for de fartøjer, der er omhandlet i artikel 14.
2. Stk. 1 finder anvendelse på alle fartøjer, der fører en medlemsstats flag eller er indregistreret i en medlemsstat, i alle farvande.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BSTEMMELSER
Artikel 18
De foranstaltninger, der skal træffes i henhold til artikel 3, stk. 9, artikel 5, stk. 4, og artikel 6, stk. 2, vedtages efter proceduren i artikel 19, stk. 2.
Artikel 19
1. Kommissionen bistås af den komité, der er nedsat ved artikel 17 i forordning (EØF) nr. 3760/92.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Perioden som omhandlet i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
3. Udvalget fastsætter sin forretningsorden.
Artikel 20
1. Artikel 24, 33 og 41 i forordning (EF) nr. 850/98 udgår, og det samme gør angivelserne vedrørende almindelig tun og sværdfisk i bilag XII til samme forordning.
2. Artikel 3a og 5a i forordning (EF) nr. 1626/94 udgår, og det samme gør angivelserne vedrørende almindelig tun og sværdfisk i bilag IV til samme forordning og hele bilag V.
3. Henvisninger til nævnte forordninger betragtes som henvisninger til denne forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 21
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. maj 2001.
A Tanács 973/2001/EK rendelete
(2001. május 14.)
egyes hosszú távon vándorló fajok bizonyos állományainak védelmét célzó egyes technikai intézkedések megállapításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
mivel:
(1) A Közösség a 98/392/EK határozattal [3] jóváhagyta az Egyesült Nemzetek Szervezetének Tengerjogi Egyezményét, amely a tenger élővilágának védelmére és kezelésére vonatkozó elveket és szabályokat tartalmazza. Szélesebb körű nemzetközi kötelezettségei keretében a Közösség részt vesz a halállomány védelme céljából a nemzetközi vizeken teendő erőfeszítésekben.
(2) A 86/237/EGK határozat [4] szerint a Közösség 1997. november 14-től csatlakozott az atlanti tonhal védelmére létrehozott nemzetközi bizottsághoz, a továbbiakban "ICCAT -egyezmény".
(3) Az ICCAT-egyezmény keretet biztosít az Atlanti-óceánban és melléktengereiben élő tonhal és tonhalszerű fajok védelme és kezelése terén való regionális együttműködéshez az atlanti tonhal védelmére létrehozott nemzetközi bizottság, a továbbiakban: "ICCAT" létrehozásával és az egyezmény területén a szerződő felekre nézve kötelező védelmi és kezelési ajánlások elfogadásával.
(4) Az ICCAT számos technikai intézkedést javasolt az Atlanti-óceánban és a Földközi-tengerben élő, egyes hosszú távon vándorló fajok állományaira, többek között a halak megengedett méretére és súlyára, valamint egyes területeken és időszakokban, a halászat korlátozására bizonyos felszerelésekkel és kapacitással. Ezek az ajánlások kötelezőek a Közösségre, és ezért végrehajtandók.
(5) Az ICCAT által elfogadott egyes technikai intézkedéseket beépítettek a földközi-tengeri halászati erőforrások védelme érdekében bizonyos technikai intézkedések megállapításáról szóló, 1994. június 27-i 1626/94/EK tanácsi rendeletbe [5] és a halászati erőforrásoknak a fiatal tengeri élőlények védelmét biztosító technikai intézkedések révén történő megóvásáról szóló, 1998. március 30-i 850/98/EK tanácsi rendeletbe [6]. Az egyértelműség kedvéért ezeket az intézkedéseket e rendeletben kell összefoglalni, és a fenti rendeletek megfelelő cikkei hatályukat vesztik.
(6) Egyes területeken a hagyományos halászati gyakorlatra tekintettel bizonyos tonhalfajok fogására és hajón tartására vonatkozó sajátos rendelkezéseket kell elfogadni.
(7) A Közösség a 95/399/EK határozatával [7] jóváhagyta az indiai-óceáni tonhal bizottság létrehozásáról szóló megállapodást. Ez a megállapodás célszerű keretet biztosít a szorosabb nemzetközi együttműködéshez és az Indiai-óceánban élő tonhal és rokon fajok ésszerű hasznosításához az indiai-óceáni tonhal bizottság, a továbbiakban: "IOTC" létrehozásával, valamint az IOTC térségben a védelemre és kezelésre vonatkozó ajánlások elfogadásával, amelyek kötelezőek a szerződő felekre.
(8) Az IOTC elfogadta az egyes Indiai-óceánban élő, hosszú távon vándorló fajok állományaira vonatkozó technikai intézkedéseket meghatározó ajánlást. Ez az ajánlás kötelező a Közösségre, és ezért végrehajtandó.
(9) Az Európai Közösség az 1999/337/EK határozattal [8] elfogadta a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodást, és az 1999/386/EK határozattal [9] kimondta, hogy azt jóváhagyásáig ideiglenes alapon alkalmazza. A Közösségnek ezért az e megállapodásban meghatározott rendelkezéseket alkalmaznia kell.
(10) A megállapodás céljai közé tartozik, hogy fokozatosan nullára csökkentse a véletlen delfinhalálozást a Csendes-óceán keleti részén az erszényes kerítőhálóval történő tonhalhalászat során, és hosszú távon elérje a tonhalállomány fenntarthatóságát a megállapodási területen.
(11) E megállapodás egyes rendelkezései beépültek a 850/98/EK rendeletbe. E rendelkezéseket fel kell venni ebbe a rendeletbe.
(12) A Közösségnek halászati érdekeltségei vannak a Csendes-óceán keleti részén, és bejelentette, hogy csatlakozni kíván az amerikaközi trópusi tonhal bizottsághoz, a továbbiakban: "IATTC". A csatlakozásig és az ENSZ tengerjogi egyezménye szerint e régióban az erőforrások kezelésében és védelmében érintett többi féllel való együttműködési kötelezettsége szerint, az IATTC által elfogadott technikai intézkedéseket a Közösségnek is alkalmaznia kell.
(13) Az e rendelet alkalmazásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat [10] szerint kell elfogadni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Ez a rendelet a tagállamok lobogója alatt hajózó és a Közösségben bejegyzett hajókra (a továbbiakban "közösségi halászhajók") vonatkozó technikai védelmi intézkedéseket rögzíti az I. mellékletben említett, egyes hosszú távon vándorló fajok állományainak fogása és kirakodása vonatkozásában.
I. CÍM
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
2. cikk
E rendelet alkalmazásában a tengeri vizek alábbi meghatározásai érvényesek:
a) 1. Terület:
az Atlanti-óceánnak és melléktengereinek az ICCAT Egyezmény hatálya alá tartozó összes vizei, az Egyezmény 1. cikkében foglalt meghatározás szerint;
b) 2. Terület:
az Indiai-óceánnak az IOTC létrehozásáról szóló megállapodás hatálya alá tartozó összes vizei, a megállapodás 2. cikkében foglalt meghatározás szerint;
c) 3. Terület:
a Csendes-óceán keleti részének összes vizei a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás 3. cikkében foglalt meghatározás szerint.
II. CÍM
AZ 1. TERÜLETEN ALKALMAZANDÓ TECHNIKAI INTÉZKEDÉSEK
1. fejezet
Korlátozások bizonyos típusú hajók és halászfelszerelések használatára
3. cikk
(1) A november 1-jétől január 31-ig tartó időszakban a (2) bekezdésben meghatározott területen a közösségi halászhajóknak tilos:
- az úszó tárgyak lehorgonyzása,
- a halászat mesterséges tárgyak alatt,
- a halászat természetes tárgyak alatt,
- a halászat segédhajók igénybevételével,
- mesterséges úszó tárgyak bedobása a tengerbe bójával vagy bója nélkül,
- bóják elhelyezése a tengerben talált úszó tárgyakra,
- úszó tárgyak eltávolítása és az ilyen tárgyak által odacsalogatott halra várakozás a hajó alatti összegyűjtés céljából,
- úszó tárgyak vontatása a területen kívül.
(2) Az (1) bekezdésben említett terület határai a következők:
- a déli határ a déli szélesség 4o-ánál,
- az északi határ az északi szélesség 5o-nál,
- a nyugati határ a nyugati hosszúság 20o-nál,
- a keleti határ Afrika partjainál.
(3) A hajók számára tilos a halászat megkezdése vagy folytatása fedélzeten tartózkodó megfigyelő nélkül az (1) és (2) bekezdésben meghatározott időszakban és területen.
(4) 2002. december 31-ig a tagállamok megteszik a szükséges lépéseket megfigyelők kijelölésére, és biztosítják, hogy ott legyenek minden olyan, a lobogójuk alatt hajózó vagy a területükön bejegyzett hajó fedélzetén, amely a (2) bekezdésben említett területen halászati tevékenységet kíván folytatni.
(5) A (4) bekezdés sérelme nélkül a tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy a megfelelően kijelölt megfigyelők mindaddig a számukra kijelölt halászhajók fedélzetén maradjanak, ameddig más megfigyelők le nem váltják őket.
(6) Az adott területen, illetve az (1) és (2) bekezdésben meghatározott időszakban működő közösségi hajók parancsnoka fogadja a megfigyelőt és kötelezettségei ellátásában együttműködik vele a hajón való tartózkodása idején.
A megfigyelő fogadására kijelölt hajóparancsnok a hajón minden ésszerű erőfeszítést megtesz a megfigyelő érkezésének és indulásának a megkönnyítésére. A fedélzeten való tartózkodása idejére a megfigyelő számára megfelelő elhelyezést és munkakörülményeket kell biztosítani.
(7) A (4), (5) és (6) bekezdésre vonatkozó gyakorlati intézkedések a II. mellékletben kerülnek meghatározásra.
(8) A tagállamok minden évben legkésőbb május 1-jéig megküldik a Bizottságnak a lobogójuk alatt hajózó hajókra kijelölt megfigyelők jelentéseinek tartalmát és következtetéseit értékelő átfogó jelentést.
(9) A Bizottság az (1) bekezdésben említett időszakot, a (2) bekezdésben említett területet és a II. mellékletben ismertetett, a megfigyelők kijelölésére vonatkozó intézkedéseket a Közösségre kötelező ICCAT ajánlások és a 19. cikk (2) bekezdésében rögzített eljárás szerint módosíthatja.
4. cikk
(1) Tilos a fedélzeten tartani Portugália felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken az ICES X. alterületen az északi szélesség 36o30'-től északra, vagy a CECAF területein az északi szélesség 36o-tól északra és nyugati hosszúság 17o30'-től keletre erszényes kerítőhálóval kifogott csíkoshasú, nagyszemű és sárgaúszójú tonhal bármely mennyiségét, vagy az említett területeken az említett felszereléssel az említett fajokra halászni.
(2) Tilos a hajón tartani Spanyolország vagy Portugália felségterületéhez vagy joghatósága alá tartozó vizeken az ICES VIII., IX. és X. alterületen, vagy a CECAF területein a Kanári-szigetek és Madeira körül eresztőhálóval kifogott tonhalat, vagy az említett területeken az említett halászfelszerelésekkel az említett fajokra halászni.
5. cikk
(1) Tilos a nagy tonhal halászata kerítőhálóval:
- május 1-jétől 31-ig az egész Földközi-tengeren, július 16-tól augusztus 15-ig a Földközi-tengeren, az Adriai-tengert kivéve olyan hajók vonatkozásában, amelyek kizárólag vagy elsősorban az Adriai-tengeren halásznak,
- július 16-tól augusztus 15-ig az egész Földközi-tengeren, május 1-jétől 31-ig az Adriai-tengeren a kizárólag vagy nagyrészt a Földközi-tengeren halászó hajók vonatkozásában, kivéve a kizárólag vagy nagyrészt az Adriai-tengeren halászó hajókat.
A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy minden, a lobogójuk alatt hajózó vagy a területükön bejegyzett hajóra kiterjedjenek a fenti szabályok.
E rendelet alkalmazásában az Adriai-tenger déli határa az albán-görög határ és a Cape Santa Maria di Leuca között húzott vonal.
(2) A Földközi-tengeren a nagy tonhal halászatát segítő repülőgépek vagy helikopterek használata június 1-jétől 30-ig tilos.
(3) A Földközi-tengeren a nagy tonhal felszíni horogsorokkal történő halászata a 24 méternél hosszabb hajókról minden év július 1-jétől 31-ig tilos. A hosszúság megállapítása az ICCAT meghatározása szerint történik, amelyet a III. melléklet tartalmaz.
(4) Az e cikkben említett időszakokat és területeket, valamint a III. mellékletben megadott hajóhosszúság meghatározását a Bizottság a Közösségre kötelező ICCAT ajánlások és a 19. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint módosíthatja.
2. Fejezet
Minimális méret
6. cikk
(1) A hosszú távon vándorló fajok méreten alulinak tekintendők, ha a méreteik kisebbek az érintett fajokra a IV. mellékletben meghatározott legkisebb méreteknél.
(2) A IV. mellékletben ismertetett méreteket a Bizottság a Közösségre kötelező ICCAT ajánlások és a 19. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint módosíthatja.
7. cikk
(1) A hosszú távon vándorló fajok méreten aluli egyedeit nem lehet a hajón tartani vagy átrakodni, kirakodni, szállítani, tárolni, bemutatni vagy eladásra kínálni, eladni vagy értékesíteni. E fajokat haladéktalanul vissza kell engedni a tengerbe.
A fenti albekezdés azonban nem vonatkozik a IV. mellékletben említett, véletlenül kifogott fajokra, amelyek összesen, egyedszámban kifejezve nem haladják meg a kifogott mennyiség 15 %-át. A nagy tonhal esetében ez a tűréshatár nem vonatkozik a 3,2 kg-nál kisebb súlyú halakra.
(2) A Közösségben a harmadik országokból származó, hosszú távon vándorló fajokhoz tartozó, méreten aluli halak szabad forgalomba bocsátása vagy értékesítése tilos.
8. cikk
A hosszú távon vándorló fajokhoz tartozó halak méretének mérése a 850/98/EK rendelet 18. cikke szerint történik.
3. Fejezet
Korlátozások a hajók számát illetően
9. cikk
(1) A Tanács a 3760/92/EGK [11] rendelet 8. cikke (4) bekezdésének i. pontjában meghatározott eljárás szerint eljárva határozza meg a nagyszemű tonhalra, mint célfajra halászó, 24 méternél hosszabb közösségi halászhajók számát és összkapacitását bruttó regisztertonnában (BRT). Ezeket az 1991-1992. közötti időszakban az 1. területen nagyszemű tonhalra, mint célfajra halászó közösségi halászhajók átlagszámában és bruttó regisztertonnában kifejezett átlagkapacitásában kell megadni.
(2) Legkésőbb minden év január 31-ig a tagállamok a Bizottság elé terjesztik a lobogójuk alatt hajózó és a területükön bejegyzett, az adott évben az 1. területen nagyszemű tonhalra halászni kívánó valamennyi hajó jegyzékét.
(3) A jegyzékek a Bizottság 2090/98/EK rendeletének [12] 5. cikke szerint feltüntetik a halászhajók nyilvántartásában az egyes hajókhoz rendelt belső számot.
(4) A tagállamok által a (2) és (3) bekezdés szerinti tájékoztatás alapján a Tanács a 3760/92/EGK rendelet 8. cikke (4) bekezdésének ii. pontjában meghatározott eljárás szerint eljárva feloszthatja a tagállamok között az (1) bekezdés szerint meghatározott számot és bruttó regisztertonnában megadott kapacitást.
(5) A tagállamok minden évben augusztus 15-ig megküldik a Bizottságnak a nagyszemű tonhalra, mint célfajra halászó, 24 méternél nagyobb halászhajóik jegyzékét. A Bizottság ezt a tájékoztatást minden évben augusztus 31-ig megküldi az ICCAT titkárságának.
(6) Az (5) bekezdésben említett jegyzék az alábbi adatokat tartalmazza:
- a hajó nevét, nyilvántartási számát,
- korábbi lobogóját, ha volt,
- nemzetközi hívójelét, ha van,
- a hajó típusát, hosszt és bruttó regisztertonnát,
- a hajótulajdonos(ok) nevét és címét.
10. cikk
(1) A Tanács a 3760/92/EGK rendelet 8. cikke (4) bekezdésének i. pontjában meghatározott eljárás szerint eljárva meghatározza az észak-atlanti germonra, mint célfajra halászó közösségi halászhajók számát. A hajók számát az 1993-1995. közötti időszakban észak-atlanti germonra halászó közösségi halászhajók átlagszámaként kell meghatározni.
(2) A tagállamok minden évben legkésőbb január 31-ig a Bizottság elé terjesztik a lobogójuk alatt hajózó és a területükön bejegyzett, az adott évben az 1. területen észak-atlanti germonra, mint célfajra halászni kívánó valamennyi hajó jegyzékét.
(3) A jegyzékeken a 2090/98/EK rendelet 5. cikke szerint fel kell tüntetni a halászhajók nyilvántartásában minden egyes hajóhoz rendelt belső számot.
(4) A tagállamok által a (2) és (3) bekezdés szerint megküldött tájékoztatás alapján a Tanács a 3760/92/EGK rendelet 8. cikke (4) bekezdésének ii. pontjában rögzített eljárás szerint feloszthatja a tagállamok között az (1) bekezdés szerint meghatározott hajók számát.
(5) A tagállamok minden évben május 15-ig megküldik a Bizottságnak a lobogójuk alatt hajózó és észak-atlanti germonra halászó hajók jegyzékét. 2001. december 31-ig ez a jegyzék nem tartalmazza azokat a halászhajókat, amelyek eresztőháló kivételével bármilyen más felszereléssel, kísérleti halászatot folytatnak. A Bizottság ezt a tájékoztatást minden évben május 30-ig megküldi az ICCAT titkárságának.
4. Fejezet
Egyéb intézkedések
11. cikk
A tagállamok ösztönözhetik olyan csuklón keresztül csatlakoztatott monofil vonókötél használatát, amely megkönnyíti az élő kormos nyársorrúhalfélék és fehér nyársorrúhalfélék kiengedését.
12. cikk
A 850/98/EK rendelet 31. cikkétől függetlenül elektromos áram vagy szigonypuska használható tonhal és óriáscápa (Cetorhimus maximus) fogására a Skagerrakban és Kattegatban.
III. CÍM
A 2. TERÜLETEN ALKALMAZHATÓ TECHNIKAI INTÉZKEDÉSEK
13. cikk
(1) A tagállamok minden évben június 15-ig megküldik a Bizottságnak a lobogójuk alatt hajózó, az azt megelőző évben a 2. területen nagyszemű, sárgaúszójú tonhalra és bonítóra halászó, 24 méternél hosszabb hajók jegyzékét. A Bizottság ezt a tájékoztatást minden évben június 30-ig megküldi az IOTC Titkárságának.
(2) Az (1) bekezdésben említett jegyzék az alábbi adatokat tartalmazza:
- a hajó nevét, nyilvántartási számát,
- korábbi lobogóját, ha volt,
- nemzetközi hívójelét, ha van,
- a hajó típusát, hosszát, és kapacitását bruttó regisztertonnában,
- a hajótulajdonos, az üzemeltető vagy a hajóbérlő nevét és címét.
IV. CÍM
A 3. TERÜLETEN ALKALMAZHATÓ TECHNIKAI INTÉZKEDÉSEK
14. cikk
(1) Csak a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodásban rögzített feltételek szerint működő, DHH-kel rendelkező közösségi halászhajók keríthetik be a delfincsapatokat vagy csoportokat erszényes kerítőhálóval a 3. területen sárgaúszójú tonhalra történő halászat során.
(2) A "DHH" a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás 5. cikkében meghatározott delfinhalálozási határértéket jelenti.
15. cikk
(1) A tagállamok minden évben szeptember 15-ig megküldik a Bizottságnak:
- a lobogójuk alatt hajózó, 363 metrikus tonnánál (400 nettó tonna) nagyobb terhelhetőségű, az egész következő évre DHH-et igénylő hajók jegyzékét,
- a lobogójuk alatt hajózó, a következő évben feltehetőleg a területen működő hajók jegyzékét,
- a lobogójuk alatt hajózó, a következő év első vagy második felére DHH-et igénylő hajók jegyzékét,
- minden DHH-et igénylő hajó esetében az igazolást arról, hogy a hajónak megvan minden megfelelő felszerelése és eszköze a delfinek védelmére, és a parancsnok megtartotta a jóváhagyott oktatást a delfinek mentéséről és szabadon engedéséről.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a DHH-re vonatkozó igénylések megfelelnek a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodásban meghatározott feltételeknek és az IATTC által elfogadott védelmi intézkedéseknek.
(3) A Bizottság megvizsgálja a jegyzékeket, és biztosítja, hogy azok megfeleljenek a Nemzetközi Delfinvédelmi Programról szóló megállapodás rendelkezéseinek, valamint az IATTC által elfogadott védelmi intézkedéseknek, és megküldi azokat az IATTC igazgatójának.
Ha e vizsgálat azt tárja fel, hogy az igénylés nem felel meg az e bekezdésben említett feltételeknek, a Bizottság az okokat feltü ntetve haladéktalanul tájékoztatja az érintett tagállamot, hogy nem továbbíthatja az összes igénylést vagy annak egy részét az IATTC igazgatójának.
(4) A Bizottság megküldi minden tagállamnak a lobogója alatt hajózó hajók között felosztandó összes DHH-et.
(5) Minden tagállam minden évben január 15-ig megküldi a Bizottságnak a tagállam lobogója alatt hajózó hajók között a DHH-ek felosztását.
(6) A Bizottság minden évben február 1-jéig megküldi az IATTC igazgatójának a közösségi halászhajók jegyzékét, feltüntetve a közöttük felosztott DHH-eket.
16. cikk
(1) A halak csoportosulásának mesterséges előidézésére kialakított búvóhelyek segítségével halászó hajók segédhajókat nem használhatnak.
(2) A tengeri átrakodás tilos.
V. CÍM
ÁLTALÁNOSAN ALKALMAZANDÓ RENDELKEZÉSEK
17. cikk
(1) A 14. cikkben említett hajók kivételével tilos a tengeri emlősök csoportjainak vagy csapatainak erszényes kerítőhálóval való bekerítése.
(2) Az (1) bekezdés érvényes a tagállam lobogója alatt hajózó vagy a tagállamban bejegyzett minden hajóra, bármilyen vizeken legyen is.
VI. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
18. cikk
A 3. cikk (9) bekezdésének, az 5. cikk (4) bekezdésének és a 6. cikk (2) bekezdésének végrehajtásához szükséges intézkedéseket a 19. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárás szerint kell elfogadni.
19. cikk
(1) A Bizottságot a 3760/92/EGK rendelet 17. cikkével létrehozott bizottság segíti.
(2) Amennyiben e bekezdésre hivatkoznak, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikke (6) bekezdésében előírt időszak 3 hónap.
(3) A bizottság eljárási szabályzatot fogad el.
20. cikk
(1) A 850/98/EK rendelet 24., 33. és 41. cikke, valamint a XII. mellékletében a nagy tonhalra és kardhalra vonatkozó részek hatályukat vesztik.
(2) A 1626/94/EK rendelet 3a. és 5a. cikke, valamint annak IV. mellékletében a nagy tonhalra és a kardhalra vonatkozó részek és az V. melléklet hatályát veszti.
(3) A fenti rendeletekre, cikkekre és mellékletekre való hivatkozások az e rendeletre való hivatkozásokként értendőek, és az V. mellékletben lévő megfelelési táblázat szerint értelmezendők.
21. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2001. május 14-én.