RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 238/2008
af 10. marts 2008
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse vedrørende antidumpingtolden på import af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Rusland i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag fra Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Gældende foranstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 1995/2000 (2) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i bl.a. Rusland. Nævnte forordning vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige forordning«, og undersøgelsen, der førte til de foranstaltninger, der blev indført ved den oprindelige forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
(2)
Efter en udløbsundersøgelse, som blev indledt i september 2005, fornyede Rådet ved forordning (EF) nr. 1911/2006 (3) disse foranstaltninger på deres nuværende niveau i en periode på fem år. Foranstaltningerne består af en særtold. Nævnte forordning vil i det følgende blive benævnt »udløbsforordningen«, og undersøgelsen, der førte til de foranstaltninger, der blev indført ved udløbsforordningen, vil i det følgende blive benævnt »udløbsundersøgelsen«.
2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(3)
To eksporterende producenter fra Rusland - Novomoskovskiy Azot og Nevinnomyssky Azot - der indgår i Joint Stock Company Mineral and Chemical Company Eurochem, indsendte en anmodning om en delvis interimsundersøgelse (i det følgende benævnt »denne undersøgelse«) i medfør af grundforordningens artikel 11, stk. 3. På grund af deres indbyrdes forhold behandles disse to virksomheder som en retlig enhed (i det følgende benævnt »ansøgeren«), for så vidt angår denne undersøgelse. Anmodningen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet, for så vidt angår ansøgeren.
(4)
Ansøgeren hævdede, at en sammenligning mellem den normale værdi og - i mangel af eksport til EF - eksportpriserne for den pågældende vare ved salg til et passende tredjeland, i dette tilfælde Amerikas Forenede Stater (i det følgende benævnt »USA«), ville vise, at dumpingen er faldet til et niveau, der ligger væsentligt under niveauet for de gældende foranstaltninger.
3. Undersøgelse
(5)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser, og offentliggjorde den 19. december 2006 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (4) om indledning af en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3.
(6)
Undersøgelsen var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet, for så vidt angår ansøgeren. Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 2005 til den 30. september 2006 (i det følgende benævnt »undersøgelsesperioden« eller »UP«).
(7)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og sammenslutningen af EF-producenter om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(8)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(9)
For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige for sin undersøgelse, sendte Kommissionen spørgeskemaer til Joint Stock Company Mineral and Chemical Company Eurochem og selskabets forretningsmæssigt forbundne selskaber og modtog besvarelser inden for den fastsatte frist.
(10)
Kommissionen har indhentet og efterprøvet alle de oplysninger, som den fandt nødvendige med henblik på fastlæggelsen af dumping. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos ansøgeren og selskabets forretningsmæssigt forbundne selskaber:
-
JSC Mineral and Chemical Company (i det følgende benævnt »Eurochem«), Moskva, Rusland
-
PJSC Azot (i det følgende benævnt »NAK Azot«), Novomoskovsk, Rusland
-
PJSC Nevinnomyssky Azot (i det følgende benævnt »Nevinka Azot«), Nevinnomyssk, Rusland og
-
Eurochem Trading GmbH, Zug, Schweiz - (i det følgende benævnt »Eurochem Trading«).
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. Den pågældende vare
(11)
Den pågældende vare er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. en opløsning af urinstof og ammoniumnitrat (i det følgende benævnt »UAN«), der er et flydende gødningsstof med udbredt anvendelse i landbruget, med oprindelse i Rusland. Det består af en blanding af urinstof, ammoniumnitrat og vand. Vandindholdet udgør ca. 70 % af blandingen (alt afhængigt af nitrogenindholdet), og den resterende del består af lige dele urinstof og ammoniumnitrat. Nitrogenindholdet (N) er det væsentligste »kendetegn« ved varen, og det kan variere fra 28 % til 32 %. Sådanne variationer kan opnås ved at tilføje mere eller mindre vand til opløsningen. Uanset nitrogenindholdet anses alle UAN-opløsninger dog for at have samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og er derfor én og samme vare med henblik på denne undersøgelse. Den pågældende vare henhører under KN-kode 3102 80 00.
2. Samme vare
(12)
Denne undersøgelse bekræftede, at UAN er en ren råvare, og kvaliteten og de grundlæggende fysiske egenskaber er identiske uanset oprindelseslandet. De UAN-opløsninger, som ansøgeren fremstiller og sælger på hjemmemarkedet i Rusland, og - da der ikke eksporteres til EF - de opløsninger, der eksporteres til Amerikas Forenede Stater, har samme grundlæggende fysiske og kemiske egenskaber og i al væsentlighed samme anvendelsesformål. Varerne anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. Da denne undersøgelse var begrænset til at omfatte dumpingaspektet, for så vidt angår ansøgeren, blev der ikke draget konklusioner, for så vidt angår den vare, som EF-erhvervsgrenen fremstiller og sælger på markedet i Fællesskabet.
C. RESULTATER AF UNDERSØGELSEN
1. Indledende bemærkninger
(13)
Da ansøgeren, som det fremgår af indledningsmeddelelsen, ikke havde eksportsalg af UAN til Det Europæiske Fællesskab i UP, skulle den aktuelle undersøgelse fastslå, i hvilket omfang eksportpriserne ved salg til et tredjeland burde anvendes til at afgøre, om de omstændigheder, der lå til grund for indførelsen af de gældende foranstaltninger, har ændret sig, og om disse ændringer er af varig karakter.
(14)
Ansøgeren forelagde dokumentation for, at varen på grund af den gældende told ikke kunne sælges med henblik på eksport til markedet i Fællesskabet i UP. Ansøgeren forelagde umiddelbare beviser for, at eksportpriserne ved salg til USA, som er et repræsentativt marked i et tredjeland, ikke blev dumpet, eller at dumpingmargenen under alle omstændigheder var lavere end den dumpingmargen, der på nuværende tidspunkt er fastsat for eksport til Det Europæiske Fællesskab, og at det var passende at anvende eksportpriserne ved salg til USA. Af de i betragtning 43 ff. omhandlede grunde blev eksportpriserne ved salg til tredjelandet USA fundet passende, da det amerikanske marked kunne sammenlignes med markedet i Fællesskabet og således er repræsentativt.
(15)
Det bør bemærkes, at de gældende foranstaltninger delvist er baseret på data, som ikke vedrører ansøgerens egen fremstilling og eget salg af den pågældende vare, mens der i den nuværende UP var oplysninger om ansøgerens egne data vedrørende den normale værdi og eksportpriser - dog ved salg til et tredjelandsmarked - til rådighed. På dette grundlag blev det konkluderet, at den dumpingmargen, der blev konstateret i den nuværende UP var et bedre udtryk for ansøgerens situation i UP end de gældende foranstaltninger.
(16)
I den forbindelse blev der også taget hensyn til, at målet med en antidumpingtold ikke er at lukke markedet i Fællesskabet for import fra tredjelande, men at genskabe redelige konkurrencevilkår.
(17)
På baggrund af ovennævnte særlige omstændigheder blev det derfor konkluderet, at beregning af dumpingmargenen i UP på grundlag af ansøgerens salgspris ved eksport til USA var passende.
2. Normal værdi
(18)
Med henblik på at fastsætte den normale værdi blev det først kontrolleret, om ansøgerens samlede salg på hjemmemarkedet var repræsentativt, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 2. Da ansøgeren ikke havde noget eksportsalg af UAN til Det Europæiske Fællesskab i UP, blev ansøgerens samlede salgsmængde på hjemmemarkedet sammenlignet med ansøgerens samlede eksport af UAN til USA. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, bør hjemmemarkedssalget anses for repræsentativt, hvis den samlede mængde udgør mindst 5 % af det tilsvarende samlede eksportsalg, i dette tilfælde til USA. Af undersøgelsen fremgik det, at ansøgeren ikke solgte repræsentative mængder UAN på hjemmemarkedet.
(19)
Da ansøgerens hjemmemarkedspriser således ikke kunne anvendes til fastsættelse af den normale værdi, blev den normale værdi beregnet på grundlag af ansøgerens fremstillingsomkostninger plus et rimeligt beløb til dækning af salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (i det følgende benævnt »SA&G-omkostninger«) samt fortjeneste, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3 og 6.
(20)
Med hensyn til fremstillingsomkostningerne bør det nævnes, at omkostninger til gas udgør en stor del af fremstillingsomkostningerne og en betydelig del af de samlede produktionsomkostninger. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev det undersøgt, om omkostningerne i forbindelse med produktion og salg af den pågældende vare var afspejlet i passende omfang i ansøgerens regnskaber.
(21)
På grundlag af oplysninger offentliggjort af internationalt anerkendte kilder med speciale i energimarkeder blev det fastslået, at de priser, som ansøgeren betalte, var unormalt lave. Eksempelvis var de kun på 20-25 % af eksportprisen for naturgas fra Rusland. I den forbindelse tyder alle tilgængelige oplysninger på, at hjemmemarkedspriserne på gas i Rusland var regulerede priser, der ligger langt under markedspriserne på uregulerede markeder for naturgas. Da gasomkostningerne ikke blev afspejlet i passende omfang i ansøgerens regnskaber, måtte der foretages en passende justering af dem. Da der ikke var tale om normale gaspriser på det russiske hjemmemarked, var det nødvendigt at fastsætte gaspriserne ud fra et »andet rimeligt grundlag, herunder oplysninger fra andre repræsentative markeder«, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(22)
I dette tilfælde var den justerede pris baseret på gennemsnitsprisen for russisk gas, når den blev solgt til eksport, ved den tysk/tjekkiske grænse (Waidhaus) efter fradrag af transportomkostninger og justeret med henblik på at afspejle de lokale distributionsomkostninger. Waidhaus, der er knudepunktet for det russiske salg af gas til EU, som både er det største marked for russisk gas, og hvis priser i rimeligt omfang afspejler omkostningerne, kan anses for at være et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5.
(23)
Efter offentliggørelsen hævdede ansøgeren, at enhver justering af den pris, som denne har betalt på hjemmemarkedet, ville være ubegrundet, og ansøgeren hævdede endvidere, at regnskaberne fuldt ud afspejlede de omkostninger, der var forbundet med fremstilling og salg af samme vare i oprindelseslandet. For at underbygge denne påstand forelagde ansøgeren en undersøgelse fra et uafhængigt konsulentfirma, der viste, at den gaspris, som ansøgeren havde betalt, fuldt ud afspejlede de omkostninger forbundet med produktion og salg af gas, som gasleverandøren havde afholdt. Som det også fremgår af konsulentfirmaets undersøgelse, skal det for det første bemærkes, at de omkostninger til gas samt de omkostninger forbundet med levering af gassen til ansøgeren, som var blevet anvendt ved sammenligningen, var anslåede omkostninger og således ikke faktiske omkostninger afholdt i UP. Det er også uklart, om de således fastsatte omkostninger var de fulde omkostninger som fastsat i overensstemmelse med grundforordningen, dvs. inklusive de fulde fremstillingsomkostninger og de fulde SA&G-omkostninger forbundet med produktion og salg af gas. Sluttelig skal det også bemærkes, at de foreliggende oplysninger om gasleverandørens omkostninger ikke kunne kontrolleres inden for rammerne af denne procedure.
(24)
Under alle omstændigheder og i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, anses alene det forhold, at den gaspris, som leverandøren opkræver af sin kunde, er omkostningsdækkende, ikke som sådan som et kriterium for fastslåelse af, om produktionsomkostningerne for samme vare, som de fremgår af virksomhedens regnskaber, i rimeligt omfang afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af den vare, der er genstand for undersøgelsen. Af de i betragtning 21 omhandlede grunde blev det anset, at dette ikke var tilfældet. Ansøgeren redegjorde ikke for den åbenbart betydelige forskel mellem den pris for gas, der blev betalt på det russiske hjemmemarked, og eksportprisen på naturgas fra Rusland på den ene side og den pris, som blev betalt af EF-producenterne, på den anden side. Ansøgeren tog heller ikke hensyn til, at hjemmemarkedspriserne for naturgas blev reguleret i Rusland og ikke kunne anses at afspejle den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger, på en rimelig måde. Selv om den gaspris, som ansøgeren har betalt, dækkede de enhedsomkostninger for produktion og salg af gas, som leverandøren har afholdt, er dette argument således irrelevant, da der ikke nødvendigvis er en direkte sammenhæng mellem markedsprisen på gas og produktions- og salgsomkostningerne. Den pris, som ansøgeren betalte for gas i UP, er stadig reguleret af staten og ligger langt under prisniveauet på ikke-regulerede markeder som forklaret i betragtning 21. Denne påstand måtte derfor afvises.
(25)
Ansøgeren hævdede endvidere, at ved at justere gasprisen blev der i realiteten anvendt en metode til fastsættelse af den normale værdi, som grundforordningen ikke foreskriver. Ved at erstatte gasomkostningerne på hjemmemarkedet med omkostninger, der er beregnet på den i betragtning 22 omhandlede måde, og fordi disse omkostninger udgør størstedelen af de samlede omkostninger forbundet med samme vare og dermed også af den beregnede normale værdi, ville den normale værdi i realiteten blive fastsat på grundlag af data fra et tredje »repræsentativt« marked. I den forbindelse gjorde ansøgeren gældende, at for lande med markedsøkonomi foreskriver grundforordningen dog kun følgende metoder til fastsættelse af den normale værdi: i) på grundlag af prisen for samme vare på hjemmemarkedet i normal handel eller, hvis der ikke foretages salg i normal handel, ii) på grundlag af produktionsomkostningerne i oprindelseslandet (plus et rimeligt beløb til dækning af SA&G-omkostninger samt fortjeneste) eller iii) repræsentative priser ved eksport af samme vare til et passende tredjeland. Ansøgeren konkluderede, at på dette grundlag skulle den normale værdi ikke baseres på data fra et tredje repræsentativt marked.
(26)
I den forbindelse og som også beskrevet i betragtning 18-42 skal det først bemærkes, at den normale værdi blev fastsat i overensstemmelse med de i grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, omhandlede metoder. For at fastslå om salget på hjemmemarkedet blev foretaget i normal handel i prismæssig henseende, dvs. om det var fortjenstgivende, skal det dog først fastslås, om ansøgerens omkostninger var et pålideligt grundlag, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5. Først når der er foretaget en pålidelig fastsættelse af omkostningerne, kan det afgøres, hvilken metode der skal anvendes til fastsættelse af den normale værdi. Det er således forkert at hævde, at gennem fastsættelse af pålidelige omkostninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 5, er der blevet indført en ny metode til fastsættelse af den normale værdi. Ansøgerens argumenter måtte derfor afvises.
(27)
Ansøgeren hævdede endvidere, at selv om der skulle foretages en justering af hans omkostninger til naturgas på hjemmemarkedet, var Waidhaus-prisen ikke et pålideligt grundlag for en sådan justering, da prisen fastsættes på grundlag af langfristede gaskontrakter, som indebærer, at prissammensætningen afhænger af priserne på olieprodukter og dermed ikke hænger sammen med omkostningerne forbundet med at producere og levere gas til ansøgeren i Rusland. Ansøgeren hævdede endvidere, at Waidhaus-prisen for russisk gas ikke er et pålideligt grundlag, da den påvirkes af ekstremt høje og muligvis ikke-konkurrencemæssigt fastsatte priser på hjemmemarkedet i Tyskland, som for nærværende undersøges af de tyske konkurrencemyndigheder.
(28)
For det første skal det bemærkes, at et af de afgørende kriterier for valg af grundlag for fastsættelse af gaspriserne var, at det i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger. Det er hævet over enhver tvivl, at denne betingelse er overholdt, for så vidt angår Waidhaus-priserne. Ydermere importeres langt den største mængde gas fra Rusland via knudepunktet i Waidhaus, hvorfor Waidhaus-priserne er et passende grundlag for en justering. På dette grundlag blev Waidhaus betragtet som et repræsentativt marked og et passende grundlag for fastsættelse af gasomkostningerne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5. For det andet og som beskrevet i betragtning 24 er det i sig selv irrelevant, om prisen er omkostningsafhængig, så længe den på en rimelig måde afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger. Hvad angår prisen på gas, der importeres ved Waidhaus, er der ikke tegn på statslig indgriben i prisdannelsen, og denne betingelse er således opfyldt. Hvad angår påstanden om ikke-konkurrencemæssig prisfastsættelse for gas på hjemmemarkedet i Tyskland, bør det bemærkes, at Bundeskartellamts (de tyske konkurrencemyndigheders) undersøgelse, som ansøgeren henviser til, endnu ikke er afsluttet, og at der ikke er blevet draget konklusioner. Denne undersøgelse vedrører i øvrigt de priser, som de største tyske gasdistributører opkræver på det tyske hjemmemarked, og ikke den pris, de betaler for gas, der er importeret fra Rusland. I modsætning til ansøgerens påstand er der ikke nødvendigvis nogen sammenhæng mellem disse to priser, da gasdistributørerne og deres kunder har direkte modsatte interesser. Det kan således antages, at distributørerne ønsker at opretholde videresalgsprisen på så højt et niveau som muligt, mens det samtidigt er i deres økonomiske interesse at bevare indkøbsprisen på det lavest mulige niveau for at maksimere deres fortjenstniveau. Ansøgerens påstand om, at tyske veletablerede selskaber ikke har noget incitament til at opnå lave priser for gas importeret fra Rusland ved Waidhaus, er således blot en antagelse, som ikke har hold i virkeligheden. Disse påstande blev derfor afvist.
(29)
Ansøgeren hævdede endvidere, at hvis der skulle foretages en justering af hans omkostninger til naturgas på hjemmemarkedet, burde en sådan justering baseres på de ikke-regulerede gaspriser, der kan opnås i Rusland. For det første bliver valget af Waidhaus ikke urimeligt, fordi Kommissionen kunne have valgt et andet grundlag. Det afgørende kriterium for valg af grundlag for fastsættelse af gasprisen er, at det i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger. Det er hævet over enhver tvivl, at denne betingelse er overholdt, for så vidt angår Waidhaus-priserne. At den mængde gas, der blev solgt til ikke-regulerede priser på hjemmemarkedet, kun var beskeden i UP, og at sådanne priser lå betydeligt tættere på den regulerede pris på hjemmemarkedet end på den frit fastsatte eksportpris, tyder for det andet kraftigt på, at disse ikke-regulerede priser blev forvredet af de fremherskende regulerede priser. De ikke-regulerede priser på hjemmemarkedet kunne derfor ikke anvendes.
(30)
Ansøgeren hævdede endvidere, at hjemmemarkedspriserne for naturgas i Rusland, som er reguleret af staten, stiger løbende og når et niveau, hvor de dækker produktionsomkostningerne for gas. Prisen på hjemmemarkedet kan således ikke anses for at være præget af manglende konkurrence eller for at være urimeligt lav.
(31)
Denne påstand er ubegrundet, da det relevante kriterium for udvælgelse af et repræsentativt marked ikke er, om priserne giver fortjeneste som sådan, men om de i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger, som omhandlet i betragtning 29. Dette er ikke tilfældet for priser, der reguleres af staten. Dette argument er ydermere også i modstrid med oplysninger offentliggjort af den russiske gasleverandør (som bekræftet i leverandørens reviderede og offentliggjorte regnskab), hvoraf det fremgår, at de russiske hjemmemarkedspriser ikke dækker produktions-, transport- og salgsomkostninger. Dette argument blev derfor afvist.
(32)
Ansøgeren foreslog endvidere at anvende den russiske eksportpris ved salg til nabomarkeder som et alternativt grundlag for justeringen, men forelagde dog ikke yderligere oplysninger eller dokumentation vedrørende disse markeder. Det blev anset, at den russiske eksportpris ved salg af gas til de baltiske lande, for hvilke der i et vist omfang foreligger prisoplysninger, ikke var tilstrækkeligt repræsentativ, da eksportmængderne til disse lande er relativt begrænsede. Derudover forelå der ikke de nødvendige oplysninger om transport- og distributionsomkostninger, hvilket under alle omstændigheder umuliggjorde fastsættelse af pålidelige priser ved salg til de baltiske lande. Disse priser kunne derfor ikke anvendes som grundlag for justeringen.
(33)
Ansøgeren hævdede også, at hvis eksportprisen ved Waidhaus skulle anvendes, burde den russiske eksporttold på al eksport have været trukket fra Waidhaus-prisen, da salg på hjemmemarkedet ikke pålægges told.
(34)
Markedsprisen ved Waidhaus, som blev betragtet som et repræsentativt marked, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 5, er rent faktisk prisen inklusive eksportafgifter og ikke prisen eksklusive sådanne afgifter. Set fra køberens synspunkt er det den pris, der skal betales ved Waidhaus, der er relevant, og det er i den forbindelse irrelevant, hvor stor en andel af prisen der udgøres af eksportskat, og hvor stor en andel af prisen der går til gasleverandøren. Sidstnævnte vil på den anden side altid forsøge at maksimere prisen og dermed opkræve den højeste pris, som kunderne er villige til at betale. Da denne pris altid ligger et godt stykke over produktionsomkostningerne, således at gasleverandøren kan opnå en enorm fortjeneste, er prisfastsættelsen ikke primært påvirket af eksportskattens størrelse, men af den pris, som kunderne er villige til at betale. Det blev derfor konkluderet, at prisen inklusive eksportskat og ikke prisen før denne skat er den normale pris på et marked underlagt markedskræfternes frie spil. Følgelig blev ansøgerens påstande desangående afvist.
(35)
I den forbindelse hævdede ansøgeren også, at den lokale distributørs fortjeneste ikke burde lægges til eksportprisen ved Waidhaus, da prisen ved Waidhaus allerede omfatter distributørernes fortjeneste. I den sammenhæng hævdede ansøgeren, at de lokale distributører i Rusland var datterselskaber, som var fuldt ud ejet af gasleverandøren, og at disse distributørers fortjeneste kunne blive talt med to gange, hvis fortjenesten blev lagt til. Ansøgeren hævdede også, at der også skulle tages hensyn til Ruslands naturlige komparative fordele. Ansøgeren hævdede ydermere, at da der er let adgang til gas i Rusland, men ikke i Fællesskabet, er det naturligt, at hjemmemarkedspriserne i Rusland er lavere end prisen på eksporteret gas, hvilket der skulle have været taget hensyn til ved fastsættelsen af justeringen af de gaspriser, der betales på hjemmemarkedet.
(36)
Det skal først bemærkes, at de lokale distributørers bruttofortjeneste ikke kun omfatter disse virksomheders fortjenstmargen, men også skal dække de omkostninger, der påløber mellem indkøb og videresalg af naturgassen.
(37)
For det andet kunne den påstand ikke længere efterprøves på tilfredsstillende vis. Dette skyldes, at gasleverandøren i Rusland og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomheder ikke var omfattet af denne undersøgelse, og at der derfor ikke forelå tilstrækkelige oplysninger om organisationen og dens omkostningsstruktur. Det skal også bemærkes, at situationen i Rusland bl.a. på grund af de tætte forbindelser mellem gasleverandøren og de russiske myndigheder ikke er tilstrækkeligt gennemsigtig til at give tilstrækkelig adgang til den nødvendige dokumentation.
(38)
Ansøgeren, som har bevisbyrden, kunne heller ikke forelægge oplysninger eller dokumentation, som viste, om og i givet fald i hvor høj grad distributionsomkostninger rent faktisk var medregnet i Waidhaus-prisen. Da kunderne på hjemmemarkedet købte gas fra lokale leverandører, måtte det dog antages, at de skulle betale lokale distributionsomkostninger, som ikke som sådan er medregnet i den ikke-justerede Waidhaus-pris. I denne fase af proceduren måtte det anses, at denne justering var berettiget, og påstanden blev følgelig afvist.
(39)
Fællesskabets institutioner mente dog også, at denne specifikke justering kunne have betydelige virkninger for beregningen af dumpingmargenen. På baggrund af den i betragtning 37 omhandlede særlige situation blev det derfor anset, at Kommissionen kan overveje genåbning af undersøgelsen på dette grundlag, såfremt ansøgeren forelægger tilstrækkelig verificerbar dokumentation.
(40)
Med hensyn til de påståede komparative fordele, hvad angår adgangen til naturgas i Rusland, bør det bemærkes, at det primære kriterium for valget af Waidhaus-priserne som grundlag for fastsættelse af gaspriserne som omhandlet i betragtning 28 er, at de i rimeligt omfang afspejler den pris, der normalt skal betales på et marked, der ikke er præget af forvridninger. De fremherskende markedsvilkår på hjemmemarkedet er irrelevante i denne forbindelse. Argumentet måtte derfor afvises.
(41)
SA&G-omkostningerne samt fortjenesten kunne ikke fastsættes ud fra grundforordningens artikel 2, stk. 6, første punktum, da ansøgeren efter justering for de i betragtning 22 omhandlede gasomkostninger ikke havde et repræsentativt hjemmemarkedssalg af den pågældende vare i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4. Grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), kunne ikke anvendes, da kun ansøgeren var genstand for undersøgelsen. Artikel 2, stk. 6, litra b), fandt heller ikke anvendelse, da naturgas blandt varer af samme generelle varekategori ligeledes er langt det vigtigste råmateriale, hvorfor fremstillingsomkostningerne med stor sandsynlighed også ville skulle justeres af de i betragtning 21 omhandlede grunde. Inden for rammerne af denne interimsundersøgelse forelå der ingen oplysninger, som muliggjorde en behørig kvantificering af en sådan justering samt fastsættelse af SA&G-omkostningerne og de relevante fortjenstmargener ved salg af disse varer efter en sådan justering. Derfor blev SA&G-omkostninger samt fortjeneste fastsat på grundlag af en rimelig metode, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c).
(42)
I den forbindelse blev offentligt tilgængelige oplysninger om større virksomheder inden for sektoren for nitrogenholdige gødningsstoffer taget i betragtning. Det blev konstateret, at tilsvarende oplysninger fra nordamerikanske producenter (USA og Canada) ville være de mest hensigtsmæssige i forbindelse med denne undersøgelse i betragtning af den store mængde pålidelige, fuldstændige og offentligt tilgængelige finansielle oplysninger fra børsnoterede virksomheder i denne del af verden. Desuden viste det nordamerikanske marked et betydeligt salg på hjemmemarkedet og et betydeligt konkurrenceniveau både for nationale og udenlandske virksomheder. Derfor blev SA&G-omkostningerne samt fortjeneste fastsat ud fra de vejede gennemsnitlige SA&G-omkostninger samt fortjeneste for tre nordamerikanske producenter, der blev anset for at være blandt de største virksomheder inden for gødningssektoren med hensyn til deres salg i Nordamerika af den samme generelle varekategori (nitrogenholdige gødningsstoffer). Disse tre producenter blev anset for at være repræsentative for sektoren for nitrogenholdige gødningsstoffer (gennemsnitligt over 78,15 % af omsætningen for virksomheden/erhvervsgrenen), og deres SA&G-omkostninger samt fortjeneste blev anset for repræsentative for de samme typer omkostninger, som normalt skal afholdes af virksomheder, der klarer sig godt i denne erhvervsgren. Desuden er der intet tegn på, at den således beregnede fortjeneste oversteg den fortjeneste, som normalt opnås af russiske producenter ved salg af varer af den samme generelle varekategori på det russiske hjemmemarked.
3. Eksportpris
(43)
Som nævnt i betragtning 13 havde ansøgeren ikke eksportsalg af UAN til Det Europæiske Fællesskab i UP. Af de i betragtning 14-17 omhandlede grunde blev det derfor anset for passende at undersøge ansøgerens prisadfærd på andre eksportmarkeder med henblik på at beregne dumpingmargenen. I indledningsmeddelelsen påtænktes det at anvende USA som et passende marked for sammenligningen, da USA er ansøgerens største eksportmarked og modtog over 70 % af ansøgerens eksport i UP.
(44)
Ingen af de berørte parter havde bemærkninger til valget af USA som det mest passende marked for sammenligningen. Undersøgelsen bekræftede, at det amerikanske UAN-marked er det mest passende for sammenligningen, da EF og USA er de to største UAN-markeder i verden og er sammenlignelige med hensyn til både mængde og priser.
(45)
Da ansøgerens eksportsalg til USA i UP blev foretaget via en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed i Schweiz, måtte eksportprisen fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9. Eksportprisen blev således beregnet på grundlag af de priser, som den første uafhængige kunde i USA, som er ansøgerens væsentligste eksportmarked, faktisk betalte eller skulle betale til ansøgeren. Disse priser blev fratrukket en nominel provision svarende til den fortjeneste, som opkræves af den forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomhed, der kan sidestilles med en agent, der arbejder på provisionsbasis.
4. Sammenligning
(46)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, korrigeret for forskelle, som påvirkede prisen og prissammenligneligheden. Der blev således justeret for forskelle i transport-, håndterings- og lastomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, hvor dette var berettiget og kunne dokumenteres.
5. Dumpingmargen
(47)
Dumpingmargenen blev fastlagt på grundlag af en sammenligning af den normale værdi beregnet som et vejet gennemsnit og det vejede gennemsnit af eksportpriserne, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 11.
(48)
Denne sammenligning viste en dumpingmargen på 33,95 % af cif-prisen, frit USA’s eller Canadas grænse, ufortoldet.
6. Varige ændringer af de omstændigheder, der var fremherskende i UP
(49)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, blev det undersøgt, om de omstændigheder, som dannede grundlag for den nuværende dumpingmargen, havde ændret sig, og om en eventuel ændring var af varig karakter.
(50)
Endvidere er der intet, der tyder på, at niveauet for den normale værdi eller den eksportpris, der er fastsat for ansøgeren i denne undersøgelse, ikke kunne betragtes som varig. Selv om det kan hævdes, at udviklingen i priserne på naturgas, som er det vigtigste råmateriale, kunne få betydelige virkninger for den normale værdi, blev det anset, at en prisstigning ville have virkninger for alle markedsaktører og således påvirke både den normale værdi og eksportprisen.
(51)
Ansøgerens pris ved eksport til Amerikas Forenede Stater, som er ansøgerens vigtigste eksportmarked, svarede i UP til priserne ved eksport til andre lande.
(52)
Der er således grund til at antage, at den konstaterede dumpingmargen er baseret på varige ændringer af omstændighederne.
(53)
Derudover blev der i forbindelse med denne undersøgelse ikke konstateret tegn på eller beviser for, at grundlaget for fastsættelse af skadestærskelniveauet i forbindelse med den oprindelige undersøgelse vil blive ændret betydeligt inden for en overskuelig fremtid.
(54)
I den forbindelse skal det bemærkes, at selv om de omstændigheder, som dannede grundlag for fastsættelsen af dumpingen, har ændret sig siden indførelsen af den endelige told, som medførte en højere dumpingmargen i UP set i forhold til den oprindelige UP, og selv om der er grund til at antage, at den konstaterede dumpingmargen er baseret på varige ændringer af omstændighederne, bør størrelsen af den gældende antidumpingtold forblive uændret. Som nævnt i betragtning 55 og 56 blev den endelige antidumpingtold rent faktisk fastsat til samme niveau som den skadestærskel, der blev konstateret i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
D. AFSLUTNING AF UNDERSØGELSEN
(55)
Der mindes om, at den endelige told i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9, stk. 4, og som omhandlet i betragtning 49 i Rådets forordning (EF) nr. 1995/2000 i forbindelse med den oprindelige undersøgelse blev fastsat til niveauet for den konstaterede skadesmargen, som var lavere end dumpingmargenen, da det blev anset, at en sådan lavere told ville være tilstrækkelig til at afhjælpe den skade, der blev påført EF-erhvervsgrenen. På baggrund af ovenstående bør den told, der fastsættes i forbindelse med denne undersøgelse, ikke være højere end den skadesmargen, der blev fastsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse.
(56)
Der kan ikke fastsættes nogen individuel skadesmargen i forbindelse med denne delvise interimsundersøgelse, da den er begrænset til undersøgelse af dumping, for så vidt angår ansøgeren. Den dumpingmargen, der blev fastsat i forbindelse med denne undersøgelse, blev derfor sammenlignet med den skadesmargen, der blev fastsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. Da sidstnævnte var lavere end den dumpingmargen, der blev konstateret i forbindelse med denne undersøgelse, bør denne undersøgelse afsluttes uden ændring af de gældende antidumpingforanstaltninger.
E. TILSAGN
(57)
Ansøgeren gav udtryk for interesse i at afgive et tilsagn, men afgav ikke tilstrækkeligt dokumenterede tilbud om tilsagn inden for den frist, der er fastsat i grundforordningens artikel 8, stk. 2. Følgelig kunne Kommissionen ikke godtage noget tilsagn. Det anses dog, at en række forskellige spørgsmåls kompleksitet, dvs. 1) de udsving i prisen på den pågældende vare, som vil nødvendiggøre en form for indeksering af minimumspriserne, og som samtidigt ikke i tilstrækkeligt omfang kan forklares med de centrale omkostningsfaktorer, og 2) den særlige markedssituation for den pågældende vare (bl.a. at der ikke var nogen import fra den eksportør, der er genstand for denne undersøgelse, i UP) tyder på, at det må overvejes yderligere, om et tilsagn, der kombinerer en indekseret minimumspris med et kvantitativt loft, vil være anvendeligt.
(58)
På grund af denne kompleksitet kunne ansøgeren som nævnt ovenfor ikke udarbejde et tilbud om et tilsagn, der kunne godtages, inden for den fastsatte frist. På baggrund af ovenstående mener Rådet, at ansøgeren undtagelsesvis bør få tilladelse til at forelægge sit tilbud om et tilsagn efter ovennævnte frists udløb, men dog senest ti dage efter denne forordnings ikrafttræden.
F. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(59)
De interesserede parter fik meddelelse om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænkes at afslutte denne undersøgelse og opretholde den nuværende antidumpingtold på importen af den pågældende vare fremstillet af ansøgeren. Alle parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Deres bemærkninger blev taget i betragtning, i det omfang de var relevante og underbygget af dokumentation -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Eneste artikel
Den delvise interimsundersøgelse af de antidumpingforanstaltninger vedrørende importen af opløsninger af urinstof og ammoniumnitrat i vandig eller ammoniakalsk opløsning med oprindelse i Rusland, i øjeblikket tariferet under KN-kode 3102 80 00, der er indledt i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 384/96, afsluttes uden ændring af de gældende foranstaltninger.
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 10. marts 2008.
A TANÁCS 238/2008/EK RENDELETE
(2008. március 10.)
az Oroszországból származó karbamid- és ammónium-nitrát-oldatok behozatalára kivetett dömpingellenes vámra vonatkozó, a 384/96/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 11. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
A. ELJÁRÁS
1. Hatályos intézkedések
(1)
A Tanács az 1995/2000/EK rendelettel (2) végleges dömpingellenes vámot vetett ki a többek között Oroszországból származó karbamid- és ammónium-nitrát-oldatok behozatalára. A továbbiakban e rendelet elnevezése „eredeti rendelet”, az eredeti rendelettel elrendelt intézkedéseket eredményező vizsgálaté pedig „eredeti vizsgálat”.
(2)
Egy 2005 szeptemberében indított hatályvesztési felülvizsgálatot követően a Tanács az 1911/2006/EK rendelettel (3) öt évvel meghosszabbította ezen intézkedések hatályát jelenlegi szintjükön. Az intézkedések specifikus vámokból állnak. A továbbiakban e rendelet elnevezése „hatályvesztési rendelet”, a hatályvesztési rendelettel elrendelt intézkedéseket eredményező vizsgálaté pedig „hatályvesztési felülvizsgálat”.
2. Felülvizsgálati kérelem
(3)
A nyilvános részvénytársaság formájában működő ásvány- és vegyipari vállalathoz, az „Eurochem”-hez tartozó két orosz exportáló gyártó - név szerint a Novomoskovskiy Azot és a Nevinnomyssky Azot - részleges időközi felülvizsgálati (a továbbiakban: a jelenlegi felülvizsgálat) kérelmet nyújtott be az alaprendelet 11. cikke (3) bekezdésének megfelelően. Tekintettel kapcsolatuk jellegére, e két vállalatot egyetlen jogi személynek (a továbbiakban: a kérelmező) tekintik a jelenlegi felülvizsgálat szempontjából. A kérelem hatálya a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozódott.
(4)
A kérelmező azt állította, hogy ha összehasonlítanák a saját rendes értékét - az Európai Közösségbe irányuló export hiányában - egy megfelelő harmadik országba, ebben az esetben az Amerikai Egyesült Államokba (a továbbiakban: USA) irányuló export áraival, az azt mutatná, hogy a dömping szintje jóval a jelenlegi intézkedésekben meghatározott szint alatt van.
3. A vizsgálat
(5)
A tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapítást nyert, hogy a kérelem elegendő egyértelmű bizonyítékot tartalmazott, így a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában2006. december 19-én közzétett, eljárás megindításáról szóló értesítés (4) útján bejelentette az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat megindítását.
(6)
A felülvizsgálat hatálya a kérelmező vonatkozásában a dömping vizsgálatára korlátozódott. A dömpingre vonatkozó vizsgálat a 2005. október 1-jétől2006. szeptember 30-ig tartó időszakra (a továbbiakban: felülvizsgálati időszak) terjedt ki.
(7)
A Bizottság hivatalosan értesítette a kérelmezőt, az exportáló ország képviselőit és a közösségi gyártók szövetségét a felülvizsgálat megindításáról. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül álláspontjukat írásban ismertessék, és meghallgatást kérjenek.
(8)
Minden olyan érdekelt fél számára lehetővé tették a meghallgatást, aki azt kérelmezte, illetve aki ismertette azokat a különleges okokat, melyek meghallgatását indokolják.
(9)
A vizsgálathoz szükségesnek tartott információk beszerzése érdekében a Bizottság kérdőíveket küldött a következő felek részére: a nyilvános részvénytársaság formájában működő ásvány- és vegyipari vállalat, az „Eurochem”, valamint az ezzel kapcsolatban álló vállalatok. Az e célból megállapított határidőn belül beérkeztek a válaszok a Bizottsághoz.
(10)
A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, melyet a dömping megállapítása szempontjából szükségesnek ítélt. A Bizottság ellenőrző látogatásokat tett a kérelmező és a vele kapcsolatban álló vállalatok telephelyén:
-
A nyilvános részvénytársaság formájában működő ásvány- és vegyipari vállalat, az „Eurochem” (Moszkva, Oroszország),
-
Azot („NAK Azot”) Állami Részvénytársaság, Novomoszkovszk, Oroszország,
-
Nevinnomyssky Azot („Nevinka Azot”) Állami Részvénytársaság, Nyevinnomiszk, Oroszország, valamint
-
Eurochem Trading GmbH, Zug, Svájc - (Eurochem Trading).
B. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
1. Érintett termék
(11)
Az érintett termék megegyezik az eredeti vizsgálat érintett termékével, vagyis az Oroszországból származó karbamid- és ammónium-nitrát-oldattal, mely a mezőgazdaságban általánosan használt folyékony műtrágya. Az oldat karbamid, ammónium-nitrát és víz keveréke. A keverék víztartalma közel 70 % (a nitrogéntartalomtól függően), a fennmaradó rész pedig egyenlő arányban tartalmaz karbamidot és ammónium-nitrátot. A termék legfontosabb „jellemzője” a nitrogén- (N) tartalom, mely 28 és 32 % között változhat. Az eltérést az oldathoz adagolt több vagy kevesebb víz okozza. Megállapították, hogy nitrogéntartalmuktól függetlenül azonban valamennyi karbamid- és ammónium-nitrát-oldat ugyanazokkal az alapvető fizikai és kémiai tulajdonságokkal rendelkezik, így e vizsgálat szempontjából egyetlen terméket alkot. Az érintett termék a 3102 80 00 KN-kód alá tartozik.
2. Hasonló termék
(12)
E felülvizsgálat megerősítette, hogy a karbamid- és ammónium-nitrát-oldat árucikk, minősége és alapvető fizikai tulajdonságai pedig a származási országtól függetlenül azonosak. A kérelmező által előállított és az orosz belföldi piacon értékesített, valamint - az Európai Közösségbe irányuló export hiányában - az Amerikai Egyesült Államokba exportált karbamid- és ammónium-nitrát-oldat azonos alapvető fizikai és kémiai tulajdonságokkal rendelkezik, és alapvetően ugyanaz a végső felhasználásuk. Ezért e termékek az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hasonló termékeknek tekinthetők. Mivel a jelenlegi felülvizsgálat a kérelmezőt érintő dömping meghatározására korlátozódott, nem fogalmaztak meg következtetéseket a közösségi gazdasági ágazat által gyártott és a közösségi piacon értékesített termék vonatkozásában.
C. A VIZSGÁLAT EREDMÉNYEI
1. Előzetes megjegyzések
(13)
Mint az a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben is szerepel, mivel a kérelmező nem értékesített karbamid- és ammónium-nitrát-oldatot az Európai Közösségbe irányuló exportra a felülvizsgálati időszakban, a jelenlegi vizsgálat mindenekelőtt arra kereste a választ, hogy milyen mértékben használhatók a valamely harmadik országra vonatkozó exportárak annak megállapítására, hogy változtak-e a meglévő intézkedések alapjául szolgáló körülmények, és hogy e változások tartósnak tekinthetők-e.
(14)
A kérelmező bizonyítékkal szolgált arról, hogy a hatályban lévő vámok miatt a terméket nem lehetett közösségi piacra szánt exportra értékesíteni a felülvizsgálati időszak során. A kérelmező nyilvánvaló bizonyítékot szolgáltatott arról, hogy az USA-ra - vagyis a reprezentatív harmadik piacra - vonatkozó exportárak nem voltak dömpingeltek vagy legalábbis kisebb mértékben, mint az Európai Közösségbe irányuló exportra jelenleg megállapított dömpingkülönbözet, és hogy helyénvaló volt az USA-ra vonatkozó exportárakat alkalmazni. Az alábbi (43) és az azt követő preambulumbekezdésekben ismertetett okok miatt megfelelőnek találták az USA-ra mint harmadik országra vonatkozó exportárakat, mivel az USA piaca összehasonlítható a közösségi piaccal, és emiatt reprezentatívnak tekinthető.
(15)
Megjegyzendő, hogy a jelenleg alkalmazandó intézkedések részben olyan adatokon alapulnak, melyek nem a kérelmező saját gyártásához, illetve az érintett termék általa történő értékesítéséhez kapcsolódnak, ezzel szemben a jelenlegi felülvizsgálati időszak során ellenőrzött információk a kérelmező saját adataira támaszkodnak, melyek a rendes értékre és valamely harmadik ország piacára alkalmazott exportárakra vonatkoznak. Ennek alapján megállapították, hogy a jelenlegi felülvizsgálati időszak során megállapított dömpingkülönbözet pontosabban tükrözte a kérelmező felülvizsgálati időszak alatti helyzetét, mint a jelenleg hatályos intézkedések.
(16)
Ebben az összefüggésben megállapították továbbá, hogy a dömpingellenes vám célja nem az, hogy elzárja a közösségi piacot a harmadik országokból érkező behozatal elől, hanem hogy visszaállítsa a tisztességes versenyfeltételeket.
(17)
A fenti különleges körülményekre való tekintettel megállapították tehát, hogy helyénvaló volt a felülvizsgálati időszak alatti dömpingkülönbözet kiszámításához a kérelmező USA-ba irányuló értékesítéseinek exportárait alapul venni.
2. Rendes érték
(18)
A rendes érték megállapítása céljából először azt ellenőrizték, hogy a kérelmező teljes belföldi értékesítései reprezentatívak voltak-e az alaprendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerint. Mivel a kérelmező nem értékesített karbamid- és ammónium-nitrát-oldatot az Európai Közösségben a felülvizsgálati időszak alatt, a kérelmező teljes belföldi értékesítési mennyiségeit összehasonlították a kérelmező Egyesült Államokba irányuló teljes karbamid- és ammónium-nitrát-oldat exportjával. Az alaprendelet 2. cikkének (2) bekezdésével összhangban a belföldi értékesítés reprezentatívnak tekintendő, amennyiben az ilyen értékesítés összmennyisége eléri vagy meghaladja a jelen esetben az USA-ba irányuló, vonatkozó exporteladások összmennyiségének 5 %-át. A vizsgálat megállapította, hogy a kérelmező nem értékesített reprezentatív mennyiségű karbamid- és ammónium-nitrát-oldatot a belföldi piacon.
(19)
Mivel ennek alapján a kérelmező belföldi árait nem lehetett felhasználni a rendes érték meghatározásához, az alaprendelet 2. cikke (3) és (6) bekezdésének megfelelően a rendes értéket a kérelmező előállítási költségei alapján számították ki, melyekhez hozzáadódtak az eladási, általános és igazgatási költségek (a továbbiakban: SG&A költségek), valamint a nyereség ésszerű összegei.
(20)
Az előállítási költségek tekintetében megjegyzendő, hogy a gázköltségek teszik ki az előállítási költségek nagy részét és az előállítási összköltségek jelentős hányadát. Az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésével összhangban megvizsgálták, hogy az érintett termék előállításához és értékesítéséhez kapcsolódó költségeket megfelelően tükrözték-e a kérelmező nyilvántartásai.
(21)
Az energiapiacokra szakosodott, nemzetközileg elismert források által közzétett adatok alapján megállapították, hogy a kérelmező által fizetett árak a szokásosnál alacsonyabbak voltak. Szemléltetésképpen: az említett árak az Oroszországból származó földgáz exportárának egynegyede és egyötöde között voltak. E tekintetben minden rendelkezésre álló adat azt mutatja, hogy az orosz belföldi gázárakat szabályozták, így azok a földgáz nem szabályozott piacain fizetett áraknál jóval alacsonyabbak voltak. Mivel a gázköltségeket nem tükrözték megfelelően a kérelmező nyilvántartásai, a költségeket ennek megfelelően ki kellett igazítani. Az orosz belföldi piacra vonatkozó, torzítatlan gázárak hiányában és az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdésével összhangban a gázárakat „más elfogadható módszerrel, beleértve az egyéb reprezentatív piacokról származó információkat” kellett megállapítani.
(22)
A kiigazított ár az orosz gáz német-cseh határparitáson (Waidhaus), nettó szállítási költségekkel számított, exportra értékesített átlagárán alapult, melyet kiigazítottak annak érdekében, hogy tükrözze a helyi elosztási költségeket. Mivel Waidhaus az Unióba - mely az orosz gáz legfőbb piaca, és árai ésszerűen tükrözik a költségeket - irányuló orosz gázeladás fő csomópontja, ezért az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében reprezentatív piacnak tekinthető.
(23)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kérelmező azt állította, hogy az általa a belföldi piacon fizetett gázár bármiféle kiigazítása indokolatlan lenne, mivel számviteli nyilvántartásai teljes mértékben tükrözték a származási országban a hasonló termék előállításához és értékesítéséhez kapcsolódó költségeket. Ezen állítás alátámasztása céljából a kérelmező bemutatott egy független tanácsadó cég által készített tanulmányt, melyből kitűnik, hogy a kérelmező által fizetett gázár tükrözte a gázszolgáltató teljes gázkitermelési és -eladási költségét. Először is megjegyzendő, hogy - mint arra a tanulmány is rámutat - mind a gázköltségek, mind a kérelmezőhöz történő gázszállítás költségei, melyeket összehasonlítás céljából használtak, becsült, a felülvizsgálati időszak során ténylegesen fel nem merült költségek voltak. Az sem egyértelmű, hogy az így megállapított költségek az alaprendeletnek megfelelően meghatározott teljes költségek voltak-e, vagyis magukban foglalták-e a gáztermeléshez és -eladáshoz kapcsolódó teljes előállítási és SG&A költségeket. Végezetül az is megjegyzendő, hogy a gázszolgáltató költségeire vonatkozóan rendelkezésre álló információkat nem lehetett ezen eljárás keretén belül ellenőrizni.
(24)
Mindenesetre megállapítható, hogy az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében pusztán az a tény, hogy a szolgáltató által az ügyfelének felszámított gázár fedezi a költségeket, önmagában nem használható kritérium annak megállapításához, hogy a hasonló terméknek a vállalat elszámolásában szereplő előállítási költségei megfelelőképpen tükrözik-e a vizsgálat tárgyát képező termék előállításával és eladásával összefüggő költségeket. A fenti (21) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt ez esetben nem erről van szó. A kérelmező nem foglalkozott az orosz belföldi piacon fizetett gázár és egyrészt az Oroszországból származó földgáz exportára, másrészt a közösségi gyártók által fizetett gázár közötti nyilvánvalóan nagy különbséggel. Nem foglalkozott azzal sem, hogy a földgáz belföldi árát szabályozták Oroszországban, így az nem tükrözi megfelelően a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat. Ennélfogva még ha a kérelmező által fizetett gázár fedezte is a gázszolgáltató előállítási és értékesítési egységköltségét, ez az érvelés irreleváns, mivel a gáz piaci ára nem kapcsolódik szükségszerűen közvetlenül a gázelőállítás és -eladás költségeihez. Továbbra is államilag szabályozzák azt az árat, melyen a kérelmező a gázt vásárolta a felülvizsgálati időszak alatt, és ez az ár jóval a nem szabályozott piacok árszintje alatt marad, amint ez a fenti (21) preambulumbekezdésben áll. Ezért ezt a panaszt el kellett utasítani.
(25)
A kérelmező azt állította továbbá, hogy a gázár kiigazítása de facto a rendes érték meghatározásának olyan módszere, melyet nem irányoz elő az alaprendelet. Így azáltal, hogy a belföldi gázköltségek helyébe a fenti (22) preambulumbekezdésben leírt módon kiszámított költségek lépnek, és tekintettel arra, hogy e költségek a hasonló termék összköltségének és ezáltal a számtanilag képzett rendes értéknek a jelentős részét teszik ki, a rendes értéket de facto egy „reprezentatív” harmadik piacról származó adatok segítségével határoznák meg. Ennek kapcsán a kérelmező úgy érvelt, hogy a piacgazdasági berendezkedésű országok esetében az alaprendelet viszont csak az alábbi módszereket irányozza elő a rendes érték meghatározásához: i. a hasonló termék belföldi ára alapján rendes kereskedelmi forgalom esetén vagy ha az értékesítésre nem a rendes kereskedelmi forgalomban került sor; ii. a származási országban az előállítási költség alapján (melyhez hozzáadódnak az SG&A költségek, valamint a nyereség ésszerű összegei); vagy iii. a hasonló termék egy megfelelő harmadik országra alkalmazott reprezentatív exportárai. A kérelmező arra a következtetésre jutott, hogy ennek alapján a rendes értéknek nem egy reprezentatív harmadik piacról származó adatokon kellene alapulnia.
(26)
E tekintetben és mint azt a (18)-(42) preambulumbekezdés is bemutatja, először is megjegyzendő, hogy a rendes értéket az alaprendelet 2. cikke (1)-(6) bekezdésében leírt módszereknek megfelelően határozták meg. Annak megállapításához azonban, hogy a belföldi értékesítéseket az ár miatt rendes kereskedelmi forgalomban bonyolították-e - vagyis hogy nyereségesek voltak-e - először azt kell megállapítani, hogy a kérelmező költségei az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének értelmében megbízható alapot jelentenek-e. Csak a költségek megbízható megállapítása után határozható meg, hogy milyen módszert kell alkalmazni a rendes érték meghatározásához. Emiatt nem helyénvaló azt állítani, hogy a megbízható költségeknek az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése szerinti meghatározásával a rendes érték meghatározásának egy új módszerét vezették be. A kérelmező ezirányú érvelését ezért el kellett utasítani.
(27)
A kérelmező azzal érvelt továbbá, hogy még ha a belföldi piacon a földgázköltségei kiigazítására sort kell is keríteni, az orosz földgáz Waidhaus-ára nem megbízható alap az ilyen kiigazításhoz, mivel ezt az árat az olyan hosszú távú gázszerződések alapján állapították meg, melyekben az árképlet az olajtermékek áraihoz kötődik, és így nem kapcsolódik az előállítás és az orosz kérelmezőnek történő szállítás költségeihez. A kérelmező azzal is érvelt, hogy az orosz gáz Waidhaus-ára nem megbízható, mivel arra hatást gyakorol a túlzottan magas és valószínűleg nem versenyképes, a német trösztellenes hatóságok által jelenleg vizsgált német belföldi gázár.
(28)
Először is megjegyzendő, hogy az egyik elsődleges kritérium, amely alapján kiválasztották a gázárak meghatározásának alapját, az volt, hogy az megfelelően tükrözze a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat. Kétségtelen, hogy e feltételnek megfelelnek a Waidhaus-árak. Ezenkívül az Oroszországból származó gáz legnagyobb részét a waidhausi csomóponton keresztül importálják, amely így megfelelő kiigazítási alapot biztosít. Ennek alapján Waidhaus reprezentatív piacnak és megfelelő alapnak tekinthető a gázköltségek meghatározásához az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének értelmében. Másodszor, mint az a (24) preambulumbekezdésből kitűnik, önmagában irreleváns, hogy az ár a költségektől függ-e, mindaddig, amíg megfelelően tükrözi a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat. A Waidhauson keresztül importált gáz árát illetően semmi nem utal az árképzésbe való állami bevatkozásra, így a Waidhaus-ár e feltételnek megfelel. Végezetül a nem versenyképes német belföldi gáz árképzését illetően megjegyzendő, hogy a Bundeskartellamt vizsgálata - melyre a kérelmező utalt - folyamatban van, még nem fogalmaztak meg következtetéseket. Emellett e vizsgálat azokra az árakra vonatkozik, melyeken a legfontosabb német gázforgalmazók a gázt a német belföldi piacon értékesítik, nem pedig azokra az árakra, melyeken megvásárolják az Oroszországból importált gázt. Ellentétben a kérelmező állításával, e két ár nem kapcsolódik egymáshoz szükségszerűen, mivel a gázforgalmazók gazdasági érdeke pontosan ellentétes vevőik érdekeivel. Így a forgalmazók feltehetően arra törekednek, hogy a viszonteladási árakat a lehető legmagasabb szinten tartsák, ezzel egyidejűleg pedig gazdasági érdekük azt diktálja, hogy a vételárat a lehető legalacsonyabb szinten tartsák a haszon maximalizálása érdekében. A kérelmező érvelése, miszerint a német vállalatokat semmi nem ösztönzi arra, hogy alacsony árakról tárgyaljanak a Waidhauson keresztül importált orosz gázra vonatkozóan, csupán feltételezés, melyet nem támasztanak alá tények. Következésképpen ezeket az érveket elutasították.
(29)
A kérelmező azt állította továbbá, hogy ha ki kellene igazítani földgázköltségeit a belföldi piacon, akkor e kiigazításnak a nem szabályozott orosz gázárakon kellene alapulnia. Először is az, hogy a Bizottság más alapot is választhatott volna, nem teszi ésszerűtlenné Waidhaus kiválasztását. Az elsődleges kritérium, ami alapján kiválasztották a gázár meghatározásának alapját, az, hogy az megfelelően tükrözze a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat. Kétségtelen, hogy e feltételnek megfelelnek a Waidhaus-árak. Másodszor az, hogy a nem szabályozott árakon a belföldi piacon értékesített gáz mennyisége csekély volt a felülvizsgálati időszak során, és hogy ezek az árak lényegesen közelebb álltak a szabályozott belföldi árhoz, mint a szabadon megállapított exportárhoz, erősen azt sugallja, hogy a szabályozott árak torzították a nem szabályozott árakat. Ennélfogva a nem szabályozott belföldi árakat nem alkalmazhatták.
(30)
A kérelmező azzal is érvelt, hogy az államilag szabályozott orosz belföldi földgázárak folyamatosan emelkednek és a gázelőállítás költségét fedező szintet érnek el. Emiatt a belföldi piaci ár nem tekinthető versenyképtelennek vagy ésszerűtlenül alacsonynak.
(31)
Ez az érvelés alaptalan, mivel a reprezentatív piac kiválasztásának helyes standardja nem az, hogy az árak mint olyanok nyereségesek-e, hanem hogy megfelelően tükrözik-e a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat, mint az a fenti (29) preambulumbekezdésben szerepel. Ez nem érvényes az államilag szabályozott árakra. Ezenkívül ez az érvelés ellentmond az orosz gázellátó nyilvános kijelentéseinek is (melyeket megerősítenek közzétett, ellenőrzött elszámolásai), miszerint az orosz belföldi gázárak nem fedezik az előállítási, szállítási és értékesítési költségeket. Ezért ezt az érvet elutasították.
(32)
A kérelmező javasolta továbbá, hogy alternatív kiigazítási alapként a szomszédos piacokra alkalmazott orosz exportárat használják, nem szolgáltatott azonban további információkat vagy bizonyítékot ezekre a piacokra vonatkozóan. Megállapították, hogy a balti államokba irányuló orosz gázexport árai - melyekről rendelkezésre állt némi információ - nem eléggé reprezentatívak, ami az ezen országokba irányuló export viszonylag alacsony volumenével magyarázható. Ezenkívül nem álltak rendelkezésre a szállítási és elosztási költségekre vonatkozó szükséges adatok, így nem lehetett megbízható árakat megállapítani a balti államok esetében. Ennélfogva ezeket az árakat nem lehetett felhasználni a kiigazítás alapjaként.
(33)
A kérelmező azzal is érvelt, hogy a Waidhaus-exportár alkalmazása esetén a valamennyi exportra fizetendő orosz exportvámot le kellett volna vonni a Waidhaus-árból, mivel az nem belföldön merült fel.
(34)
A Waidhaus piaci - mely reprezentatív piacnak tekinthető az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében - ár valójában az exportvámok utáni, nem pedig előtti ár. A vevő szempontjából a Waidhausnál fizetendő ár a lényeges, és e tekintetben lényegtelen, hogy az árból hány százalék fizetendő exportvámként és hány százalék a gázellátónak. Másfelől ez utóbbi mindig maximalizálni próbálja majd az árát, és emiatt a vevőkre azt a legmagasabb árat próbálja ráterhelni, melyet azok még hajlandók megfizetni. Tekintve, hogy ez az ár mindig jóval az előállítási költségek felett van, és így tekintélyes nyereséget tesz lehetővé a gázellátó számára, a gázellátó árképzését elsősorban nem az exportvám összege befolyásolja, hanem az, hogy vevői milyen árat hajlandók megfizetni. Emiatt arra a következtetésre jutottak, hogy az exportvámot tartalmazó ár, nem pedig az exportvám nélküli ár a torzítatlan piaci erők által kialakított ár. Következésképpen a kérelmező ezirányú érvelését elutasították.
(35)
Ebben az összefüggésben a kérelmező azt is állította, hogy a helyi forgalmazók haszonkulcsát nem kell hozzáadni a Waidhaus-exportárhoz, azzal érvelve, hogy a Waidhaus-ár már tartalmazza a forgalmazók nyereségét. E tekintetben a kérelmező azt állította, hogy mivel az orosz helyi forgalmazók a gázszolgáltató kizárólagos tulajdonában lévő leányvállalatok, a forgalmazók nyereségének figyelembevétele kettős elszámoláshoz vezethetne. A kérelmező azt állította továbbá, hogy figyelembe kell venni Oroszország természetes komparatív előnyét. Azzal érvelt továbbá, hogy mivel Oroszországban nagy mennyiségben áll rendelkezésre gáz, a Közösségben viszont nem, az orosz belföldi árak természetesen alacsonyabbak, mint az exportált gáz ára, amit figyelembe kell venni, mikor meghatározzák a belföldi piacon fizetett gázárak kiigazítását.
(36)
Először is megjegyzendő, hogy a helyi forgalmazók haszonkulcsa nem csupán e vállalatok nyereségét foglalja magában, hanem a földgáz megvásárlása és viszonteladása között keletkezett költségeiket is.
(37)
Másodszor, ezt az érvelést nem lehetett megfelelően ellenőrizni. Ennek oka az, hogy a jelenlegi vizsgálat nem terjedt ki az orosz gázellátóra és kapcsolt vállalataira, így nem állt rendelkezésre megfelelő mennyiségű információ a szervezetre és annak költségszerkezetére vonatkozóan. Mejegyzendő továbbá, hogy a többek között a gázellátó és az orosz kormány közötti szoros kapcsolatokból adódóan kialakult oroszországi helyzet nem elég átlátható ahhoz, hogy kellő hozzáférést biztosítana a szükséges bizonyítékokhoz.
(38)
Ezenkívül a kérelmező - akié a bizonyítási teher - nem tudott benyújtani olyan további információt vagy bizonyítékot, melyből kitűnt volna, hogy a Waidhaus-ár ténylegesen magában foglalta-e az elosztási költségeket, és ha igen, milyen mértékben. Mivel azonban a belföldi vevők helyi ellátóktól vásárolták a gázt, feltételezhetően azokat a helyi elosztási költségeket is meg kell fizetniük, melyeket, mint ilyeneket, nem tartalmaz a kiigazítatlan Waidhaus-ár. Emiatt az eljárásnak ebben a szakaszában megállapították, hogy e kiigazítás indokolt, következésképpen elutasították az érvelést.
(39)
A közösségi intézmények is úgy vélték azonban, hogy e különleges kiigazítás jelentős hatással lehet a dömpingkülönbözet kiszámítására. Emiatt, tekintettel a fenti (37) preambulumbekezdésben bemutatott helyzetre, megállapították, hogy ha a kérelmező elégséges ellenőrizhető bizonyítékot szolgáltat, a Bizottság fontolóra veheti a vizsgálat újraindítását ebben a tekintetben.
(40)
A földgáz oroszországi előfordulásából adódó állítólagos komparatív előnyöket illetően megjegyzendő, hogy - mint azt a fenti (28) preambulumbekezdés ismerteti - az elsődleges kritérium, amely alapján a Waidhaus-árakat választották a gázárak meghatározásának alapjául, az, hogy azok megfelelően tükrözik a torzítatlan piacokon általában fizetendő árat. Ebben az összefüggésben irrelevánsak a belföldi piacon kialakult piaci feltételek. Ezt az érvet ezért el kellett utasítani.
(41)
Az SG&A költségeket és a nyereséget nem lehetett meghatározni az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdése első mondata alapján, mivel a gázköltség (22) preambulumbekezdésben említett kiigazítása után a kérelmezőnek nem voltak az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdése szerinti rendes kereskedelmi forgalom keretében az érintett termékre vonatkozóan megvalósult reprezentatív belföldi értékesítései. Az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének a) pontját nem lehetett alkalmazni, mivel csak a kérelmezőre terjed ki a vizsgálat. A 2. cikk (6) bekezdésének b) pontja sem alkalmazható, mivel az azonos általános árukategóriába tartozó valamennyi termék szempontjából a földgáz egyformán a messze a legfontosabb nyersanyag, és emiatt a gyártási költségeket előreláthatóan szintén ki kellene igazítani a fenti (21) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt. Ezen időközi felülvizsgálat keretében nem állt rendelkezésre információ a kiigazítás mértékének megfelelő meghatározásához és e termékek kiigazítás utáni értékesítése esetében az SG&A költségek, valamint a vonatkozó haszonkulcsok meghatározásához. Ennélfogva az SG&A költségeket és a nyereséget az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja szerint egy elfogadható módszer alapján állapították meg.
(42)
Ebben a vonatkozásban megvizsgálták a nitrogénműtrágya-ágazatban működő nagyvállalatokra vonatkozó, nyilvánosan hozzáférhető információkat. Megállapították, hogy az észak-amerikai (egyesült államokbeli és kanadai) gyártóktól származó vonatkozó adatok lennének a legalkalmasabbak a vizsgálat céljára, mivel a világ e térségében működő, nyilvántartott vállalatokról széleskörűen rendelkezésre állnak nyilvánosan hozzáférhető, megbízható és teljes pénzügyi adatok. Emellett az észak-amerikai piacon a belföldi értékesítés jelentős mennyiségű, és a verseny mind a belföldi, mind a külföldi vállalatok tekintetében számottevő. Ennélfogva az SG&A költségeket és a nyereséget olyan három észak-amerikai gyártó SG&A költségeinek és a nyereségének súlyozott átlaga alapján állapították meg, melyek az azonos általános termékkategóriába tartozó termékek (nitrogénműtrágyák) észak-amerikai eladásai tekintetében a műtrágyaágazat legnagyobb vállalatai közé tartoznak. E három gyártót a nitrogénműtrágya-ágazat tekintetében reprezentatívnak találták (a vállalati/üzleti szegmens forgalmának átlagosan több mint 78,15 %-a), és SG&A költségeiket és nyereségüket reprezentatívnak ítélték az ebben az üzleti szegmensben sikeresen tevékenykedő vállalatok azonos típusú rendes költségei tekintetében. Ezenkívül semmi nem utal arra, hogy a nyereség így meghatározott összege meghaladja az orosz gyártók által az azonos általános kategóriájú termék tekintetében az orosz belföldi piacon rendszerint elért nyereséget.
3. Exportár
(43)
A fenti (13) preambulumbekezdésben említettek szerint a felülvizsgálati időszakban a kérelmezőnek nem voltak a Közösségbe irányuló exporteladásai karbamid- és ammónium-nitrát-oldatból. Emiatt a (14)-(17) preambulumbekezdésben ismertetett okokból helyénvalónak tartották megvizsgálni a kérelmező más exportpiacokra alkalmazott árképzését a dömpingkülönbözet kiszámítása céljából. A felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben kilátásba helyezték az USA - mint az összehasonlítás céljából megfelelő piac - kiválasztását, mivel az USA a kérelmező legfontosabb exportpiaca, hiszen a felülvizsgálati időszakban a kérelmező exportmennyiségének 70 %-át fogadta be.
(44)
Az érdekelt felek egyike sem tett észrevételt az USA - mint az összehasonlítás céljából legmegfelelőbb piac - kiválasztását illetően. A vizsgálat megerősítette, hogy a karbamid- és ammónium-nitrát-oldat USA-piaca a legalkalmasabb az összehasonlítás céljából, mivel az Európai Közösség és az USA a karbamid- és ammónium-nitrát-oldat két legfontosabb nemzetközi piaca, melyek egymással összehasonlíthatók mennyiség és árak szempontjából.
(45)
Mivel a kérelmező USA-ba irányuló exporteladásai a felülvizsgálati időszak során egy vele kapcsolatban álló, svájci székhelyű kereskedőn keresztül bonyolódtak, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban kellett megállapítani. Így az exportárat az első független egyesült államokbeli - mivel ez a kérelmező fő exportpiaca - vevő által a kérelmezőnek ténylegesen fizetett vagy fizetendő árak alapján számították ki. Ezekből az árakból levontak egy, a kérelmezővel kapcsolatban álló kereskedő - akinek szerepe egy jutalékos alapon dolgozó ügynökéhez hasonlítható - haszonkulcsának megfelelő összegű fiktív jutalékot.
4. Összehasonlítás
(46)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása a gyártelepi árak alapján történt. A rendes érték és az exportár tisztességes összehasonlításának biztosítása érdekében az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazítások formájában kellően figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló eltéréseket. Ennek megfelelően adott esetben elvégezték a kiigazításokat a szállítási, kezelési, rakodási és kiegészítő költségek eltérései vonatkozásában, és e kiigazításokat hiteles bizonyítékokkal támasztották alá.
5. Dömpingkülönbözet
(47)
A dömpingkülönbözet meghatározása az alaprendelet 2. cikkének (11) bekezdésével összhangban a rendes érték súlyozott átlagának és az exportár súlyozott átlagának az összehasonlítása alapján történt.
(48)
Ez az összehasonlítás 33,95 %-os dömpingkülönbözetet mutatott a CIF észak-amerikai határparitás százalékában kifejezve, vámfizetés nélkül.
6. A felülvizsgálati időszakban érvényesülő körülmények tartós jellege
(49)
Az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban megvizsgálták, hogy a jelenlegi dömpingkülönbözet alapjául szolgáló körülmények megváltoztak-e, és ha igen, e változás tartósnak tekinthető-e.
(50)
Nem volt arra utaló jel, hogy ne lehetne tartósnak tekinteni a rendes érték, vagy a jelenlegi vizsgálat során a kérelmező számára megállapított exportár szintjét. Noha lehetne azonban azzal érvelni, hogy a földgáz, mint fő nyersanyag, áralakulása jelentős hatást gyakorolhat a rendes értékre, megállapították, hogy az áremelkedés valamennyi piaci szereplőre hatna, és így mind a rendes értékre, mind az exportárra kihatna.
(51)
A kérelmező USA-ra - vagyis a kérelmező legnagyobb exportpiacára - alkalmazott exportára a felülvizsgálati időszak során a más országok esetében alkalmazott exportáraihoz hasonló volt.
(52)
Ennélfogva okkal feltételezhető, hogy a megállapított dömpingkülönbözet a tartósan megváltozott körülményeken alapult.
(53)
Ezenkívül a jelenlegi felülvizsgálat nem tárt fel sem jelzést, sem bizonyítékot arra nézve, hogy az eredeti vizsgálat során a kár megszüntetéséhez szükségesként megállapított szint alapja lényegesen változna a közeljövőben.
(54)
E tekintetben megjegyzendő, hogy bár a dömping meghatározásának alapjául szolgáló körülmények megváltoztak a végleges vámok kivetése óta - ami az eredeti vizsgálati időszakhoz képest magasabb dömpingkülönbözetet eredményezett a felülvizsgálati időszakban -, és okkal feltételezhető, hogy a megállapított dömpingkülönbözet a tartósan megváltozott körülményeken alapult, a hatályban lévő dömpingellenes vám szintje nem változhat. Valójában a lenti (55) és (56) preambulumbekezdésben említettek szerint a végleges dömpingellenes vámok kivetésére a kár megszüntetéséhez szükséges, az eredeti vizsgálat során megállapított szinten került sor.
D. A FELÜLVIZSGÁLAT MEGSZÜNTETÉSE
(55)
Emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban és mint azt az 1995/2000/EK tanácsi rendelet (49) preambulumbekezdése kiemeli, az eredeti vizsgálat során a végleges vámot a megállapított kárkülönbözet szintjén határozták meg, ami alacsonyabb volt, mint a dömpingkülönbözet, mivel úgy vélték, hogy az ilyen alacsonyabb vám is elegendő lenne a közösségi gazdasági ágazatnak okozott kár elhárítására. A fentiekre való tekintettel az e felülvizsgálat során meghatározott vám összege nem haladhatja meg az eredeti vizsgálat során megállapított kárkülönbözetet.
(56)
Egyéni kárkülönbözet nem határozható meg e részleges időközi felülvizsgálat során, mivel a felülvizsgálat a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozódott. Emiatt a jelenlegi felülvizsgálat során megállapított dömpingkülönbözetet az eredeti vizsgálat során meghatározott kárkülönbözettel hasonlították össze. Mivel ez utóbbi alacsonyabb volt, mint a jelenlegi felülvizsgálat során megállapított dömpingkülönbözet, e felülvizsgálatot a hatályos dömpingellenes intézkedések módosítása nélkül meg kell szüntetni.
E. KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK
(57)
A kérelmező jelezte érdeklődését kötelezettségvállalás felajánlása iránt, viszont nem nyújtott be megfelelően alátámasztott kötelezettségvállalási felajánlást az alaprendelet 8. cikkének (2) bekezdésében meghatározott határidőn belül. Következésképpen a Bizottság nem tudott kötelezettségvállalási felajánlást elfogadni. Mindazonáltal megállapították, hogy több kérdés összetettsége - nevezetesen 1. az érintett termék áringadozása, ami a minimumárak valamiféle indexálását tenné szükségessé, bár ezzel egyidejűleg az ingadozást nem magyarázza kellőképpen a fő költségtényező; valamint 2. az érintett termék különleges piaci helyzete (többek között az, hogy a felülvizsgálati időszak során az e felülvizsgálat hatálya alá tartozó exportőrtől nem került sor behozatalra) - miatt tovább vizsgálandó, vajon elfogadható lenne-e az indexált minimumár és a mennyiségi küszöbérték ötvözése.
(58)
A fentiekben ismertetettek szerint tekintettel erre az összetettségre, a kérelmező nem tudott elfogadható kötelezettségvállalási felajánlást kidolgozni a kötelező határidőn belül. Tekintettel a fentiekre, a Tanács úgy véli, kivételesen engedélyezhető a kérelmező számára, hogy a fent említett határidőn túl, de e rendelet hatálybalépésétől számított 10 naptári napon belül kötelezettségvállalási felajánlást tegyen.
F. NYILVÁNOSSÁGRA HOZATAL
(59)
Az érintett feleket tájékoztatták azokról az alapvető tényekről és megfontolásokról, melyek alapján úgy tervezték, hogy a jelenlegi felülvizsgálatot megszüntetik, és a kérelmező által gyártott érintett termék behozatalára kivetett, meglévő dömpingellenes vámot fenntartják. Minden félnek lehetősége volt észrevételeket tenni. Indokolt esetben és amennyiben azokat bizonyítékokkal támasztották alá, észrevételeiket figyelembe vették.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
Egyetlen cikk
A jelenleg a 3102 80 00 KN-kód alá tartozó, Oroszországból származó, vizes vagy ammóniás oldatos karbamid és ammónium-nitrát keverékeinek behozatalára alkalmazandó dömpingellenes intézkedések részleges időközi felülvizsgálata - melyet a 384/96/EK tanácsi határozat 11. cikkének (3) bekezdése szerint indítottak - a hatályos dömpingellenes intézkedések módosítása nélkül megszűnik.
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételét követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2008. március 10-én.