RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 1234/2007
af 22. oktober 2007
om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 36 og 37,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at det fælles marked for landbrugsprodukter kan fungere og udvikle sig efter hensigten, er det nødvendigt med en fælles landbrugspolitik, der navnlig omfatter en fælles markedsordning for landbrugsprodukter, der kan antage forskellige former afhængigt af produktet, jf. traktatens artikel 34.
(2)
Siden den fælles landbrugspolitik blev indført, har Rådet vedtaget 21 fælles markedsordninger for individuelle produkter eller produktgrupper, som hver reguleres af en separat grundforordning vedtaget af Rådet:
-
Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter (2)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 827/68 af 28. juni 1968 om en fælles markedsordning for visse varer, der er anført i bilag II til traktaten (3)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2759/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for svinekød (4)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2771/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for æg (5)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 af 29. oktober 1975 om den fælles markedsordning for fjerkrækød (6)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2075/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for råtobak (7)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer (8)
-
Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (9)
-
Rådets Forordning (EF) nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager (10)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for oksekød (11)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (12)
-
Rådets Forordning (EF) nr. 1493/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for vin (13)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1673/2000 af 27. juli 2000 om den fælles markedsordning for hør og hamp bestemt til fiberproduktion (14)
-
Rådets forordning (EF) nr. 2529/2001 af 19. december 2001 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (15)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1784/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for korn (16)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1785/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for ris (17)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1786/2003 af 29. september 2003 om den fælles markedsordning for tørret foder (18)
-
Rådets Forordning (EF) Nr. 865/2004 af 29. april 2004 om den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven (19)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1947/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for frø (20)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1952/2005 af 23. november 2005 om den fælles markedsordning for humle (21)
-
Rådets forordning (EF) nr. 318/2006 af 20. februar 2006 om den fælles markedsordning for sukker (22).
(3)
Derudover har Rådet vedtaget tre forordninger med særlige regler for visse produkter uden dog at oprette en fælles markedsordning for disse produkter:
-
Rådets forordning (EF) nr. 670/2003 af 8. april 2003 om specifikke foranstaltninger vedrørende landbrugsethanolmarkedet (23)
-
Rådets forordning (EF) nr. 797/2004 af 26. april 2004 om foranstaltninger til forbedring af betingelserne for produktion og afsætning af biavlsprodukter (24)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1544/2006 af 5. oktober 2006 om særlige foranstaltninger til fremme af avlen af silkeormslarver (25).
(4)
Ovennævnte forordninger (i det følgende benævnt »grundforordninger«) ledsages ofte af en række andre rådsforordninger. De fleste af grundforordningerne har samme struktur og en lang række bestemmelser til fælles. Det gælder især reglerne for handel med tredjelande og de almindelige bestemmelser, men også i et vist omfang reglerne for det indre marked. Grundforordningerne indeholder ofte forskellige løsninger på identiske eller tilsvarende problemer.
(5)
Fællesskabet har i nogen tid arbejdet på at forenkle retsforskrifterne for den fælles landbrugspolitik. Derfor blev der fastsat horisontale rammebestemmelser for alle direkte betalinger, ved at en lang række støtteordninger blev samlet i en enkeltbetalingsordning, jf. Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (26). Grundforordningerne bør også behandles på denne måde. I den forbindelse bør deres bestemmelser samles i en enkelt retsakt, og de sektorspecifikke bestemmelser bør så vidt muligt afløses af horisontale bestemmelser.
(6)
Ud fra ovennævnte betragtninger bør grundforordningerne ophæves og erstattes af én fælles forordning.
(7)
Forenklingen bør ikke resultere i, at der sættes spørgsmålstegn ved de politiske afgørelser, der gennem årene er truffet inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik. I forbindelse med denne forordning bør der derfor hovedsagelig være tale om en teknisk forenkling. Den bør derfor ikke ophæve eller ændre bestående instrumenter, medmindre de er blevet forældede, overflødige eller på grund af deres karakter ikke bør behandles på rådsniveau, og den bør heller ikke indeholde bestemmelser om nye instrumenter eller foranstaltninger.
(8)
På den baggrund bør denne forordning ikke indeholde de dele af de fælles markedsordninger, der er genstand for reformer. Dette gælder de fleste dele af frugt- og grøntsagssektoren, sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager og vinsektoren. Bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999 bør derfor kun indarbejdes i nærværende forordning, for så vidt de ikke er genstand for reformer. Substansbestemmelserne i disse fælles markedsordninger bør først indarbejdes, når de respektive reformer er blevet vedtaget.
(9)
De fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, tørrer foder, frø, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, bananer, mælk og mejeriprodukter og silkeorme indeholder bestemmelser om produktionsår, der primært er afpasset efter disse produkters biologiske produktionscyklusser. De produktionsår, der allerede er fastsat for disse produkter, bør derfor indarbejdes i denne forordning.
(10)
For at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard er der udviklet differentierede prisstøtteordninger for de forskellige sektorer sideløbende med indførelsen af direkte støtteordninger under hensyntagen til de forskellige behov i de enkelte sektorer på den ene side og den indbyrdes afhængighed mellem forskellige sektorer på den anden side. Foranstaltningerne har form af offentlig intervention eller støtte til offentlig oplagring af produkter fra korn-, ris-, sukker-, olivenolie- og spiseoliven-, oksekøds-, mejeri-, svinekøds- og fåre- og gedekødssektoren. I betragtning af denne forordnings mål bør prisstøtteforanstaltningerne derfor bibeholdes, hvis de indgår i de tidligere udviklede instrumenter, uden at der foretages væsentlige ændringer i forhold til den tidligere retstilstand.
(11)
For at opnå større klarhed og åbenhed bør de bestemmelser, der vedrører disse foranstaltninger, struktureres på samme måde, uden at de enkelte sektorers politik ændres. Med henblik herpå bør der skelnes mellem referencepriser og interventionspriser.
(12)
De fælles markedsordninger for korn, oksekød og mælk og mejeriprodukter indeholder bestemmelser om, at Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, kan ændre priserne. Da prisordningerne er følsomme, bør det gøres klart, at muligheden i henhold til artikel 37, stk. 2, for at ændre priserne gør sig gældende for så vidt angår alle sektorer.
(13)
I henhold til markedsordningen for sukker er det endvidere muligt at ændre standardkvaliteterne for sukker, som defineret længere fremme i den pågældende forordning, så der bl.a. kan tages hensyn til erhvervslivets behov og den teknologiske udvikling af analysemetoderne. Forordningen giver derfor Kommissionen beføjelse til at ændre det relevante bilag. Der er et særligt behov for at bevare denne mulighed, for at Kommissionen skal kunne handle hurtigt, hvis det er nødvendigt.
(14)
For at sikre pålidelige oplysninger om EF-markedspriserne for sukker bør prisindberetningssystemet i den fælles markedsordning for sukker indarbejdes i denne forordning, og markedspriserne for hvidt sukker bør fastsættes på dette grundlag.
(15)
For at undgå, at interventionsordningen bliver en afsætningsmulighed i sig selv for korn, ris, smør og skummetmælkspulver, bør det fortsat være muligt kun at give adgang til offentlig intervention i visse perioder af året. For okse- og svinekødsprodukter og smør bør indledningen og afslutningen af offentlig intervention afhænge af markedspriserne i en bestemt periode. For majs, ris og sukker bør grænserne for, hvor store mængder der kan opkøbes ved offentlig intervention, fastholdes. For smørs og skummetmælkspulvers vedkommende bør Kommissionen fortsat have beføjelse til at suspendere de normale opkøb, når de når op på en vis mængde, eller lade dem afløse af opkøb ved licitation.
(16)
Den pris, der blev opkøbt til ved offentlig intervention, blev tidligere nedsat inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris og oksekød og blev fastsat sammen med indførelsen af direkte støtteordninger for disse sektorer. Støtten i henhold til disse ordninger og interventionspriserne er derfor tæt knyttet til hinanden. Prisen for mælk og mejeriprodukter blev fastsat for at fremme forbruget af disse produkter og forbedre deres konkurrenceevne. For ris og sukker blev priserne fastsat for at bidrage til at stabilisere markedet i tilfælde, hvor markedsprisen i et givet produktionsår falder til under den referencepris, der er fastsat for det følgende produktionsår. Disse politiske beslutninger, som Rådet har truffet, gælder fortsat.
(17)
I lighed med tidligere fælles markedsordninger bør denne forordning give mulighed for afsætning af produkter, der er opkøbt ved offentlig intervention. Foranstaltningerne bør træffes på en sådan måde, at der undgås markedsforstyrrelser, og således at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens.
(18)
EF har i kraft af sine interventionslagre af forskellige landbrugsprodukter i høj grad mulighed for at hjælpe de socialt dårligst stillede. Det er i EF's interesse at udnytte denne mulighed ved at indføre egnede foranstaltninger, indtil lagrene er nedbragt til normal størrelse. Ud fra disse betragtninger har der indtil nu kunnet uddeles fødevarer gennem velgørende organisationer i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3730/87 af 10. december 1987 om almindelige regler for levering til visse organisationer af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet (27). Denne vigtige sociale foranstaltning, der kan være meget værdifuld for de socialt dårligst stillede personer, bør bevares og indarbejdes i nærværende forordning.
(19)
For at bidrage til at skabe balance på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter blev der ved den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter indført støtte til privat oplagring af fløde og visse former for smør og ost. Kommissionen er desuden blevet bemyndiget til at yde støtte til privat oplagring af andre oste samt hvidt sukker, visse typer olivenolie og visse oksekødsprodukter, skummetmælkspulver, svinekød og fåre- og gedekød. I betragtning af denne forordnings formål bør disse foranstaltninger bevares og indarbejdes i forordningen.
(20)
Rådets forordning (EF) nr. 1183/2006 af 24. juli 2006 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (28), Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg (29), Rådets forordning (EØF) nr. 3220/84 af 13. november 1984 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe (30) og Rådets forordning (EØF) nr. 2137/92 af 23. juli 1992 om Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe og om EF-standardkvaliteten af ferske og kølede fårekroppe (31) indeholder Fællesskabets handelsklasseskemaer for slagtekroppe inden for oksekøds-, svinekøds- samt fåre- og gedekødssektoren. Disse foranstaltninger er vigtige for prisfastsættelsen og anvendelsen af interventionsordningerne inden for disse sektorer. Formålet med dem er endvidere at gøre markedet mere gennemsigtigt. Sådanne klassificeringsordninger bør bevares. Det er derfor hensigtsmæssigt at indarbejde hovedelementerne heri i denne forordning og samtidig bemyndige Kommissionen til at regulere visse mere tekniske spørgsmål i gennemførelsesbestemmelser.
(21)
Begrænsninger i de frie varebevægelser som følge af anvendelsen af foranstaltninger, der skal bekæmpe udbredelsen af dyresygdomme, kan skabe problemer på markedet for visse produkter i en eller flere medlemsstater. Erfaringerne har vist, at alvorlige markedsforstyrrelser såsom et betydeligt fald i forbruget eller priserne kan skyldes, at forbrugerne har mistet tilliden som følge af folke- eller dyresundhedsrisici.
(22)
De ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger, der kan træffes for at afhjælpe sådanne situationer i henhold til de respektive fælles markedsordninger for oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød, bør derfor indarbejdes i denne forordning på de samme betingelser som hidtil. Disse ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger bør træffes af Kommissionen og bør være direkte knyttet til eller ligge i umiddelbar forlængelse af de sundheds- og veterinærforanstaltninger, der træffes for at bekæmpe sygdommenes udbredelse. De bør træffes på anmodning af medlemsstaterne for at undgå alvorlige forstyrrelser på de berørte markeder.
(23)
Denne forordning bør fortsat give Kommissionen mulighed for at vedtage særlige interventionsforanstaltninger, hvis det viser sig påkrævet for at reagere effektivt over for truende markedsforstyrrelser i kornsektoren og for at undgå storstilet anvendelse af offentlig intervention i rissektoren i bestemte områder af Fællesskabet eller for at afhjælpe mangel på uafskallet ris, der skyldes naturbegivenheder, således som fastsat i den fælles markedsordning for henholdsvis korn og ris.
(24)
Der bør fastsættes en minimumspris for kvotesukkerroer svarende til en standardkvalitet, der bør defineres, for at sikre EF's sukkerroe- og sukkerrørsavlere en rimelig levestandard.
(25)
Der kræves særlige instrumenter for at sikre en rimelig balance mellem sukkervirksomhedernes og sukkerroeavlernes rettigheder og forpligtelser. Derfor bør standardbestemmelserne i brancheaftalerne, som tidligere har været indeholdt i den fælles markedsordning for sukker, bibeholdes.
(26)
Forskellene i de naturbestemte, økonomiske og tekniske forhold gør det vanskeligt at fastsætte ensartede betingelser for opkøb af sukkerroer i EF. Der består allerede brancheaftaler mellem foreninger af sukkerroeavlere og sukkervirksomheder. Rammebestemmelserne bør derfor kun omfatte de minimumsgarantier, som både sukkerroeavlerne og sukkerindustrien behøver for at sikre et smidigt sukkermarked, med mulighed for at fravige nogle regler i forbindelse med en brancheaftale.
(27)
Produktionsafgiften under den fælles markedsordning for sukker, som bidrager til finansieringen af udgifter i henhold til nævnte markedsordning, bør indsættes i denne forordning.
(28)
For at opretholde den strukturelle markedsligevægt i sukkersektoren på et prisniveau, der ligger nær på referenceprisen, bør Kommissionens mulighed for at kunne beslutte at trække sukker tilbage fra markedet, indtil markedsligevægten genoprettes, bibeholdes.
(29)
Ifølge den fælles markedsordning for henholdsvis levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød kan der træffes visse foranstaltninger, som gør det lettere at tilpasse udbuddet til markedets behov. Disse foranstaltninger kan bidrage til at stabilisere markederne og sikre den pågældende landbrugsbefolkning en rimelig levestandard. I betragtning af denne forordnings formål bør denne mulighed bibeholdes. Ifølge de nævnte bestemmelser kan Rådet vedtage almindelige regler for disse foranstaltninger efter proceduren i traktatens artikel 37. De mål, der skal nås med foranstaltningerne, er klart fastlagt og sætter en grænse for karakteren af de foranstaltninger, der kan vedtages. Derfor er der ikke behov for, at Rådet vedtager supplerende almindelige regler inden for disse sektorer, og det bør ikke længere foreskrives.
(30)
For sukker og mælk og mejeriprodukter har kvantitativ begrænsning af produktionen været et vigtigt markedspolitisk instrument i mange år, jf. forordning (EF) nr. 318/2006 og Rådets forordning (EF) Nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter (32). Grundlaget for, at Fællesskabet i sin tid vedtog produktionskvoteordningerne for begge sektorer, har ikke ændret sig.
(31)
Mens sukkerkvoteordningen indgik i den fælles markedsordning for sukker, blev den tilsvarende ordning for mejerisektoren reguleret ved en retsakt, der var adskilt fra den fælles markedsordning for mælk og mælkeprodukter, nemlig forordning (EF) nr. 1788/2003. Da disse ordninger er af meget stor betydning og i betragtning af de mål, der søges nået med nærværende forordning, bør de relevante bestemmelser for begge sektorer indarbejdes i nærværende forordning, uden at der foretages større ændringer i ordningerne og den måde, de fungerer på, i forhold til den tidligere retstilstand.
(32)
Sukkerkvoteordningen i denne forordning bør derfor afspejle ordningerne i forordning (EF) nr. 318/2006 og navnlig opretholde retstilstanden med hensyn til kvoterne, da kvoteordningen ifølge EF-domstolens retspraksis er en markedsregulerende mekanisme, der tager sigte på at håndhæve den fælles interesse.
(33)
Denne forordning bør derfor også bemyndige Kommissionen til at tilpasse kvoterne til et bæredygtigt niveau, når omstruktureringsfonden, der blev oprettet ved Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet (33), bliver nedlagt i 2010.
(34)
Da der er behov for en vis national fleksibilitet med hensyn til at foretage strukturelle tilpasninger af forarbejdningsindustrien og sukkerroe- og sukkerrørsdyrkningen i den periode, kvoterne anvendes, bør medlemsstaternes mulighed for at få ret til at ændre virksomhedernes kvoter inden for visse grænser, når blot omstruktureringsfondens funktion som instrument ikke begrænses, bibeholdes.
(35)
For at undgå, at overskudssukker skaber forstyrrelser på sukkermarkedet, bør Kommissionen, jf. den fælles markedsordning for sukker, bemyndiges til efter visse kriterier at bestemme, at overskudssukker, overskudsisoglucose og overskudsinulinsirup skal overføres til kvoteproduktionen i det følgende produktionsår. Opfyldes betingelserne ikke for visse mængder, bør overskuddet endvidere pålægges en afgift for at undgå, at disse mængder hober sig op og truer markedssituationen. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(36)
Mælkekvoteordningens hovedformål, nemlig at mindske ubalancen mellem udbud og efterspørgsel på det pågældende marked og de deraf følgende strukturelle overskud, således at der opnås en bedre markedsligevægt, gælder stadig. Anvendelsen af en afgift på mælkemængder indsamlet eller solgt til direkte forbrug over en vis garantitærskel bør derfor bevares. I tråd med formålet med denne forordning er der til en vis grad et behov for en terminologisk harmonisering mellem sukker- og mælkekvoteordningerne, samtidig med at den retlige status quo dog fuldt ud bevares. Det forekommer derfor hensigtsmæssigt at harmonisere terminologien inden for mælkesektoren med sukkersektorens terminologi. Udtrykkene »national referencemængde«»og individuel referencemængde« som defineret i forordning (EF) nr. 1788/2003 bør derfor erstattes med udtrykkene »national kvote« og »individuel kvote«, idet det retlige begreb, der defineres, videreføres.
(37)
I det væsentlige bør mælkekvoteordningen i denne forordning udformes efter forordning (EF) nr. 1788/2003. Især bør der fortsat skelnes mellem leverancer og direkte salg, og ordningen bør anvendes på grundlag af det individuelle repræsentative fedtindhold og et nationalt referencefedtindhold. Landbrugerne bør på visse betingelser bemyndiges til midlertidigt at afstå deres individuelle kvote. Derudover bør princippet om, at den kvote, der svarer til en given bedrift, sammen med jorden overgår til køber, lejer eller arving, hvis en bedrift sælges, udlejes eller overdrages ved arv, fortsat gælde, mens undtagelserne fra princippet om, at kvoterne er knyttet til bedriften for at omstruktureringen af mælkeproduktionen kan fortsætte og miljøet forbedret, bør bibeholdes.. Alt efter de forskellige former for overførsler af kvoter og på grundlag af objektive kriterier bør bestemmelserne vedrørende medlemsstaternes ret til at lade en del af de overførte mængder overgå til den nationale reserve bibeholdes.
(38)
Overskudsafgiften bør være tilstrækkeligt stor til at have en afskrækkende virkning og skal betales af medlemsstaten, så snart den nationale kvote overskrides. Medlemsstaten bør derefter fordele betalingsbyrden på de producenter, der har medvirket til overskridelsen. Disse producenter bør være forpligtet til at indbetale deres andel af afgiften til medlemsstaten, alene fordi de har overskredet deres disponible mængder. Medlemsstaterne bør til Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) indbetale en afgift, der svarer til overskridelsen af deres nationale kvote, nedsat med en fast sats på 1 % for at tage hensyn til konkurser eller til, at visse producenter er ude af stand til at betale deres bidrag til den afgift, der skyldes.
(39)
I Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (34) betragtes provenuet fra tillægsafgiften i mejerisektoren som formålsbestemte indtægter, der skal indbetales til Fællesskabets budget og i tilfælde af genanvendelse udelukkende anvendes til at finansiere henholdsvis EGFL-udgifter og udgifter for Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL). Artikel 22 i forordning (EF) nr. 1788/2003, der foreskriver, at afgiften er at betragte som en foranstaltning til regulering af landbrugsmarkederne og anvendes til finansiering af udgifter i mejerisektoren, er derfor blevet forældet og bør ikke videreføres i nærværende forordning.
(40)
De forskellige fælles markedsordninger indeholder bestemmelser om forskellige støtteordninger.
(41)
Ved den fælles markedsordning for henholdsvis tørret foder og hør og hamp blev der indført forarbejdningsstøtte som et middel til at regulere det indre marked for de pågældende produkter. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(42)
På baggrund af den særlige markedssituation for korn- og kartoffelstivelse indeholdt den fælles markedsordning for korn bestemmelser om, at der kunne ydes en produktionsrestitution, hvis det skulle vise sig nødvendigt. Produktionsrestitutionen bør være af en sådan art, at de basisprodukter, industrien anvender, kan skaffes til en lavere pris end den, der følger af anvendelsen af de fælles priser. Ifølge den fælles markedsordning for sukker kan der ydes produktionsrestitution, hvis det bliver nødvendigt for fremstillingen af visse industriprodukter, kemiske produkter og lægemidler at træffe foranstaltninger med henblik på at tilvejebringe visse sukkerprodukter. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(43)
EF-finansiering svarende til den procentdel af den direkte støtte, som medlemsstaterne kan tilbageholde i henhold til artikel 110i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, er påkrævet for at tilskynde godkendte erhvervsorganisationer til at opstille arbejdsprogrammer for forbedring af kvaliteten af produktionen af olivenolie og spiseoliven. I den forbindelse kunne der i henhold til den fælles markedsordning for olivenolie og spiseoliven ydes EF-støtte i overensstemmelse med prioriteringen af opgaverne i de pågældende arbejdsprogrammer. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(44)
For at bidrage til at skabe ligevægt på markedet og for at stabilisere markedspriserne for mælk og mejeriprodukter er der behov for foranstaltninger, der øger muligheden for at afsætte mejeriprodukter. Derfor kan der i henhold til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter ydes støtte til afsætning af visse mejeriprodukter til bestemte anvendelsesformål. Ifølge den samme fælles markedsordning kan Fællesskabet desuden afholde en del af udgifterne til støtte til uddeling af mælk til skoleelever for at fremme de unges forbrug af mælk. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(45)
En fællesskabsfond for tobak, der finansieres ved tilbageholdelse af en vis andel af tobaksstøtten, blev oprettet ved forordning (EØF) nr. 2075/92, for at der kunne gennemføres forskellige foranstaltninger for sektoren. 2007 er det sidste år, hvor de beløb, der tilbageholdes i den støtte, som ydes i henhold til afsnit IV, kapitel 10c, i forordning (EF) nr. 1782/2003, overføres til Fællesskabsfonden for Tobak. Finansieringen af fonden ophører, før nærværende forordning træder i kraft, men artikel 13 i forordning (EØF) nr. 2075/92 bør alligevel bibeholdes som retsgrundlag for de flerårige programmer, der kan finansieres af Fællesskabsfonden for Tobak.
(46)
Biavl er en sektor inden for landbruget med forskellige produktionsbetingelser og udbytter og med spredte og meget forskellige økonomiske aktører både i produktions- og i afsætningsleddet. Eftersom varroasyge i de sidste år har bredt sig i flere medlemsstater og på grund af de vanskeligheder, som denne sygdom medfører for honningproduktionen, er det endvidere fortsat påkrævet med EF-foranstaltninger, fordi denne sygdom ikke kan udryddes fuldstændigt og bør behandles med godkendte midler. For at forbedre de generelle betingelser for produktion og afsætning af biavlsprodukter i Fællesskabet bør der hvert tredje år opstilles nationale programmer, der omfatter faglig bistand, bekæmpelse af varroasyge, rationalisering af stadeflytning, forvaltning af genoprettelsen af bibestandene i Fællesskabets biavl og samarbejde om programmer for forskning inden for biavl og biavlsprodukter. De nationale programmer bør delvis finansieres af Fællesskabet.
(47)
I henhold til forordning (EF) nr. 1544/2006 blev al national støtte til avl af silkeorme afløst af en EF-støtteordning for avl af silkeorme, der består i et fast beløb for hver kasse med silkeormeæg, der tages i anvendelse.
(48)
Da de politiske hensyn, der førte til indførelsen af støtteordninger for biavl og avl af silkeorme, stadig gør sig gældende, bør alle disse støtteordninger indarbejdes i nærværende forordning.
(49)
Anvendelsen af handelsnormer for landbrugsprodukter kan bidrage til at forbedre de økonomiske vilkår for produktion og afsætning af disse produkter og deres kvalitet. Anvendelsen af normer er derfor både i producenternes, de handlendes og forbrugernes interesse. Inden for de fælles markedsordninger for bananer, olivenolie og spiseoliven, levende planter, æg og fjerkrækød blev der derfor indført handelsnormer, der især vedrører kvalitet, klassificering, vægt, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, oprindelse og mærkning. De bør også indgå i nærværende forordning.
(50)
I henhold til den fælles markedsordning for henholdsvis olivenolie og spiseoliven og bananer har Kommissionen hidtil været bemyndiget til at vedtage bestemmelser om handelsnormer. Da de er af meget teknisk karakter, og det løbende er nødvendigt at gøre dem mere effektive og tilpasse dem til udviklingen i handelspraksis, bør denne fremgangsmåde også anvendes for sektoren for levende planter, samtidig med at der opstilles kriterier, som Kommissionen skal tage hensyn til, når den fastsætter de relevante bestemmelser. For at undgå svindel med kvaliteten og ægtheden af de produkter, forbrugerne præsenteres for, og eventuelle deraf følgende alvorlige forstyrrelser af markedet er der desuden behov for særlige foranstaltninger, især tidssvarende analysemetoder og andre foranstaltninger til bestemmelse af de pågældende normers kendetegn.
(51)
Der er indført flere retlige instrumenter for at regulere afsætningen af mælk, mejeriprodukter og fedtstoffer og deres betegnelser. De har til formål at forbedre mælks og mejeriprodukters stilling på markedet og at sikre loyal konkurrence mellem smørbare fedtstoffer af mælkefedt og smørbare fedtstoffer af andet fedt end mælkefedt til fordel for både producenter og forbrugere. Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning (35) er at beskytte forbrugerne og skabe loyale konkurrencevilkår mellem mejeriprodukter og konkurrerende produkter med hensyn til benævnelse, mærkning og reklame. Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk (36) indeholder regler, der skal sikre konsummælk og mejeriprodukter af høj kvalitet, der opfylder forbrugernes behov og ønsker og dermed stabiliserer det pågældende marked og giver forbrugerne konsummælk af høj kvalitet. Ved Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 af 5. december 1994 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer (37) fastsættes der handelsnormer for de pågældende mælkeholdige produkter og ikke-mælkeholdige produkter med en klar og præcis klassifikation og bestemmelser om produkternes benævnelse. I tråd med nærværende forordnings mål bør disse regler bevares.
(52)
For så vidt angår æg- og fjerkrækødsektoren findes der bestemmelser vedrørende handelsnormer og i visse tilfælde produktion. Disse bestemmelser findes i Rådets forordning (EF) nr. 1028/2006 af 19. juni 2006 om handelsnormer for æg (38), Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for fjerkrækød (39) og Rådets forordning (EØF) nr. 2782/75 af 29. oktober 1975 om produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ (40). De væsentligste bestemmelser i disse forordninger bør indarbejdes i denne forordning.
(53)
Det hedder i forordning (EF) nr. 1028/2006, at handelsnormerne for æg i princippet bør gælde for alle æg fra høner af arten Gallus gallus, der forhandles i EF, og som hovedregel også for æg beregnet på eksport til tredjelande. Forordningen skelner også mellem æg, der egner sig til direkte konsum, og æg, der ikke egner sig til direkte konsum, idet der er to kvalitetsklasser for æg samt bestemmelser, der skal sikre tilstrækkelig information til forbrugerne om kvalitets- og vægtklasser samt angivelse af den anvendte produktionsmetode. Forordningen indeholder endelig særlige bestemmelser vedrørende æg importeret fra tredjelande, ifølge hvilke særlige bestemmelser i visse tredjelande kan berettige til undtagelser fra handelsnormerne, hvis det kan garanteres, at de stemmer overens med fællesskabslovgivningen.
(54)
For så vidt angår fjerkrækød hedder det i forordning (EØF) nr. 1906/90, at handelsnormerne i princippet skal finde anvendelse på fjerkrækød egnet til konsum, der afsættes i Fællesskabet, medens fjerkrækød beregnet på eksport til tredjelande bør undtages fra anvendelsen af handelsnormerne. Forordningen inddeler fjerkrækød i to klasser på grundlag af kropsbygning og udseende og bestemmer, i hvilken form fjerkrækødet skal udbydes til salg.
(55)
I henhold til disse forordninger skulle medlemsstaterne kunne undtage henholdsvis æg og fjerkrækød, der sælges ved visse former for direkte salg fra producenten til den endelige forbruger, når der er tale om små mængder, fra anvendelsen af handelsnormerne.
(56)
Forordning (EF) nr. 2782/75 indeholder særlige regler vedrørende afsætning og transport af rugeæg og kyllinger af fjerkræ samt indlægning af rugeæg. Forordningen indeholder navnlig bestemmelser om individuel mærkning af rugeæg, der anvendes til produktion af kyllinger, om emballage samt om emballagemateriale til transport. Det undtager dog små avlsvirksomheder og andre formeringsvirksomheder fra den obligatoriske anvendelse af de normer, der er fastlagt heri.
(57)
I overensstemmelse med målsætningerne for denne forordning bør de nævnte bestemmelser bevares uden nogen ændringer af deres substans. De øvrige bestemmelser i disse forordninger, der er af teknisk karakter, bør dog behandles ved gennemførelsesregler, der skal vedtages af Kommissionen.
(58)
Ligesom det hidtil har været tilfældet i henhold til den fælles markedsordning for humle, bør der på EF-plan følges en kvalitetsorienteret politik ved anvendelse af bestemmelser om certificering i forbindelse med regler, der principielt forbyder afsætning af produkter, for hvilke der ikke er udstedt certifikat, eller afsætning af importerede produkter, der ikke opfylder tilsvarende kvalitetskriterier.
(59)
Betegnelserne og definitionerne på olivenolie samt kategorien er en vigtig faktor i markedsstrukturen, idet de skaber grundlag for fastsættelsen af kvalitetsnormer og giver forbrugerne relevante oplysninger om produktet og bør bibeholdes.
(60)
En af de tidligere nævnte støtteordninger, der bidrager til at skabe balance på markedet for mælk og mejeriprodukter og stabilisere markedspriserne i denne sektor, består i støtte til forarbejdning af skummetmælk til kasein og kaseinater, jf. forordning (EF) nr. 1255/1999. Ved Rådets forordning (EØF) nr. 2204/90 af 24. juli 1990 om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost (41) blev der indført regler for anvendelse af kasein og kaseinater til fremstilling af ost for at afhjælpe de skadelige virkninger, som denne støtteordning kan have, idet ost er et produkt, der er særligt sårbart ved substitution med kasein og kaseinater, og for dermed at stabilisere markedet. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning.
(61)
Forarbejdningen af visse landbrugsråvarer til landbrugsethanol er nært forbundet med den økonomiske situation for de pågældende råvarer. Dette kan i væsentlig grad bidrage til udnyttelsen af disse råvarer, idet en sådan forarbejdning kan være af særlig økonomisk og social betydning for økonomien i bestemte områder af EF og kan tegne sig for en ikke ubetydelig del af de pågældende råvareproducenters indkomst. I andre tilfælde giver den mulighed for at eliminere produkter af utilfredsstillende kvalitet eller for at absorbere en konjunkturbetinget overskudsproduktion, som midlertidigt kan medføre en vanskelig økonomisk situation for bestemte produkter.
(62)
Inden for humle-, olivenolie- og spiseoliven-, tobaks- og silkeormesektoren fokuseres i lovgivningen på forskellige typer organisationer for at opnå politiske mål, navnlig for ved en samlet indsats at stabilisere markederne for de pågældende produkter og forbedre og garantere deres kvalitet. De bestemmelser, der hidtil har reguleret dette system af organisationer, er baseret på, at disse organisationer skal anerkendes af medlemsstaterne eller under visse omstændigheder af Kommissionen i henhold til bestemmelser, som skal fastsættes af Kommissionen. Dette system bør bevares, og de hidtil gældende bestemmelser bør harmoniseres.
(63)
For at støtte visse af brancheorganisationernes aktiviteter, der er af særlig interesse på baggrund af de nugældende regler for den fælles markedsordning for tobak, bør der åbnes mulighed for på visse betingelser at udvide anvendelsen af de regler, som en brancheorganisation vedtager for sine medlemmer, så reglerne også kommer til at omfatte alle udenforstående producenter eller producentsammenslutninger i en eller flere regioner. Det samme bør også gælde for brancheorganisationernes øvrige aktiviteter, der er af generel økonomisk eller faglig interesse for tobakssektoren og dermed indebærer fordele for alle branchens erhvervsdrivende. Medlemsstaterne og Kommissionen bør have et nært samarbejde på dette område. Kommissionen bør have permanente kontrol/overvågningsbeføjelser, navnlig hvad angår de aftaler og den samordnede praksis, som sådanne organisationer vedtager.
(64)
Inden for visse sektorer ud over dem, hvor de nuværende regler behandler anerkendelse af producent- eller brancheorganisationer, kan medlemsstaterne have et ønske om at kunne anerkende sådanne typer af organisationer på grundlag af national lovgivning, for så vidt denne er forenelig med fællesskabslovgivningen. Denne mulighed bør derfor afklares. Der bør endvidere vedtages bestemmelser, hvorefter anerkendelse af producent- og brancheorganisationer i overensstemmelse med de nuværende forordninger forbliver gyldig efter vedtagelsen af denne forordning.
(65)
Et fællesmarked i EF medfører en ordning for samhandelen med tredjelande. Samhandelsordningen bør omfatte importtold og eksportrestitutioner og bør i princippet stabilisere EF-markedet. Samhandelsordningen bør baseres på de aftaler, der er indgået i forbindelse med de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden.
(66)
Kontrollen med omfanget af samhandelen med landbrugsprodukter med tredjelande inden for rammerne af de fælles markedsordninger for korn, ris, sukker, frø, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, oksekød, mælk og mejeriprodukter, svinekød, fåre- og gedekød, æg, fjerkrækød, levende planter og landbrugsethanol har hidtil både ved import og eksport fundet sted i henhold til obligatoriske licensordninger eller ordninger, hvor Kommissionen havde beføjelse til at fastsætte licenskrav.
(67)
Kontrollen med handelsstrømmene er primært et forvaltningsspørgsmål, der bør gribes fleksibelt an. På baggrund heraf og af erfaringerne med de fælles markedsordninger, hvor Kommissionen allerede er ansvarlig for licensforvaltningen, bør den samme fremgangsmåde følges i alle sektorer, hvor der anvendes import- og eksportlicenser. Beslutningen om at indføre licenskrav bør træffes af Kommissionen, der tager hensyn til, om der er behov for importlicenser til forvaltning af de pågældende markeder, og især til kontrol af importen af de pågældende produkter.
(68)
Tolden for de fleste af de landbrugsprodukter, der er omfattet af Verdenshandelsorganisationens aftaler (WTO-aftalerne), er fastsat i den fælles toldtarif. For nogle produkter inden for korn- og rissektoren gør indførelsen af yderligere ordninger det dog nødvendigt at åbne mulighed for at vedtage undtagelser.
(69)
For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger på EF-markedet, der måtte opstå som følge af import af bestemte landbrugsprodukter, bør der erlægges en tillægstold ved import af sådanne produkter, hvis visse betingelser er opfyldt.
(70)
Kommissionen bør på visse betingelser have beføjelse til at åbne og forvalte importtoldkontingenter, der følger af internationale aftaler, som er indgået i henhold til traktaten, eller af andre retsakter udstedt af Rådet.
(71)
Formålet med Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 om de importafgifter, der skal anvendes for blandinger af korn, ris og brudris (42), er at sikre, at afgiftsordningen fungerer korrekt ved import af blandinger af korn, ris og brudris. Disse regler bør indarbejdes i nærværende forordning.
(72)
Fællesskabet har indgået flere præferenceordninger med tredjelande om markedsadgang, der gør det muligt for disse lande at eksportere rørsukker til Fællesskabet på gunstige vilkår. I den fælles markedsordning for sukker fastsattes bestemmelser om vurderingen af raffinaderiernes behov for sukker til raffinering og på visse betingelser om reserveringen af importlicenser til specialiserede brugere af betragtelige mængder af importeret rå rørsukker, der anses for at være heltidsraffinaderier i Fællesskabet. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(73)
For at undgå, at ulovlige hampeafgrøder forstyrrer den fælles markedsordning for hamp bestemt til fiberproduktion, blev det i den pågældende forordning bestemt at føre kontrol med importen af hamp og hampefrø for at sikre, at de pågældende produkter giver visse garantier for indholdet af tetrahydrocannabinol. Endvidere blev import af hampefrø til andre formål end udsæd gjort betinget af en kontrolordning med et system for godkendelse af importørerne. Disse bestemmelser bør bibeholdes.
(74)
I hele Fællesskabet føres der en kvalitetspolitik for produkter inden for humlesektoren. For så vidt angår importerede produkter blev det fastsat, at de kun må importeres, hvis de opfylder tilsvarende minimumskvalitetskriterier. Disse bestemmelser bør indsættes i denne forordning.
(75)
På grund af toldordningen kan alle andre beskyttelsesforanstaltninger ved Fællesskabets ydre grænser ophæves. I undtagelsestilfælde kan den ordning, der er indført for det indre marked, og toldordningen dog vise sig at være uhensigtsmæssige. For at Fællesskabets marked i sådanne tilfælde ikke skal være forsvarsløst over for eventuelle forstyrrelser, der kan følge heraf, bør Fællesskabet have mulighed for hurtigt at træffe alle nødvendige foranstaltninger. Disse foranstaltninger bør være i overensstemmelse med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(76)
For at sikre, at de fælles markedsordninger fungerer korrekt, og især undgå markedsforstyrrelser har det i henhold til de fælles markedsordninger for en række produkter hidtil været muligt at forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling. Denne mulighed bør videreføres. Desuden har erfaringen vist, at når markederne forstyrres eller risikerer at blive forstyrret på grund af anvendelsen af denne procedure, er det nødvendigt at handle uden større forsinkelse. Kommissionen bør derfor have de relevante beføjelser. Det er således hensigtsmæssigt at sætte Kommissionen i stand til at suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv og passiv forædling i sådanne situationer.
(77)
Muligheden for ved eksport til tredjelande at yde restitutioner, der er baseret på forskellen mellem priserne i EF og på verdensmarkedet og ligger inden for de begrænsninger, som EF har forpligtet sig til i WTO, skal gøre det muligt at sikre EF's deltagelse i den internationale handel med visse produkter, der er omfattet at denne forordning. Der bør fastsættes værdi- og mængdegrænser for subsidieret eksport.
(78)
Når eksportrestitutionerne fastsættes, bør det ved kontrol af, om betalingerne er foretaget efter EGFL-reglerne, sikres, at værdigrænserne overholdes. Kontrollen kan lettes ved obligatorisk forudfastsættelse af eksportrestitutionerne, uden at dette udelukker muligheden for i tilfælde af differentierede restitutioner at ændre destinationen inden for et geografisk område, for hvilket der gælder en og samme eksportrestitutionssats. Hvis destinationen ændres, er det den eksportrestitution, der gælder for den virkelige destination, der bør udbetales, idet restitutionen dog ikke må overstige det beløb, der gælder for den forudfastsatte destination.
(79)
Det bør ved et pålideligt og effektivt overvågningssystem sikres, at mængdebegrænsningerne overholdes. Med henblik herpå bør der kun ydes eksportrestitution mod fremlæggelse af eksportlicens. Der bør ydes eksportrestitution inden for de fastsatte grænser alt efter den særlige situation for hvert enkelt produkt. Der bør kun indrømmes undtagelser fra reglen for forarbejdede produkter uden for traktatens bilag I, som der ikke gælder mængdebegrænsninger for. Det bør fastsættes, at kravet om nøje overholdelse af forvaltningsreglerne kan fraviges for eksport, som der ydes eksportrestitution for, hvis det er usandsynligt, at eksporten kommer til at overstige den fastsatte mængde.
(80)
Ved eksport af levende kvæg bør der kun bevilges og udbetales eksportrestitutioner, hvis EF-dyrevelfærdsbestemmelserne, navnlig om beskyttelse af dyr under transport, overholdes.
(81)
Landbrugsprodukter kan i visse tilfælde komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, såfremt de opfylder visse specifikationer og/eller prisbetingelser. Det importerende tredjelands myndigheder og EF bør samarbejde administrativt for at sikre, at ordningen anvendes korrekt. Med henblik herpå bør produkterne ledsages af en attest, der er udstedt i Fællesskabet.
(82)
Eksporten af blomsterløg til tredjelande er af stor økonomisk betydning for Fællesskabet. Fastholdelsen og intensiveringen af denne eksport kan sikres ved stabilisering af priserne i denne handel. Der bør derfor fastsættes mindstepriser for eksporten af de nævnte produkter.
(83)
I henhold til traktatens artikel 36 finder bestemmelserne i kapitlet om konkurrenceregler kun anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer, i det omfang Rådet beslutter dette inden for rammerne af bestemmelserne i artikel 37, stk. 2 og 3, i traktaten og efter den fremgangsmåde, der er fastsat heri. I de forskellige fælles markedsordninger var det i vid udstrækning anført, at statsstøttebestemmelserne fandt anvendelse. Anvendelsen af traktatens bestemmelser på virksomheder blev yderligere præciseret i Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (43). I tråd med målet om at udarbejde et sammenhængende sæt regler for markedspolitikken bør de pågældende bestemmelser indarbejdes i nærværende forordning.
(84)
Konkurrencereglerne for aftaler, vedtagelser og praksis, som er omhandlet i traktatens artikel 81, samt misbrug af en dominerende stilling bør finde anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsprodukter, i det omfang anvendelsen af disse regler ikke hæmmer de nationale markedsordninger for landbrugsprodukter og ikke medfører fare for, at målene for den fælles landbrugspolitik ikke kan nås.
(85)
En særlig tilgang gør sig gældende for så vidt angår landbrugssammenslutningernes stilling, i det omfang de især har til formål i fællesskab at producere eller handle med landbrugsprodukter eller at gøre brug af fælles driftsanlæg, medmindre en sådan fælles virksomhed udelukker konkurrence eller medfører fare for, at målene i traktatens artikel 33 ikke kan nås.
(86)
Kommissionen bør dels for at undgå at skade udviklingen af en fælles landbrugspolitik, dels for at skabe retssikkerhed for de pågældende virksomheder samt sikre, at de ikke udsættes for forskelsbehandling, med forbehold af Domstolens kontrol, som den eneste være kompetent til at fastslå, om de former for aftaler, vedtagelser og praksis, der er omhandlet i traktatens artikel 81, er forenelige med den fælles landbrugspolitiks mål.
(87)
Der er risiko for, at fællesmarkedet, som er baseret på fælles priser, ikke fungerer efter hensigten, hvis der ydes statsstøtte. Derfor bør traktatens bestemmelser om statsstøtte generelt gælde for de produkter, der er omfattet af denne forordning. Der bør under visse omstændigheder tillades undtagelser. I tilfælde af undtagelser bør Kommissionen dog kunne udfærdige en liste over eksisterende, ny eller påtænkt støtte, fremsætte relevante bemærkninger over for medlemsstaterne og foreslå dem egnede foranstaltninger.
(88)
Finland og Sverige har siden deres tiltrædelse kunnet yde støtte til produktion og afsætning af rensdyr og rensdyrprodukter på grund af den særlige økonomiske situation, der gør sig gældende på det område. Finland kan desuden yde støtte til visse mængder af frø og visse mængder af sædekorn, der udelukkende er produceret i denne medlemsstat, som følge af dens særlige klimatiske betingelser, såfremt Kommissionen giver sin tilladelse. Det er nødvendigt at videreføre disse undtagelsesbestemmelser.
(89)
I medlemsstater med en betydelig nedsættelse af sukkerkvoten står sukkerroeavlerne over for særligt alvorlige tilpasningsproblemer. I de tilfælde er EF-overgangsstøtten til sukkerroeavlere, jf. afsnit IV, kapitel 10f, i forordning (EF) nr. 1782/2003, ikke tilstrækkelig til fuldt ud at opveje sukkerroeavlernes vanskeligheder. Derfor bør medlemsstater, der har nedsat deres kvote med over 50 % af den sukkerkvote, der blev fastsat den 20. februar 2006 i bilag III til forordning (EF) nr. 318/2006, have tilladelse til at yde statsstøtte til sukkerroeavlerne i EF-overgangsstøttens anvendelsesperiode. For at sikre at medlemsstaterne ikke yder statsstøtte, der overstiger deres sukkerroeavleres behov, bør fastlæggelsen af den samlede statsstøtte fortsat godkendes af Kommissionen, undtagen for Italiens vedkommende, hvor det maksimale behov for de mest produktive sukkerroeavlere, der skal tilpasse sig markedsbetingelserne efter reformen, anslås til 11 EUR/t producerede sukkerroer. Endvidere bør der på grund af de særlige problemer, der forventes at opstå i Italien, videreføres ordninger, der giver sukkerroeavlerne mulighed for direkte eller indirekte at modtage den tildelte statsstøtte.
(90)
I Finland er sukkerroeavl udsat for særlige geografiske og klimatiske forhold, der har negativ indflydelse på avlen ud over sukkerreformens generelle virkninger. Derfor bør denne medlemsstat, jf. den fælles markedsordning for sukker, fortsat have permanent tilladelse til at yde sine sukkerroeavlere en passende statsstøtte.
(91)
I betragtning af den særlige situation i Tyskland, hvor der for øjeblikket gives national støtte til et stort antal mindre producenter af alkohol under det tyske alkoholmonopols særlige vilkår, er det i en begrænset periode nødvendigt at tillade, at der fortsat ydes en sådan støtte. Ved denne periodes udløb bør Kommissionen også forelægge en rapport om, hvorledes denne undtagelse har virket, ledsaget af relevante forslag.
(92)
Ønsker en medlemsstat på sit område at støtte foranstaltninger til fremme af forbruget af mælk og mejeriprodukter i Fællesskabet, bør der være mulighed for, at foranstaltningerne kan finansieres ved hjælp af en særlig afgift, der opkræves af mælkeproducenterne på nationalt plan.
(93)
For at tage hensyn til den eventuelle udvikling i produktionen af tørret foder bør Kommissionen inden den 30. september 2008 på basis af en evaluering af den fælles markedsordning for tørret foder forelægge Rådet en rapport om sektoren. Rapporten bør om nødvendigt ledsages af passende forslag. Kommissionen bør desuden med regelmæssige mellemrum aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om den støtteordning, der anvendes for biavlssektoren.
(94)
Det er nødvendigt at have tilstrækkelige oplysninger om markedssituationen og markedsudsigterne for humle i Fællesskabet. Derfor bør alle kontrakter om levering af humle produceret i Fællesskabet registreres.
(95)
Hvis der opstår forstyrrelser eller forventes at opstå forstyrrelser som følge af større ændringer i priserne på det indre marked eller i noteringerne eller priserne på verdensmarkedet, bør der på visse betingelser kunne træffes foranstaltninger for visse produkter.
(96)
Der bør fastsættes en række specifikke foranstaltninger for landbrugsethanol, således at der kan indsamles økonomiske data og analyseres statistiske oplysninger med henblik på at overvåge markedet. For så vidt landbrugsethanolmarkedet er forbundet med det almindelige ethanolmarked, bør der også tilvejebringes oplysninger om markedet for ethanol af ikke-landbrugsmæssig oprindelse.
(97)
Medlemsstaternes udgifter i forbindelse med de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, bør finansieres af Fællesskabet i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005.
(98)
Kommissionen bør bemyndiges til i akutte situationer at træffe de fornødne foranstaltninger for at løse særlige praktiske problemer.
(99)
Da de fælles markeder for landbrugsprodukter er under konstant udvikling, bør medlemsstaterne og Kommissionen holde hinanden underrettet om relevante udviklingstendenser.
(100)
For at undgå misbrug af de fordele, der er omhandlet i denne forordning, bør fordelene ikke indrømmes, eller også bør de trækkes tilbage, hvis det fastslås, at betingelserne for at opnå fordelene er skabt på en kunstig måde og i strid med denne forordnings mål.
(101)
For at sikre, at forpligtelserne i denne forordning overholdes, bør der føres kontrol og anvendes administrative foranstaltninger og administrative sanktioner, hvis forpligtelserne misligholdes. Kommissionen bør derfor have beføjelse til at vedtage regler herfor, herunder regler for inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb og indberetningsforpligtelser for medlemsstaterne som følge af anvendelsen af denne forordning.
(102)
De foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af denne forordning, bør generelt vedtages i henhold til Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (44). Når det i denne forordning drejer sig om foranstaltninger, der vedrører Kommissionens beføjelser, kræver hurtig handling eller er af ren administrativ art, bør Kommissionen dog kunne handle på eget initiativ.
(103)
Da der i denne forordning er indarbejdet visse elementer fra de fælles markedsordninger for friske og forarbejdede frugter og grøntsager samt vin, bør der foretages visse ændringer i disse fælles markedsordninger.
(104)
I denne forordning er der indarbejdet bestemmelser om anvendelsen af traktatens konkurrenceregler. Disse regler har hidtil været omhandlet i forordning (EF) nr. 1184/2006. Anvendelsesområdet for den forordning bør ændres, således at dens bestemmelser kun gælder for produkter opført i traktatens bilag I, der ikke er omfattet af nærværende forordning.
(105)
Denne forordning indeholder bestemmelserne fra de grundforordninger, der er nævnt i betragtning og, undtagen forordning (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96 og (EF) nr. 1493/1999. Denne forordning indeholder desuden bestemmelserne fra følgende forordninger:
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2729/75 af 29. oktober 1975 om de importafgifter, der skal anvendes for blandinger af korn, ris og brudris
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2763/75 af 29. oktober 1975 om fastsættelse af almindelige regler om ydelse af støtte til privat oplagring inden for svinekødsektoren (45)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2782/75 af 29. oktober 1975 om produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ
-
Rådets forordning (EØF) nr. 707/76 af 25. marts 1976 om anerkendelse af sammenslutninger af silkeormsproducenter (46)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 1055/77 af 17. maj 1977 om oplagring og flytning af varer opkøbt af et interventionsorgan (47)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2931/79 af 20. december 1979 om bistand ved udførsel af landbrugsprodukter, der kan komme ind under en særlig ordning ved indførsel til et tredjeland (48)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 3220/84 af 13. november 1984 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for svinekroppe
-
Rådets forordning (EØF) nr. 1898/87 af 2. juli 1987 om beskyttelse af benævnelserne for mælk og mejeriprodukter i forbindelse med afsætning
-
Rådets forordning (EØF) nr. 3730/87 af 10. december 1987 om almindelige regler for levering til visse organisationer af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet
-
Rådets forordning (EØF) nr. 386/90 af 12. februar 1990 om kontrol i forbindelse med udførsel af landbrugsprodukter, der giver ret til udbetaling af restitutioner eller andre beløb (49)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg
-
Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for fjerkrækød
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2204/90 af 24. juli 1990 om fastsættelse af supplerende almindelige regler for den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, for så vidt angår ost
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2077/92 af 30. juni 1992 om brancheorganisationer og brancheaftaler i tobakssektoren (50)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2137/92 af 23. juli 1992 om Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe og om EF- standardkvaliteten af ferske og kølede fårekroppe
-
Rådets forordning (EF) nr. 2991/94 om handelsnormer for visse smørbare fedtstoffer
-
Rådets forordning (EF) nr. 2597/97 af 18. december 1997 om supplerende regler til den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter med hensyn til konsummælk
-
Rådets forordning (EF) nr. 2250/1999 af 22. oktober 1999 om toldkontingentet for smør med oprindelse i New Zealand (51)
-
Rådets forordning (EF) nr. 1788/2003 af 29. september 2003 om en afgift på mælk og mejeriprodukter.
-
Rådets forordning (EF) nr. 1028/2006 af 19. juni 2006 om handelsnormer for æg
-
Rådets forordning (EF) nr. 1183/2006 af 24. juli 2006 om fastsættelse af Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg.
(106)
Disse forordninger bør derfor ophæves. Af hensyn til retssikkerheden og på baggrund af det antal retsakter, der ophæves ved denne forordning, og det antal retsakter, der er vedtaget i henhold til eller ændret ved disse retsakter, er det hensigtsmæssigt at præcisere, at en ophævelse ikke berører gyldigheden af de retsakter, der er vedtaget på grundlag af den ophævede retsakt, eller af de ændringer af andre retsakter, der er foretaget herved.
(107)
Denne forordning bør generelt anvendes fra den 1. januar 2008. For at sikre at de nye bestemmelser i denne forordning ikke griber ind i de igangværende produktionsår 2007/2008, bør der fastsættes en senere ikrafttrædelsesdato for de sektorer, hvis produktionsår allerede er fastsat. Denne forordning bør derfor kun finde anvendelse fra starten af produktionsåret 2008/2009 for de pågældende sektorer. Som en konsekvens bør de respektive forordninger fortsat anvendes indtil udgangen af hvert af de pågældende produktionsår 2007/08.
(108)
For så vidt angår visse andre sektorer, for hvilke der ikke er fastsat noget produktionsår, bør der også fastsættes en senere anvendelsesdato for at sikre en problemfri overgang fra de eksisterende markedsordninger til denne forordning. Som en konsekvens bør de forordninger, der gælder for eksisterende fælles markedsordninger, fortsat anvendes indtil den senere dato, der fastsættes i denne forordning.
(109)
Ved nærværende forordning overdrages beføjelsen til at træffe afgørelse vedrørende det væsentlige indhold af forordning (EØF) nr. 386/90 til Kommissionen. Endvidere ophæves forordning (EØF) nr. 3220/84, forordning (EØF) nr. 1186/90, forordning (EØF) nr. 2137/92 og forordning (EF) nr. 1183/2006 ved denne forordning, selv om det kun er visse bestemmelser i disse forordninger, der indsættes i nærværende forordning. En række detaljer, der er omhandlet i disse forordninger, vil derfor skulle behandles i gennemførelsesregler, som Kommissionen skal vedtage. Kommissionen bør have lidt længere tid til at fastsætte de respektive regler. De nævnte forordninger bør derfor anvendes indtil den 31. december 2008.
(110)
Følgende rådsretsakter er blevet overflødige og bør ophæves:
-
Rådets forordning (EØF) nr. 315/68 af 12. marts 1968 om fastsættelse af kvalitetsnormer for blomsterløg og -knolde (52)
-
Kommissionens forordning (EØF) nr. 316/68 af 12. marts 1968 om fastsættelse af kvalitetsnormer for friske afskårne blomster og frisk løvværk (53)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2517/69 af 9. december 1969 om fastsættelse af visse foranstaltninger med henblik på sanering af Fællesskabets frugtavl (54)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 2728/75 af 29. oktober 1975 om støtte til produktion af og handel med kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse og til produktion af og handel med kartoffelstivelse (55)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 1358/80 af 5. juni 1980 om fastsættelse af orienterings- og interventionsprisen for voksent kvæg for produktionsåret 1980/81 og om indførelse af et EF-handelsklasseskema for kroppe af voksent kvæg (56)
-
Rådets forordning (EØF) nr. 4088/87 af 21. december 1987 om betingelserne for anvendelse af præferencetold ved indførsel af visse af blomsterdyrkningens produkter med oprindelse i Cypern, Israel og Jordan (57)
-
Rådets afgørelse 74/583/EØF af 20. november 1974 vedrørende kontrol med sukkerbevægelserne (58).
(111)
Overgangen fra de ordninger, der er omhandlet i bestemmelser og forordninger, som ophæves ved nærværende forordning, kan forårsage problemer, der ikke behandles i nærværende forordning. For at løse sådanne problemer bør Kommissionen kunne vedtage overgangsforanstaltninger -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
INDHOLDSFORTEGNELSE
DEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
DEL II
DET INDRE MARKED
AFSNIT I
MARKEDSINTERVENTION
KAPITEL I
Offentlig intervention og privat oplagring
Afdeling I
Almindelige bestemmelser
Afdeling II
Offentlig intervention
Underafdeling I
Almindelige bestemmelser
Underafdeling II
Indledning og suspension af opkøb
Underafdeling III
Interventionspris
Underafdeling IV
Afsætning fra intervention
Afdeling III
Privat oplagring
Underafdeling I
Obligatorisk støtte
Underafdeling II
Fakultativ støtte
Afdeling IV
Fælles bestemmelser
KAPITEL II
Særlige interventionsforanstaltninger
Afdeling I
Ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger
Afdeling II
Foranstaltninger for korn- og rissektoren
Afdeling III
Foranstaltninger for sukkersekt
Afdeling IV
Tilpasning af udbud
KAPITEL III
Produktionsregulering
Afdeling I
Almindelige bestemmelser
Afdeling II
Sukker
Underafdeling I
Kvotetildeling og -forvaltning
Underafdeling II
Kvoteoverskridelse
Afdeling III
Mælk
Underafdeling I
Almindelige bestemmelser
Underafdeling II
Kvotetildeling og -forvaltning
Underafdeling III
Kvoteoverskridelse
Afdeling IV
Procedurebestemmelser
KAPITEL IV
Støtteordninger
Afdeling I
Forarbejdningsstøtte
Underafdeling I
Tørret foder
Underafdeling II
Hør til fiberproduktion
Afdeling II
Produktionsrestitution
Afdeling III
Støtte til mælk og mejeriprodukter
Afdeling IV
Støtte i olivenolie- og spiseolivensektoren
Afdeling V
EF-tobaksfond
Afdeling VI
Særlige bestemmelser for biavlssektoren
Afdeling VII
Støtte i silkeormesektoren
AFSNIT II
AFSÆTNINGS- OG PRODUKTIONSBESTEMMELSER
KAPITEL I
Handelsnormer og produktionsbetingelser
Afdeling I
Handelsnormer
Afdeling II
Produktionsbetingelser
Afdeling III
Procedurebestemmelser
KAPITEL II
Producentorganisationer, brancheorganisationer og erhvervsorganisationer
Afdeling I
Generelle principper
Afdeling II
Regler for brancheorganisationer i tobakssektoren
Afdeling III
Procedurebestemmelser
DEL III
SAMHANDELEN MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Almindelige bestemmelser
KAPITEL II
Import
Afdeling I
Importlicenser
Afdeling II
Importtold og importafgifter
Afdeling III
Importkontingentforvaltning
Afdeling IV
Særlige bestemmelser for visse produkter
Underafdeling I
Særlige bestemmelser for import af korn og ris
Underafdeling II
Præferenceimportordninger for sukker
Underafdeling III
Særlige bestemmelser for hamp
Underafdeling IV
Særlige importbestemmelser for humle
Afdeling V
Beskyttelse og aktiv forædling
KAPITEL III
Eksport
Afdeling I
Eksportlicenser
Afdeling II
Eksportrestitutioner
Afdeling III
Eksportkontingentforvaltning i mejerisektoren
Afdeling IV
Særlig behandling ved import til tredjelande
Afdeling V
Særlige bestemmelser for levende planter
Afdeling VI
Passiv forædling
DEL IV
Konkurrenceregler
KAPITEL I
Regler for virksomhederne
KAPITEL II
Statsstøtteregler
DEL V
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDIVIDUELLE SEKTORER
DEL VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
DEL VII
GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Gennemførelsesbestemmelser
KAPITEL II
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
BILAG I
LISTE OVER PRODUKTER OMHANDLET I ARTIKEL 1, STK. 1
Del I:
Korn
Del II:
Ris
Del III:
Sukker
Del IV:
Tørret foder
Del V:
Frø
Del VI:
Humle
Del VII:
Olivenolie og spiseoliven
Del VIII:
Hør og hamp til fiberproduktion
Del IX:
Frugt og grøntsager
Del X:
Forarbejdede frugter og grøntsager
Del XI:
Bananer
Del XII:
Vin
Del XIII:
Levende planter og blomsterdyrkningens produkter
Del XIV:
Råtobak
Del XV:
Oksekød
Del XVI:
Mælk og mejeriprodukter
Del XVII:
Svinekød
Del XVIII:
Fåre- og gedekød
Del XIX:
Æg
Del XX:
Fjerkrækød
Del XXI:
Andre produkter
BILAG II
LISTE OVER PRODUKTER OMHANDLET I ARTIKEL 1, STK. 3
Del I:
Landbrugsethanol
Del II:
Biavlsprodukter
Del III:
Silkeorme
BILAG III
DEFINITIONER OMHANDLET I ARTIKEL 2, STK. 1
Del I:
Definitioner vedrørende rissektoren
Del II:
Definitioner vedrørende sukkersektoren
Del III:
Definitioner vedrørende humlesektoren
Del IV:
Definitioner vedrørende oksekødssektoren
Del V:
Definitioner vedrørende mejerisektoren
Del VI:
Definitioner vedrørende ægsektoren
Del VII:
Definitioner vedrørende fjerkræsektoren
Del VIII:
Definitioner vedrørende biavlssektoren
BILAG IV
STANDARDKVALITET FOR RIS OG SUKKER
A.
Standardkvalitet for uafskallet ris
B.
Standardkvalitet for sukker
BILAG V
FÆLLESSKABETS HANDELSKLASSESKEMAER FOR SLAGTEKROPPE SOM NÆVNT I ARTIKEL 39
A.
Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af voksent kvæg
B.
Fællesskabets handelsklasseskema til klassificering af svinekroppe
C.
Fællesskabets handelsklasseskema for fårekroppe
BILAG VI
NATIONALE OG REGIONALE KVOTER, JF. ARTIKEL 56 OG 59
BILAG VI
SUPPLERENDE KVOTER FOR ISOGLUCOSE, JF. ARTIKEL 58, STK. 2
BILAG VIII
NÆRMERE BESTEMMELSER FOR OVERFØRSEL AF SUKKER- OG ISOGLUCOSEKVOTER, JF. ARTIKEL 60
BILAG IX
NATIONALE KVOTER OG OMSTRUKTURERINGSRESERVEMÆNGDER, JF. ARTIKEL 66
BILAG X
REFERENCEFEDTINDHOLD JF. ARTIKEL 70
BILAG XI
A.
Fordeling af den maksimale garantimængde mellem medlemsstaterne, jf. artikel 94, stk. 1
B.
Fordeling af den maksimale garantimængde mellem medlemsstaterne, jf. artikel 89
BILAG XII
DEFINITIONER OG BETEGNELSER VEDRØRENDE MÆLK OG MEJERIPRODUKTER, JF. ARTIKEL 114, STK. 1
BILAG XIII
AFSÆTNING AF MÆLK TIL KONSUM, JF. ARTIKEL 114, STK. 2
BILAG XIV
HANDELSNORMER FOR PRODUKTER FRA ÆG- OG FJERKRÆKØDSEKTOREN, JF. ARTIKEL 116
A.
Handelsnormer for æg
B.
Handelsnormer for fjerkrækød
C.
Handelsnormer for produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ
BILAG XV
HANDELSNORMER FOR SMØRBARE FEDTSTOFFER, JF. ARTIKEL 115
Tillæg til bilag XV
BILAG XVI
BETEGNELSER OG DEFINITIONER VEDRØRENDE OLIVENOLIE OG OLIE AF OLIVENPRESSERESTER, JF. ARTIKEL 118
BILAG XVII
IMPORTTOLD FOR RIS, JF. ARTIKEL 137 OG 139
BILAG XVIII
BASMATI-RIS, JF. ARTIKEL 138
BILAG XIX
STATER OMHANDLET I ARTIKEL 153, STK. 3, ARTIKEL 154, STK. 1, LITRA b), OG BILAG III, DEL II, Nr. 12
BILAG XX
LISTE OVER PRODUKTER FRA KORN-, RIS-, SUKKER-, MÆLKE- OG ÆGGESEKTOREN MED HENBLIK PÅ ARTIKEL 26, STK. 2, LITRA a), Nr. ii), OG MED HENBLIK PÅ YDELSE AF EKSPORTRESTITUTIONER SOM OMHANDLET I DEL III, KAPITEL III, AFDELING II
Del I:
Korn
Del II:
Ris
Del III:
Sukker
Del IV:
Mælk
Del V:
Æg
BILAG XXI
LISTE OVER VISSE PRODUKTER, DER INDEHOLDER SUKKER, MED HENBLIK PÅ YDELSE AF EKSPORTRESTITUTIONER SOM OMHANDLET I DEL III, KAPITEL III, AFDELING II
BILAG XXII
SAMMENLIGNINGSTABELLER, JF. ARTIKEL 202
DEL I
INDLEDENDE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Ved denne forordning fastsættes der en fælles markedsordning for produkter fra følgende sektorer, jf. bilag I:
a)
korn, del I i bilag I
b)
ris, del II i bilag I
c)
sukker, del III i bilag I
d)
tørret foder, del IV i bilag I
e)
frø, del V i bilag I
f)
humle, del VI i bilag I
g)
olivenolie og spiseoliven, del VII i bilag I
h)
hør og hamp, del VIII i bilag I
i)
frugt og grøntsager, del IX i bilag I
j)
forarbejdede frugter og grøntsager, del X i bilag I
k)
bananer, del XI i bilag I
l)
vin, del XII i bilag I
m)
levende planter og blomsterdyrkningsprodukter, del XIII i bilag I (i det følgende benævnt »sektoren for levende planter«)
n)
råtobak, del XIV i bilag I
o)
oksekød, del XV i bilag I
p)
mælk og mejeriprodukter, del XVI i bilag I
q)
svinekød, del XVII i bilag I
r)
fåre- og gedekød, del XVIII i bilag I
s)
æg, del XIX i bilag I
t)
fjerkrækød, del XX i bilag I
u)
andre produkter, del XXI i bilag I.
2. For frugt og grøntsagssektoren, sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager samt vinsektoren gælder kun artikel 195 i denne forordning.
3. Ved denne forordning fastsættes der særlige foranstaltninger for følgende sektorer, der er anført og eventuelt yderligere defineret i bilag II:
a)
landbrugsethanol, del I i bilag II (i det følgende benævnt »landbrugsethanolsektoren«)
b)
biavlsprodukter, del II i bilag II (i det følgende benævnt »biavlssektoren«)
c)
silkeorme, del III i bilag II.
Artikel 2
Definitioner
1. Ved anvendelsen af denne forordning gælder de definitioner, der er fastsat for visse sektorer i bilag III.
2. I denne forordning forstås ved:
a)
»landbruger«: en landbruger som defineret i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
»betalingsorgan«: organ eller organer udpeget af en medlemsstat i henhold til forordning (EF) nr. 1290/2005.
c)
»interventionspris«: den pris, hvortil produkterne opkøbes ved offentlig intervention.
Artikel 3
Produktionsår
Der fastsættes følgende produktionsår:
a)
1. januar til 31. december samme år for banansektoren
b)
1. april til 31. marts året efter for:
i)
sektoren for tørret foder
ii)
silkeormesektoren
c)
1. juli til 30. juni året efter for:
i)
kornsektoren
ii)
frøsektoren
iii)
olivenolie- og spiseolivensektoren
iv)
hør- og hampesektoren
v)
mejerisektoren
d)
1. september til 31. august året efter for rissektoren
e)
1. oktober til 30. september året efter for sukkersektoren.
Artikel 4
Kommissionens beføjelser
Når Kommissionen har fået beføjelser, handler den i overensstemmelse med proceduren i artikel 195, stk. 2, medmindre andet er fastsat i denne forordning.
Artikel 5
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen kan vedtage gennemførelsesbestemmelser til artikel 2.
Kommissionen kan ændre definitionerne vedrørende ris i del I i bilag III og definitionen af »AVS/indisk sukker« i del II, punkt 12, i samme bilag.
Kommissionen kan også fastsætte omregningssatserne for ris på forskellige stadier i forarbejdningen, for forarbejdningsomkostningerne og for værdien af biprodukter.
DEL II
DET INDRE MARKED
AFSNIT I
MARKEDSINTERVENTION
KAPITEL I
Offentlig intervention og privat oplagring
Afdeling I
Almindelige bestemmelser
Artikel 6
Anvendelsesområde
1. I dette kapitel fastsættes der regler for opkøb ved offentlig intervention og støtte til privat oplagring, der kan forekomme inden for følgende sektorer:
a)
korn
b)
ris
c)
sukker
d)
olivenolie- og spiseoliven
e)
oksekød
f)
mælk og mejeriprodukter
g)
svinekød
h)
fåre- og gedekød.
2. Ved anvendelsen af dette kapitel forstås ved:
a)
»korn«: korn, der er høstet i Fællesskabet
b)
»mælk«: komælk, der er produceret i Fællesskabet
c)
»skummetmælk«: skummetmælk, der direkte og udelukkende er fremstillet af komælk produceret i Fællesskabet
d)
»fløde«: fløde, der direkte og udelukkende er fremstillet af mælk.
Artikel 7
Oprindelse i EF
Kun produkter med oprindelse i Fællesskabet er berettiget til opkøb ved offentlig intervention eller til støtte til privat oplagring, jf. dog artikel 6, stk. 2.
Artikel 8
Referencepriser
1. For produkter omfattet af de interventionsforanstaltninger, der er nævnt i artikel 6, stk. 1, fastsættes følgende referencepriser:
a)
for kornsektoren:
101,31 EUR/t med følgende månedlige forhøjelser:
-
november: 0,46 EUR/t
-
december: 0,92 EUR/t
-
januar: 1,38 EUR/t
-
februar: 1,84 EUR/t
-
marts: 2,30 EUR/t
-
april: 2,76 EUR/t
-
maj: 3,22 EUR/t
-
juni: 3,22 EUR/t.
Den referencepris, der gælder for majs og sorghum i juni, vil fortsat være gældende i juli, august og september samme år
b)
for uafskallet ris 150 EUR/t af standardkvalitet som defineret i bilag IV, punkt A
c)
for sukkersektoren:
i)
for hvidt sukker:
-
541,5 EUR/t for produktionsret 2008/09
-
404,4 EUR/t fra produktionsret 2009/10
ii)
for råsukker:
-
448,8 EUR/t for produktionsret 2008/09
-
335,2 EUR/t fra produktionsret 2009/10.
Referencepriserne i nr. i) og ii) gælder for en uemballeret vare, ab fabrik, af standardkvalitet som defineret i bilag IV, punkt B
d)
for oksekødssektoren 2 224 EUR/t for slagtekroppe af handyr af klasse R3 i EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1, litra a)
e)
for mejerisektoren:
i)
246,39 EUR/100 kg smør
ii)
174,69 EUR/100 kg skummetmælkspulver
f)
for svinekødssektoren 1 509,39 EUR/t for svinekroppe af standardkvalitet defineret ud fra vægt og indhold af magert kød i overensstemmelse med EF-handelsklasseskemaet for svinekroppe, jf. artikel 42, stk. 1, litra b):
i)
svinekroppe med en vægt på mindst 60 kg, men under 120 kg: klasse E, jf. bilag V, punkt B II
ii)
svinekroppe med en vægt på mindst 120 kg, men højst 180 kg: klasse R, jf. bilag V, punkt B II.
2. Referenceprisen for korn og ris i stk. 1, litra a) og b), gælder for engrosleddet for varer leveret til lager, ikke aflæsset. Disse referencepriser gælder for alle fællesskabsinterventionscentre, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 41.
3. Rådet kan efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, ændre de referencepriser, der er fastsat i nærværende artikels stk. 1, på baggrund af produktions- og markedsudviklingen.
Artikel 9
Prisindberetning på sukkermarkedet
Kommissionen opretter et informationssystem for priser på sukkermarkedet, herunder et system for offentliggørelse af priser for sukkermarkedet.
Systemet baseres på oplysninger fra virksomheder, der fremstiller hvidt sukker, eller andre erhvervsdrivende, der er involveret i sukkerhandelen. Disse oplysninger behandles fortroligt.
Kommissionen sikrer, at de offentliggjorte oplysninger ikke kan bruges til at identificere individuelle virksomheders eller erhvervsdrivendes priser.
Afdeling II
Offentlig intervention
Underafdeling I
Almindelige bestemmelser
Artikel 10
Produkter, der er berettiget til offentlig intervention
1. Der kan anvendes offentlig intervention for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling samt de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:
a)
hvede, hård hvede, byg, majs og sorghum
b)
uafskallet ris
c)
hvidt sukker eller råsukker, forudsat at det pågældende sukker er produceret under kvoter og er fremstillet af sukkerroer eller sukkerrør høstet i EF
d)
fersk eller kølet kød af hornkvæg henhørende under KN-kode 0201 10 00 og 0201 20 20 til 0201 20 50
e)
smør, der direkte og udelukkende er fremstillet af pasteuriseret fløde på en autoriseret virksomhed i EF, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent
f)
spraytørret skummetmælkspulver af bedste kvalitet, der direkte og udelukkende er fremstillet af skummetmælk på en autoriseret virksomhed i EF, og som har et proteinindhold på mindst 35,6 vægtprocent beregnet på fedtfrit tørstof.
2. Der kan anvendes offentlig intervention i svinekødssektoren, forudsat at betingelserne som fastsat i denne afdeling samt de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 40, er opfyldt, for så vidt angår hele eller halve kroppe, ferske eller kølede, henhørende under KN-kode 0203 11 10, brystflæsk, fersk eller kølet, henhørende under KN-kode ex 0230 19 15, og svinespæk, ikke udsmeltet, fersk eller kølet, henhørende under KN-kode ex 0209 00 11.
Underafdeling II
Indledning og suspension af opkøb
Artikel 11
Korn
1. Der er adgang til offentlig intervention for korn:
a)
fra 1. august til 30. april i Grækenland, Spanien, Italien og Portugal
b)
fra 1. december til 30. juni i Sverige
c)
fra 1. november til 31. maj i de øvrige medlemsstater.
For så vidt angår majs kan der ved offentlig intervention dog højst opkøbes:
a)
700 000 t for produktionsåret 2008/09
b)
0 t fra og med produktionsåret 2009/10.
2. Medfører interventionsperioden i Sverige, at korn fra andre medlemsstater frembydes til intervention i Sverige, vedtager Kommissionen foranstaltninger for at afbøde denne situation.
Artikel 12
Ris
For uafskallet ris er der adgang til offentlig intervention i perioden 1. april til 31. juli. Der kan dog højst opkøbes 75 000 t ved offentlig intervention pr. periode.
Artikel 13
Sukker
1. For sukker er der adgang til offentlig intervention i hele produktionsåret 2008/09 og 2009/10. Der kan dog højst opkøbes 600 000 t udtrykt i hvidt sukker ved offentlig intervention pr. produktionsår.
2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til stk. 1, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, som fastsat i artikel 32, 52 og 63.
Artikel 14
Oksekød
1. Kommissionen indleder uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, offentlig intervention for oksekød, hvis den gennemsnitlige markedspris noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe som nævnt i artikel 42, stk. 1, falder til under 1 560 EUR/t i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat i to på hinanden følgende uger.
2. Kommissionen afslutter uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, den offentlige intervention, når betingelsen i stk. 1 ikke har været opfyldt i mindst en uge.
Artikel 15
Smør
1. Kommissionen indleder uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, offentlig intervention for smør i den eller de berørte medlemsstater i perioden 1. marts til 31. august i et hvilket som helst år, hvis markedspriserne for smør i en eller flere medlemsstater i en repræsentativ periode ligger på under 92 % af referenceprisen.
2. Når markedspriserne for smør i den eller de pågældende medlemsstater er lig med eller overstiger 92 % af referenceprisen i en repræsentativ periode, suspenderer Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, opkøbene ved offentlig intervention.
Hvis de mængder, der tilbydes til intervention i den periode, der er fastsat i første afsnit, overstiger 30 000 t, kan Kommissionen suspendere opkøb ved offentlig intervention. I så fald kan der foretages opkøb ved licitation efter licitationsbetingelser, som Kommissionen skal fastsætte.
3. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser for fastsættelse af markedspriserne for smør.
Artikel 16
Skummetmælkspulver
For skummetmælkspulver er der adgang til offentlig intervention i perioden 1. marts til 31. august.
Kommissionen kan dog suspendere den offentlige intervention, når de mængder, der tilbydes til intervention i den periode, overstiger 109 000 t. I så fald kan der foretages opkøb ved licitation efter licitationsbetingelser, som Kommissionen skal fastsætte.
Artikel 17
Svinekød
Kommissionen kan beslutte at anvende offentlig intervention i svinekødssektoren, når den gennemsnitlige EF-markedspris for slagtede svin bestemt efter de priser, som er blevet noteret i hver medlemsstat på Fællesskabets repræsentative markeder og vægtet med koefficienter, der afspejler svinebestandens relative størrelse i hver medlemsstat, ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen
Underafdeling III
Interventionspris
Artikel 18
Korn
Interventionsprisen for korn er lig med referenceprisen, uden at dette berører prisstigninger eller -nedsættelser på grundlag af kvalitet.
Artikel 19
Ris
Interventionsprisen for ris er lig med referenceprisen.
Hvis kvaliteten af de produkter, betalingsorganet får tilbudt, afviger fra den standardkvalitet, som er defineret i bilag IV, punkt A, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen tilsvarende.
Kommissionen kan også fastsætte forhøjelser og nedsættelser af interventionsprisen med henblik på sortsstyring.
Artikel 20
Sukker
Interventionsprisen for sukker er 80 % af den referencepris, der er fastsat for det produktionsår, der følger efter det produktionsår, hvor tilbuddet gives.
Hvis kvaliteten af det sukker, betalingsorganet får tilbudt, afviger fra den standardkvalitet, som er defineret i bilag IV, punkt B og som referenceprisen er fastsat for, forhøjes eller nedsættes interventionsprisen tilsvarende.
Artikel 21
Oksekød
1. Interventionsprisen for oksekød og de mængder, interventionsopkøbene kan omfatte, fastsættes af Kommissionen ved licitation. Under særlige omstændigheder kan de fastsættes for hver medlemsstat eller for hvert område i en medlemsstat på grundlag af de gennemsnitlige markedspriser, der er noteret.
2. Kun bud, som er lig med eller ligger under den gennemsnitlige markedspris, der er noteret i en medlemsstat eller et område i en medlemsstat, forhøjet med et beløb, som Kommissionen skal fastsætte på grundlag af objektive kriterier, kan accepteres.
Artikel 22
Smør
Interventionsprisen for smør er 90 % af referenceprisen, medmindre interventionsprisen fastsættes ved licitation i det tilfælde, der er nævnt i artikel 15, stk. 2, andet afsnit.
Artikel 23
Skummetmælkspulver
Interventionsprisen for skummetmælkspulver er lig med referenceprisen, medmindre interventionsprisen fastsættes ved licitation i det tilfælde, der er nævnt i artikel 16, andet afsnit.
Hvis det faktiske proteinindhold er under det minimumsindhold på 35,6 %, der er fastsat i artikel 10, litra f), men ikke under 31,4 vægtprocent beregnet på fedtfrit tørstof, er interventionsprisen lig med referenceprisen nedsat med 1,75 % for hvert procentpoint, proteinindholdet ligger under 35,6 vægtprocent.
Artikel 24
Svinekød
1. Interventionsprisen i svinekødssektoren fastsættes af Kommissionen for slagtede svin af standardkvalitet. Interventionsprisen må ikke være højere end 92 % eller lavere end 78 % af referenceprisen.
2. For andre produkter af standardkvalitet end slagtede svin afledes interventionsprisen af interventionsprisen for slagtede svin på grundlag af forholdet mellem handelsværdien af disse produkter og handelsværdien af slagtede svin.
3. For andre produkter end produkter af standardkvalitet afledes interventionsprisen af priserne for de relevante standardkvaliteter under hensyn til kvalitetsforskellene i forhold til standardkvaliteten. Denne pris gælder for definerede kvaliteter.
Underafdeling IV
Afsætning fra intervention
Artikel 25
Generelle principper
Produkter opkøbt ved offentlig intervention afsættes på en sådan måde, at enhver forstyrrelse af markedet undgås, og at alle købere har lige adgang til produkterne og behandles ens, samt i overensstemmelse med de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.
Artikel 26
Afsætning af sukker
Interventionsorganerne må kun sælge sukker, der er opkøbt ved offentlig intervention, til en pris, der ligger over den referencepris, som er fastsat for det produktionsår, hvor salget finder sted.
Kommissionen kan dog beslutte, at interventionsorganerne:
a)
kan sælge sukker til en pris, der er lig med eller lavere end den referencepris, der er nævnt ovenfor, hvis sukkeret er bestemt til:
i)
foderbrug eller
ii)
eksport i uforarbejdet stand eller efter forarbejdning til et af de i traktatens bilag I anførte produkter eller til et af de produkter, der er anført i del III i bilag XX til denne forordning.
b)
stiller uforarbejdet sukker, som de ligger inde med, til rådighed for velgørende organisationer, der er anerkendt af vedkommende medlemsstat eller af Kommissionen, hvis medlemsstaten ikke har anerkendt den pågældende organisation, til en pris, der er lavere end den gældende referencepris, eller helt gratis til konsum på Fællesskabets indre marked, hvis det uddeles som led i individuelle nødhjælpsforanstaltninger.
Artikel 27
Gratis uddeling til de socialt dårligst stillede personer i EF
1. Produkter på interventionslagre stilles til rådighed for visse organisationer med henblik på uddeling af fødevarer til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet i overensstemmelse med en årsplan.
Produkterne udleveres:
a)
gratis, eller
b)
til en pris, der under ingen omstændigheder må overstige de omkostninger, som de udpegede organisationer berettiget har haft til at gennemføre aktionen.
2. Et produkt kan tilvejebringes på Fællesskabets marked, hvis:
a)
det midlertidigt ikke kan fås på Fællesskabets interventionslagre i forbindelse med gennemførelsen af den årsplan, der er nævnt i stk. 1, i det omfang det er nødvendigt for at gennemføre planen i en eller flere medlemsstater, og forudsat, at omkostningerne begrænses til de omkostninger, der er fastsat til det formål i Fællesskabets budget, eller
b)
planens gennemførelse ville indebære overførsel medlemsstaterne imellem af små mængder produkter, der er oplagret på interventionslagre i en anden medlemsstat end den eller de medlemsstater, hvor produktet er påkrævet.
3. De pågældende medlemsstater udpeger de organisationer, der er nævnt i stk. 1, og underretter, hvis de ønsker at anvende aktionen, Kommissionen herom i god tid hvert år.
4. De produkter, der er omhandlet i stk. 1 og 2, udleveres gratis til de udpegede organisationer. Deres regnskabsmæssige værdi er lig med interventionsprisen, om nødvendigt vægtet med koefficienter, der tager hensyn til kvalitetsforskelle.
5. Uanset artikel 190 finansieres de produkter, der stilles til rådighed i henhold til nærværende artikels stk. 1 og 2, ved bevillinger under den relevante budgetpost for EGFL på Den Europæiske Unions almindelige budget. Denne finansiering kan også bidrage til dækning af omkostninger ved produkternes transport fra interventionscentrene og administrationsomkostninger, der påhviler de udpegede organisationer og hidrører fra forvaltningen af den aktion, der er omhandlet i nærværende artikel, dog med undtagelse af omkostninger afholdt af modtagerne som led i anvendelsen af stk. 1 og 2.
Afdeling III
Privat oplagring
Underafdeling I
Obligatorisk støtte
Artikel 28
Støtteberettigede produkter
Der ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:
a)
for så vidt angår:
i)
fløde
ii)
usaltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i Fællesskabet, med et smørfedtindhold på mindst 82 vægtprocent og et vandindhold på højst 16 vægtprocent
iii)
saltet smør, der er fremstillet af fløde eller mælk på en autoriseret virksomhed i Fællesskabet, med et smørfedtindhold på mindst 80 vægtprocent, et vandindhold på højst 16 vægtprocent og et saltindhold på højst 2 vægtprocent
b)
for så vidt angår ost:
i)
Grana Padano, mindst ni måneder gammel
ii)
Parmigiano Reggiano, mindst femten måneder gammel
iii)
Provolone, mindst tre måneder gammel.
Artikel 29
Betingelser og støtteniveau for fløde og smør
Kommissionen fastlægger, hvilke nationale kvalitetsklasser for smør der er støtteberettigede. Smørret skal mærkes i overensstemmelse hermed.
Kommissionen fastsætter støtten for fløde og smør ud fra oplagringsomkostningerne og den forventede udvikling i priserne for frisk smør og lagersmør.
Har markedet ved udlagringen udviklet sig ugunstigt, og kunne denne udvikling ikke forudses ved indlagringen, kan støtten forhøjes.
Artikel 30
Betingelser og støtteniveau for ost
Kommissionen fastsætter betingelserne for støtte til ost og støttens størrelse. Støtten fastsættes ud fra oplagringsomkostningerne og den forventede udvikling i markedsprisen.
Gennemførelsen af de foranstaltninger, Kommissionen har truffet i medfør af første afsnit, påhviler det betalingsorgan, der er udpeget af den medlemsstat, i hvilken de pågældende oste er fremstillet og i hvilken disse oste er berettigede til oprindelsesbetegnelse.
Underafdeling II
Fakultativ støtte
Artikel 31
Støtteberettigede produkter
1. Der kan ydes støtte til privat oplagring for følgende produkter, forudsat at betingelserne i denne afdeling og de yderligere krav og betingelser, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 43, er opfyldt:
a)
hvidt sukker
b)
olivenolie
c)
fersk eller kølet kød af voksent kvæg i form af hele og halve kroppe, »quartiers compensés«, forfjerdinger eller bagfjerdinger, der er klassificeret efter EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1
d)
skummetmælkspulver af bedste kvalitet, der direkte og udelukkende er fremstillet af skummetmælk på en autoriseret virksomhed i Fællesskabet
e)
oste, der kan lagres, og oste, der er fremstillet af fåre- og/eller gedemælk og mindst skal modne i seks måneder
f)
svinekød
g)
fåre- og gedekød
Kommissionen kan ændre listen over produkter, der er nævnt i første afsnit, litra c), hvis markedssituationen kræver det.
2. Kommissionen fastsætter den støtte til privat oplagring, der er fastsat i stk. 1, på forhånd eller ved licitation.
Med hensyn til produkterne i litra d) og e) i stk. 1 fastsættes støtten på grundlag af oplagringsomkostningerne og henholdsvis
i)
den forventede udvikling i priserne for skummetmælkspulver
ii)
den balance, der skal opretholdes mellem oste, som der kan ydes støtte for, og andre oste, der kommer på markedet
Artikel 32
Betingelser for støtte til hvidt sukker
1. Er den indberettede EF-gennemsnitspris for hvidt sukker lavere end referenceprisen i en repræsentativ periode, og ser den ud til at holde sig på dette niveau, kan Kommissionen under hensyntagen til markedssituationen beslutte at yde støtte til privat oplagring af hvidt sukker til virksomheder, der har en sukkerkvote.
2. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til stk. 1, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 13, 52 og 63.
Artikel 33
Betingelser for støtte til olivenolie
Kommissionen kan beslutte at bemyndige organer, der frembyder tilstrækkelige garantier og er godkendt af medlemsstaterne, til at indgå kontrakter om oplagring af olivenolie, som de markedsfører, i tilfælde af en alvorlig markedsforstyrrelse i visse områder af Fællesskabet, bl.a. når den gennemsnitlige pris, der er noteret på markedet i en repræsentativ periode, ligger under:
a)
1 779 EUR/t for ekstra jomfruolie eller
b)
1 710 EUR/t for jomfruolie eller
c)
1 524 EUR/t for bomolie med et syretal på 2 (beløbet reduceres med 36,70 EUR/t for hver overskydende enhed).
Artikel 34
Betingelser for støtte til oksekødsprodukter
Når den gennemsnitlige EF-markedspris, der er noteret på grundlag af EF-handelsklasseskemaet for slagtekroppe af voksent kvæg, jf. artikel 42, stk. 1, ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.
Artikel 35
Betingelser for støtte til skummetmælkspulver
Kommissionen kan beslutte at yde støtte til privat oplagring for skummetmælkspulver, især hvis udviklingen i priserne på og lagrene af dette produkt vidner om en alvorlig uligevægt på markedet, som kan fjernes eller mindskes ved oplagring en del af året.
Artikel 36
Betingelser for støtte til ost
1. Hvis prisudviklingen og lagersituationen for de oste, der er nævnt i artikel 31, stk. 1, litra e), vidner om en alvorlig uligevægt på markedet, som kan fjernes eller mindskes ved oplagring en del af året, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.
2. Hvis markedspriserne for lageroste på det tidspunkt, hvor oplagringskontrakten udløber, er højere end prisen på det tidspunkt, hvor kontrakten blev indgået, kan Kommissionen beslutte at tilpasse støtten i overensstemmelse hermed.
Artikel 37
Betingelser for støtte til svinekød
Når den gennemsnitlige EF-markedspris for slagtede svin bestemt efter de priser, som er blevet noteret i hver medlemsstat på Fællesskabets repræsentative markeder og vægtet med koefficienter, som afspejler svinebestandens relative størrelse i hver medlemsstat, ligger og forventes at blive ved med at ligge under 103 % af referenceprisen, kan Kommissionen beslutte at yde støtte til privat oplagring.
Artikel 38
Betingelser for støtte til fåre- og gedekød
Kommissionen kan beslutte at yde støtte til privat oplagring, når der foreligger en særlig vanskelig markedssituation for fåre- og gedekød i et eller flere af følgende noteringsområder:
a)
Storbritannien
b)
Nordirland
c)
alle andre medlemsstater for sig undtagen Det Forenede Kongerige.
Afdeling IV
Fælles bestemmelser
Artikel 39
Oplagringsbestemmelser
1. Interventionsorganerne må kun oplagre produkter, de har opkøbt, uden for den medlemsstat, hvor de er hjemmehørende, hvis de forinden har opnået tilladelse hertil fra Kommissionen.
Ved anvendelsen af denne artikel betragtes Belgien og Luxembourg som én medlemsstat.
2. Der gives tilladelse, hvis oplagringen er nødvendig, og under hensyntagen til følgende faktorer:
a)
mulighederne og behovet for oplagring i den medlemsstat, hvor betalingsorganet er hjemmehørende, og i de øvrige medlemsstater
b)
de yderligere omkostninger, der er forbundet med oplagring i den medlemsstat, hvor betalingsorganet er hjemmehørende, og de yderligere transportomkostninger.
3. Der gives kun tilladelse til oplagring i et tredjeland, hvis oplagring i en anden medlemsstat skaber store vanskeligheder på grundlag af kriterierne i stk. 2.
4. De oplysninger, der er nævnt i stk. 2, litra a), fremskaffes efter høring af alle medlemsstaterne.
5. Told og andre beløb, der skal ydes eller opkræves i henhold til den fælles landbrugspolitik, gælder ikke for produkter:
a)
der transporteres, efter at der er givet tilladelse i henhold til stk. 1, 2 eller 3, eller
b)
der overføres fra et betalingsorgan til et andet.
6. Et betalingsorgan, der handler i overensstemmelse med stk. 1, 2 eller 3, er fortsat ansvarligt for de produkter, der er oplagret uden for den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende.
7. Bringes produkter, som et betalingsorgan har ladet oplagre uden for den medlemsstat, hvor det er hjemmehørende, ikke tilbage til denne medlemsstat, afhændes de til priser og på betingelser, der er fastsat eller skal fastsættes for oplagringsstedet.
Artikel 40
Licitationsbestemmelser
Ved licitationerne skal alle interesserede have lige adgang.
Ved udvælgelsen af bud, foretrækkes de bud, der er mest favorable for Fællesskabet. Under alle omstændigheder gives der ikke nødvendigvis tilslag.
Artikel 41
Interventionscentre
1. Kommissionen udpeger interventionscentrene i korn- og rissektoren og fastsætter betingelserne herfor.
Kommissionen kan udpege interventionscentre for hver kornart.
2. Ved udarbejdelsen af listen over interventionscentre tager Kommissionen især hensyn til følgende faktorer:
a)
om centrene er beliggende i overskudsområder for de pågældende produkter
b)
om de råder over tilstrækkelige lokaler og tekniske anlæg
c)
om de har gunstige transportbetingelser.
Artikel 42
Klassificering af slagtekroppe
1. EF-handelsklasseskemaer for slagtekroppe anvendes i overensstemmelse med reglerne i bilag V inden for følgende sektorer:
a)
oksekød for så vidt angår slagtekroppe af voksent kvæg
b)
svinekød for så vidt angår svinekroppe bortset fra kroppe af svin anvendt til avl
I fåre- og gedekødssektoren kan medlemsstaterne anvende Fællesskabets handelsklasseskema for så vidt angår slagtekroppe af får i overensstemmelse med reglerne i punkt C i bilag V.
2. Kontrol på stedet med hensyn til klassificeringen af slagtekroppe af voksent kvæg og af får foretages på Fællesskabets vegne af en EF-kontrolkomité sammensat af eksperter fra Kommissionen og eksperter udpeget af medlemsstaterne. Denne komité aflægger rapport til Kommissionen om den udøvede kontrol.
Fællesskabet afholder udgifterne til denne kontrol.
Artikel 43
Gennemførelsesbestemmelser
Uanset eventuelle særlige beføjelser, som tildeles Kommissionen i henhold til dette kapitel, fastsætter Kommissionen bestemmelser for dets gennemførelse, der navnlig kan vedrøre:
a)
de krav og betingelser, som gælder for - og i forbindelse med svinekød også listen over - produkter, der skal opkøbes ved offentlig intervention, jf. artikel 10, eller hvortil der ydes støtte til privat oplagring, jf. artikel 28 og 31, især med hensyn til kvalitet, kvalitetsgrupper, kvalitetsklasser, kategorier, mængder, emballering, herunder mærkning, maksimumsalder, holdbarhed, det produktstadium, som interventionsprisen gælder for, og den private oplagrings varighed
b)
ændringer af del B i bilag IV
b)
tabellen over de prisforhøjelser og -nedsættelser, der kan anvendes, hvis det er relevant
d)
procedurerne og betingelserne for interventionsorganernes overtagelse ved offentlig intervention og ydelse af støtte til privat oplagring, især:
i)
hvad angår indgåelsen af kontrakter og deres indhold
ii)
den private oplagrings varighed og betingelserne for afkortning eller forlængelse af oplagringsperiodens varighed, når først den er fastsat i kontrakterne
iii)
betingelserne for, at det kan besluttes, at produkter omfattet af kontrakter om privat oplagring kan markedsføres igen eller afsættes
iv)
den medlemsstat, hvori der kan anmodes om privat oplagring
e)
vedtagelsen af den liste over repræsentative markeder, der er nævnt i artikel 17a og 37
f)
reglerne for afsætning af produkter, som er opkøbt ved offentlig intervention, især for så vidt angår salgspriser, betingelser for udlagring, de udlagrede produkters efterfølgende anvendelse eller destination, den kontrol, der skal udføres, og i givet fald en sikkerhedsstillelsesordning
g)
udarbejdelsen af årsplanen, jf. artikel 27, stk. 1
h)
betingelserne for tilvejebringelse på Fællesskabets marked, jf. artikel 27, stk. 2
i)
reglerne for tilladelser, jf. artikel 39, herunder de undtagelser fra handelsbestemmelserne, som er strengt nødvendige
j)
reglerne for de procedurer, der skal følges i tilfælde af licitation
k)
reglerne for udpegning af interventionscentre, jf. artikel 38
l)
de betingelser, der skal opfyldes af de lagre, hvor produkterne kan oplagres
m)
EF-handelsklasseskemaerne for slagtekroppe, jf. artikel 42, stk. 1, især med hensyn til:
i)
definitioner
ii)
præsentationer af slagtekroppe med henblik på prisindberetning for hver klassificering af slagtekroppe af voksent kvæg
iii)
for så vidt angår foranstaltninger truffet af slagterier, som fastsat i bilag V, punkt A, punkt III:
-
undtagelser omhandlet i artikel 5 i direktiv 88/409/EØF for slagterier, der ønsker at begrænse deres produktion til det lokale marked
-
undtagelser, der kan indrømmes medlemsstater, der anmoder herom, for slagterier, hvor der kun slagtes lidt kvæg
iv)
tilladelse til medlemsstaterne til ikke at anvende handelsklasseskemaet for svinekroppe og til at anvende vurderingskriterier ud over vægt og skønnet indhold af magert kød
v)
bestemmelser om medlemsstaternes indberetning af priser på visse produkter.
KAPITEL II
Særlige interventionsforanstaltninger
Afdeling I
Ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger
Artikel 44
Dyresygdomme
1. For at tage hensyn til de begrænsninger i den frie vareomsætning mellem medlemsstaterne og i handelen med tredjelande, der kan følge af anvendelsen af foranstaltninger til bekæmpelse af udbredelsen af dyresygdomme, kan Kommissionen vedtage ekstraordinære foranstaltninger for at støtte det marked, som berøres af disse begrænsninger.
De foranstaltninger, der er omhandlet i første afsnit, gælder for følgende sektorer:
a)
oksekød
b)
mælk og mejeriprodukter
c)
svinekød
d)
fåre- og gedekød.
e)
æg
f)
fjerkrækød.
2. De foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, træffes efter anmodning fra den eller de berørte medlemsstater.
De må kun træffes, hvis den eller de berørte medlemsstater hurtigt har truffet sundheds- og veterinærforanstaltninger for at udrydde sygdommen, og kun i det omfang og i den periode, det er strengt nødvendigt for at støtte det pågældende marked.
Artikel 45
Manglende forbrugertillid
Kommissionen kan vedtage ekstraordinære markeds- og støtteforanstaltninger for fjerkrækød- og ægsektoren for at tage hensyn til alvorlige markedsforstyrrelser, der er direkte knyttet til forbrugernes manglende tillid som følge af risici for folke- eller dyresundheden.
Disse foranstaltninger træffes efter anmodning fra den eller de berørte medlemsstater.
Artikel 46
Finansiering
1. Fællesskabet medfinansierer 50 % af medlemsstaternes udgifter til de ekstraordinære foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 44 og 45.
For oksekøds-, mejeri-, svinekøds- og fåre- og gedekødssektoren medfinansierer EF dog 60 % af udgifterne til bekæmpelse af mund- og klovesyge.
2. Bidrager producenterne til dækning af medlemsstaternes udgifter, sørger medlemsstaterne for, at dette ikke medfører fordrejning af konkurrencevilkårene mellem producenter i flere medlemsstater.
3. Traktatens artikel 87, 88 og 89 finder ikke anvendelse på medlemsstaternes finansielle tilskud til de ekstraordinære foranstaltninger, som er omhandlet i artikel 44 og 45.
Afdeling II
Foranstaltninger for korn- og rissektoren
Artikel 47
Særlige markedsforanstaltninger for kornsektoren
1. Hvis markedssituationen kræver det, kan Kommissionen træffe særlige interventionsforanstaltninger for kornsektoren. Der kan navnlig træffes sådanne interventionsforanstaltninger, hvis markedspriserne i en eller flere regioner i Fællesskabet falder i forhold til interventionsprisen, eller der er stor risiko for, at det sker.
2. De særlige interventionsforanstaltningers art og anvendelse samt betingelser og procedurer for salg eller anden afsætning af de produkter, der er omfattet af sådanne foranstaltninger, fastsættes af Kommissionen.
Artikel 48
Særlige markedsforanstaltninger for rissektoren
1. Kommissionen kan træffe særlige foranstaltninger:
a)
for at undgå storstilet anvendelse af offentlig intervention i rissektoren i bestemte områder af Fællesskabet, jf. kapitel I, afdeling II, i denne del
b)
for at afhjælpe mangel på uafskallet ris, der skyldes naturbegivenheder.
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne artikel.
Afdeling III
Foranstaltninger for sukkersektoren
Artikel 49
Minimumspris for sukkerroer
1. Minimumsprisen for kvotesukkerroer er:
a)
27,83 EUR/t for produktionsåret 2008/09
b)
26,29 EUR/t fra produktionsåret 2009/10.
2. Den minimumspris, der er nævnt i stk. 1, gælder for sukkerroer af standardkvalitet som defineret i bilag IV, del B.
3. Sukkervirksomheder, der opkøber kvotesukkerroer, der egner sig til fremstilling af sukker og er beregnet til fremstilling af kvotesukker, skal mindst betale minimumsprisen, justeret med forhøjelser eller nedsættelser for at tage hensyn til afvigelser fra standardkvaliteten.
De forhøjelser og nedsættelser, der er nævnt i første afsnit, anvendes i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelser, som Kommissionen skal fastsætte.
4. For de mængder sukkerroer, der svarer til de mængder industrisukker eller overskudssukker, som der opkræves en overskudsafgift for, jf. artikel 64, justerer sukkervirksomheden opkøbsprisen, så den mindst er lig med minimumsprisen for kvotesukkerroer.
Artikel 50
Brancheaftaler
1. Brancheaftaler og leveringskontrakter skal være i overensstemmelse med stk. 3 og købsbetingelserne, som Kommissionen skal fastsætte, især med hensyn til betingelserne for opkøb, levering, overtagelse af og betaling for sukkerroer.
2. Vilkårene for opkøb af sukkerroer og sukkerrør fastlægges ved brancheaftaler mellem EF-avlere af disse råvarer og EF-sukkervirksomheder.
3. I leveringskontrakterne skelnes der mellem, om det sukker, der skal fremstilles af sukkerroer, er:
a)
kvotesukker
b)
sukker uden for kvoten.
4. Hver sukkervirksomhed giver den medlemsstat, hvor den pågældende virksomhed fremstiller sukker, meddelelse om:
a)
den mængde sukkerroer, der er omhandlet i stk. 3, litra a), som den før såningen har indgået leveringskontrakt om, og det sukkerindhold, kontrakten er baseret på
b)
det hertil svarende anslåede udbytte.
Medlemsstaterne kan kræve supplerende oplysninger.
5. Sukkervirksomheder, der ikke har indgået leveringskontrakter inden såningen til minimumsprisen for kvotesukkerroer for en mængde sukkerroer, der er lig med deres kvotesukker, skal mindst betale minimumsprisen for kvotesukkerroer for alle de sukkerroer, de forarbejder til sukker.
6. Brancheaftaler kan fravige stk. 3 og 4, hvis den pågældende medlemsstat samtykker heri.
7. Er der ikke indgået brancheaftaler, træffer den pågældende medlemsstat de nødvendige foranstaltninger, der er forenelige med denne forordning, for at varetage de berørte parters interesser.
Artikel 51
Produktionsafgift
1. Der opkræves en produktionsafgift for sukker-, isoglucose- og inulinsirupproducerende virksomheders respektive sukkerkvote, isoglucosekvote og inulinsirupkvote, som omhandlet i artikel 56, stk. 2.
2. Produktionsafgiften fastsættes til 12,00 EUR/t kvotesukker og kvoteinulinsirup. For isoglucose sættes produktionsafgiften til 50 % af afgiften for sukker.
3. Medlemsstaten opkræver den samlede produktionsafgift, jf. stk. 1, hos virksomhederne på sit område for kvoten i det pågældende produktionsår.
Virksomhederne betaler produktionsafgiften senest ved udgangen af februar i det pågældende produktionsår.
4. Sukker- og inulinsirupvirksomheder i EF kan kræve, at sukkerroe- eller sukkerrørsavlerne eller cikorieleverandørerne afholder op til 50 % af produktionsafgiften.
Artikel 52
Tilbagetrækning af sukker
1. For at bevare den strukturelle balance på markedet på et prisniveau, der ligger tæt på referenceprisen, kan der trækkes en procentdel af kvotesukker, kvoteisoglucose og kvoteinulinsirup, som er fælles for alle medlemsstater, tilbage fra markedet indtil begyndelsen af det følgende produktionsår under hensyntagen til Fællesskabets forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.
I så fald nedsættes det traditionelle forsyningsbehov for importeret råsukker til raffinering, jf. artikel 153, med den samme procentdel for det pågældende produktionsår.
2. Den tilbagetrækningsprocentdel, der er nævnt i stk. 1, fastlægges senest den 31. oktober i det pågældende produktionsår på grundlag af den forventede markedsudvikling i nævnte produktionsår.
3. Hver virksomhed med en kvote oplagrer i tilbagetrækningsperioden for egen regning en mængde sukker, der svarer til tilbagetrækningsprocentdelen, jf. stk. 1, af virksomhedens kvoteproduktion for det pågældende produktionsår.
De sukkermængder, der trækkes tilbage i et produktionsår, anses for at være de første mængder, der produceres under kvoten i det følgende produktionsår. Under hensyntagen til den forventede udvikling på sukkermarkedet kan Kommissionen dog for det igangværende og/eller følgende produktionsår beslutte, at alle eller en del af de mængder sukker, isoglucose eller inulinsirup, der er trukket tilbage, skal anses for:
a)
overskudssukker, overskudsisoglucose eller overskudsinulinsirup, der kan blive til industrisukker, industriisoglucose eller industriinulinsirup, eller
b)
midlertidig kvoteproduktion, hvoraf en del kan reserveres til eksport under overholdelse af Fællesskabets forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.
4. Er sukkerforsyningen i Fællesskabet utilstrækkelig, kan Kommissionen beslutte, at en vis mængde sukker, isoglucose og inulinsirup, der er trukket tilbage, kan sælges på EF-markedet før udløbet af tilbagetrækningsperioden.
5. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til nærværende artikel, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 13, 32 og 63.
Artikel 53
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen kan fastsætte gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, især:
a)
de kriterier, som sukkervirksomheder skal anvende ved fordelingen mellem sukkeroesælgerne af de mængder sukkerroer, for hvilke der skal indgås leveringskontrakter inden såningen, jf. artikel 50, stk. 4.
b)
den procentdel af kvotesukker, der skal trækkes tilbage fra markedet, jf. artikel 52, stk. 1
c)
betingelserne for betaling af minimumsprisen, hvis det tilbagetrukne sukker sælges på Fællesskabets marked i henhold til artikel 52, stk. 4.
Afdeling IV
Tilpasning af udbud
Artikel 54
Foranstaltninger til fremme af tilpasningen af udbuddet til efterspørgslen
For at fremme initiativer i erhvervslivet, der kan lette tilpasningen af udbuddet til markedsbehovet, bortset fra foranstaltninger, der har med tilbagetrækning fra markedet at gøre, kan Kommissionen træffe følgende foranstaltninger for levende planter, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød:
a)
foranstaltninger til forbedring af kvaliteten
b)
foranstaltninger til fremme af en bedre organisation af produktion, forarbejdning og afsætning
c)
foranstaltninger, der skal gøre det lettere at følge markedsprisudviklingen
d)
foranstaltninger, der skal muliggøre opstilling af kort- eller langsigtede prognoser på grundlag af kendskab til de benyttede produktionsmidler
KAPITEL III
Produktionsregulering
Afdeling I
Almindelige bestemmelser
Artikel 55
Kvoteordninger
1. Der gælder en kvoteordning for følgende produkter:
a)
mælk og andre mejeriprodukter som defineret i artikel 65, litra a) og b)
b)
sukker, isoglucose og inulinsirup.
2. Overskrider en producent den relevante kvote, og anvender en producent ikke overskudsmængderne af sukker på den i artikel 61 fastsatte måde, pålægges de pågældende mængder en overskudsafgift på de betingelser, der er fastsat i afdeling II og III.
3. Anvendelsen af denne forordning berører ikke anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse (59).
Afdeling II
Sukker
Underafdeling I
Kvotetildeling og -forvaltning
Artikel 56
Kvotetildeling
1. De nationale og regionale produktionskvoter for sukker, isoglucose og inulinsirup er fastsat i bilag VI.
2. Medlemsstaterne tildeler en kvote til hver sukker-, isoglucose- eller inulinsirupproducerende virksomhed, der er etableret på deres område, og som er godkendt i henhold til artikel 57.
For hver virksomhed er den tildelte kvote lig med den kvote, der i henhold til forordning (EF) nr. 318/2006 blev tildelt virksomheden for produktionsåret 2007/08.
3. Tildeles der en kvote til en sukkervirksomhed, der har mere end én produktionsenhed, træffer medlemsstaterne de foranstaltninger, de finder nødvendige for at varetage sukkerroe- og sukkerrørsavlernes interesser.
Artikel 57
Godkendte virksomheder
1. Medlemsstaterne godkender efter anmodning en virksomhed, der producerer sukker, isoglucose eller inulinsirup, eller en virksomhed, der forarbejder disse produkter til et produkt, som står på listen i artikel 62, stk. 2, forudsat at virksomheden:
a)
godtgør sin produktionskapacitet på professionelle anlæg
b)
indvilliger i at fremlægge enhver oplysning og lade sig underkaste kontrol i forbindelse med denne forordning
c)
ikke har fået sin godkendelse suspenderet eller trukket tilbage.
2. De godkendte virksomheder forelægger den medlemsstat, på hvis område sukkerroerne og sukkerrørene høstes eller raffineringen finder sted, følgende oplysninger:
a)
de mængder sukkerroer eller sukkerrør, der er indgået en leveringskontrakt for, og de tilsvarende anslåede udbytter af sukkerroer eller sukkerrør og sukker pr. ha
b)
data om forventede og faktiske leveringer af sukkerroer, sukkerrør og råsukker og om sukkerproduktion og erklæringer om sukkerlagre
c)
de mængder hvidt sukker, der er solgt, samt priser og betingelser.
Artikel 58
Supplerende isoglucosekvote
1. I produktionsåret 2008/09 tilføjes der en yderligere isoglucosekvote på 100 000 t til kvoten for det foregående produktionsår. Denne tilføjelse vedrører ikke Bulgarien og Rumænien.
I produktionsåret 2008/09 tilføjes der en yderligere isoglucosekvote på 11 045 t for Bulgarien og 1 966 t for Rumænien til kvoten for det foregående produktionsår.
Medlemsstaterne tildeler den supplerende kvote til virksomhederne proportionalt med den isoglucosekvote, der er tildelt i henhold til artikel 56, stk. 2.
2. Italien, Litauen og Sverige kan efter anmodning fra enhver virksomhed, der er etableret på deres respektive områder, tildele en supplerende isoglucosekvote i produktionsårene 2008/09 og 2009/10. Den maksimale supplerende kvote pr. medlemsstat er fastsat i bilag VII.
3. Der opkræves en engangsafgift på 730 EUR for de supplerende kvoter, der er tildelt virksomheder i henhold til stk. 2. Afgiften opkræves pr. ton supplerende tildelt kvote.
Artikel 59
Kvoteforvaltning
1. Kommissionen justerer de kvoter, der er fastsat i bilag VI, senest ved udgangen af februar det foregående produktionsår for hvert af produktionsårene 2008/09, 2009/10 og 2010/11. Justeringerne følger af anvendelsen af nærværende artikels stk. 2 og artikel 58 i nærværende forordning og artikel 3 i forordning (EF) nr. 320/2006.
2. Kommissionen træffer under hensyntagen til resultaterne af omstruktureringsordningen i forordning (EF) nr. 320/2006 senest den 28. februar 2010 beslutning om, med hvilken fælles procentdel de bestående kvoter for sukker, isoglucose og inulinsirup pr. medlemsstat eller region skal nedsættes for at undgå markedsuligevægt fra og med produktionsåret 2010/11.
3. Medlemsstaterne justerer hver virksomheds kvote i overensstemmelse hermed.
Artikel 60
National kvoteomfordeling
1. En medlemsstat kan nedsætte den sukker- eller isoglucosekvote, der er tildelt en virksomhed på dens område, med op til 10 % for hvert produktionsår.
2. Medlemsstaterne kan overføre kvoter mellem virksomheder efter reglerne i bilag VIII under hensyntagen til de berørte parters interesser, særlig sukkerroe- og sukkerrørsavlernes interesser.
3. Den enkelte medlemsstat tildeler de mængder, som er resultatet af anvendelsen af stk. 1 og 2, til en eller flere virksomheder på sit område, uanset om de har en kvote eller ej.
Underafdeling II
Kvoteoverskridelse
Artikel 61
Anvendelsesområde
Sukker, isoglucose og inulinsirup, der i et produktionsår fremstilles ud over den kvote, der er omhandlet i artikel 56, kan:
a)
forarbejdes til visse produkter som omhandlet i artikel 62
b)
overføres til kvoteproduktionen i det næste produktionsår i henhold til artikel 63
c)
indgå i den særlige forsyningsordning for EU’s fjernområder i henhold til afsnit II i Rådets forordning (EF) nr. 247/2006 (60)
d)
eksporteres inden for det kvantitative loft, som Kommissionen fastsætter under hensyntagen til de forpligtelser, den har som følge af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300.
For andre mængder opkræves den overskudsafgift, der er nævnt i artikel 64.
Artikel 62
Industrisukker
1. Industrisukker, industriisoglucose og industriinulinsirup forbeholdes produktion af et af de produkter, der er nævnt i stk. 2,
a)
når det/den er omfattet af en leveringskontrakt, der før udgangen af produktionsåret er indgået mellem en producent og en bruger, der begge er godkendt i henhold til artikel 57
b)
når det/den er leveret til brugeren senest den 30. november i det følgende produktionsår.
2. Kommissionen udarbejder en liste over produkter, som industrisukker, industriisoglucose eller industriinulinsirup kan anvendes til produktion af.
Listen omfatter navnlig:
a)
bioethanol, alkohol, rom, levende gær og sirup til smørepålæg og sirup, der skal forarbejdes til »Rinse appelstroop«
b)
visse industriprodukter, der ikke indeholder sukker, men i hvis forarbejdning der indgår sukker, isoglucose og inulinsirup
c)
visse kemiske produkter og lægemidler, der indeholder sukker, isoglucose og inulinsirup.
Artikel 63
Overførsel af overskudssukker
1. Hver virksomhed kan beslutte at overføre hele eller en del af den produktion, der overstiger dens sukkerkvote, isoglucosekvote eller inulinsirupkvote, til det følgende produktionsårs produktion. Denne beslutning er uigenkaldelig, jf. dog stk. 3.
2. De virksomheder, der træffer den beslutning, der er omhandlet i k. 1:
a)
underretter vedkommende medlemsstat inden en dato, som fastsættes af denne medlemsstat:
-
mellem den 1. februar og den 30. juni i det igangværende produktionsår, for så vidt angår de mængder rørsukker, der overføres
-
mellem den 1. februar og den 15. april i det igangværende produktionsår, for så vidt angår andre mængder sukker og inulinsirup, der overføres
b)
forpligter sig til at oplagre disse mængder for egen regning indtil udgangen af det igangværende produktionsår.
3. Var en virksomheds endelige produktion i det pågældende produktionsår mindre end det overslag, der blev udarbejdet på tidspunktet for den i stk. 1 omhandlede beslutning, kan den overførte mængde justeres med tilbagevirkende kraft senest den 31. oktober i det følgende produktionsår.
4. De overførte mængder anses for at være de første mængder, der produceres under kvoten i det følgende produktionsår.
5. Sukker, der i et produktionsår oplagres i henhold til nærværende artikel, må ikke være genstand for andre oplagringsforanstaltninger, jf. artikel 13, 32 og 52.
Artikel 64
Overskudsafgift
1. Der opkræves en overskudsafgift for:
a)
overskudssukker, overskudsisoglucose og overskudsinulinsirup, der produceres i et givet produktionsår, undtagen for de mængder, der overføres til kvoteproduktionen i det følgende produktionsår og oplagres i henhold til artikel 63, og de mængder, der er nævnt i artikel 61, litra c) og d)
b)
industrisukker, industriisoglucose og industriinulinsirup, for hvilket det ikke inden en dato, som Kommissionen skal fastlægge, er godtgjort, at det er forarbejdet til et af de produkter, der er nævnt i artikel 62, stk. 2
c)
sukker, isoglucose og inulinsirup, der er trukket tilbage fra markedet i henhold til artikel 52, og som forpligtelserne i artikel 52, stk. 3, ikke er opfyldt for.
2. Kommissionen fastsætter en overskudsafgift, der er så høj, at de mængder, der er omhandlet i stk. 1, ikke ophobes.
3. Medlemsstaten opkræver overskudsafgiften, jf. stk. 1, hos virksomhederne på sit område for de produktionsmængder i stk. 1, som er fastslået for virksomhederne for det pågældende produktionsår.
Afdeling III
Mælk
Underafdeling I
Almindelige bestemmelser
Artikel 65
Definitioner
I denne afdeling forstås ved:
a)
»mælk«: det produkt, der fremkommer ved malkning af en eller flere køer
b)
»andre mejeriprodukter«: mejeriprodukter bortset fra mælk, især skummetmælk, fløde, smør, yoghurt og ost; hvis det er relevant omregnes de til »mælkeækvivalenter« ved hjælp af koefficienter, som Kommissionen skal fastsætte
c)
»producent«: en landbruger, hvis bedrift ligger på en medlemsstats geografiske område, og som producerer og afsætter mælk, eller som forbereder sig på at gøre det i meget nær fremtid
d)
»bedrift«: en bedrift som defineret i artikel 2, i forordning (EF) nr. 1782/2003
e)
»opkøber«: virksomhed eller sammenslutning, der opkøber mælk fra producenterne:
-
for at indsamle, emballere, oplagre, køle eller forarbejde den, herunder på kontrakt
-
for at sælge den videre til en eller flere virksomheder, der behandler eller forarbejder mælk eller andre mejeriprodukter.
Som opkøber betragtes imidlertid også en sammenslutning af opkøbere fra samme geografiske område, der på sine medlemmers vegne udfører de nødvendige administrative og regnskabsmæssige opgaver i forbindelse med betalingen af overskudsafgiften. Ved anvendelsen af første punktum i dette afsnit betragtes Grækenland som ét geografisk område, hvor et offentligt organ kan sidestilles med en sammenslutning af opkøbere
f)
»leverance«: enhver leverance af mælk, ekskl. andre mejeriprodukter, fra en producent til en opkøber, uanset om transporten besørges af producenten, af opkøberen, af den virksomhed, der behandler eller forarbejder disse produkter, eller af tredjemand
g)
»direkte salg«: en producents salg eller overdragelse af mælk direkte til forbrugerne og en producents salg eller overdragelse af andre mejeriprodukter. Kommissionen kan, samtidig med at den overholder definitionen af »leverance« i litra f), tilpasse definitionen af »direkte salg« for at sørge for, at der ikke udelukkes nogen mængder mælk eller andre mejeriprodukter, som afsættes, fra kvoteordningerne
h)
»afsætning«: leverancer af mælk eller direkte salg af mælk og andre mejeriprodukter
i)
»individuel kvote«: en producents kvote pr. 1. april i hver tolvmånedersperiode
j)
»national kvote«: den kvote, der er nævnt i artikel 66, og som er fastsat for hver medlemsstat
k)
»disponibel kvote«: den kvote, som producenterne kan råde over den 31. marts i den tolvmånedersperiode, som overskudsafgiften beregnes for, under hensyntagen til alle overdragelser, alt salg og alle konverteringer og midlertidige omfordelinger som omhandlet i denne forordning, der har fundet sted i den pågældende tolvmånedersperiode.
Underafdeling II
Kvotetildeling og -forvaltning
Artikel 66
Nationale kvoter
1. De nationale kvoter for produktion af mælk og andre mejeriprodukter i syv på hinanden følgende tolvmånedersperioder fra den 1. april 2008 (i det følgende benævnt »tolvmånedersperioder«) er fastsat i punkt 1 i bilag IX.
2. De kvoter, der er nævnt i stk. 1, fordeles mellem producenterne i henhold til artikel 67, idet der sondres mellem leverancer og direkte salg. Overskridelser af de nationale kvoter fastslås på nationalt plan i hver medlemsstat i overensstemmelse med denne afdeling, idet der sondres mellem leverancer og direkte salg.
3. De nationale kvoter, der er anført i punkt 1 i bilag IX, fastsættes uden at foregribe en eventuel revision på baggrund af den generelle markedssituation og særlige forhold, der gør sig gældende i visse medlemsstater.
4. For Bulgarien og Rumænien etableres der en særlig omstruktureringsreserve, jf. punkt 2 i bilag IX. Denne reserve frigives fra den 1. april 2009, hvis forbruget på bedriften af mælk og mælkeprodukter i hvert af disse lande er faldet siden 2002.
Kommissionen træffer beslutning om at frigive reserven og fordele den på kvoten for leverancer og direkte salg på grundlag af en rapport, som Bulgarien og Rumænien skal forelægge Kommissionen senest den 31. december 2008. Rapporten skal indeholde en detaljeret redegørelse for den faktiske omstruktureringsproces' resultater og tendenser i hvert lands mejerisektor og navnlig overgangen fra produktion til forbrug på bedriften til produktion til markedet.
5. For Bulgarien, Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Rumænien, Slovenien og Slovakiet omfatter de nationale kvoter al mælk og alle mælkeækvivalenter, der leveres til en opkøber eller sælges direkte, uanset om produktion eller afsætning sker i medfør af en overgangsordning, der er gældende i disse lande.
Artikel 67
Individuelle kvoter
1. Producenternes individuelle kvote eller kvoter pr. 1. april 2008 skal være lig med deres individuelle referencemængder pr. 31. marts 2008, uden at dette berører overdragelser, salg og konverteringer af kvoten, der træder i kraft den 1. april 2008.
2. Producenterne kan have en eller to individuelle kvoter, en for leverancer og en anden for direkte salg. En producents mængder kan kun konverteres fra den ene kvote til den anden af medlemsstatens myndighed efter behørigt begrundet anmodning fra producenten.
3. Har en producent to kvoter, beregnes vedkommendes bidrag til en eventuel overskudsafgift særskilt for hver kvote.
4. Kommissionen kan forhøje den del af den finske nationale kvote, der tildeles til leverancer, jf. artikel 63, med indtil 200 000 tons for at kompensere de finske SLOM-producenter. Denne reserve, der skal tildeles efter EF-reglerne, kan udelukkende tildeles producenter, hvis ret til at genoptage produktionen er blevet påvirket af tiltrædelsen.
5. De individuelle kvoter ændres eventuelt for hver af de pågældende tolvmånedersperioder, således at summen af de individuelle kvoter for leverancer og for direkte salg for hver medlemsstat ikke overskrider den tilsvarende del af den nationale kvote, der er tilpasset i henhold til artikel 66 for at tage hensyn til eventuelle nedsættelser i forbindelse med overførsler til den nationale reserve, jf. artikel 71.
Artikel 68
Tildeling af kvoter fra den nationale reserve
Medlemsstaterne fastsætter de regler, der er nødvendige, for at producenterne på grundlag af objektive kriterier, som skal meddeles Kommissionen, kan få tildelt alle eller en del af kvoterne fra den nationale reserve, jf. artikel 71.
Artikel 69
Kvoteforvaltning
1. Kommissionen tilpasser for hver medlemsstat og for hver periode, inden den udløber, fordelingen af de nationale kvoter mellem »leverancer« og »direkte salg« under hensyn til de konverteringer, der på producenternes anmodning er foretaget mellem de individuelle kvoter for henholdsvis leverancer og direkte salg.
2. Medlemsstaterne sender hvert år inden de datoer og efter de regler, som Kommissionen skal fastsætte i henhold til artikel 192, stk. 2, Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for:
a)
at foretage den tilpasning, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1
b)
at beregne den overskudsafgift, de skal betale.
Artikel 70
Fedtindhold
1. For hver producent fastsættes der et referencefedtindhold, der skal gælde for den kvote for leverancer, der er tildelt denne producent.
2. For de kvoter, som producenterne har fået tildelt pr. 31. marts 2008 i henhold til artikel 67, stk. 1, er referencefedtindholdet i stk. 1 lig med referencefedtindholdet for disse kvoter på den dato.
3. Referencefedtindholdet ændres ved den konvertering, der er omhandlet i artikel 67, stk. 2, og ved erhvervelse, overførsel eller midlertidig overførsel af kvoter ifølge regler, der skal fastsættes af Kommissionen.
4. For nye producenter, der får tildelt en individuel kvote for leverancer udelukkende fra den nationale reserve, fastsættes fedtindholdet ifølge regler, der skal fastlægges af Kommissionen.
5. Det individuelle referencefedtindhold, der er nævnt i stk. 1, tilpasses eventuelt, når denne forordning træder i kraft, og derefter ved begyndelsen af hver tolvmånedersperiode, i det omfang det er nødvendigt, således at det vejede gennemsnit af det individuelle repræsentative fedtindhold for hver medlemsstat ikke overstiger det referencefedtindhold, der er anført i bilag X, med mere end 0,1 g/kg.
For Rumænien revideres referencefedtindholdet i bilag X på grundlag af tallene for hele 2004 og justeres om nødvendigt af Kommissionen.
Artikel 71
National reserve
1. Hver medlemsstat opretter en national reserve inden for rammerne af de nationale kvoter, der er fastsat i bilag IX, især for at foretage de tildelinger, der er omhandlet i artikel 65. Den nationale reserve suppleres efter behov ved inddragelse af de mængder, der er nævnt i artikel 72, ved tilbageholdelse af en del af overførslerne, jf. artikel 76, eller ved lineær nedskæring af samtlige individuelle kvoter. Disse kvoter fordeles fortsat efter anvendelsesformålet, dvs. »leverancer« eller »direkte salg«.
2. Eventuelle supplerende kvoter, der tildeles en medlemsstat, tilgår automatisk den nationale reserve og fordeles efter det forventede behov mellem »leverancer« og »direkte salg«.
3. Der fastsættes ikke et referencefedtindhold for kvoter, der er overført til den nationale reserve.
Artikel 72
Virksomhedsophør
1. Når en fysisk eller juridisk person, som råder over individuelle kvoter, ikke længere opfylder betingelserne i artikel 65, litra c), i en tolvmånedersperiode, overgår de tilsvarende mængder senest den 1. april i det efterfølgende kalenderår til den nationale reserve, medmindre den pågældende person igen bliver producent, jf. artikel 65, litra c), inden denne dato.
Hvis den pågældende person igen bliver producent senest ved udløbet af den anden tolvmånedersperiode efter inddragelsen af disse mængder, får den pågældende person hele eller en del af den individuelle kvote, der er blevet inddraget, tilbage senest den 1. april efter ansøgningsdatoen.
2. Hvis en producent i mindst én tolvmånedersperiode ikke afsætter en mængde svarende til mindst 70 % af sin individuelle kvote, kan medlemsstaten beslutte, hvorvidt og på hvilke betingelser hele eller en del af den uudnyttede kvote skal overgå til den nationale reserve.
Medlemsstaten fastsætter, på hvilke betingelser den pågældende producent igen får tildelt en kvote, hvis han genoptager afsætningen.
3. Stk. 1 og 2 anvendes ikke i tilfælde af force majeure eller i behørigt begrundede tilfælde, som har midlertidig indflydelse på de pågældende producenters produktionskapacitet og er anerkendt som sådan af myndighederne.
Artikel 73
Midlertidig overførsel
1. Senest ved udløbet af hver tolvmånedersperiode tillader medlemsstaterne for den pågældende periode midlertidig overførsel af en del af de individuelle kvoter, som de dertil berettigede producenter ikke agter at udnytte.
Medlemsstaterne kan regulere overførslerne efter producentkategori eller mælkeproduktionens struktur og begrænse dem til opkøberniveau eller inden for regioner, give tilladelse til overførsel af hele kvoten i de tilfælde, der er nævnt i artikel 72, stk. 3, og fastsætte, i hvilket omfang producenten igen kan foretage overførsel.
2. Hver medlemsstat kan beslutte ikke at anvende stk. 1 ud fra et af følgende kriterier eller begge kriterier:
a)
nødvendigheden af at lette strukturudvikling og strukturtilpasninger
b)
bydende nødvendige administrative hensyn.
Artikel 74
Overførsel af kvoter sammen med jord
1. Individuelle kvoter overføres sammen med bedriften til den producent, som overtager den ved salg, bortforpagtning, overdragelse ved arv, forskudsarv eller enhver anden overførsel, der indebærer lignende retsvirkninger for producenten, efter regler, som medlemsstaterne fastsætter under hensyn til de arealer, der anvendes til mælkeproduktionen, eller til andre objektive kriterier og eventuelt til en aftale mellem parterne. Den del af kvoten, som eventuelt ikke overføres sammen med bedriften, overgår til den nationale reserve.
2. Hvis kvoterne er blevet overført eller overføres i overensstemmelse med stk. 1 ved forpagtning eller andre arrangementer med tilsvarende retsvirkning, kan medlemsstaterne på grundlag af objektive kriterier, og for at kvoterne udelukkende tildeles producenter, beslutte, at kvoten ikke skal overføres sammen med bedriften.
3. Hvis der overføres jord til de offentlige myndigheder og/eller til offentlig brug, eller overførslen sker til ikke-landbrugsmæssige formål, beslutter medlemsstaterne, at der skal iværksættes de nødvendige foranstaltninger med henblik på at beskytte parternes legitime interesser, særlig foranstaltninger, der giver de tidligere producenter mulighed for at fortsætte med mælkeproduktion, hvis de ønsker at gøre det.
4. Såfremt der ikke er indgået en aftale mellem parterne, i tilfælde hvor en forpagtningskontrakt udløber uden at kunne fornyes på tilsvarende betingelser, eller i situationer, der har tilsvarende retsvirkninger, overføres de pågældende individuelle kvoter helt eller delvis til de producenter, der overtager dem, efter bestemmelser, som medlemsstaterne har fastsat, under hensyn til parternes legitime interesser.
Artikel 75
Særlige overførselsforanstaltninger
1. For at gennemføre en vellykket omstrukturering af mælkeproduktionen eller for at forbedre miljøet kan medlemsstaterne på betingelser, som de fastsætter under hensyn til parternes legitime interesser:
a)
yde producenter, der forpligter sig til definitivt at opgive hele deres mælkeproduktion eller en del af den, en godtgørelse, der udbetales i én eller flere årlige rater, og overføre de således frigivne individuelle kvoter til den nationale reserve
b)
på grundlag af objektive kriterier fastsætte, på hvilke betingelser producenterne ved begyndelsen af en tolvmånedersperiode mod betaling kan opnå, at den ansvarlige myndighed eller det organ, der er udpeget af denne myndighed, omfordeler individuelle kvoter, som ved udgangen af den forudgående tolvmånedersperiode er endeligt frigivet af andre producenter mod en godtgørelse i én eller flere årlige rater svarende til ovennævnte betaling
c)
centralisere og overvåge overførsler af kvoter uden jord
d)
ved overførsel af jord med henblik på miljøforbedring bestemme, at den pågældende individuelle kvote tildeles en producent, der opgiver jorden, men ønsker at fortsætte med mælkeproduktion
e)
på grundlag af objektive kriterier fastsætte, i hvilke regioner og indsamlingsområder endelige overførsler af kvoter uden overførsel af den tilsvarende jord er tilladt med henblik på at forbedre mælkeproduktionens struktur
f)
efter anmodning fra en producent til den ansvarlige myndighed eller til det organ, der er udpeget af denne myndighed, tillade endelig overførsel af kvoter uden overførsel af den tilsvarende jord eller omvendt med henblik på at forbedre mælkeproduktionens struktur på bedriftsniveau eller at muliggøre ekstensivering af produktionen.
2. Stk. 1 kan gennemføres nationalt, regionalt eller i specificerede indsamlingsområder.
Artikel 76
Tilbageholdelse af kvoter
1. Medlemsstaterne kan i forbindelse med overførsler som omhandlet i artikel 74 og 75 på grundlag af objektive kriterier tilbageholde en del af de individuelle kvoter, som overføres til den nationale reserve.
2. Hvis kvoter er blevet overført eller overføres i overensstemmelse med artikel 74 og 75 med eller uden den tilsvarende jord ved forpagtning eller andre arrangementer med tilsvarende retsvirkning, kan medlemsstaterne på grundlag af objektive kriterier, og for at kvoterne udelukkende tildeles producenter, beslutte, hvorvidt og på hvilke betingelser kvoterne helt eller delvis skal overføres til den nationale reserve.
Artikel 77
Støtte til erhvervelse af kvoter
En offentlig myndighed må i forbindelse med salg, overførsel eller tildeling af kvoter i henhold til denne afdeling ikke yde nogen form for finansiel støtte, der er direkte knyttet til erhvervelsen af kvoter.
Underafdeling III
Kvoteoverskridelse
Artikel 78
Overskudsafgift
1. Der skal betales en overskudsafgift for mælk og andre mejeriprodukter, der afsættes ud over den nationale kvote, der er fastsat i henhold til underafdeling II.
Afgiften fastsættes til 27,83 EUR/100 kg mælk.
2. Medlemsstaterne skal betale Fællesskabet den overskudsafgift, der følger af en overskridelse af den nationale kvote beregnet på nationalt plan og fastsat særskilt for leverancer og direkte salg, og skalindbetale 99 % af den afgift, der skal betales, til EGFL mellem den 16. oktober og den 30. november efter den pågældende tolvmånedersperiode.
3. Hvis den overskudsafgift, der er nævnt i stk. 1, ikke er betalt inden den fastsatte dato, fratrækker Kommissionen efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene et beløb svarende til den afgift, der skal betales, fra de månedlige betalinger, jf. artikel 14 og artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1290/2005. Inden Kommissionen træffer sin beslutning, underretter den den pågældende medlemsstat, som skal give sit svar inden for en uge. Artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 2040/2000 (61) finder ikke anvendelse.
4. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel.
Artikel 79
Producenternes andel i den overskudsafgift, der skal betales
Overskudsafgiften fordeles i overensstemmelse med artikel 80 og 83 på de producenter, der har medvirket til overskridelserne af de nationale kvoter, jf. artikel 66, stk. 2.
Producenterne har pligt til at betale medlemsstaten deres andel af den overskudsafgift, der skal betales, og som beregnes i henhold til artikel 69, 70 og 80, alene fordi de har overskredet deres disponible kvoter, jf. dog artikel 80, stk. 3, og artikel 83, stk. 1.
Artikel 80
Overskudsafgift ved leverancer
1. Med henblik på den endelige beregning af overskudsafgiften øges eller reduceres de mængder, der er leveret af hver enkelt producent, når det faktiske fedtindhold adskiller sig fra referencefedtindholdet, og dette sker på grundlag af koefficienter og på vilkår, som Kommissionen fastsætter.
2. Hvis summen af leverancer, der er justeret i henhold til stk. 1, på nationalt plan er lavere end de faktiske leverancer, beregnes overskudsafgiften på grundlag af de faktiske leverancer. I så fald foretages hver nedjustering forholdsmæssigt på en sådan måde, at summen af justerede leverancer kommer på niveau med de faktiske leverancer.
Hvis summen af de leverancer, der er justeret i henhold til stk. 1, er højere end de faktiske leverancer, fastsættes overskudsafgiften på grundlag af de justerede referencer.
3. Medlemsstaterne træffer beslutning om de enkelte producenters andel i betalingen af overskudsafgiften efter eventuel omfordeling af den uudnyttede del af den nationale kvote, der er afsat til leverancer, enten i forhold til hver enkelt producents individuelle kvoter eller på grundlag af objektive kriterier, der fastsættes af medlemsstaterne:
a)
enten på nationalt plan på grundlag af den mængde, med hvilken de enkelte producenters kvote er overskredet, eller
b)
først på opkøberniveau og derefter på nationalt plan.
Artikel 81
Opkøbernes rolle
1. Opkøberen har ansvaret for at opkræve den andel af overskudsafgiften, som de berørte producenter skal betale, og indbetaler inden en dato og efter en procedure, som Kommissionen skal fastsætte, til medlemsstatens ansvarlige organ de opkrævede beløb, der fratrækkes den mælkepris, der betales til de producenter, der er ansvarlige for overskridelsen, eller, hvis dette ikke er muligt, opkræves på enhver anden passende måde.
2. Hvis en opkøber helt eller delvis træder i stedet for en eller flere opkøbere, tages der hensyn til producenternes individuelle kvoter for den resterende del af den løbende tolvmånedersperiode efter fradrag af allerede leverede mængder og under hensyn til deres fedtindhold. Dette afsnit gælder også, hvis en producent overgår fra en opkøber til en anden.
3. Hvis de mængder, en producent har leveret, i en referenceperiode overstiger hans disponible kvote, kan medlemsstaten bestemme, at opkøberen ifølge regler, der fastlægges af medlemsstaten, som forskud på producentens andel i afgiften skal tilbageholde en del af mælkeprisen for hver af denne producents leverancer, der overstiger hans kvote. Medlemsstaten kan fastsætte særlige bestemmelser, der giver opkøberne mulighed for at fratrække dette forskud, når producenterne leverer til flere opkøbere.
Artikel 82
Godkendelse
Status som opkøber skal godkendes af medlemsstaten efter kriterier, der fastsættes af Kommissionen.
De betingelser, producenten skal opfylde, og de oplysninger, han skal give i tilfælde af direkte salg, fastsættes af Kommissionen.
Artikel 83
Overskudsafgift ved direkte salg
1. Ved direkte salg træffer medlemsstaterne beslutning om de enkelte producenters andel i betalingen af overskudsafgiften efter eventuel omfordeling af den uudnyttede del af den nationale kvote, der er afsat til direkte salg, på regionalt eller nationalt plan.
2. Medlemsstaterne fastsætter grundlaget for beregningen af producentens andel i den overskudsafgift, der skal betales, ud fra den samlede mængde mælk, der er solgt, udleveret eller anvendt til fremstilling af mejeriprodukter, der er solgt eller udleveret, ved hjælp af kriterier, der fastsættes af Kommissionen.
3. Der foretages ingen justering på grundlag af fedtindhold ved den endelige beregning af overskudsafgiften.
4. Kommissionen fastsætter de nærmere vilkår og datoen for betalingen af overskudsafgiften til medlemsstatens ansvarlige organ.
Artikel 84
Overskydende eller ikke betalte beløb
1. Når det i forbindelse med leverancer eller direkte salg konstateres, at der skal betales overskudsafgift, og det bidrag, der er opkrævet hos producenterne, er højere end afgiften, kan medlemsstaten:
a)
helt eller delvis anvende det overskydende beløb til finansiering af foranstaltningerne i artikel 75, stk. 1, litra a), og/eller
b)
helt eller delvis omfordele det til producenter,
-
der indgår i prioriterede kategorier, som medlemsstaterne opstiller på grundlag af objektive kriterier og inden for de frister, som Kommissionen skal fastsætte, eller
-
som befinder sig i en ekstraordinær situation som følge af en national foranstaltning, der er uden forbindelse med den kvoteordning for mælk og andre mejeriprodukter, som er fastsat i dette kapitel.
2. Hvis det konstateres, at der ikke skal betales overskudsafgift, tilbagebetales de forskud, opkøberne eller medlemsstaten eventuelt har opkrævet, senest ved udløbet af den efterfølgende tolvmånedersperiode.
3. Hvis en opkøber ikke har opfyldt sin forpligtelse til at opkræve producentens andel i overskudsafgiften, jf. artikel 81, kan medlemsstaten opkræve det skyldige beløb direkte hos producenten, uden at dette foregriber de sanktioner, den kan pålægge en opkøber, der ikke har opfyldt sin pligt.
4. Overholder producenten eller opkøberen ikke betalingsfristen, skal der til medlemsstaten betales morarenter, som fastsættes af Kommissionen.
Afdeling IV
Procedurebestemmelser
Artikel 85
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til dette kapitel, der navnlig kan vedrøre:
a)
supplerende oplysninger, som de godkendte virksomheder, der er nævnt i artikel 57, skal forelægge, og kriterierne for administrative sanktioner, suspensioner og inddragelse af virksomhedernes godkendelse
b)
fastsættelse og meddelelse af de beløb, der er nævnt i artikel 55, og den overskudsafgift, der er nævnt i artikel 64
c)
undtagelser fra de datoer, der er fastsat i artikel 63.
KAPITEL IV
Støtteordninger
Afdeling I
Forarbejdningsstøtte
Underafdeling I
Tørret foder
Artikel 86
Støtteberettigede virksomheder
1. Forarbejdningsstøtte til tørret foder ydes til virksomheder, der forarbejder produkter, og som tilhører mindst én af følgende kategorier:
a)
forarbejdningsvirksomheder, som har indgået kontrakter med producenter af foder til tørring. Hvis en kontrakt er en lønkontrakt om forarbejdning af foder, som en producent skal levere, skal den indeholde en klausul, der forpligter forarbejdningsvirksomheden til at betale producenten den støtte, som den modtager for den mængde, der forarbejdes i henhold til den pågældende kontrakt
b)
virksomheder, som har forarbejdet deres egen produktion eller, hvis der er tale om sammenslutninger, medlemmernes produktion
c)
virksomheder, som har fået deres forsyninger fra fysiske eller juridiske personer, der har indgået kontrakter med producenter af foder til tørring.
2. Den støtte, der er omhandlet i stk. 1, udbetales for tørret foder, der har forladt forarbejdningsfabrikken, og som opfylder følgende betingelser:
a)
det maksimale vandindhold skal ligge på 11-14 % og kan variere efter produktets præsentationsform
b)
det samlede minimale råproteinindhold i forhold til tørstoffet må ikke være på under:
i)
15 % for de produkter, der er nævnt i del IV, litra a), og litra b), andet led, i bilag I
ii)
45 % for de produkter, der er nævnt i del IV, litra b), første led, i bilag I
c)
det tørrede foder skal være af sund og god handelskvalitet.
Artikel 87
Forskud
1. Forarbejdningsvirksomheder kan få udbetalt et forskud på 19,80 EUR/t eller 26,40 EUR/t, hvis de har stillet en sikkerhed på 6,60 EUR/t.
Medlemsstaterne foretager den fornødne kontrol af støtteberettigelsen. Når denne berettigelse er fastslået, udbetales forskuddet.
Forskuddet kan dog udbetales, inden støtteberettigelsen er fastslået, hvis forarbejdningsvirksomheden har stillet en sikkerhed, som er lig med forskuddet plus 10 %. Denne sikkerhedsstillelse fungerer også som sikkerhedsstillelse for de formål, der er nævnt i første afsnit. Den nedbringes til det beløb, der er fastsat i første afsnit, når støtteberettigelsen er fastslået, og frigives, når den resterende del af støtten udbetales.
2. Forskuddet kan først udbetales, når det tørrede foder har forladt forarbejdningsvirksomheden.
3. Er der udbetalt forskud, betales den eventuelle forskel mellem forskuddet og den samlede støtte, som forarbejdningsvirksomheden har krav på, under iagttagelse af artikel 88, stk. 2.
4. Hvis forskuddet er større end det samlede beløb, som forarbejdningsvirksomheden er berettiget til efter artikel 88, stk. 2, tilbagebetaler virksomheden på begæring den overskydende del af forskuddet til medlemsstatens ansvarlige myndighed.
Artikel 88
Støtte
1. Den støtte, der er omhandlet i artikel 86, fastsættes til 33 EUR/t.
2. Hvis den mængde tørret foder, der ansøges om støtte til, i et produktionsår, overstiger den maksimale garantimængde, der er fastsat i artikel 89, nedsættes støtten uanset stk. 1 i hver medlemsstat, hvis produktion overstiger den nationale garantimængde, ved en nedsættelse af udgifterne i forhold til medlemsstatens andel af de samlede overskridelser.
Kommissionen fastlægger nedsættelsen således, at budgetudgifterne ikke overstiger dem, der ville være opstået, hvis den maksimale garantimængde ikke var blevet overskredet.
Artikel 89
Garanteret mængde
Der fastsættes en maksimal garantimængde pr. produktionsår på 4 960 723 t kunsttørret og/eller soltørret foder, hvortil der kan ydes støtte i henhold til artikel 86. Denne mængde fordeles mellem medlemsstaterne som nationale garantimængder, jf. punkt B i bilag XI.
Artikel 90
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne underafdeling, herunder især bestemmelser om:
a)
anmeldelser, som virksomhederne skal fremlægge, når de ansøger om støtte
b)
betingelser, der skal overholdes for at opnå ret til støtte, især for så vidt angår lagerregnskab og anden dokumentation
c)
ydelse af den støtte, der er omhandlet i denne underafdeling, og forskud og frigivelse af sikkerhedsstillelser, jf. artikel 87, stk. 1
d)
de betingelser og kriterier, som virksomheder, der er nævnt i artikel 86, skal opfylde, hvis virksomhederne får deres leverancer fra fysiske eller juridiske personer, samt bestemmelser om garantier, som de fysiske og juridiske personer skal give
e)
de betingelser for godkendelse af opkøbere af foder til tørring, som medlemsstaterne skal anvende
f)
kriterier for fastlæggelse af de krav, der er fastsat i artikel 86, stk. 2
g)
de kriterier, der skal være opfyldt, for at der kan indgås kontrakter, og de oplysninger, de skal indeholde
h)
anvendelsen af den maksimale garantimængde, der er fastsat i artikel 89
i)
bestemmelser ud over dem, der er fastsat i artikel 86, især om indholdet af cellulose og caroten.
Underafdeling II
Hør til fiberproduktion
Artikel 91
Støtteberettigelse
1. Der ydes støtte til forarbejdning af hørstrå bestemt til fiberproduktion til godkendte virksomheder, der foretager den første forarbejdning, for den mængde fibre, der faktisk er fremstillet af strå, for hvilke der er indgået en købekontrakt med en landbruger.
Hvis landbrugerne imidlertid bevarer ejendomsretten til det strå, de lader forarbejde på kontrakt på en godkendt første forarbejdningsvirksomhed, og godtgør, at de har bragt de fremstillede fibre i omsætning, ydes støtten dog til landbrugerne.
Hvis den godkendte første forarbejdningsvirksomhed og landbrugeren er den samme, erstattes købekontrakten af et tilsagn om, at vedkommende selv foretager forarbejdningen.
2. I denne underafdeling forstås ved »godkendt første forarbejdningsvirksomhed«: en fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af fysiske eller juridiske personer - uanset hvilken retlig status sammenslutningen og dens medlemmer har i henhold til national ret - som er blevet godkendt af myndighederne i den medlemsstat, på hvis område anlægget til produktion af hørfibre er beliggende.
Artikel 92
Støtte
1. Den forarbejdningsstøtte, der er omhandlet i artikel 91, fastsættes til 200 EUR/t lange hørfibre.
2. De fibermængder, der er berettiget til støtte, begrænses til de arealer, for hvilke der er indgået en kontrakt eller givet et tilsagn, jf. artikel 91.
De begrænsninger, der er nævnt i første afsnit, fastsættes af medlemsstaterne, så de nationale garantimængder, som er nævnt i artikel 94, overholdes.
Artikel 93
Forskud
Et forskud på den støtte, der er nævnt i artikel 91, udbetales for de fibermængder, der er fremstillet, hvis den godkendte første forarbejdningsvirksomhed ansøger om det.
Artikel 94
Garanteret mængde
1. For støtteberettigede lange hørfibre fastsættes der en maksimal garantimængde på 80 878 t pr. produktionsår. Denne mængde fordeles mellem visse medlemsstater som nationale garantimængder, jf. punkt A i bilag XI.
2. Hvis de fibre, der fremstilles i en medlemsstat, stammer fra strå produceret i en anden medlemsstat, skal disse fibermængder indregnes i den nationale garantimængde i den medlemsstat, hvor strået er høstet. Støtten udbetales af den medlemsstat, hvis nationale garantimængde strået indgår i.
Artikel 95
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne underafdeling, herunder især bestemmelser om:
a)
betingelserne for godkendelse af første forarbejdningsvirksomheder, jf. artikel 91
b)
de betingelser, som godkendte første forarbejdningsvirksomheder skal opfylde for så vidt angår købekontrakter og tilsagn, jf. artikel 91, stk. 1
c)
de betingelser, som landbrugere skal opfylde i det tilfælde, der er omhandlet i artikel 91, stk. 1, andet afsnit
d)
de kriterier, der gælder for lange hørfibre
e)
betingelserne for ydelse af støtte og forskud, navnlig beviser for forarbejdning af strå
f)
betingelserne for fastsættelsen af de begrænsninger, der er nævnt i artikel 92, stk. 2.
Afdeling II
Produktionsrestitution
Artikel 96
Produktionsrestitution for stivelse
1. Der kan ydes produktionsrestitution:
a)
for majs-, hvede- og kartoffelstivelse samt for visse afledte produkter, der anvendes til fremstilling af visse produkter, som Kommissionen opstiller en liste over
b)
og, hvis der ikke findes nogen væsentlig indenlandsk produktion af andet korn til fremstilling af stivelse, for følgende mængder stivelse, der hvert produktionsår fremstilles i Finland og Sverige af byg og havre, såfremt det ikke medfører en forøgelse af stivelsesproduktionen på grundlag af disse to kornarter:
i)
50 000 tons i Finland
ii)
10 000 tons i Sverige.
2. Restitutionen i stk. 1 fastsættes med regelmæssige mellemrum af Kommissionen.
Artikel 97
Produktionsrestitution for sukker
1. Der kan ydes produktionsrestitution for de produkter fra sukkersektoren, der er anført i del III, litra b) til e), i bilag I, hvis der ikke foreligger overskudssukker eller importeret sukker eller overskudsisoglucose eller overskudsinulinsirup til en pris, der svarer til verdensmarkedsprisen, til fremstilling af de produkter, som er nævnt i artikel 62, stk. 2, litra b) og c).
2. Den produktionsrestitution, der er nævnt i stk. 1, fastsættes under hensyntagen til bl.a. de omkostninger ved brug af importeret sukker, som industrien må bære ved forsyning fra verdensmarkedet, og prisen på overskudssukker på EF-markedet eller referenceprisen, hvis der ikke er noget overskudssukker.
Artikel 98
Betingelser for ydelse af produktionsrestitutioner
Kommissionen fastsætter betingelserne for ydelsen af de produktionsrestitutioner, der er omhandlet i denne afdeling, samt restitutionernes størrelse og, for så vidt angår produktionsrestitutionen for sukker som fastsat i artikel 97, de restitutionsberettigede mængder.
Afdeling III
Støtte til mælk og mejeriprodukter
Artikel 99
Støtte til skummetmælk og skummetmælkspulver, der anvendes til foder
1. Der ydes støtte til skummetmælk og skummetmælkspulver, der anvendes til foder, i henhold til betingelser og produktstandarder, som Kommissionen skal fastsætte.
Kærnemælk og kærnemælkspulver sidestilles med skummetmælk og skummetmælkspulver ved anvendelsen af denne artikel.
2. Kommissionen fastsætter støtten under hensyntagen til følgende faktorer:
a)
den referencepris, der er fastsat for skummetmælkspulver i artikel 8, stk. 1, litra e) nr. ii)
b)
udviklingen i forsyningssituationen for skummetmælk og skummetmælkspulver og udviklingen i anvendelsen heraf til foder
c)
udviklingen i priserne for kalve
d)
udviklingen i markedspriserne for konkurrerende proteiner i forhold til markedspriserne for skummetmælkspulver.
Artikel 100
Støtte til skummetmælk, der forarbejdes til kasein eller kaseinater
1. Der ydes støtte til skummetmælk produceret i Fællesskabet og forarbejdet til kasein og kaseinater i henhold til betingelser og produktstandarder, som Kommissionen skal fastsætte for mælk og kasein eller kaseinater, der er fremstillet heraf.
2. Kommissionen fastsætter støtten under hensyntagen til følgende faktorer:
a)
referenceprisen for skummetmælkspulver eller markedsprisen for spraytørret skummetmælkspulver af bedste kvalitet, hvis denne pris overstiger referenceprisen
b)
markedsprisen for kasein og kaseinater på EF's marked og verdensmarkedet.
Støtten kan differentieres efter, om skummetmælken forarbejdes til kasein eller kaseinater, og efter disse produkters kvalitet.
Artikel 101
Støtte til køb af fløde, smør og koncentreret smør til nedsatte priser
Opstår der eller er der fare for, at der opstår overskud af mejeriprodukter, kan Kommissionen beslutte, at der skal ydes støtte på betingelser, som den fastsætter, så fløde, smør og koncentreret smør kan købes til nedsatte priser:
a)
af institutioner og organisationer, der ikke arbejder med gevinst for øje
b)
af medlemsstaternes væbnede styrker og hermed ligestillede enheder
c)
af konditorvare- og konsumisfabrikanter
d)
af fabrikanter af andre fødevarer, der skal fastlægges af Kommissionen
e)
til direkte forbrug af koncentreret smør.
Artikel 102
Støtte til levering af mejeriprodukter til skoleelever
1. På betingelser, der skal fastlægges af Kommissionen, ydes der EF-støtte til uddeling til skoleelever af visse forarbejdede mejeriprodukter, der skal fastlægges af Kommissionen, og som henhører under KN-kode 0401, 0403, 0404 90 og 0406 eller KN-kode 2202 90.
2. Uanset artikel 180 kan medlemsstaterne som supplement til EF-støtten yde national støtte til uddeling af de produkter, der er anført i stk. 1, til skoleelever. Medlemsstaterne kan finansiere deres nationale støtte ved en afgift, der opkræves i mejerisektoren, eller ved et andet bidrag fra mejerisektoren.
3. EF-støtten for sødmælk er på 18,15 EUR/100 kg.
For andre mejeriprodukters vedkommende fastlægger Kommissionen støtten ud fra mælkeindholdet i de pågældende produkter.
4. Den støtte, der er nævnt i stk. 1, ydes for en mængde på højst 0,25 l mælkeækvivalent pr. elev pr. dag.
Afdeling IV
Støtte i olivenolie- og spiseolivensektoren
Artikel 103
Støtte til erhvervsorganisationer
1. EF finansierer ved hjælp af de beløb, som medlemsstaterne tilbageholder i henhold til artikel 110i, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1782/2003, treårige arbejdsprogrammer, som de erhvervsorganisationer, der er nævnt i artikel 125, udarbejder inden for et eller flere af følgende områder:
a)
opfølgning og administrativ forvaltning af olivenolie- og spiseolivensektoren og -markedet
b)
miljøforbedrende foranstaltninger i forbindelse med olivendyrkning
c)
kvalitetsforbedrende foranstaltninger i forbindelse med produktionen af olivenolie og spiseoliven
d)
foranstaltninger vedrørende sporbarhed, certificering og beskyttelse af kvaliteten af olivenolie og spiseoliven, navnlig overvågning af kvaliteten af olivenolie, der sælges til den endelige forbruger, under de nationale forvaltningers tilsyn
e)
spredning af oplysninger om de aktiviteter, erhvervsorganisationerne gennemfører for at forbedre olivenoliens kvalitet.
2. EF-finansieringen af arbejdsprogrammerne i stk. 1 svarer højst til den del af støtten, som tilbageholdes af medlemsstaterne. Denne finansiering vedrører de støtteberettigede omkostninger og udgør:
a)
op til 100 % for aktiviteterne inden for de områder, der er nævnt i stk. 1, litra a) og b)
b)
op til 100 % for investeringerne i anlægsaktiver og op til 75 % for de andre aktiviteter inden for det område, der er nævnt i stk. 1, litra c)
c)
op til 75 % for de arbejdsprogrammer, der gennemføres i mindst tre tredjelande eller ikke-producerende medlemsstater af godkendte erhvervsorganisationer fra mindst to producentmedlemsstater inden for de områder, der er nævnt i stk. 1, litra d) og e), og op til 50 % for de andre aktiviteter inden for disse områder.
Medlemsstaterne sørger for supplerende finansiering op til 50 % af de omkostninger, der ikke dækkes af EF-finansieringen.
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne artikel, især procedurerne for godkendelse af medlemsstaternes arbejdsprogrammer og de aktiviteter, der kan komme i betragtning i forbindelse med programmerne.
3. Uden at foregribe eventuelle særlige bestemmelser, som Kommissionen kan fastsætte i henhold til artikel 194, kontrollerer medlemsstaten, om betingelserne for EF-finansiering er overholdt. Med henblik herpå foretager de en revision af arbejdsprogrammerne og gennemfører en kontrolplan i form af en stikprøve, der fastlægges på grundlag af en risikoanalyse, og som pr. år mindst omfatter 30 % af producentorganisationerne samt alle andre erhvervsorganisationer, der modtager EF-finansiering i henhold til denne artikel.
Afdeling V
Ef-tobaksfond
Artikel 104
Tobaksfond
1. Der oprettes en EF-tobaksfond, i det følgende benævnt »fonden«, som skal finansiere foranstaltninger inden for følgende områder:
a)
fremme af borgernes kendskab til de skadelige virkninger af tobaksforbrug i enhver form, bl.a. gennem oplysning og uddannelse, støtte til indsamling af oplysninger med henblik på kortlægning af tendenserne i tobaksforbruget og udarbejdelse af epidemiologiske undersøgelser vedrørende tobaksforbruget i EF og undersøgelse vedrørende forebyggelse af tobaksafhængighed
b)
særlige foranstaltninger med henblik på at få produktionen af råtobak omstillet til andre afgrøder og til andre jobskabende aktiviteter og undersøgelser af, hvilke muligheder producenterne af råtobak har for at omstille sig til andre afgrøder og aktiviteter.
2. Fonden finansieres:
a)
for høsten 2002 ved tilbageholdelse af 2 % og for høsten 2003, 2004 og 2005 ved tilbageholdelse af 3 % af den præmie, der er omhandlet i afsnit I i forordning (EØF) nr. 2075/92, gældende til og med høsten 2005 for finansiering af enhver form for foranstaltninger som omhandlet i stk. 1
b)
for kalenderåret 2006 og 2007 i henhold til artikel 110m i forordning (EF) nr. 1782/2003.
3. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne artikel.
Afdeling VI
Særlige bestemmelser for biavlssektoren
Artikel 105
Anvendelsesområde
1. For at forbedre de generelle betingelser for produktion og afsætning af biavlsprodukter kan medlemsstaterne vedtage et nationalt program for en periode på tre år, i det følgende benævnt »biavlsprogrammet«.
2. Uanset artikel 180 finder traktatens artikel 87, 88 og 89 ikke anvendelse på følgende:
a)
medlemsstaternes finansielle bidrag til foranstaltninger, der modtager EF-støtte i overensstemmelse med denne afdeling
b)
specifik national støtte til beskyttelse af biavlere, der er ugunstigt stillet som følge af strukturelle eller naturbetingede forhold, eller som er omfattet af økonomiske udviklingsprogrammer, med undtagelse af støtte til produktion eller afsætning.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om den støtte, der er nævnt i litra b), samtidig med at de sender det biavlsprogram, der er omhandlet i artikel 109.
Artikel 106
Støtteberettigede foranstaltninger
Følgende foranstaltninger kan indgå i biavlsprogrammerne:
a)
faglig bistand til biavlere og sammenslutninger af biavlere
b)
bekæmpelse af varroasyge
c)
rationalisering af flytninger af bistader
d)
foranstaltninger til støtte for laboratorier, der analyserer honningens fysisk-kemiske kendetegn
e)
foranstaltninger til støtte for genoprettelse af bibestandene i Fællesskabet
f)
samarbejde med specialorganer om gennemførelse af programmer for anvendt forskning vedrørende biavl og biavlsprodukter.
Foranstaltninger, der finansieres af ELFUL i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (62), er udelukket fra biavlsprogrammerne.
Artikel 107
Undersøgelse af produktions- og afsætningsstrukturen inden for biavlssektoren
For at opnå ret til den medfinansiering, der er nævnt i artikel 108, stk. 1, gennemfører medlemsstaterne en undersøgelse af produktions- og afsætningsstrukturen inden for biavlssektoren på deres områder.
Artikel 108
Finansiering
1. EF medfinansierer biavlsprogrammerne med 50 % af de udgifter, medlemsstaterne har afholdt.
2. Medlemsstaterne afholder senest den 15. oktober hvert år udgifterne til de foranstaltninger, der gennemføres inden for biavlsprogrammerne.
Artikel 109
Høring
Biavlsprogrammet udarbejdes i tæt samarbejde med de repræsentative erhvervsorganisationer og kooperativer inden for biavl. Det forelægges Kommissionen til godkendelse.
Artikel 110
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling.
Afdeling VII
Støtte i silkeormesektoren
Artikel 111
Støtte til silkeormeavl
1. Der indføres en støtte for silkeorme henhørende under KN-kode ex 0106 90 00 og for silkeormeæg henhørende under KN-kode ex 0511 99 85, som avles i Fællesskabet.
2. Støtten ydes til silkeormeavlerne for hver anvendt kasse med silkeormeæg på betingelse af, at kasserne indeholder en mindstemængde æg, som skal fastsættes, og at avlen af silkeormene fuldføres korrekt.
3. Støtten pr. anvendt kasse med silkeormeæg fastsættes til 133,26 EUR.
Artikel 112
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, især den mindstemængde æg, der er nævnt i artikel 111, stk. 2.
AFSNIT II
AFSÆTNINGS- OG PRODUKTIONSBESTEMMELSER
KAPITEL I
Handelsnormer og produktionsbetingelser
Afdeling I
Handelsnormer
Artikel 113
Handelsnormer
1. Kommissionen kan fastsætte handelsnormer for et eller flere produkter inden for følgende sektorer:
a)
olivenolie og spiseoliven med hensyn til de produkter, der er nævnt i del VII, litra a), i bilag I
b)
bananer
c)
levende planter.
2. De normer, der er nævnt i stk. 1:
a)
fastsættes især under hensyntagen til
i)
de pågældende produkters kendetegn
ii)
nødvendigheden af at sikre, at produkterne kan afsættes på markedet uden problemer
iii)
forbrugernes interesse i at modtage passende og gennemsigtig produktinformation
iv)
for de olivenolier, der er nævnt i del VII, litra a), i bilag I, udviklingen i metoderne til bestemmelse af deres fysisk-kemiske og organoleptiske egenskaber
b)
kan især vedrøre kvalitet, klassificering, vægt, størrelsessortering, emballering, indpakning, oplagring, transport, præsentation, oprindelse og mærkning.
3. Medmindre Kommissionen har fastsat andet i henhold til kriterierne i stk. 2, litra a), må produkter, som der er fastsat handelsnormer for, kun afsættes i Fællesskabet, såfremt de er i overensstemmelse med normerne.
Medlemsstaterne kontrollerer, om produkterne er i overensstemmelse med normerne og anvender sanktioner, hvis det er relevant, jf. dog eventuelle særlige bestemmelser, som Kommissionen kan vedtage i henhold til artikel 194.
Artikel 114
Handelsnormer for mælk og mejeriprodukter
1. Fødevarer til konsum må kun afsættes som mælk og mejeriprodukter, hvis de er i overensstemmelse med de definitioner og betegnelser, der er fastsat i bilag XII.
2. Med forbehold af undtagelser fastsat i fællesskabsretten og foranstaltninger til beskyttelse af folkesundheden må mælk til konsum henhørende under KN-kode 0401 kun afsættes i Fællesskabet i overensstemmelse med bilag XIII og navnlig med definitionerne i punkt I heri.
Artikel 115
Handelsnormer for fedtstoffer
De normer, der er fastsat i bilag XV, gælder for følgende produkter til konsum med et fedtindhold på mindst 10 vægtprocent, men under 90 vægtprocent, jf. dog artikel 114, stk. 1, eller bestemmelser vedtaget inden for veterinær- og fødevaresektoren for at sikre, at produkterne overholder hygiejne- og sundhedsnormerne, og for at beskytte dyre- og folkesundheden:
a)
mælkefedt henhørende under KN-kode 0405 og ex 2106
b)
fedtstoffer henhørende under KN-kode ex 1517
c)
blandingsprodukter af vegetabilsk og/eller animalsk oprindelse henhørende under KN-kode ex 1517 og ex 2106.
Indholdet af fedt uden tilsat salt skal være mindst to tredjedele af tørstoffet.
Disse normer gælder dog kun for produkter, der har en fast konsistens ved en temperatur på 20o C, og som er smørbare.
Artikel 116
Handelsnormer for produkter fra æg- og fjerkrækødsektoren
Produkter fra æg- og fjerkrækødsektoren mærkes i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag XIV.
Artikel 117
Certificering af humle
1. Humleprodukter, der er høstet eller fremstillet i EF, skal certificeres.
2. Der kan kun udstedes certifikat for produkter med kvalitetskendetegn, som i et bestemt afsætningsled opfylder de gældende minimumskrav for afsætningen. Med hensyn til humlepulver, lupulinberiget humlepulver, humleekstrakt og blandingsprodukter af humle kan certifikatet kun udstedes, hvis alfasyreindholdet i disse produkter ikke er lavere end indholdet i den humle, de er fremstillet af.
3. I certifikatet angives mindst:
a)
humlens produktionssted
b)
høståret
c)
sorten eller sorterne.
4. Humleprodukter må kun afsættes eller eksporteres, hvis der er udstedt et certifikat som nævnt i stk. 1, 2 og 3.
For importerede humleprodukter anerkendes den attest, der er omhandlet i artikel 158, stk. 2, som ligestillet med certifikatet.
5. Kommissionen kan vedtage foranstaltninger, der fraviger stk. 4:
a)
for at opfylde visse tredjelandes handelsmæssige krav eller
b)
for produkter til særlige anvendelsesformål.
Foranstaltningerne i første afsnit:
a)
må ikke være til skade for den normale afsætning af de produkter, som der er udstedt certifikat for
b)
skal sikre, at der ikke sker forveksling med de nævnte produkter.
Artikel 118
Handelsnormer for olivenolie og olie af olivenpresserester
1. Det er obligatorisk at anvende de betegnelser og definitioner på olivenolie og olie af olivenpresserester, der er fastsat i bilag XVI, ved afsætning af disse produkter i Fællesskabet og i samhandelen med tredjelande, så længe de er forenelige med internationale obligatoriske regler.
2. Kun den olie, der er nævnt i punkt 1, litra a) og b), og punkt 3 og 6 i bilag XVI, kan afsættes i detailleddet.
Afdeling II
Produktionsbetingelser
Artikel 119
Anvendelse af kasein og kaseinater til fremstilling af ost
Anvendelsen af kasein og kaseinater til fremstilling af ost kræver en forudgående tilladelse, som kun udstedes, hvis denne anvendelse er en nødvendig betingelse for fremstillingen af disse produkter.
Artikel 120
Metode til fremstilling af landbrugsethanol
Kommissionen kan fastsætte fremstillingsmetode og kendetegn for landbrugsethanol fremstillet af et bestemt landbrugsprodukt, der er anført i traktatens bilag I.
Afdeling III
Procedurebestemmelser
Artikel 121
Fastsættelse af normer, gennemførelsesbestemmelser og undtagelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til dette kapitel, der navnlig kan vedrøre:
a)
handelsnormer, jf. artikel 113, herunder bestemmelser om undtagelser fra normerne, fremlæggelse af de oplysninger, der kræves i henhold til normerne, og anvendelse af normerne på produkter, der importeres til Fællesskabet, og produkter, der eksporteres fra Fællesskabet
b)
for så vidt angår definitioner og betegnelser, der kan anvendes ved afsætning af mælk og mejeriprodukter, jf. artikel 114, stk. 1:
i)
bestemmelser om udarbejdelse og om nødvendigt supplering af fortegnelsen over de produkter, der er nævnt i punkt III, nr. 1, andet afsnit, i bilag XII, på grundlag af de fortegnelser, medlemsstaterne har sendt
ii)
bestemmelser om eventuel supplering af den fortegnelse over betegnelser, der er anført i punkt II, nr. 2, andet afsnit, litra a), i bilag XII
c)
for så vidt angår normer for smørbare fedtstoffer, jf. artikel 115:
i)
en liste over de produkter, der er omhandlet i punkt I, nr. 2, tredje afsnit, litra a) i bilag XV, på grundlag af de lister, som medlemsstaterne sender Kommissionen
ii)
analysemetoder, der er nødvendige, for at sammensætningen af de produkter, der er nævnt i artikel 115, og deres fremstillingsmetode kan kontrolleres
iii)
bestemmelser for prøveudtagning
iv)
bestemmelser om indsamling af statistiske oplysninger om afsætningsforholdene for de produkter, der er nævnt i artikel 115
d)
for så vidt angår bestemmelserne vedrørende afsætning af æg, jf. bilag XIV, del A:
i)
definitioner
ii)
hyppighed af indsamling, levering, konservering og behandling af æg
iii)
kvalitetskriterier, navnlig skallens udseende, hvidens og blommens konsistens samt luftblærens højde
iv)
vægtsortering, herunder undtagelser
v)
angivelser på æg og deres emballage, herunder undtagelser og regler for pakkerier
vi)
regler for samhandelen med tredjelande
vii)
produktionsmetoder
e)
for så vidt angår bestemmelserne vedrørende afsætning af fjerkrækød, jf. bilag XIV, del B:
i)
definitioner
ii)
listen over fjerkrækroppe, dele af fjerkrækroppe og slagteaffald, herunder foie gras, for hvilke del B i bilag XIV finder anvendelse
iii)
kriterierne for den klassificering, der er angivet i bilag XIV, del B, punkt III, nr. 1
iv)
regler vedrørende de yderligere oplysninger, der skal anføres i de ledsagende forretningspapirer, mærkning, præsentationsmåde og reklame i forbindelse med fjerkrækød bestemt for den endelige forbruger samt den varebetegnelse, produktet sælges under, jf. artikel 3, stk. 1, nr. 1, i direktiv 2000/13/EF
v)
frivillige oplysninger om kølemetode og opdrætsform
vi)
undtagelser, der kan anvendes ved leverancer til opskærings- eller forarbejdningsvirksomheder
vii)
regler vedrørende procentsatser for vandoptagelse under klargøringen af ferske, frosne og dybfrosne slagtekroppe og fjerkræstykker samt de oplysninger, der skal anføres herom
f)
for så vidt angår bestemmelserne vedrørende normer for produktion og afsætning af rugeæg og kyllinger af fjerkræ, jf. bilag XIV, del C:
i)
definitioner
ii)
registrering af virksomheder, der producerer eller afsætter rugeæg eller kyllinger af fjerkræ
iii)
de oplysninger, der skal angives på rugeæg, herunder rugeæg, der skal importeres fra eller eksporteres til tredjelande, og på pakningerne samt regler for så vidt angår kyllinger med oprindelse i tredjelande
iv)
registre, der skal føres af rugerierne
v)
mulig anvendelse, dog ikke som menneskeføde, af rugede æg, der er fjernet fra rugemaskinen
vi)
meddelelser fra rugerierne og andre virksomheder til medlemsstaternes kompetente myndigheder
vii)
ledsagepapirer
g)
minimumskvalitetskriterier for humleprodukter, jf. artikel 117
h)
analysemetoder, der eventuelt skal anvendes
i)
for så vidt angår kasein og kaseinater, jf. artikel 119:
i)
betingelserne for medlemsstaternes udstedelse af tilladelser og fastsættelse af den procentvise maksimale iblanding på grundlag af objektive kriterier, der opstilles under hensyntagen til det teknologisk nødvendige
ii)
de forpligtelser, som virksomheder, der er godkendt i henhold til nr. i), skal overholde.
KAPITEL II
Producentorganisationer, brancheorganisationer og erhvervsorganisationer
Afdeling I
Generelle principper
Artikel 122
Producentorganisationer
Medlemsstaterne anerkender producentorganisationer,
a)
der består af producenter fra en af følgende sektorer:
i)
humlesektoren
ii)
olivenolie- og spiseolivensektoren
iii)
silkeormesektoren
b)
der er oprettet på initiativ af producenterne
c)
der forfølger et bestemt mål, der navnlig kan vedrøre:
i)
koncentration af udbuddet og afsætningen af medlemmernes produkter
ii)
tilpasning i fællesskab af produktionen til markedets behov og produktforbedring
iii)
fremme af rationalisering og mekanisering af produktionen.
Artikel 123
Brancheorganisationer
Medlemsstaterne anerkender brancheorganisationer,
a)
der består af repræsentanter for økonomiske aktiviteter, der er knyttet til produktion af og/eller handel med og/eller forarbejdning af produkter fra følgende sektorer:
i)
olivenolie- og spiseolivensektoren
ii)
tobakssektoren
b)
der er oprettet på initiativ af alle eller nogle af de organisationer eller sammenslutninger, som de er sammensat af
c)
der forfølger et bestemt mål, der navnlig kan vedrøre:
i)
koncentration og koordinering af udbuddet og afsætningen af medlemmernes produkter
ii)
tilpasning i fællesskab af produktionen og forarbejdningen til markedets behov og produktforbedring
iii)
fremme af rationalisering og forbedring af produktionen og forarbejdningen
iv)
forskning i bæredygtige produktionsmetoder og gennemførelse af undersøgelser af markedsudviklingen.
Brancheorganisationer, der udøver deres aktiviteter i flere medlemsstater, skal dog anerkendes af Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1.
Artikel 124
Fælles bestemmelser for producent- og brancheorganisationer
1. Artikel 122 og artikel 123, første afsnit, gælder i alle de sektorer, der er nævnt i artikel 1, undtagen de sektorer, der er nævnt i artikel 122 og artikel 123, første afsnit, uden at dette berører anerkendelsen af producent- eller brancheorganisationer, der er besluttet af medlemsstaterne på grundlag af national lov og i overensstemmelse med fællesskabsretten.
2. Producentorganisationer, der er anerkendt eller godkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 865/2004, (EF) nr. 1952/2005 og (EF) nr. 1544/2006, betragtes som anerkendte producentorganisationer i henhold til artikel 122 i denne forordning.
Brancheorganisationer, der er anerkendt eller godkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2077/92 og (EF) nr. 865/2004, betragtes som anerkendte brancheorganisationer i henhold til artikel 123 i denne forordning.
Artikel 125
Erhvervsorganisationer
I denne forordning forstås ved »erhvervsorganisationer« anerkendte producentorganisationer, anerkendte brancheorganisationer eller anerkendte organisationer for andre aktører i olivenolie- og spiseolivensektoren eller sammenslutninger heraf.
Afdeling II
Regler for brancheorganisationer i tobakssektoren
Artikel 126
Ikke-medlemmers betaling af bidrag
1. Hvis en eller flere af de aktiviteter, der er nævnt i stk. 2, varetages af en anerkendt brancheorganisation i tobakssektoren, og er af generel økonomisk interesse for erhvervsdrivende, hvis virksomhed har forbindelse med det eller de pågældende produkter, kan den medlemsstat, der har udstedt anerkendelsen, eller Kommissionen, hvis den har udstedt anerkendelsen, uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, beslutte, at individuelle erhvervsdrivende eller sammenslutninger, der ikke er medlem af organisationen, men som drager fordel af disse aktiviteter, over for organisationen skal udrede hele eller en del af det bidrag, medlemmerne betaler, for så vidt bidragene skal dække de udgifter, som er en direkte følge af de pågældende aktiviteters varetagelse, dog med undtagelse af enhver form for administrationsomkostninger.
2. De aktiviteter, der er nævnt i stk. 1, skal vedrøre et af følgende emner:
a)
forsøg på at øge produkternes værdi, bl.a. gennem nye anvendelsesformål, som ikke indebærer en risiko for folkesundheden
b)
undersøgelser til forbedring af kvaliteten af tobak i blade og i baller
c)
søgning efter dyrkningsmetoder, der gør det muligt at begrænse anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler og sikrer, at jorderne og miljøet beskyttes.
3. De berørte medlemsstater meddeler Kommissionen, hvilke beslutninger de agter at træffe i medfør af stk. 1. Disse beslutninger må først anvendes, når der er gået tre måneder fra datoen for meddelelsen til Kommissionen. Kommissionen kan inden for dette tidsrum på tre måneder kræve, at hele beslutningsudkastet eller en del af det forkastes, hvis den anførte generelle økonomiske interesse ikke synes at være velbegrundet.
4. Når en generel økonomisk interesse tilgodeses gennem varetagelsen af aktiviteter, der er iværksat af en brancheorganisation, som i medfør af dette kapitel er anerkendt af Kommissionen, meddeler Kommissionen de berørte medlemsstater sit beslutningsudkast, og disse har to måneder til at sende deres bemærkninger.
Afdeling III
Procedurebestemmelser
Artikel 127
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til dette kapitel, især betingelser og procedurer for anerkendelse af producent-, branche- og erhvervsorganisationer inden for individuelle sektorer, herunder:
a)
de særlige mål, som organisationerne skal forfølge
b)
organisationernes vedtægter
c)
organisationernes aktiviteter
d)
undtagelser fra bestemmelserne i artikel 122, 123 og 125
e)
eventuelle konsekvenser af, at en organisation anerkendes som brancheorganisation.
DEL III
SAMHANDELEN MED TREDJELANDE
KAPITEL I
Almindelige bestemmelser
Artikel 128
Generelle principper
Medmindre andet er fastsat i denne forordning eller i bestemmelser truffet i medfør af denne forordning, er følgende forbudt i samhandelen med tredjelande:
a)
opkrævning af afgifter med samme virkning som told
b)
anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 129
Den kombinerede nomenklatur
De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur i Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (63) (i det følgende benævnt »den kombinerede nomenklatur«) og de særlige regler for nomenklaturens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning. Den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, herunder eventuelt definitionerne i bilag III, indarbejdes i den fælles toldtarif.
KAPITEL II
Import
Afdeling I
Importlicenser
Artikel 130
Importlicenser
1. Ud over de tilfælde, hvor der i henhold til denne forordning kræves importlicenser, kan Kommissionen kræve, at der ved import til Fællesskabet af et eller flere produkter fra følgende sektorer skal fremlægges importlicens:
a)
korn
b)
ris
c)
sukker
d)
frø
e)
olivenolie og spiseoliven for så vidt angår produkter henhørende under KN-kode 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 og 1522 00 39
f)
hør og hamp for så vidt angår hamp
g)
bananer
h)
levende planter
i)
oksekød
j)
mælk og mejeriprodukter
k)
svinekød
l)
fåre- og gedekød
m)
æg
n)
fjerkrækød
o)
landbrugsethanol.
2. Ved anvendelsen af stk. 1 tager Kommissionen hensyn til behovet for importlicenser til forvaltning af de pågældende markeder og især til overvågning af importen af de pågældende produkter.
Artikel 131
Udstedelse af licenser
Medlemsstaterne udsteder importlicenser til enhver ansøger, uanset hvor i Fællesskabet denne er etableret medmindre andet er fastsat i en rådsforordning eller en anden retsakt udstedt af Rådet, og uden at dette dog tilsidesætter foranstaltninger truffet med henblik på anvendelsen af dette kapitel.
Artikel 132
Gyldighed
Importlicenserne er gyldige i hele Fællesskabet.
Artikel 133
Sikkerhedsstillelse
1. Medmindre Kommissionen fastsætter andet, er udstedelse af licens betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre importen inden for licensens gyldighedsperiode.
2. Undtagen i tilfælde af force majeure fortabes sikkerhedsstillelsen helt eller delvis, hvis importen ikke gennemføres eller kun gennemføres delvis inden for licensens gyldighedsperiode.
Artikel 134
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, herunder licensernes gyldighedsperiode og niveau for sikkerhedsstillelse.
Afdeling II
Importtold og importafgifter
Artikel 135
Importtold
Medmindre andet er fastsat i henhold til denne forordning, anvendes importtoldsatserne i den fælles toldtarif for de produkter, der er nævnt i artikel 1.
Artikel 136
Beregning af importtolden for korn
1. Uanset artikel 135 er importtolden for produkter henhørende under KN-kode 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (blød hvede af høj kvalitet), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 og 1007 00 90, undtagen hybridmajs til udsæd, lig med interventionsprisen for sådanne produkter ved import forhøjet med 55 % minus cif-importprisen for den pågældende sending. Denne told kan dog ikke overstige den bundne toldsats som er fastsat på grundlag af den kombinerede nomenklatur.
2. Med henblik på beregning af importtolden som omhandlet i stk. 1 skal der regelmæssigt fastsættes repræsentative cif-importpriser for de produkter, der er nævnt i samme stykke.
Artikel 137
Beregning af importtolden for afskallet ris
1. Uanset artikel 135 fastsættes importtolden for afskallet ris henhørende under KN-kode 1006 20 af Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, senest 10 dage efter udgangen af den pågældende referenceperiode i henhold til punkt 1 i bilag XVII.
Kommissionen fastsætter uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, en ny importtold, hvis beregningerne i henhold til dette bilag medfører, at den skal ændres. Så længe der ikke er fastsat en ny importtold, gælder den tidligere fastsatte told.
2. Ved beregningen af den import, der er omhandlet i punkt 1 i bilag XVII, tages der hensyn til de mængder, for hvilke der er udstedt importlicenser for afskallet ris henhørende under KN-kode 1006 20 i den tilsvarende referenceperiode, med undtagelse af de importlicenser for Basmati-ris, der er omhandlet i artikel 138.
3. Den årlige referencemængde fastsættes til 449 678 t.
Den delvise referencemængde svarer for hvert produktionsår til halvdelen af den årlige referencemængde.
Artikel 138
Beregning af importtolden for afskallet Basmati-ris
Uanset artikel 135 kan der for sorter af afskallet Basmati-ris henhørende under KN-kode 1006 20 17 og 1006 20 98 og anført i bilag XVIII anvendes en nulimporttold på de betingelser, som Kommissionen fastsætter.
Artikel 139
Beregning af importtolden for sleben ris
1. Uanset artikel 135 fastsættes importtolden for delvis sleben eller sleben ris henhørende under KN-kode 1006 30 af Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, senest 10 dage efter udgangen af den pågældende referenceperiode i henhold til punkt 2 i bilag XVII.
Kommissionen fastsætter uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, en ny importtold, hvis beregningerne i henhold til dette bilag medfører, at den skal ændres. Så længe der ikke er fastsat en ny importtold, gælder den tidligere fastsatte told.
2. Ved beregningen af den import, der er omhandlet i punkt 2 i bilag XVII, tages der hensyn til de mængder, for hvilke der er udstedt importlicenser for delvis sleben og sleben ris henhørende under KN-kode 1006 30 i den tilsvarende referenceperiode.
Artikel 140
Beregning af importtolden for brudris
Uanset artikel 135 er importtolden for brudris henhørende under KN-kode 1006 40 00 på 65 EUR/t.
Artikel 141
Tillægsimporttold
1. Importen af et eller flere produkter fra korn-, ris-, sukker-, oksekøds-, mejeri-, svinekøds-, fåre- og gedekøds-, æg-, fjerkrækød- og banansektoren pålægges en tillægsimporttold efter toldsatsen i artikel 135 til 140 for at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger for EF-markedet af importen af disse produkter:
a)
hvis importen sker til priser, der ligger under det niveau, som Fællesskabet har meddelt Verdenshandelsorganisationen (»udløsningsprisen«), eller
b)
hvis importmængden i et år overstiger et bestemt niveau (»udløsningsmængden«).
Udløsningsmængden fastlægges på basis af afsætningsmulighederne, der om muligt defineres som importen som en procentdel af det tilsvarende indenlandske forbrug i de tre forudgående år.
2. Tillægsimporttolden pålægges ikke, hvis det er usandsynligt, at importen skaber forstyrrelser på EF-markedet, eller hvis virkningerne ikke står i forhold til det tilstræbte mål.
3. Ved anvendelsen af stk. 1, litra a), fastlægges importpriserne på grundlag af cif-importpriserne for den pågældende sending.
Cif-importpriserne kontrolleres på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller EF-importmarkedet.
Artikel 142
Suspension af importtolden for sukker
Kommissionen kan helt eller delvis suspendere importtolden for visse mængder af følgende produkter for at garantere den forsyning, der er nødvendig for at kunne fremstille de produkter, der er nævnt i artikel 62, stk. 2:
a)
sukker henhørende under KN-kode 1701
b)
isoglucose henhørende under KN-kode 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 og 1702 90 30.
Artikel 143
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, især:
a)
for så vidt angår artikel 136:
i)
minimumskrav til hvede af høj kvalitet
ii)
de prisnoteringer, der skal indgå i beregningerne
iii)
muligheden for, at de erhvervsdrivende, hvis det er relevant i specifikke tilfælde, kan få kendskab til, hvilken told der anvendes, inden sendingerne ankommer.
b)
for så vidt angår artikel 141 de produkter, der skal pålægges tillægsimporttold, og de øvrige kriterier, der er nødvendige for at sikre anvendelsen af stk. 1 i nævnte artikel.
Afdeling III
Importkontingentforvaltning
Artikel 144
Toldkontingenter
1. De toldkontingenter for import af de i artikel 1 anførte produkter, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300 eller af andre af Rådets retsakter, åbnes og forvaltes af Kommissionen i henhold til gennemførelsesbestemmelser, som Kommissionen fastsætter.
2. Toldkontingenterne forvaltes på en sådan måde, at de erhvervsdrivende behandles på lige fod ved anvendelse af en af følgende metoder eller en kombination af dem eller en anden passende metode:
a)
en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge, som ansøgningerne indgives i (»først til mølle«-princippet)
b)
en metode, hvor der fordeles i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning om (metoden »samtidig behandling«)
c)
en metode, der tager hensyn til de traditionelle handelsstrømme (metoden »traditionelle/nye mønstre«).
3. Forvaltningsmetoden skal, hvor det er relevant, tage behørigt hensyn til EF-markedets forsyningsbehov og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked.
Artikel 145
Åbning af toldkontingenter
Kommissionen fastsætter årlige toldkontingenter, om nødvendigt tidsmæssigt fordelt over hele året, og fastlægger, hvilken forvaltningsmetode der skal anvendes.
Artikel 146
Særlige bestemmelser
1. For så vidt angår importkontingentet på 54 703 t frosset oksekød henhørende under KN-kode 0202 20 30, 0202 30 og 0206 29 91 og bestemt til forarbejdning kan Rådet efter proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, bestemme, at dette kontingent helt eller delvis vedrører tilsvarende mængder kvalitetskød, og anvende en omregningssats på 4,375.
2. For så vidt angår Spaniens importkontingent på 2 000 000 t majs og 300 000 t sorghum og Portugals importkontingent på 500 000 t majs, fastsættes der i de gennemførelsesbestemmelser, der er nævnt i artikel 148, endvidere regler for gennemførelse af importkontingentet og i givet fald offentlig oplagring af de mængder, som importeres af de pågældende medlemsstaters interventionsorganer, og for disse mængders afsætning på disse medlemsstaters marked.
Artikel 147
Toldsatser for bananer
Dette kapitel anvendes, uden at det indskrænker anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1964/2005 (64).
Artikel 148
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, især om:
a)
garanti for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
b)
anerkendelse af det dokument, der anvendes til kontrol af den garanti, som er omhandlet i litra a)
c)
betingelser for udstedelse af importlicenser og licensernes gyldighedsperiode.
Afdeling IV
Særlige bestemmelser for visse produkter
Underafdeling I
Særlige bestemmelser for import af korn og ris
Artikel 149
Import af blandinger af forskellige kornarter
Importtolden for blandinger af kornarter henhørende under del I, litra a) og b), i bilag I fastsættes således:
a)
Består blandingen af to af disse kornarter, anvendes den importtold, der gælder:
i)
for den vægtmæssigt overvejende kornart, såfremt denne udgør 90 % og derover af blandingens vægt
ii)
for bestanddelen med den højeste importtold, såfremt ingen af de to bestanddele udgør 90 % og derover af blandingens vægt.
b)
Består blandingen af mere end to af disse kornarter, og udgør flere af disse kornarter hver for sig mere end 10 % af blandingens vægt, anvendes den højeste af de importtoldsatser, der gælder for disse kornarter, også selv om importtolden er den samme for flere af disse kornarter.
Såfremt kun én kornart udgør mere end 10 procent af blandingens vægt, anvendes den importtold, der gælder for denne kornart.
c)
I alle tilfælde, der ikke er omfattet af litra a) eller b), anvendes den højeste af de importtoldsatser, der gælder for de kornarter, som den pågældende blanding består af, også selv om importtolden er den samme for flere af disse kornarter.
Artikel 150
Import af blandinger af korn og ris
For blandinger, der består dels af en eller flere af de kornarter, som henhører under del I, litra a) og b), i bilag I, dels af et eller flere af de produkter, der henhører under del II, litra a) og b), i bilag I, anvendes den importtold, der gælder for bestanddelen med den højeste importtold.
Artikel 151
Import af blandinger af ris
For blandinger, der på den ene side består enten af ris af forskellige grupper eller på forskellige forarbejdningstrin, eller af ris af en eller flere forskellige grupper eller på et eller flere forarbejdningstrin og på den anden side af brudris, anvendes den importtold, der gælder:
a)
for den vægtmæssigt overvejende bestanddel, såfremt denne udgør 90 % og derover af blandingens vægt
b)
for bestanddelen med den højeste importtold, såfremt ingen af bestanddelene udgør 90 % og derover af blandingens vægt.
Artikel 152
Anvendelse af tariferingen
Kan den metode til fastsættelse af tolden, der er omhandlet i artikel 149 til 151, ikke anvendes, er en told, der skal anvendes på de blandinger, som er nævnt i de pågældende artikler, den, der følger af disse blandingers tarifering.
Underafdeling II
Præferenceimportordninger for sukker
Artikel 153
Raffineringsindustriens traditionelle forsyningsbehov
1. Uanset artikel 52, stk. 1, fastsættes det traditionelle behov for forsyning med sukker til raffinering i EF til 2 424 735 t pr. produktionsår udtrykt i hvidt sukker.
I produktionsåret 2008/09 fordeles det traditionelle forsyningsbehov således:
a)
198 748 t for Bulgarien
b)
296 627 t for Frankrig
c)
100 000 t for Italien
d)
291 633 t for Portugal
e)
329 636 t for Rumænien
f)
19 585 t for Slovenien
g)
59 925 t for Finland
h)
1 128 581 t for Det Forenede Kongerige.
2. Det traditionelle forsyningsbehov, der er nævnt i stk. 1, første afsnit, forhøjes med 65 000 t. Denne mængde vedrører rårørsukker og forbeholdes for produktionsåret 2008/09 den eneste sukkerroeforarbejdningsvirksomhed, der var i funktion i 2005 i Portugal. Denne forarbejdningsvirksomhed betragtes som et heltidsraffinaderi.
3. Der udstedes kun importlicenser for sukker til raffinering til heltidsraffinaderier, hvis de berørte mængder ikke overstiger de mængder, der kan importeres inden for rammerne af det traditionelle forsyningsbehov, jf. stk. 1. Licenserne kan kun overdrages mellem heltidsraffinaderier, og deres gyldighed udløber ved udgangen af det produktionsår, de er udstedt for.
Dette stykke gælder for produktionsåret 2008/09 og for de tre første måneder af hvert af de følgende produktionsår.
4. Importtolden for rørsukker til raffinering henhørende under KN-kode 1701 11 10 med oprindelse i de stater, der er nævnt i bilag XIX, suspenderes for den supplerende mængde, der er nødvendig for at sikre en passende forsyning af heltidsraffinaderierne i produktionsåret 2008/09.
Kommissionen fastsætter den supplerende mængde på grundlag af forholdet mellem det traditionelle forsyningsbehov, jf. stk. 1, og den forventede forsyning med sukker til raffinering i det pågældende produktionsår. Kommissionen kan revidere dette forhold i løbet af produktionsåret og kan basere det på historiske faste skøn over råsukker til forbrug.
Artikel 154
Garanteret pris
1. De garanterede priser for AVS/indisk sukker gælder for import af råsukker og hvidt sukker af standardkvalitet fra:
a)
de mindst udviklede lande under de ordninger, der er omhandlet i artikel 12 og 13 i Rådets forordning (EF) nr. 980/2005 (65)
b)
de stater, som er anført i bilag XIX, for den supplerende mængde, der er omhandlet i artikel 153, stk. 3.
2. Ansøgninger om importlicenser for sukker, der er omfattet af en garanteret pris, vedlægges en eksportlicens fra eksportlandets myndigheder til bekræftelse af, at sukkeret overholder reglerne i de pågældende aftaler.
Artikel 155
Sukkerprotokolforpligtelser
Kommissionen kan træffe foranstaltninger for at sikre, at AVS/indisk sukker importeres til EF på betingelserne i protokol 3 i bilag V til AVS-EF-partnerskabsaftalen og aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Indien om rørsukker. Disse foranstaltninger kan om nødvendigt fravige artikel 153 i denne forordning.
Artikel 156
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne underafdeling, især for at overholde internationale aftaler. De kan omfatte ændringer af bilag XIX.
Underafdeling III
Særlige bestemmelser for hamp
Artikel 157
Import af hamp
1. Følgende produkter må kun importeres til Fællesskabet, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
rå hamp henhørende under KN-kode 5302 10 00, som opfylder betingelserne i artikel 52 i forordning (EF) nr. 1782/2003
b)
frø til udsæd af hampesorter henhørende under KN-kode 1207 99 15, som er ledsaget af et bevis for, at indholdet af tetrahydrocannabinol ikke overstiger det indhold, der er fastsat i henhold til artikel 52 i forordning (EF) nr. 1782/2003
c)
hampefrø til andre formål end udsæd henhørende under KN-kode 1207 99 91, som kun må importeres af importører, der er godkendt af medlemsstaten, for at sikre, at de ikke anvendes til udsæd.
2. Når de produkter, der er nævnt i nærværende artikels stk. 1, litra a) og b), importeres til Fællesskabet, kontrolleres de for at fastslå, om betingelserne i nærværende artikels stk. 1, er overholdt, jf. dog eventuelle særlige bestemmelser, som Kommissionen kan fastsætte i henhold til artikel 194.
3. Nærværende artikel anvendes, medmindre medlemsstaterne har fastsat mere restriktive bestemmelser i overensstemmelse med traktaten og de forpligtelser, der følger af Verdenshandelsorganisationens aftale om landbrug.
Underafdeling IV
Særlige importbestemmelser for humle
Artikel 158
Import af humle
1. Humleprodukter må kun importeres fra tredjelande, hvis deres kvalitetskendetegn mindst svarer til dem, som er fastsat for de samme produkter, der er høstet i Fællesskabet eller fremstillet af sådanne produkter.
2. Produkter, der ledsages af en attest udstedt af oprindelseslandets myndigheder og anerkendt som ligestillet med det certifikat, der er nævnt i artikel 117, anses for at udvise de kendetegn, der er nævnt i stk. 1 i nærværende artikel.
For humlepulver, lupulinberiget humlepulver, humleekstrakt og blandingsprodukter af humle kan attesten kun anerkendes som ligestillet med certifikatet, hvis alfasyreindholdet i disse produkter ikke er lavere end indholdet i den humle, de er fremstillet af.
Om en attest kan ligestilles med et certifikat, kontrolleres i henhold til gennemførelsesbestemmelser, som Kommissionen fastsætter.
Afdeling V
Beskyttelse og aktiv forædling
Artikel 159
Beskyttelsesforanstaltninger
1. Kommissionen træffer i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 519/94 (66) og (EF) nr. 3285/94 (67) beskyttelsesforanstaltninger over for import til EF, jf. denne artikels stk. 3.
2. Medmindre andet er fastsat i henhold til anden retsakt udstedt af Rådet, træffer Kommissionen beskyttelsesforanstaltninger over for import til Fællesskabet, der sker i henhold til aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3.
3. De foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1 og 2, kan Kommissionen, uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, træffe på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe de afgørelser, som Kommissionen har truffet i henhold til stk. 1 og 2, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende afgørelser senest en måned efter den dato, hvor de blev indbragt for Rådet.
4. Finder Kommissionen, at en beskyttelsesforanstaltning, der er truffet i henhold til stk. 1 eller 2, bør ophæves eller ændres, gør den følgende:
a)
hvis foranstaltningen er vedtaget af Rådet, foreslår Kommissionen Rådet, at den ophæves eller ændres. Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal
b)
i alle andre tilfælde ophæver eller ændrer Kommissionen EF-beskyttelsesforanstaltninger uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1.
Artikel 160
Suspension af proceduren for aktiv forædling
1. Hvis EF's marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for aktiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for produkter fra korn-, ris-, sukker-, olivenolie- og spiseoliven-, oksekøds-, mejeri-, svinekøds-, fåre- og gedekøds-, æg-, fjerkrækød- og landbrugsethanolsektoren. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger senest en måned efter den dato, hvor de blev indbragt for det.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for landbrugsprodukter kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for de produkter, der er nævnt i stk. 1.
KAPITEL III
Eksport
Afdeling I
Eksportlicenser
Artikel 161
Eksportlicenser
1. Ud over de tilfælde, hvor der i henhold til denne forordning kræves eksportlicenser, kan Kommissionen kræve, at der ved eksport fra Fællesskabet af et eller flere produkter fra følgende sektorer skal fremlægges eksportlicens:
a)
korn
b)
ris
c)
sukker
d)
olivenolie og spiseoliven, for så vidt angår olivenolie som nævnt i del VII, litra a), i bilag I
e)
oksekød
f)
mælk og mejeriprodukter
g)
svinekød
h)
fåre- og gedekød
i)
æg
j)
fjerkrækød
k)
landbrugsethanol.
Ved anvendelsen af første afsnit tager Kommissionen hensyn til behovet for eksportlicenser til forvaltning af de pågældende markeder og især til overvågning af eksporten af de pågældende produkter.
2. Artikel 131 til 133 anvendes med de fornødne ændringer.
3. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til stk. 1 og 2, herunder licensernes gyldighedsperiode og niveau for sikkerhedsstillelse.
Afdeling II
Eksportrestitutioner
Artikel 162
Eksportrestitutionernes anvendelsesområde
1. I det omfang det er nødvendigt for at muliggøre eksport på grundlag af noteringerne eller priserne på verdensmarkedet og inden for de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, kan forskellen mellem disse noteringer eller priser og priserne i Fællesskabet udlignes ved eksportrestitutioner for:
a)
produkter fra følgende sektorer, der skal eksporteres i uforarbejdet stand
i)
korn
ii)
ris
iii)
sukker, for så vidt angår de produkter, der er anført i del III, litra b), c), d) og g), i bilag I
iv)
oksekød
v)
mælk og mejeriprodukter
vi)
svinekød
vii)
æg
viii)
fjerkrækød
b)
produkter nævnt i litra a), nr. i), ii), iii), v) og vii), som eksporteres i form af produkter anført i bilag XX og XXI.
For så vidt angår mælk og mejeriprodukter, der eksporteres i form af produkter anført i del IV i bilag XX, må der kun ydes eksportrestitutioner for produkter, der er anført i del XVI, litra a) til e), og litra g), i bilag I.
2. Eksportrestitutionerne for produkter, der eksporteres i form af forarbejdede varer som anført i bilag XX og XXI, må ikke være større end dem, der gælder for de samme produkter, når de eksporteres i uforarbejdet stand.
3. For at tage hensyn til de særlige fremstillingsprocesser for visse kategorier af spiritus fremstillet på basis af korn kan kriterierne for ydelse af de i stk. 1 og 2 omhandlede eksportrestitutioner og kontrolproceduren i fornødent omfang tilpasses denne særlige situation af Kommissionen.
Artikel 163
Tildeling af eksportrestitutioner
De mængder, der kan eksporteres med eksportrestitution, tildeles efter den metode, der:
a)
bedst passer til produktets art og situationen på det pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes så effektivt som muligt under hensyntagen til EF-eksportens effektivitet og struktur, uden at dette må føre til forskelsbehandling af de pågældende erhvervsdrivende, især mellem store og små erhvervsdrivende
b)
administrativt set er mindst tung for de erhvervsdrivende under hensyntagen til forvaltningskravene
c)
er af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende.
Artikel 164
Fastsættelse af eksportrestitutioner
1. Eksportrestitutionerne skal være ens for hele Fællesskabet. De kan differentieres efter destination, især når verdensmarkedssituationen, specifikke krav på visse markeder eller forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, gør dette nødvendigt.
2. Kommissionen fastsætter restitutionerne.
Fastsættelsen kan ske:
a)
med regelmæssige mellemrum
b)
ved licitation for produkter, for hvilke denne procedure var fastsat allerede før datoen for anvendelsen af denne forordning, jf. artikel 204, stk. 2.
Medmindre fastsættelsen sker ved licitation, fastsættes listen over produkter, for hvilke der ydes eksportrestitution, samt restitutionens størrelse mindst en gang hver tredje måned. Restitutionerne kan dog fastholdes på samme niveau i mere end tre måneder og om fornødent ændres af Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, inden for tidsintervallet efter anmodning fra en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.
3. Der tages hensyn til et eller flere af følgende aspekter, når der fastsættes restitutioner for et bestemt produkt:
a)
situationen og den forventede udvikling i:
-
priserne for produktet og de disponible mængder på EF's marked
-
priserne for produktet på verdensmarkedet.
b)
den fælles markedsordnings mål, som er at sikre ligevægt og en naturlig udvikling i priser og samhandel på dette marked
c)
behovet for at undgå forstyrrelser, som vil kunne forårsage en længerevarende uligevægt mellem udbud og efterspørgsel på EF's marked
d)
det økonomiske aspekt i forbindelse med den påtænkte eksport
e)
de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300
f)
nødvendigheden af at skabe balance mellem anvendelsen af EF-basisprodukter med henblik på eksport af forarbejdede varer til tredjelande og anvendelsen af produkter fra disse lande, der tillades importeret til forædling
g)
de gunstigste afsætningsomkostninger og omkostninger ved transport fra EF's markeder til EF's eksporthavne eller andre eksportsteder samt transportomkostninger mv. til bestemmelseslandet
h)
efterspørgslen på EF's marked
i)
for svinekød, æg og fjerkrækød forskellen mellem priserne henholdsvis i Fællesskabet og på verdensmarkedet på den mængde foderkorn, der i Fællesskabet er nødvendig for at producere de pågældende produkter.
4. Kommissionen kan fastsætte et korrektionsbeløb for eksportrestitutionerne inden for korn- og rissektoren. Kommissionen kan om nødvendigt ændre korrektionsbeløbene uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1.
Første afsnit kan også anvendes på produkter, der eksporteres i form af varer anført i bilag XX.
Artikel 165
Eksportrestitutioner for malt på lager
Ved eksport i løbet af de første tre måneder af høståret af malt, der ved udløbet af det foregående høstår befandt sig på lager, eller som er fremstillet af byg, der var på lager på det tidspunkt, gælder den restitution, som ville have været gældende for den pågældende eksportlicens ved eksport i løbet af den sidste måned i det foregående høstår.
Artikel 166
Justering af eksportrestitutionen for korn
Medmindre Kommissionen har fastsat andet, justerer Kommissionen for de produkter, der er nævnt i del I, litra a) og b), i bilag I, den restitution, der er fastsat i henhold til artikel 167, stk. 2, på baggrund af de månedlige forhøjelser, der gælder for interventionsprisen, og i givet fald ændringerne i denne pris.
Første afsnit kan helt eller delvis anvendes på de produkter, der er nævnt i del I, litra c) og d), i bilag I, og på de produkter, der er nævnt i del I i bilag I, og som eksporteres i form af varer, som er anført i del I i bilag XX. I dette tilfælde korrigeres den justering, der er nævnt i første afsnit, ved at der på den månedlige forhøjelse anvendes en koefficient, som udtrykker forholdet mellem mængden af basisprodukt og den mængde af basisproduktet, som er indeholdt i det eksporterede, forarbejdede produkt eller anvendt ved fremstillingen af den eksporterede vare.
Artikel 167
Ydelse af eksportrestitution
1. For produkter i artikel 162, stk. 1, litra a), der eksporteres i uforarbejdet stand, ydes der kun restitutioner efter anmodning og mod fremlæggelse af eksportlicens.
2. For produkter i stk. 1 anvendes den restitution, der gælder på dagen for licensansøgningen, eller som er fastlagt ved den pågældende licitation, og i tilfælde af differentieret restitution den restitution, som gælder samme dag:
a)
for den destination, der er angivet i licensen, eller
b)
når det er relevant, for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination, der er angivet i licensen, i hvilket tilfælde beløbet ikke må overstige det beløb, der gælder for den destination, der er angivet i licensen.
Kommissionen kan træffe passende foranstaltninger for at undgå misbrug af fleksibiliteten i dette stykke.
3. Uanset stk. 1 kan Kommissionen beslutte, at der for rugeæg og daggamle kyllinger kan bevilges eksportlicenser efterfølgende.
4. Det kan efter proceduren i artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 3448/93 (68) besluttes at anvende stk. 1 og 2 på de produkter, der er nævnt i artikel 162, stk. 1, litra b) i nærværende forordning.
5. Kommissionen kan give dispensation fra stk. 1 og 2 for produkter, som der ydes eksportrestitutioner for i forbindelse med fødevarehjælp.
6. Restitutionen ydes, når det godtgøres:
a)
at produkterne er eksporteret fra Fællesskabet
b)
at produkterne i tilfælde af differentieret restitution har nået den destination, der er angivet i licensen, eller en anden destination, som der var fastsat en restitution for, jf. dog stk. 2, litra b).
Kommissionen kan dog give dispensation, hvis der fastlægges betingelser, som giver tilsvarende garantier.
7. Kommissionen kan fastsætte yderligere betingelser for at yde eksportrestitutioner for et eller flere produkter. De kan omfatte:
a)
at der kun udbetales restitutioner for produkter af EF-oprindelse
b)
at restitutionerne for importerede produkter er begrænset til den told, der blev opkrævet ved import, hvis denne er lavere end den gældende restitution.
Artikel 168
Eksportrestitutioner for levende kvæg
Ydelse af restitution for eksport af levende kvæg er betinget af, at dyrevelfærdsbestemmelserne i EF-retsforskrifterne, navnlig om beskyttelse af dyr under transport, overholdes.
Artikel 169
Eksportbegrænsninger
På grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for de fastsatte referenceperioder, og som gælder for de pågældende produkter, sikres det, at de mængdegrænser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, overholdes. For så vidt angår overholdelsen af de forpligtelser, der følger af WTO-aftalen om landbrug, berøres eksportlicensernes gyldighed ikke af referenceperiodens udløb.
Artikel 170
Gennemførelsesbestemmelser
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne afdeling, især for:
a)
omfordeling af eksportmængder, der ikke er tildelt eller udnyttet
b)
kvaliteten af de produkter, der kan ydes eksportrestitution for, og andre særlige krav og betingelser for disse produkter.
c)
kontrol, herunder fysisk kontrol og dokumentkontrol, af, om transaktioner, der giver ret til udbetaling af restitutioner og alle andre beløb i forbindelse med eksport, rent faktisk har fundet sted, og om de har fundet sted på behørig måde.
Kommissionen foretager de ændringer, der er nødvendige i bilag XX, under hensyntagen til de kriterier, der er nævnt i artikel 8, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 3448/93.
Gennemførelsesbestemmelserne til artikel 167 for de produkter, der er nævnt i artikel 162, stk. 1, litra b), fastsættes dog efter proceduren i artikel 16, stk. 2, i forordning (EF) nr. 3448/93.
Afdeling III
Eksportkontingentforvaltning i mejerisektoren
Artikel 171
Forvaltning af toldkontingenter, der åbnes af tredjelande
1. Hvis der i en aftale, der er indgået i henhold til traktatens artikel 300, er fastsat fuld eller delvis forvaltning af et toldkontingent, som er åbnet af et tredjeland for mælk og mejeriprodukter, vedtager Kommissionen forvaltningsmetoden og gennemførelsesbestemmelserne til metoden.
2. De toldkontingenter, der er nævnt i stk. 1, forvaltes på en sådan måde, at de erhvervsdrivende ikke forskelsbehandles, og at der sikres fuld udnyttelse af de muligheder, som det pågældende kontingent åbner, ved anvendelse af en af følgende metoder eller en kombination af dem eller en anden passende metode:
a)
en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge, som ansøgningerne indgives i (efter »først til mølle«-princippet)
b)
en metode, hvor der fordeles i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning om (metoden »samtidig behandling«)
c)
en metode, der tager hensyn til de traditionelle handelsstrømme (metoden »traditionelle/nye mønstre«).
Afdeling IV
Særlig behandling ved import til tredjelande
Artikel 172
Attester for produkter, der er omfattet af en særlig ordning ved import til tredjelande
1. Ved eksport af landbrugsprodukter, der i henhold til aftaler, som Fællesskabet har indgået i henhold til traktatens artikel 300, kan komme ind under en særlig ordning ved import til tredjelande, forudsat at visse betingelser er overholdt, udsteder medlemsstaternes myndigheder på anmodning og efter behørig kontrol et dokument, der bekræfter, at betingelserne er opfyldt.
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til denne artikel.
Afdeling V
Særlige bestemmelser for levende planter
Artikel 173
Mindstepriser for eksport
1. Kommissionen kan hvert år i god tid før markedsføringsperiodens begyndelse fastsætte en eller flere mindstepriser for eksporten til tredjelande for hvert af produkterne fra sektoren for levende planter henhørende under KN-kode 0601 10.
Disse produkter kan eksporteres, hvis det sker til en pris, der mindst er lige så høj som den mindstepris, der er fastsat for det pågældende produkt.
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser til stk. 1 under hensyntagen til de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, stk. 2.
Afdeling VI
Passiv forædling
Artikel 174
Suspension af proceduren for passiv forædling
1. Hvis EF's marked forstyrres eller trues af forstyrrelse på grund af proceduren for passiv forædling, kan Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ helt eller delvis suspendere anvendelsen af proceduren for passiv forædling for produkter fra korn-, ris-, oksekøds-, svinekøds-, fåre- og gedekøds- samt fjerkrækødsektoren. Hvis Kommissionen har modtaget en anmodning fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest fem arbejdsdage efter modtagelsen.
Medlemsstaterne underrettes om sådanne foranstaltninger, der straks iværksættes.
Enhver medlemsstat kan senest fem arbejdsdage efter at være blevet underrettet indbringe foranstaltninger, som Kommissionen har truffet i henhold til første afsnit, for Rådet. Rådet træder omgående sammen. Rådet kan med kvalificeret flertal ændre eller ophæve de pågældende foranstaltninger senest en måned efter den dato, hvor de blev indbragt for det.
2. I det omfang det er nødvendigt, for at den fælles markedsordning for landbrugsprodukter kan fungere efter hensigten, kan Rådet, der handler i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 37, stk. 2, helt eller delvis forbyde anvendelsen af proceduren for passiv forædling for de produkter, der er nævnt i stk. 1.
DEL IV
KONKURRENCEREGLER
KAPITEL I
Regler for virksomhederne
Artikel 175
Anvendelse af traktatens artikel 81 til 86
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, finder traktatens artikel 81 til 86 og gennemførelsesbestemmelserne hertil, jf. dog artikel 176 i denne forordning, anvendelse på alle aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er omhandlet i traktatens artikel 81, stk. 1, og artikel 82, og som vedrører produktionen af eller handelen med de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a)-h), litra k) og litra m)-u), og artikel 1, stk. 3, i denne forordning.
Artikel 176
Undtagelser
1. Traktatens artikel 81, stk. 1, finder ikke anvendelse på de aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er nævnt i artikel 175 i denne forordning, og som udgør en integrerende del af en national markedsordning eller er nødvendige for at nå målene i traktatens artikel 33.
Traktatens artikel 81, stk. 1, gælder især ikke for aftaler, vedtagelser og former for praksis mellem landbrugere, landbrugssammenslutninger eller sammenslutninger af landbrugssammenslutninger, der henhører under en enkelt medlemsstat, i det omfang de - uden at medføre forpligtelse til at holde en bestemt pris - angår produktion eller salg af landbrugsprodukter eller benyttelse af fælles anlæg til oplagring, behandling eller forædling af landbrugsprodukter, medmindre Kommissionen fastslår, at konkurrence således er udelukket, eller at målene i traktatens artikel 33 er bragt i fare.
2. Efter at have indhentet udtalelse fra medlemsstaterne og hørt de pågældende virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder og enhver anden fysisk eller juridisk person, som Kommissionen skønner det nødvendigt at høre, har Kommissionen med forbehold af Domstolens kontrol som den eneste kompetence til at fastslå ved en beslutning, der offentliggøres, for hvilke aftaler, vedtagelser og former for praksis de betingelser, der er omtalt i stk. 1, er opfyldt.
Kommissionen fastslår dette på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstats myndighed eller en virksomhed eller virksomhedssammenslutning, der har interesse heri.
3. Ved offentliggørelsen af den beslutning, der er nævnt i stk. 2, første afsnit, anføres de interesserede parter og beslutningens væsentligste indhold. Der skal tages hensyn til virksomhedernes berettigede interesse i, at deres forretningshemmeligheder ikke røbes.
Artikel 177
Aftaler og samordnet praksis i tobakssektoren
1. Traktatens artikel 81, stk. 1, finder ikke anvendelse på aftaler og samordnet praksis vedtaget af anerkendte brancheorganisationer i tobakssektoren med henblik på gennemførelse af de mål, der er nævnt i artikel 123, litra c), i denne forordning, forudsat:
a)
at aftalerne og den samordnede praksis er meddelt Kommissionen
b)
at Kommissionen ikke inden for en frist på tre måneder regnet fra meddelelsen af alle de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering, har erklæret aftalerne eller den samordnede praksis for uforenelige med konkurrencereglerne.
Aftalerne og den samordnede praksis må først bringes i anvendelse efter udløbet af denne frist på tre måneder.
2. Aftaler og samordnet praksis erklæres under alle omstændigheder for uforenelige med EF-konkurrencereglerne, hvis de:
a)
kan medføre nogen form for opdeling af markederne i Fællesskabet
b)
kan bevirke, at den fælles markedsordning ikke fungerer tilfredsstillende
c)
kan medføre konkurrenceforvridninger, som ikke er absolut nødvendige for at nå de mål for den fælles landbrugspolitik, der tilsigtes med brancheforanstaltningen
d)
omfatter fastsættelse af priser eller kvoter, uden at dette dog indskrænker anvendelsen af foranstaltninger, som brancheorganisationer vedtager i henhold til specifikke ordninger fastsat ved fællesskabsregler
e)
kan skabe forskelsbehandling eller udelukke konkurrence for en væsentlig del af de pågældende produkter.
3. Konstaterer Kommissionen efter udløbet af den frist på tre måneder, der er nævnt i stk. 1, litra b), at betingelserne for at anvende dette kapitel ikke er opfyldt, vedtager den uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, en beslutning om, at traktatens artikel 81, stk. 1, finder anvendelse på den pågældende aftale eller samordnede praksis.
Beslutningen kan ikke anvendes fra en dato, der ligger forud for datoen for beslutningens meddelelse til den pågældende brancheorganisation, medmindre denne har givet urigtige oplysninger eller har misbrugt den undtagelse, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 178
Aftaler og samordnet praksis, der er bindende for ikke-medlemmer i tobakssektoren
1. Brancheorganisationerne i tobakssektoren kan anmode om, at deres aftaler eller samordnede praksis for en dels vedkommende gøres bindende for individuelle erhvervsdrivende og sammenslutninger i den pågældende økonomiske sektor, der ikke er medlem af de fagorganisationer, som er samlet i brancheorganisationerne, for en begrænset periode og for det område, hvor de pågældende udøver deres aktiviteter.
En udvidet anvendelse af reglerne er betinget af, at brancheorganisationerne repræsenterer mindst to tredjedele af den pågældende produktion og/eller handel. Hvis den foreslåede udvidede anvendelse af reglerne vedrører et tværregionalt anvendelsesområde, skal brancheorganisationerne godtgøre en minimumsrepræsentativitet for hver omfattet erhvervsgren i hver af de omfattede regioner.
2. De regler, for hvilke der anmodes om udvidet anvendelse, skal have været i anvendelse i mindst et år og vedrøre et eller flere af følgende emner:
a)
kendskab til produktionen og markedet
b)
fastlæggelse af minimumskvaliteter
c)
anvendelse af dyrkningsmetoder, der er forenelige med beskyttelsen af miljøet
d)
fastlæggelse af minimumsstandarder for behandling og emballering
e)
brug af certificerede frø og kontrol af produkternes kvalitet.
3. En udvidet anvendelse af reglerne er betinget af Kommissionens godkendelse.
Artikel 179
Gennemførelsesbestemmelser for aftaler og samordnet praksis i tobakssektoren
Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelserne for artikel 177 og 178, herunder bestemmelserne vedrørende meddelelser og offentliggørelse.
KAPITEL II
Statsstøtteregler
Artikel 180
Anvendelse af traktatens artikel 87, 88 og 89
Medmindre andet er bestemt i denne forordning, jf. især artikel 182 om statsstøtte, finder traktatens artikel 87, 88 og 89 anvendelse på produktionen af og handelen med de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a)-h), litra k) og litra m)-u), og artikel 1, stk. 3, i denne forordning.
Artikel 181
Særlige bestemmelser for mælk og mejeriprodukter
Støtte, hvis størrelse fastsættes i forhold til prisen for eller mængden af produkter, jf. del XVI i bilag I i nærværende forordning, er forbudt, jf. dog traktatens artikel 87, stk. 2.
Nationale foranstaltninger, der muliggør en udligning mellem priserne for produkter, jf. del XVI i bilag I i nærværende forordning, er ligeledes forbudt.
Artikel 182
Særlige nationale bestemmelser
1. Finland og Sverige kan, såfremt Kommissionen giver sin tilladelse, yde støtte til produktion og afsætning af rensdyr og rensdyrprodukter (KN-kode ex 0208 og ex 0210), for så vidt dette ikke fører til nogen forøgelse af de traditionelle produktionsmængder.
2. Finland kan yde støtte til henholdsvis visse mængder af frø og visse mængder af sædekorn, der udelukkende er produceret i denne medlemsstat, som følge af dens særlige klimatiske betingelser, såfremt Kommissionen giver sin tilladelse.
3. Medlemsstater, der nedsætter deres sukkerkvote med over 50 % af den sukkerkvote, der blev fastsat den 20. februar 2006 i bilag III til forordning (EF) nr. 318/2006, kan yde midlertidig statsstøtte i den periode, hvor der ydes overgangsstøtte til sukkerroeavlerne i henhold til afsnit IV, kapitel 10f, i forordning (EF) nr. 1782/2003. Kommissionen fastsætter på grundlag af en ansøgning fra de enkelte medlemsstater den samlede statsstøtte, der kan ydes til denne foranstaltning.
For Italien må den midlertidige støtte, der er nævnt i første afsnit, ikke overstige i alt 11 EUR pr. produktionsår pr. ton sukkerroer til sukkerroeavlerne og til transport af sukkerroer.
Finland kan yde en støtte på op til 350 EUR/ha pr. produktionsår til sukkerroeavlerne.
De berørte medlemsstater underretter senest 30 dage efter hvert produktionsårs udløb Kommissionen om, hvilket beløb de faktisk har ydet i statsstøtte i det pågældende produktionsår.
4. Uden at dette berører anvendelsen af artikel 88, stk. 1, og af første punktum i traktatens artikel 88, stk. 3, kan Tyskland indtil den 31. december 2010 yde støtte inden for rammerne af Tysklands alkoholmonopol for produkter, der efter yderligere forarbejdning markedsføres af monopolet som landbrugsethanol og er opført i traktatens bilag I. Den samlede støtte må ikke overstige 110 mio. EUR om året.
Tyskland forelægger hvert år inden den 30. juni Kommissionen en rapport om, hvorledes ordningen fungerer.
DEL V
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDIVIDUELLE SEKTORER
Artikel 183
Afgift til fremme af forbruget af mælk og mejeriprodukter
En medlemsstat kan pålægge mælkeproducenterne en forbrugsfremmeafgift, der betales for de afsatte mængder mælk eller mælkeækvivalenter for at finansiere foranstaltninger til fremme af forbruget i Fællesskabet, udvidelse af markederne for mælk og mejeriprodukter og forbedring af kvaliteten, idet traktatens artikel 87, 88 og 89 dog finder anvendelse på de betingelser, der er fastsat i artikel 180 i denne forordning.
Artikel 184
Forelæggelse af rapport for visse sektorer
Kommissionen skal:
1)
senest den 30. september 2008 på basis af en evaluering af denne forordning forelægge Rådet en rapport om tørret foder, der navnlig behandler udviklingen for så vidt angår arealer med bælgplanter og andet grøntfoder, produktionen af tørret foder og de opnåede besparelser med hensyn til fossilt brændsel. Rapporten skal om nødvendigt ledsages af passende forslag.
2)
hvert tredje år og første gang senest den 31. december 2010 forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om gennemførelsen af foranstaltningerne for biavlssektoren i del II, afsnit I, kapitel IV, afdeling VI.
3)
inden den 31. december 2009 forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelse af undtagelsen i artikel 182, stk. 4, for så vidt angår Tysklands alkoholmonopol, herunder også en evaluering af den støtte, der er ydet inden for rammerne af dette monopol, ledsaget af relevante forslag.
Artikel 185
Registrering af kontrakter i humlesektoren
1. Enhver kontrakt om levering af humle produceret i Fællesskabet, der indgås mellem en producent eller en producentorganisation på den ene side og en køber på den anden side, registreres af de organer, som hver producentmedlemsstat har udpeget hertil.
2. Kontrakter om levering af bestemte mængder til aftalte priser i et tidsrum omfattende et eller flere produktionsår, som indgås inden den 1. august i det første produktionsår, benævnes »forudindgåede kontrakter«. De registreres separat.
3. De oplysninger, der registreres, må kun anvendes til de formål, som er nødvendige for at gennemføre denne forordning.
4. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser for registreringen af kontrakter om levering af humle.
Artikel 186
Prisforstyrrelser på det indre marked
Kommissionen kan træffe de fornødne foranstaltninger i følgende situationer, og når det skønnes, at disse situationer vil vare ved og medfører eller truer med at medføre markedsforstyrrelser:
a)
for produkter fra sukker-, humle-, oksekøds- og fåre- og gedekødssektoren, hvis priserne på EF-markedet stiger eller falder væsentligt for et hvilket som helst af disse produkter
b)
for produkter fra svinekøds-, æg- og fjerkrækødsektoren samt for olivenolie, hvis priserne på EF-markedet stiger væsentligt for et hvilket som helst af disse produkter.
Artikel 187
Forstyrrelser forårsaget af noteringer og priser på verdensmarkedet
Hvis noteringerne eller priserne på verdensmarkedet for et eller flere af produkterne fra korn-, ris-, sukker- og mejerisektoren når op på et sådant niveau, at forsyningen af EF's marked afbrydes eller er i fare for at blive afbrudt, og denne situation kan forventes at vare ved og blive yderligere forværret, kan Kommissionen træffe de fornødne foranstaltninger for den pågældende sektor. Den kan især suspendere importtolden helt eller delvis for visse mængder.
Artikel 188
Betingelser for foranstaltninger i tilfælde af forstyrrelser og gennemførelsesbestemmelser
1. Foranstaltningerne i artikel 186 og 187 kan træffes:
a)
hvis alle andre foranstaltninger i denne forordning er utilstrækkelige
b)
under iagttagelse af de forpligtelser, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 300, stk. 2.
2. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesbestemmelser for artikel 186 og 187.
Artikel 189
Meddelelser i ethanolsektoren
1. Medlemsstaterne sender Kommissionen følgende oplysninger om produkter fra ethanolsektoren:
a)
produktionen af landbrugsethanol, angivet i hl ren alkohol og opdelt på de produkter til alkoholfremstilling, der er anvendt
b)
afsætningen af landbrugsethanol angivet i hl ren alkohol og opdelt på de forskellige anvendelsesformål
c)
de disponible lagre af landbrugsethanol i medlemsstaten ved udgangen af det foregående år
d)
den forventede produktion det indeværende år.
Kommissionen fastsætter reglerne for meddelelse af disse oplysninger, navnlig hvor ofte de skal meddeles, og for definition af anvendelsesformål.
2. På grundlag af de oplysninger, der er nævnt i stk. 1, og andre disponible oplysninger udarbejder Kommissionen uden bistand fra den komité, der er nævnt i artikel 195, stk. 1, en EF-opgørelse for markedet for landbrugsethanol for det foregående år og et skøn over markedet for det indeværende år.
EF-opgørelsen indeholder ligeledes oplysninger om ethanol af ikke-landbrugsmæssig oprindelse. Kommissionen fastsætter, hvad disse oplysninger præcis skal indeholde, og hvilke vilkår der gælder for indsamlingen af dem.
I dette stykke forstås ved »ethanol af ikke-landbrugsmæssig oprindelse« produkter henhørende under KN-kode 2207, 2208 90 91 og 2208 90 99, der ikke er fremstillet af et bestemt landbrugsprodukt, som er nævnt i traktatens bilag I.
3. Kommissionen underretter medlemsstaterne om de opgørelser, der er nævnt i stk. 2.
DEL VI
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 190
Finansielle bestemmelser
Forordning (EF) nr. 1290/2005 og gennemførelsesbestemmelserne dertil anvendes for de udgifter, som medlemsstaterne har haft ved opfyldelsen af forpligtelserne i henhold til nærværende forordning.
Artikel 191
Akutte situationer
Kommissionen træffer de foranstaltninger, der er nødvendige og begrundede for at løse specifikke praktiske problemer i akutte situationer.
Sådanne foranstaltninger kan fravige denne forordnings bestemmelser, men kun i det strengt nødvendige omfang og tidsrum.
Artikel 192
Udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen
1. Medlemsstaterne og Kommissionen meddeler hinanden alle oplysninger, der er nødvendige for at anvende denne forordning eller for at overvåge og analysere markedet og opfylde de internationale forpligtelser for produkterne i artikel 1.
2. Kommissionen fastsætter gennemførelsesbestemmelser om, hvilke oplysninger der er nødvendige for at anvende stk. 1, samt om disses form og indhold, såvel som om tidspunkter, frister og procedurer for at sende eller gøre oplysninger og dokumenter tilgængelige.
Artikel 193
Omgåelsesklausul
Medmindre der er fastsat særlige bestemmelser, indrømmes der ingen fordele i henhold til denne forordning til fysiske eller juridiske personer om hvem det kan fastslås, at betingelserne for at opnå sådanne fordele blev skabt på en kunstig måde og i strid med formålene for nærværende forordning.
Artikel 194
Kontrol, administrative foranstaltninger og administrative sanktioner og indberetning heraf
Kommissionen fastsætter:
a)
regler for den administrative og fysiske kontrol, som medlemsstaterne skal føre for at undersøge, om de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning er overholdt
b)
en ordning for anvendelse af administrative foranstaltninger og administrative sanktioner, hvis det konstateres, at de forpligtelser, der følger af anvendelsen af denne forordning, ikke er overholdt
c)
regler for den inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb, der følger af anvendelsen af denne forordning
d)
regler for indberetning af, hvilken kontrol der er foretaget, og resultaterne heraf.
De administrative sanktioner, der er nævnt i litra b), differentieres efter, hvor alvorlig, omfattende og varig misligholdelsen er, og hvor hyppigt den har fundet sted.
DEL VII
GENNEMFØRELSESBESTEMMELSER, OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
KAPITEL I
Gennemførelsesbestemmelser
Artikel 195
Udvalg
1. Kommissionen bistås af Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter (i det følgende benævnt »komitéen«).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF.
Det tidsrum, der nævnes i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til en måned.
Artikel 196
Tilrettelæggelse af komitéens arbejde
Ved tilrettelæggelsen af møderne i den komité, der er nævnt i artikel 195, tages der navnlig hensyn til dens ansvarsområder, den særlige karakter af det emne, der skal behandles, samt behovet for at inddrage passende ekspertise.
KAPITEL II
Overgangsbestemmelser og afsluttende bestemmelser
Artikel 197
Ændringer af forordning (EF) nr. 1493/1999
Artikel 74 til 76 i forordning (EF) nr. 1493/1999 udgår.
Artikel 198
Ændringer af forordning (EF) nr. 2200/96
Artikel 46 og 47 i forordning (EF) nr. 2200/96 udgår.
Artikel 199
Ændringer af forordning (EF) nr. 2201/96
Artikel 29 og 30 i forordning (EF) nr. 2201/96 udgår.
Artikel 200
Ændringer af forordning (EF) nr. 1184/2006
I forordning (EF) nr. 1184/2006 foretages følgende ændringer:
1)
Titlen affattes således:
»Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med visse landbrugsvarer«
2)
Artikel 1 affattes således:
»Artikel 1
Denne forordning fastsætter regler for anvendelsen af traktatens artikel 81 til 86 og visse bestemmelser i artikel 88 i forbindelse med produktionen af eller handelen med de produkter, der er anført i traktatens bilag I, undtagen de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 1, litra a)-h), litra k) og litra m)-u), samt artikel 1, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 (69).
Artikel 1a
Traktatens artikel 81 til 86 og de bestemmelser, der er truffet til deres gennemførelse, gælder for alle aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er omhandlet i traktatens artikel 81, stk. 1, og artikel 82, og som vedrører produktionen af eller handelen med de produkter, der er nævnt i artikel 1, jf. dog artikel 2 i nærværende forordning.
3)
Artikel 2, stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Traktatens artikel 81, stk. 1, gælder ikke for de aftaler, vedtagelser og former for praksis, der er nævnt i artikel 1a i denne forordning, og som udgør en integrerende del af en national markedsordning, eller som er nødvendige for at nå målene i traktatens artikel 33.«
4)
Artikel 3 affattes således:
»Artikel 3
Traktatens artikel 88, stk. 1 og stk. 3, første punktum, finder anvendelse på den støtte, der ydes til produktion af eller handel med de produkter, der er nævnt i artikel 1.«
Artikel 201
Ophævelse
1. Følgende forordninger ophæves, jf. dog stk. 3:
a)
fra den 1. januar 2008: forordning (EØF) nr. 234/68, (EØF) nr. 827/68, (EØF) nr. 2517/69, (EØF) nr. 2728/75, (EØF) nr. 1055/77, (EØF) nr. 2931/79, (EØF) nr. 1358/80, (EØF) nr. 3730/87, (EØF) nr. 4088/87, (EØF) nr. 404/93, (EF) nr. 670/2003 og (EF) nr. 797/2004
b)
fra den 1. april 2008: forordning (EØF) nr. 707/76, (EF) nr. 1786/2003, (EF) nr. 1788/2003 og (EF) nr. 1544/2006
c)
fra den 1. juli 2008: forordning (EØF) nr. 315/68, (EØF) nr. 316/68 , (EØF) nr. 2729/75, (EØF) nr. 2759/75, (EØF) nr. 2763/75, (EØF) nr. 2771/75, (EØF) nr. 2777/75, (EØF) nr. 2782/75, (EØF) nr. 1898/87, (EØF) nr. 1906/90, (EØF) nr. 2204/90, (EØF) nr. 2075/92, (EØF) nr. 2077/92, (EØF) nr. 2991/94, (EF) nr. 2597/97, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1255/1999, (EF) nr. 2250/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EF) nr. 2529/2001, (EF) nr. 1784/2003, (EF) nr. 865/2004, (EF) nr. 1947/2005, (EF) nr. 1952/2005 og (EF) nr. 1028/2006
d)
fra den 1. september 2008: forordning (EF) nr. 1785/2003
e)
fra den 1. oktober 2008: forordning (EF) nr. 318/2006
f)
fra den 1. januar 2009: forordning (EØF) nr. 3220/84, (EØF) nr. 386/90, (EØF) nr. 1186/90, (EØF) nr. 2137/92 og (EF) nr. 1183/2006.
2. Afgørelse 74/583/EØF ophæves fra den 1. januar 2008.
3. Ophævelsen af de i stk. 1 nævnte forordninger berører ikke:
a)
den fortsatte gyldighed af de fællesskabsretsakter, der er vedtaget på grundlag af disse forordninger, og som forbliver i kraft, og
b)
den fortsatte gyldighed af de ændringer, der ved disse forordninger er foretaget af andre fællesskabsretsakter, der ikke ophæves ved denne forordning.
Artikel 202
Henvisninger
Henvisninger til bestemmelser og forordninger, der ændres eller ophæves ved artikel 197 til 201, gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellerne i bilag XXII.
Artikel 203
Overgangsbestemmelser
Kommissionen kan vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at lette overgangen fra ordningerne i de forordninger, som ændres eller ophæves ved artikel 197 til 201, til ordningerne i nærværende forordning.
Artikel 204
Ikrafttræden
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2008.
Den anvendes dog:
a)
fra den 1. juli 2008 for sektorerne korn, frø, humle, olivenolie og spiseoliven, hør og hamp, råtobak, oksekød, svinekød, fåre- og gedekød, æg og fjerkrækød
b)
fra den 1. september 2008 for rissektoren
c)
fra den 1. oktober for sukkersektoren, undtagen artikel 56, der anvendes fra den 1. januar 2008
d)
fra den 1. april 2008 for sektoren for tørret foder og silkeormesektoren
e)
fra den 1. august 2008 for vinsektoren og artikel 197
f)
fra den 1. juli 2008 for mejerisektoren, undtagen bestemmelserne i del II, afsnit I, kapitel III
g)
fra den 1. april 2008 for så vidt angår mælkeproduktionsreguleringsordningen i del II, afsnit I, kapitel III
h)
fra den 1. januar 2009 for så vidt angår de EF-handelsklasseskemaer for slagtekroppe, der er nævnt i artikel 42, stk. 1.
Artikel 27, 39 og 172 anvendes fra den 1. januar 2008 og artikel 149 - 152 fra den 1. juli 2008 for alle de berørte produkter.
3. For sukkersektoren anvendes del II, afsnit I, indtil udgangen af sukkerproduktionsåret 2014/15.
4. Mælkeproduktionsreguleringsordningen i del II, afsnit I, kapitel III, anvendes i henhold til artikel 66 indtil den 31. marts 2015.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 22. oktober 2007.
A TANÁCS 1234/2007/EK RENDELETE
(2007. október 22.)
a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről („az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet”)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 36. és 37. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
mivel:
(1)
A mezőgazdasági termékek közös piacának működését és fejlődését közös agrárpolitika (a továbbiakban: KAP) létrehozásának kell kísérnie, amely magában foglalja különösen a mezőgazdasági piacok közös szervezését (a továbbiakban: KPSZ), amely piacszervezés a Szerződés 34. cikkének megfelelően a terméktől függően különböző formában történhet.
(2)
A KAP bevezetése óta a Tanács 21 KPSZ-t fogadott el minden egyes termékre vagy termékcsoportra vonatkozóan, melyek mindegyikét külön tanácsi alaprendelet szabályozza:
-
a Tanács 1968. február 27-i 234/68/EGK rendelete az élő fák és egyéb növények, hagymák, gyökerek és hasonló részek, vágott virágok és lombdíszek piaca közös szervezésének létrehozásáról (2),
-
a Tanács 1968. június 28-i 827/68/EGK rendelete egyes, a Szerződés II. mellékletében felsorolt termékek piacának közös szervezéséről (3),
-
a Tanács 1975. október 29-i 2759/75/EGK rendelete a sertéshús piacának közös szervezéséről (4),
-
a Tanács 1975. október 29-i 2771/75/EGK rendelete a tojás piacának közös szervezéséről (5),
-
a Tanács 1975. október 29-i 2777/75/EGK rendelete a baromfihús piacának közös szervezéséről (6),
-
a Tanács 1992. június 30-i 2075/92/EGK rendelete a nyersdohány piacának közös szervezéséről (7),
-
a Tanács 1993. február 13-i 404/93/EGK rendelete a banánpiac közös szervezéséről (8),
-
a Tanács 1996. október 28-i 2200/96/EK rendelete a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről (9),
-
a Tanács 1996. október 28-i 2201/96/EK rendelete a feldolgozott gyümölcs- és -zöldségtermékek piacának közös szervezéséről (10),
-
a Tanács 1999. május 17-i 1254/1999/EK rendelete a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről (11),
-
a Tanács 1999. május 17-i 1255/1999/EK rendelete a tej- és tejtermékpiac közös szervezéséről (12),
-
a Tanács 1999. május 17-i 1493/1999/EK rendelete a borpiac közös szervezéséről (13),
-
A Tanács 2000. július 27-i 1673/2000/EK rendelete a rostlen és a rostkender piacainak közös szervezéséről (14),
-
a Tanács 2001. december 19-i 2529/2001/EK rendelete a juhhús és kecskehús piacának közös szervezéséről (15),
-
a Tanács 2003. szeptember 29-i 1784/2003/EK rendelete a gabonafélék piacának közös szervezéséről (16),
-
a Tanács 2003. szeptember 29-i 1785/2003/EK rendelete a rizs piacának közös szervezéséről (17),
-
a Tanács 2003. szeptember 29-i 1786/2003/EK rendelete a szárított takarmány piacának közös szervezéséről (18),
-
a Tanács 2004. április 29-i 865/2004/EK rendelete az olívaolaj és az étkezési olajbogyó piacának közös szervezéséről (19),
-
a Tanács 2005. november 23-i 1947/2005/EK rendelete a vetőmagok piacának közös szervezéséről (20),
-
a Tanács 2005. november 23-i 1952/2005/EK rendelete a komló piacának közös szervezéséről (21),
-
a Tanács 2006. február 20-i 318/2006/EK rendelete a cukorágazat piacának közös szervezéséről (22).
(3)
Ezenkívül a Tanács elfogadott három, egyes termékek vonatkozásában egyedi szabályokat tartalmazó rendeletet, amelyek azonban nem hoztak létre KPSZ-t e termékek tekintetében:
-
a Tanács 2003. április 8-i 670/2003/EK rendelete a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol piacával kapcsolatos egyedi intézkedések megállapításáról (23),
-
a Tanács 2004. április 26-i 797/2004/EK rendelete a méhészeti termékek termelésének és forgalmazásának általános feltételeit javító intézkedésekről (24),
-
a Tanács 2006. október 5-i 1544/2006/EK rendelete a selyemhernyó-tenyésztés ösztönzésére szolgáló különleges intézkedések megállapításáról (25).
(4)
A fent említett rendeleteket (a továbbiakban: alaprendeletek) gyakran kíséri egy sor kiegészítő tanácsi rendelet. A legtöbb alaprendelet azonos szerkezet szerint épül fel, és számos rendelkezésük azonos. Ez igaz különösen a harmadik országokkal folytatott kereskedelem szabályai és az általános rendelkezések, de bizonyos mértékben a belső piacra vonatkozó szabályok tekintetében is. Az alaprendeletek gyakran különböző megoldásokat tartalmaznak azonos vagy hasonló problémákra.
(5)
A Közösség egy ideje a KAP szabályozási környezetének egyszerűsítésére törekszik. Ennek megfelelően a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet (26) elfogadása egy, számos támogatási rendszert egységes támogatási rendszerbe foglaló, valamennyi közvetlen kifizetésre kiterjedő, horizontális jogszabályi keretet teremtett meg. Ezt a megközelítést kell alkalmazni az alaprendeletekre is. Ebben az összefüggésben az alaprendeletekben foglalt szabályokat egyetlen jogszabályi keretben kell egyesíteni és ahol lehetséges, az ágazati megközelítéseket horizontális megközelítésekkel kell felváltani.
(6)
A fent említett megfontolásokra figyelemmel az alaprendeleteket hatályon kívül kell helyezni, és helyükbe egyetlen rendeletnek kell lépnie.
(7)
Az egyszerűsítés nem kérdőjelezheti meg az évek során a KAP keretében hozott politikai döntéseket. E rendelet ezért alapvetően technikai egyszerűsítést jelentő jogi aktus. Következésképpen nem helyezhet hatályon kívül vagy nem változtathat meg létező eszközöket, kivéve ha azok elavulttá vagy feleslegessé váltak, vagy jellegüknél fogva nem tanácsi szinten tárgyalandók, továbbá nem vezethet be új eszközöket vagy intézkedéseket sem.
(8)
Ennek alapján e rendelet nem foglalhatja magában a közös piacszervezések szakpolitikai reformok tárgyát képező részeit. Ez vonatkozik a gyümölcs- és zöldség-, a feldolgozott gyümölcs- és zöldség és a borágazat legtöbb részére. A 2200/96/EK, a 2201/96/EK és az 1493/1999/EK rendeletben foglalt rendelkezések ezért kizárólag akkor építhetők be ebbe a rendeletbe, ha maguk nem képezik valamely szakpolitikai reform tárgyát. Ezen KPSZ-ek érdemi szabályait csak akkor lehet beilleszteni, ha a megfelelő reformok meghozatalára már sor került.
(9)
A gabonafélékre, a rizsre, a cukorra, a szárított takarmányra, a vetőmagokra, az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra, a lenre és a kenderre, a banánra, a tejre és a tejtermékekre, valamint a selyemhernyókra vonatkozó KPSZ az egyes termékek biológiai termelési ciklusához nagyjából igazodó gazdasági éveket határoz meg. [...] Az ezen ágazatokban meghatározott gazdasági éveket ezért be kell építeni e rendeletbe.
(10)
A piacok stabilizálása és a mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalának biztosítása érdekében, figyelembe véve egyrészt minden egyes ágazat eltérő igényeit, másrészt a különböző ágazatok közötti kölcsönhatásokat, a közvetlen támogatási rendszerekkel párhuzamosan kidolgozták a különböző ágazatok differenciált ártámogatási rendszerét. Ezek az intézkedések állami intervenció, vagy a gabona, a rizs, a cukor, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó, a marha- és borjúhús, a tej és tejtermékek, a sertéshús, valamint a juh- és kecskehús ágazatának termékei után nyújtott magántárolási támogatás formájában valósulnak meg. Tekintettel e rendelet célkitűzéseire, a múltban kialakított eszközökben előirányzott ártámogatási intézkedéseket - az előző jogi helyzethez képest lényeges változtatások nélkül - fenn kell tartani.
(11)
Az egyértelműség és átláthatóság érdekében az ezen intézkedéseket szabályozó előírásokat közös szerkezetbe kell foglalni, az egyes ágazatokban követett szakpolitikák fenntartása mellett. E célból helyénvaló különbséget tenni a referenciárak és az intervenciós árak között.
(12)
A gabonafélékre, a marha- és borjúhúsra, valamint a tejre és tejtermékekre vonatkozó KPSZ-ek olyan rendelkezéseket tartalmaztak, melyek értelmében a Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban - megváltoztathatja az árszinteket. Az árrendszerek érzékenysége miatt egyértelművé kell tenni, hogy az árszintek megváltoztatásának a 37. cikk (2) bekezdésében foglalt lehetősége az e rendelet hatálya alá tartozó valamennyi ágazat tekintetében fennáll.
(13)
Ezenfelül a cukorra vonatkozó KPSZ rendelkezett a cukor szabványos minőségének a 318/2006/EK rendeletben részletesen meghatározottak szerinti - különösen a kereskedelmi előírások és a technikai elemzés fejlődésének figyelembevétele céljából - történő felülvizsgálatának lehetőségéről. E rendelet tehát lehetővé tette, hogy a Bizottság módosítsa a vonatkozó mellékletet. Különösen szükség van e lehetőség megőrzésére annak érdekében, hogy a Bizottságnak lehetősége legyen szükség esetén gyors intézkedést hozni.
(14)
A közösségi piaci cukorárakra vonatkozó megbízható információk biztosítása érdekében be kell építeni e rendeletbe a cukor közös piacszervezésében foglalt azon árbejelentő rendszert, amelynek alapján a fehércukor piaci árszintjeit meg kell határozni.
(15)
Annak megakadályozása érdekében, hogy maga az intervenciós rendszer a gabonafélék, a rizs, a vaj és a sovány tejpor tekintetében önálló felvevőpiaccá váljon, fenn kell tartani az annak előírására vonatkozó lehetőséget, hogy csak az év bizonyos időszakaiban lehessen állami intervenciót nyitni. A marha- és borjúhús-termékek, a sertéshús, valamint a vaj tekintetében az állami intervenció megnyitásának és lezárásának a piaci ár egy bizonyos időszakra vonatkozó szintjétől kell függenie. A kukorica, a rizs és a cukor tekintetében fenn kell tartani az állami intervenció keretében történő felvásárlás mennyiségi korlátozását. A vaj és a sovány tejpor esetében fenn kell tartani a Bizottság arra való felhatalmazását, hogy a szokásos intervenciós felvásárlást felfüggessze, amikor az egy bizonyos mennyiséget elér, vagy azt pályázati eljárás keretében történő felvásárlással váltsa fel.
(16)
A gabonafélékre, a rizsre, valamint a marha- és borjúhúsra vonatkozó KPSZ-ekben a múltban csökkentették azt az árszintet, amelyen az állami intervenció keretében a felvásárlást végre kell hajtani, és rögzítették is azt a közvetlen támogatási rendszereknek ezen ágazatokban való bevezetésével egyidejűleg. Ezért szoros kapcsolat áll fenn egyrészt az e rendszerek szerinti támogatások, másrészt az intervenciós árak között. A tej- és tejtermékágazatban a termékek árszintjét annak érdekében rögzítették, hogy ezzel előmozdítsák az érintett termékek fogyasztását és javítsák e termékek versenyképességét. A rizs- és a cukorágazatban az árak rögzítése annak érdekében történt, hogy olyan esetekben, amikor a piaci ár egy adott gazdasági évben a következő gazdasági évre meghatározott referenciaár alá zuhan, stabilizálható legyen a piac. A Tanács e szakpolitikai döntései továbbra is érvényesek.
(17)
Ahogy a korábbi KPSZ-ek esetében, e rendeletben is rendelkezni kell az állami intervenció keretében felvásárolt termékek értékesítésének lehetőségéről. Ezeket az intézkedéseket oly módon kell meghozni, hogy elkerüljék a piac bármiféle zavarát, és biztosítva legyen a vásárlóknak az árukhoz való egyenlő hozzáférése és a velük szembeni egyenlő bánásmód.
(18)
A Közösségnek - a különböző mezőgazdasági termékek intervenciós készletei révén - megvannak a lehetséges eszközei ahhoz, hogy jelentősen hozzájáruljon a leginkább rászoruló polgárainak jólétéhez. A Közösség érdekében áll, hogy tartós alapon kihasználja az ebben rejlő lehetőséget, amíg a készleteket a megfelelő intézkedések bevezetésével a szokásos szintre csökkentik. E megfontolásokra figyelemmel a kijelölt szervezeteknek az intervenciós készletekből származó élelmiszerekkel a Közösség leginkább rászoruló személyei számára történő szétosztás céljából való ellátására vonatkozó általános szabályok megállapításáról szóló, 1987. december 10-i 3730/87/EGK tanácsi rendelet (27) rendelkezett eddig az élelmiszerek jótékonysági szervezetek általi szétosztásáról. Ezt a fontos szociális intézkedést - amely jelentős értékkel bírhat a rászorulók számára - fenn kell tartani és bele kell építeni e rendelet keretébe.
(19)
A tejpiac kiegyensúlyozásához és a piaci árak stabilizálásához való hozzájárulás érdekében a tejre és tejtermékekre vonatkozó KPSZ magántárolási támogatás nyújtásáról rendelkezett a tejszín, egyes vajtermékek és egyes sajttermékek tekintetében. Ezenfelül a Bizottság felhatalmazást kapott arra, hogy határozzon egyes egyéb sajttermékek, továbbá a fehér cukor, egyes olívaolajak, marha- és borjúhús termékek, a sovány tejpor, a sertéshús, valamint a juh- és kecskehús magántárolásának támogatásáról. E rendelet céljára tekintettel ezeket az intézkedéseket fenn kell tartani.
(20)
A hasított kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszeréről szóló, 2006. július 24-i 1183/2006/EK tanácsi rendelet (28), a hasított kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszere alkalmazási körének kiterjesztéséről szóló, 1990. május 7-i 1186/90/EGK tanácsi rendelet (29), a hasított sertések közösségi osztályozási rendszerének meghatározásáról szóló, 1984. november 13-i 3220/84/EGK tanácsi rendelet (30) és a hasított juhok közösségi osztályozási rendszeréről és a nyers vagy fagyasztott hasított juh közösségi szabványminőségének meghatározásáról szóló, 1992. július 23-i 2137/92/EGK tanácsi rendelet (31) meghatározza a marha- és borjúhús-, a sertéshús-, valamint a juh- és kecskehús-ágazatra vonatkozóan a hasított testek közösségi osztályozási rendszereit. Ezek a rendszerek alapvető fontosságúak az árak nyilvántartása és az intervenciós intézkedések alkalmazása céljából ezekben az ágazatokban. Ezenkívül a piac átláthatóságának javítására irányuló célkitűzéshez is hozzájárulnak. A hasított testek osztályozásának ilyen rendszereit fenn kell tartani. Ezért indokolt ezen rendszerek alapvető elemeinek az e rendeletbe való beillesztése amellett, hogy a Bizottság felhatalmazást kap bizonyos, inkább technikai jellegű kérdéseknek a végrehajtási szabályokkal való szabályozására.
(21)
A szabad forgalomnak az állatbetegségek terjedése elleni küzdelmet célzó intézkedések alkalmazásából eredő korlátozásai egyes termékek piacán nehézségeket okozhatnak egy vagy több tagállamban is. A tapasztalatok szerint a közegészségügyi vagy állat-egészségügyi kockázatok miatti fogyasztói bizalomvesztés olyan súlyos piaci zavarokat okozhat, mint a fogyasztás vagy az árak jelentős csökkenése.
(22)
A marha- és borjúhúsra, a tejre és tejtermékekre, a sertés-, juh- és kecskehúsra, a tojásra és a baromfira vonatkozó KPSZ-ekben az ilyen helyzetek orvoslására biztosított rendkívüli piactámogatási intézkedéseket ezért - az alkalmazásukra eddig vonatkozó feltételek mellett - bele kell foglalni e rendeletbe. A rendkívüli piactámogatási intézkedéseket a Bizottságnak kell meghoznia, és azoknak közvetlenül a betegség terjedése elleni küzdelem érdekében elfogadott egészségvédelmi és állat-egészségügyi intézkedésekhez kell kapcsolódniuk, vagy közvetlenül azokból kell következniük. Az intézkedéseket a tagállamok kérésére kell meghozni, az érintett piacok súlyos zavarának elkerülése érdekében.
(23)
Meg kell tartani e rendeletben a Bizottság lehetőségét arra, hogy - a gabonafélékre és a rizsre vonatkozó KPSZ-ekben előírtak szerinti - szükség esetén különleges intervenciós intézkedéseket fogadjon el annak érdekében, hogy a gabonaágazatban hatékonyan lépjenek fel a piaci zavarok veszélye ellen, valamint hogy a Közösség egyes régióiban megakadályozzák az állami intervenció nagyarányú alkalmazását a rizságazatban, vagy hogy pótolják a hántolatlan rizs természeti katasztrófák következtében kialakuló hiányát.
(24)
Rögzíteni kell a szabványos minőségű kvóta-cukorrépa minimálárát, és a szabványos minőséget a közösségi cukorrépa-termelők és nádcukor-termelők megfelelő életszínvonalának biztosítása érdekében meg kell határozni.
(25)
Különleges eszközökre van szükség a cukorgyártó vállalkozások és a cukorrépa-termelők jogai és kötelezettségei közötti tisztességes egyensúly biztosításához. Ezért a korábban a cukorra vonatkozó KPSZ-ben foglalt, a szakmaközi megállapodásokat szabályozó állandó rendelkezéseket meg kell tartani.
(26)
A természeti, gazdasági és technikai körülmények sokfélesége a cukorrépa tekintetében megnehezíti a Közösség egészére vonatkozó egységes felvásárlási feltételek meghatározását. Már születtek szakmán belüli megállapodások a cukorrépa-termelők szervezetei és a cukorgyártó vállalkozások között. A keretrendelkezéseknek ezért csak azokat a minimális garanciákat kell meghatározniuk, amelyeket a cukorpiac zavartalan működésének biztosítása érdekében mind a cukorrépa-termelők, mind a cukoripar szükségesnek tartanak, és lehetővé kell tenni, hogy bizonyos szabályoktól a szakmán belüli megállapodások keretében el lehessen térni. A részletes feltételeket korábban a cukorra vonatkozó KPSZ tekintetében a 318/2006/EK rendelet II. melléklete tartalmazta. E rendelkezések erősen technikai jellege miatt helyénvalóbb e kérdésekkel bizottsági szinten foglalkozni.
(27)
A cukorra vonatkozó KPSZ keretében felmerülő kiadások finanszírozásához való hozzájárulás érdekében megállapított termelési díjat be kell e rendeletbe illeszteni.
(28)
A piacok szerkezeti egyensúlyának a referenciaárhoz közeli árszinten való tartása érdekében fenn kell tartani a Bizottság számára biztosított azon lehetőséget, hogy úgy határozzon, hogy a piac egyensúlyának helyreállásáig cukrot von ki a piacról.
(29)
Az élő növények, a marha- és borjús, a sertéshús, a juh- és kecskehús, a tojás és a baromfi közös piacszervezései rendelkeznek olyan intézkedések elfogadásának a lehetőségéről, amelyek elősegítik a kínálat hozzáigazítását a piaci követelményekhez. Az ilyen intézkedések hozzájárulhatnak a piacok stabilizálásához és a mezőgazdasági népesség megfelelő életszínvonalának biztosításához. E rendelet célkitűzéseire figyelemmel ezt a lehetőséget fenn kell tartani. Az említett rendelkezések értelmében a Tanács a Szerződés 37. cikkében meghatározott eljárásnak megfelelően elfogadhatja az ilyen intézkedésekre vonatkozó általános szabályokat. Ezen intézkedések céljai egyértelműen körül vannak írva és behatárolják az elfogadható intézkedések jellegét. Ezért nincs szükség arra, hogy a Tanács ezekben az ágazatokban kiegészítő általános szabályokat fogadjon el, és erről a továbbiakban nem is kell rendelkezni.
(30)
A termelési mennyiségnek a cukor, továbbá a tej és tejtermékek ágazatában bevezetett, a 318/2006/EK rendeletben, valamint a tej- és tejtermékágazatban illeték megállapításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1788/2003/EK tanácsi rendeletben (32) meghatározott korlátozása sok éve alapvető piacpolitikai eszköz. Továbbra is fennállnak azok az okok, amelyek alapján a Közösség a múltban mindkét ágazatban termelésikvóta-rendszereket fogadott el.
(31)
Míg a cukorkvóta-rendszerről a cukorra vonatkozó KPSZ keretében rendelkeztek, addig a tejágazatban az ennek megfelelő rendszert a tej és tejtermékekre vonatkozó KPSZ-től különálló jogi aktus, nevezetesen az 1788/2003/EK rendelet szabályozta. A rendszerek alapvető fontosságára és e rendelet célkitűzéseire tekintettel indokolt a mindkét ágazatra vonatkozó rendelkezéseket beépíteni ebbe a rendeletbe, a rendszereknek és működési módjuknak a korábbi jogi helyzethez viszonyított lényegi változtatása nélkül.
(32)
Az e rendelet szerinti cukorkvóta-rendszernek ezért tükröznie kell a 318/2006/EK rendeletben meghatározott szabályozást, és különösen fenn kell tartania a kvóták jogi státuszát annyiban, amennyiben - a Bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében - a kvótarendszer a cukorágazat olyan piacszabályozó mechanizmusának minősül, amely közérdekű célok elérésének biztosítására irányul.
(33)
E rendeletnek ezért lehetővé kell tennie a Bizottság számára, hogy a Közösségen belül a cukoripar szerkezetátalakítására szolgáló ideiglenes rendszer megállapításáról szóló, 2006. február 20-i 320/2006/EK tanácsi rendelet (33) által létrehozott szerkezetátalakítási alap 2010. évi megszűnését követően a kvótákat fenntartható szintre igazítsa ki.
(34)
Mivel bizonyos szintű nemzeti rugalmasságra van szükség a feldolgozóipar, valamint a cukorrépa- és cukornád-termelés szerkezeti kiigazításával kapcsolatban abban az időszakban, amelyben a kvóták alkalmazandók, fenn kell tartani a tagállamok számára annak lehetőségét, hogy a vállalkozások kvótáit bizonyos korlátok között megváltoztassák, miközben a szerkezetátalakítási alap eszközként való működését nem korlátozzák.
(35)
A cukorra vonatkozó KPSZ úgy rendelkezett, hogy a piac többletcukor általi torzításának elkerülése érdekében a Bizottság számára lehetővé kell tenni, hogy a bizonyos kritériumok alapján rendelkezzen a többletcukor, az izoglükóz vagy az inulinszirup átviteléről, amely így a következő gazdasági év kvótatermelésének részeként kezelendő. Ezenfelül, ha bizonyos mennyiségek nem felelnek meg az alkalmazandó feltételeknek, az ilyen mennyiségeknek a piaci helyzetet fenyegető felhalmozódása ellen a többletre kivetendő illetékről is rendelkezett. Ezeket a rendelkezéseket fenn kell tartani.
(36)
A tejkvótarendszer elsődleges célja továbbra is az, hogy csökkentse a kereslet és kínálat közötti egyensúlyhiányt az adott piacon, valamint az ebből származó strukturális többleteket, és így kedvezőbb piaci egyensúlyt teremtsen. Ezért továbbra is fenn kell tartani az egy bizonyos garanciaküszöb felett a közvetlen fogyasztás céljára begyűjtött vagy értékesített tej mennyiségére vonatkozó illeték alkalmazását. E rendelet célkitűzésével összhangban egy bizonyos mértékig szükség van különösen a cukor- és tejkvótarendszerek közötti terminológiai harmonizációra amellett, hogy teljes mértékben meg kell őrizni azok jogi status quo-ját. Ezért indokoltnak tűnik a tejágazatban alkalmazott terminológiának a cukorágazatban alkalmazott terminológiával való harmonizációja. Az 1788/2003/EK rendeletben a „nemzeti referenciamennyiség” és „egyéni referenciamennyiség” terminusokat ezért a „nemzeti kvóta” és „egyéni kvóta” terminusokkal kell helyettesíteni, megőrizve ugyanakkor a meghatározott jogi fogalmat.
(37)
A tejkvótarendszert e rendeletben lényegében az 1788/2003/EK rendelet szerint kell alakítani. Fenn kell tartani különösen a szállítások és a közvetlen értékesítések közötti különbségtételt, és a rendszert az egyedi reprezentatív zsírtartalmak és a nemzeti referencia-zsírtartalmak alapján kell alkalmazni. A mezőgazdasági termelők számára bizonyos körülmények között engedélyezni kell egyéni kvótájuk ideiglenes átruházását. Ezenfelül fenn kell tartani az elvet, hogy amikor egy gazdaságot eladnak, bérbe adnak vagy örökléssel átruháznak, az adott földterülettel együtt a megfelelő kvótát is át kell ruházni a vevőre, bérlőre vagy örökösre, ugyanakkor a tejtermelés szerkezeti átalakításának folytatása és a környezet javítása érdekében fenn kell tartani a kivételeket azon elvet illetően, hogy a kvóták a gazdaságokhoz kötődnek. A kvóták különböző típusú átruházásaival összhangban és objektív kritériumok alkalmazásával fenn kell tartani azon rendelkezéseket, amelyek a tagállamokat felhatalmazzák arra, hogy az átruházott mennyiségek egy részét a nemzeti tartalékban helyezzék el.
(38)
A többletilletéket úgy kell megállapítani, hogy az visszatartó erejű legyen, és azt a nemzeti kvóta meghaladásakor a tagállamoknak haladéktalanul be kelljen fizetniük. Ezt követően a tagállamnak a fizetés terhét meg kell osztania azon termelők között, amelyek hozzájárultak a túltermeléshez. E termelők pedig a tagállam előtt - azon tény alapján, hogy túllépték a rendelkezésükre álló mennyiséget - felelősek az esedékes illetékből rájuk eső hozzájárulás megfizetéséért. A tagállamok a nemzeti kvótájuk túllépésének megfelelő illetéket egy 1 %-os átalányösszeg visszatartásával befizetik az Európai Mezőgazdasági Garanciaalapba (EMGA); a visszatartott összeg arra szolgál, hogy figyelembe vegyék egyes termelők esetleges csődeseteit vagy végleges képtelenségét arra, hogy megfizessék az esedékes illetékből rájuk eső hozzájárulást.
(39)
A közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 2005. június 21-i 1290/2005/EK tanácsi rendelet (34) a kiegészítő illeték tejágazatbeli alkalmazásából eredő bevételeket „célhoz kötött bevételnek” minősíti, amelyet a közösségi költségvetésbe kell befizetni, és újrafelhasználás esetén kizárólag az EMGA vagy az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) keretében felmerülő kiadások finanszírozására lehet felhasználni. Az 1788/2003/EK rendelet 22. cikke - amelynek értelmében az illetékjövedelmek a mezőgazdasági piac stabilizálását szolgáló beavatkozásnak minősülnek és a tejágazat kiadásainak finanszírozására használandók fel - ezért elavulttá vált és ezért nem épül be ebbe a rendeletbe.
(40)
A különböző KPSZ-ek különféle támogatási rendszerekről rendelkeztek.
(41)
A szárított takarmányra, valamint a lenre és a kenderre vonatkozó KPSZ-ek ezen ágazatokban feldolgozási támogatást vezettek be annak eszközéül, hogy az érintett ágazatok tekintetében szabályozzák a belső piacot. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(42)
Tekintettel a gabona és a burgonyakeményítő különleges piaci helyzetére, a gabonafélékre vonatkozó KPSZ olyan rendelkezéseket tartalmazott, amelyek szükség esetén termelési visszatérítés nyújtását tették lehetővé. A termelési visszatérítésnek olyan jellegűnek kell lennie, amelynek révén lehetővé válik, hogy az érintett ágazat által felhasznált alaptermékek a közös árak alkalmazásából származó árnál alacsonyabb áron álljanak az adott ágazat rendelkezésre. A cukorra vonatkozó KPSZ lehetőséget teremtett termelési visszatérítés nyújtására olyan esetekben, amikor az ipari, vegyipari vagy gyógyszeripari termékek gyártására tekintettel felmerül az igény egyes cukortermékek hozzáférhetővé tételét célzó intézkedések meghozatalára. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(43)
A tejpiac kiegyensúlyozásához való hozzájárulás, valamint a tej és tejtermékek piaci árainak stabilizálása érdekében a tejtermékek értékesítési lehetőségét növelő intézkedésekre van szükség. A tejre és tejtermékekre vonatkozó KPSZ ezért az egyedi felhasználásokra és rendeltetésekre figyelemmel bizonyos tejtermékek forgalmazására vonatkozó támogatás odaítéléséről rendelkezett. Ezenfelül az említett KPSZ arról rendelkezett, hogy a fiatalok tejfogyasztásának ösztönzése céljából a Közösség fedezze az iskolai tanulók számára történő tejjuttatás támogatása során felmerült költségek egy részét. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(44)
Az 1782/2003/EK rendelet 110i. cikkének (4) bekezdésével összhangban a közvetlen támogatásból a tagállamok által visszatartható bizonyos százaléknak megfelelő közösségi finanszírozás szükséges ahhoz, hogy a piaci szereplők jóváhagyott szervezeteit az olívaolaj és az étkezési olajbogyó termelési minőségének javítását célzó munkaprogramok létrehozására ösztönözzék. Ebben az összefüggésben az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra vonatkozó KPSZ a szóban forgó munkaprogramok keretében vállalt tevékenységekhez kapcsolódó prioritásokkal összhangban elosztandó közösségi támogatásról rendelkezett. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(45)
A dohányágazat támogatási programjaiból történő levonásokkal finanszírozott Közösségi Dohányalap a 2075/92/EGK rendelet alapján jött létre az ágazatot érintő különféle intézkedések végrehajtása céljából. A 2007-es év az utolsó, amikor az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10c. fejezetében foglalt támogatási programból történő levonások a Közösségi Dohányalap rendelkezésére állnak. Noha az alap finanszírozása e rendelet hatálybalépése előtt megszűnik, a 2075/92/EGK rendelet 13. cikkét mindazonáltal fenn kell tartani a Közösségi Dohányalap által finanszírozható többéves programok jogalapjaként.
(46)
A méhészetet, mint mezőgazdasági ágazatot a termelési feltételek és a hozamok változatossága, valamint a gazdasági szereplők területi széttagoltsága és sokfélesége jellemzi, mind a termelési, mind a forgalmazási szakaszban. Ezen túlmenően, figyelembe véve a varroatózisnak az utóbbi években több tagállamot is sújtó terjedését, továbbá azokat a problémákat, amelyeket ez a betegség okoz a méztermelésben, továbbra is közösségi szintű cselekvésre van szükség, mivel a varroatózis nem számolható fel teljesen, és kezelésének jóváhagyott termékekkel kell történnie. A fenti körülményekre tekintettel, továbbá a méhészeti termékek közösségi termelésének és forgalmazásának javítása érdekében olyan hároméves nemzeti programokat kell kidolgozni, amelyek magukban foglalják a technikai segítségnyújtást, a varroatózis visszaszorítására irányuló intézkedéseket, a vándorméhészet ésszerűsítését, a Közösségen belül található kaptárak állománypótlásának irányítását, valamint a méhészettel és méhészeti termékekkel foglalkozó kutatási programokban való együttműködést, a méhészeti termékek termelésének és forgalmazásának általános feltételei javítása céljából. Ezeket a nemzeti programokat részben a Közösség finanszírozza.
(47)
Az 1544/2006/EK rendelet valamennyi nemzeti selyemhernyó-támogatás helyébe közösségi selyemhernyó-tenyésztési támogatási rendszert léptetett, amely a felhasznált, selyemhernyó-petéket tartalmazó dobozok után fizetett átalányösszeg formájában valósul meg.
(48)
Mivel a méhészetre és selyemhernyó-tenyésztésre vonatkozó, fenti támogatási rendszerek bevezetéséhez vezető szakpolitikai megfontolások még mindig fennállnak, ezen támogatási rendszereket bele kell építeni e rendeletbe.
(49)
A mezőgazdasági termékek forgalmazására vonatkozó előírások alkalmazása hozzájárulhat a termelés és a forgalmazás gazdasági feltételeinek, valamint a termékek minőségének javulásához. Az ilyen előírások alkalmazása ezért a termelők, a kereskedők és a fogyasztók érdekeit is szolgálja. Ennek megfelelően a banánra, az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra, az élő növényekre, a tojásra és a baromfira vonatkozó KPSZ-ek keretében olyan forgalmazási előírások léptek életbe, amelyek különösen a minőséghez, az osztályozáshoz, a tömeghez, a méretezéshez, a csomagoláshoz, a göngyöleghez, a tároláshoz, a szállításhoz, a kiszereléshez, az eredethez és a címkézéshez kapcsolódnak. Helyénvaló e megközelítés fenntartása ebben a rendeletben.
(50)
Az olívaolajra és az étkezési olajbogyóra, valamint a banánra vonatkozó KPSZ-ek keretében eddig a Bizottságot bízták meg a forgalmazási előírásokra vonatkozó rendelkezések elfogadásával. Tekintettel arra, hogy az előírások kimondottan technikai jellegűek, és mivel azok hatékonyságát folyamatoson javítani kell és azokat a fejlődő kereskedelmi gyakorlatokhoz kell igazítani, helyénvalónak e megközelítés kiterjesztése az élőnövény-ágazatokra, meghatározva azokat a kritériumokat, amelyeket a Bizottságnak a vonatkozó szabályok kialakításakor figyelembe kell vennie. Ezenkívül a fogyasztóknak kínált termékek minősége és eredetisége vonatkozásában a visszaélések és az ilyen visszaélésekből eredő súlyos piaci zavarok elkerülése érdekében szükség lehet különleges intézkedések, különösen naprakész elemzési módszerek és az érintett előírások jellemzőinek meghatározását szolgáló egyéb intézkedések elfogadására.
(51)
Több olyan jogi eszköz is létezik, amely a tej, tejtermékek és zsírok forgalmazásának és megnevezésének szabályozását szolgálja. Ezek célja - a termelők és a fogyasztók érdekében - egyrészt a tej és a tejtermékek piaci helyzetének a javítása, másrészt a tejből és a nem tejből származó kenhető zsírok közti tisztességes verseny biztosítása. A tej és tejtermékek forgalmazása során használt megnevezések védelméről szóló, 1987. július 2-i 1898/87/EGK tanácsi rendeletben (35) foglalt szabályok célja a fogyasztók védelme, valamint a tejtermékek és más versengő termékek közötti, a verseny torzulását megakadályozó versenyfeltételek létrehozása a termékmegnevezés, a címkézés és a reklámozás terén. A tej- és tejtermékpiac közös szervezésének a fogyasztói tejre vonatkozó kiegészítő szabályairól szóló, 1997. december 18-i 2597/97/EK tanácsi rendelet (36) a fogyasztói tej kiváló minőségének és a fogyasztói igényeket és kívánságokat kielégítő termékeknek garantálását célzó szabályokat állapít meg, így stabilizálva az érintett piacot és kiváló minőségű fogyasztói tejet biztosítva a fogyasztók számára. A kenhető zsírokra vonatkozó előírások megállapításáról szóló, 1994. december 5-i 2991/94/EK tanácsi rendelet (37) megállapítja az érintett tejtermékek és nem tejből készült termékek forgalmazási előírásait a termékek megnevezésére vonatkozó szabályokhoz társuló pontos és áttekinthető osztályozással együtt. E rendelet céljaival összhangban az említett szabályokat fenn kell tartani.
(52)
A tojás- és a baromfiágazat tekintetében már vannak rendelkezések a forgalmazási előírásokra és bizonyos esetekben a termelésre vonatkozóan. Ezeket a rendelkezéseket a tojásra vonatkozó forgalmazási előírásokról szóló 2006. június 19-i 1028/2006/EK tanácsi rendelet (38), a baromfira vonatkozó egyes forgalmazási előírásokról szóló 1990. június 26-i 1906/90/EGK tanácsi rendelet (39) és a keltetőtojások és a naposcsibék termeléséről és forgalmazásáról szóló 1975. október 29-i 2782/75/EGK tanácsi rendelet (40) tartalmazza. Az ezen rendeletekben található alapvető szabályokat be kell építeni ebbe a rendeletbe.
(53)
Az 1028/2006/EK rendelet meghatározza, hogy a forgalmi előírásokat elvben valamennyi, a Gallus gallus fajhoz tartozó tyúktól származó, a Közösség területén forgalmazott tojásra alkalmazni kell, valamint általános szabályként a harmadik országokba kivitelre szánt tojásokra is. A rendelet továbbá különbséget tesz a közvetlen emberi fogyasztásra alkalmas tojások és a közvetlen emberi fogyasztásra nem alkalmas tojások között a tojásokra vonatkozó két minőségi osztály létrehozása révén, valamint rendelkezik arról, hogy a fogyasztó számára megfelelő információt kell biztosítani a minőségi és súly szerinti osztályokat és az alkalmazott tenyésztési módszerek azonosítását illetően. Végezetül a rendelet olyan különös szabályokat határoz meg a harmadik országból behozott tojások tekintetében, amelyek értelmében egyes harmadik országokban hatályban lévő különös rendelkezések indokolhatják a forgalmi előírásoktól való eltérések engedélyezését, amennyiben a közösségi jogszabályokkal való egyenértékűségük biztosított.
(54)
A baromfihús tekintetében az 1906/90/EGK rendelet előírja, hogy a forgalmi előírások elvben vonatkoznak az emberi fogyasztásra alkalmas egyes baromfihús-féleségekre, a harmadik országokba kivitelre szánt baromfihúst pedig ki kell zárni a forgalmi előírások alkalmazási köréből. Az előbbi rendelet rendelkezik a baromfihús felépítés és küllem alapján történő két osztályba sorolásáról és meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a hús értékesítésre kínálható.
(55)
Az előbbi rendeleteknek megfelelően a tagállamoknak képesnek kell lenniük arra, hogy mentességet biztosítsanak ezen forgalmi előírások alkalmazására vonatkozó kötelezettség alól a termelő és a végső fogyasztó közötti közvetlen, kis mennyiségeket érintő egyes értékesítési formák révén értékesített tojások, illetve baromfihús esetében.
(56)
A 2782/75/EGK rendelet különös szabályokat állapít meg a keltetőtojások és a naposcsibék forgalmazására és szállítására, valamint a keltetőtojások keltetésére vonatkozóan. Az előbbi rendelet meghatározza különösen a keltetőtojások csirketenyésztésnél használt egyedi megjelölését, a csomagolás módját és a szállításhoz használt csomagolóanyag típusát. A rendelet kizárja ugyanakkor a kis kapacitású tenyésztelepeket és egyéb szaporítótelepeket az a rendeletben meghatározott előírások kötelező alkalmazási köréből.
(57)
E rendelet céljaival összhangban az említett szabályokat lényegi változtatás nélkül fenn kell tartani. Az előbbi rendeletek technikai természetű rendelkezéseivel, ugyanakkor, a Bizottság által elfogadandó végrehajtási szabályoknak kell foglalkozniuk.
(58)
Ahogyan az a komlóra vonatkozó KPSZ-ben eddig is történt, a Közösség egész területén minőségpolitikát kell folytatni a tanúsítással kapcsolatos rendelkezések, valamint az olyan termékek értékesítésének tilalmára vonatkozó szabályok végrehajtásával, amelyek tekintetében nem bocsátottak ki tanúsítványt vagy - importált termékek esetében - amelyek nem rendelkeznek annak megfelelő minőségi jellemzőkkel.
(59)
Az olívaolaj leírásai és meghatározásai, valamint az elnevezések a piaci szerkezet meghatározó tényezőit jelentik a minőségi előírások, valamint a fogyasztóknak a termékkel kapcsolatos megfelelő információ biztosítása tekintetében, Ezért ezeket e rendeletben fenn kell tartani.
(60)
A fent említett támogatási rendszerek egyike, amely a tej és tejtermékek piacának kiegyensúlyozásához és az ágazat piaci árainak stabilizálásához járul hozzá, az 1255/1999/EK rendeletben foglalt, a sovány tej kazeiné és kazeinátokká való feldolgozására vonatkozó támogatási rendszer. A tej- és tejtermékpiac közös szervezésének a sajtra vonatkozó kiegészítő általános szabályairól szóló, 1990. július 24-i 2204/90/EGK tanácsi rendelet (41) a kazein és a kazeinátok sajtgyártás során történő felhasználására vonatkozó szabályokat határozta meg az említett támogatási rendszerből esetlegesen származó káros hatások megakadályozása érdekében, figyelembe véve a sajt kazeinnel és kazeinátokkal való helyettesítési műveletekkel szembeni érzékenységét, a piac stabilizálásának szándékával. Ezeket a szabályokat be kell építeni ebbe a rendeletbe.
(61)
Az egyes mezőgazdasági nyersanyagok etil-alkohollá történő feldolgozása szorosan kapcsolódik az említett nyersanyagok gazdaságához. Nagymértékben hozzájárulhat e nyersanyagok értékének növekedéséhez, és a Közösség egyes régióinak gazdaságára nézve különös jelentőséggel bírhat, vagy számottevő jövedelemforrást képezhet az érintett nyersanyagok termelői számára. Lehetővé teszi továbbá a nem megfelelő minőségű termékek felhasználását vagy az egyes ágazatokban esetleg átmeneti nehézségekkel fenyegető rövid-távú túlkínálat felszámolását.
(62)
A komló-, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó-, a dohány- és a selyemhernyó-ágazatban a jogszabályok számos különböző típusú szervezetekre fókuszálnak az egyes szakpolitikai célkitázések megvalósítása érdekében, különös azzal a céllal, hogy együttes fellépéssel stabilizálják az érintett termékek piacát, valamint javítsák és garantálják azok minőségét. A szervezetek ezen rendszerét eddig szabályozó rendelkezések olyan szervezeteken alapulnak, amelyeket a tagállamok - vagy bizonyos feltételek mellett a Bizottság - a Bizottság által elfogadandó rendelkezésekkel összhangban elismernek. Ezt a rendszert fenn kell tartani és az eddig hatályban lévő rendelkezéseket össze kell hangolni.
(63)
Azon ágazatközi szervezetek egyes tevékenységeinek támogatása érdekében, amelyek a dohány piacának közös szervezésére vonatkozó jelenlegi szabályokra figyelemmel különös érdeklődésre tartanak számot, rendelkezni kell arról, hogy azokat a szabályokat, amelyeket valamely ágazatközi szervezet a tagjaira nézve elfogad, bizonyos feltételek mellett egy vagy több régióban kiterjesszék valamennyi nem tag termelőre és csoportra is. Ugyanezen elvet kellene alkalmazni az ágazatközi szervezetek egyéb tevékenységei tekintetében is, amelyek általános gazdasági vagy technikai jelentőséggel bírnak a dohányágazat számára, és ezért a szóban forgó ágazatban tevékeny valamennyi személy számára hasznosak. Szoros együttműködésre van szükség a tagállamok és a Bizottság között. A Bizottságnak állandó ellenőrzési jogosultsággal kell rendelkeznie, különösen az ilyen szervezetek által elfogadott megállapodások és összehangolt magatartása tekintetében.
(64)
Egyes ágazatokban - azokon kívül, amelyek esetében jelenleg szabályok határozzák meg a termelői vagy szakmaközi szervezetek elismerését - a tagállamok kérhetik az ilyen típusú szervezetek elismerését a nemzeti jog alapján, amennyiben az összhangban van a közösségi joggal. Ezt a lehetőséget ezért tisztázni kell. Ezentúl olyan szabályokat kell elfogadni, amelyek kimondják, hogy a termelői vagy szakmaközi szervezetek jelenlegi rendeletekkel összhangban való elismerése ezen rendelet elfogadását követően is érvényes marad.
(65)
Az egységes közösségi piac magában foglal egy, a Közösség külső határain alkalmazandó kereskedelmi rendszert. Ennek a kereskedelmi rendszernek behozatali vámokat és export-visszatérítéseket kell magában foglalnia, valamint - elvben - stabilizálnia kell a közösségi piacot. A kereskedelmi rendszernek a többoldalú kereskedelmi tárgyalások uruguayi fordulója során vállalt kötelezettségeken kell alapulnia.
(66)
A gabonafélék, a rizs, a cukor, a vetőmagok, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó, a len és a kender, a marha- és borjúhús, a tej és tejtermékek, a sertéshús, a juh- és kecskehús, a tojás, a baromfihús, az élő növények és a mezőgazdasági eredetű etilalkohol ágazatában a közös piacszervezések keretében a mezőgazdasági termékek harmadik országokkal folytatott kereskedelme volumenének megfigyelése eddig behozatal és kivitel esetén is vagy kötelező engedélyezési rendszerek vagy olyan rendszerek hatálya alá tartozott, amelyekben a Bizottság engedélyezési követelmények előírására vonatkozó felhatalmazással rendelkezett.
(67)
A kereskedelmi forgalom megfigyelése elsősorban irányítás kérdése, melyet rugalmasan kell kezelni. Ennek alapján és azon KPSZ-ek tekintetében szerzett tapasztalatokra figyelemmel, amelyeknél már a Bizottságra ruházták az engedélyek kezelését, helyénvalónak tűnik e megközelítés kiterjesztése a behozatali és kiviteli engedélyt alkalmazó valamennyi ágazatra. Az engedélyezési követelmények bevezetésére vonatkozó döntést a Bizottság hozza meg, figyelembe véve a behozatali engedélyek szükségességét az érintett piacok irányításához, és különösen a kérdéses termékek behozatalának megfigyeléséhez.
(68)
A Kereskedelmi Világszervezet (WTO) keretében kötött megállapodások értelmében a mezőgazdasági termékekre vonatkozó vámok a legtöbb esetben a közös vámtarifában kerültek megállapításra. A gabona- és a rizságazat néhány terméke esetében azonban a kiegészítő mechanizmusok bevezetése szükségessé teszi az eltérések elfogadásának lehetőségéről történő rendelkezést.
(69)
A bizonyos mezőgazdasági termékek behozatala miatt esetleg a közösségi piacot sújtó káros hatások megelőzése vagy ellensúlyozása érdekében az ilyen termékek behozatalát - amennyiben bizonyos feltételek teljesülnek - kiegészítő vámtétel megfizetéséhez kell kötni.
(70)
A Bizottságot - bizonyos feltételek mellett - helyénvaló felhatalmazni a Szerződéssel összhangban megkötött nemzetközi megállapodásokból vagy a Tanács egyéb jogi aktusából eredő behozatali vámkontingensek megnyitásának és kezelésének jogával.
(71)
A gabonafélék, rizs és tört rizs keverékére vonatkozó importlefölözésekről szóló, 1975. október 29-i 2729/75/EGK tanácsi rendelet (42) célja a gabonafélék, a rizs és tört rizs keverékének importja esetében a vámrendszer megfelelő működésének a biztosítása. Ezeket a szabályokat e rendeletbe bele kell foglalni.
(72)
A Közösség számos kedvezményes piacra jutásról szóló megállapodást kötött harmadik országokkal, amelyek alapján az érintett országok kedvező feltételek mellett exportálhatnak nádcukrot a Közösségbe. A cukorra vonatkozó KPSZ rendelkezett a finomítók cukorigényének felméréséről, és a behozatali engedélyeknek - bizonyos feltételek mellett történő - azon, jelentős mennyiségű importált nádcukrot feldolgozó szakosodott felhasználók számára való fenntartásáról, amelyek kizárólag cukorfinomítással foglalkozó közösségi üzemeknek minősülnek. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(73)
Annak megakadályozására, hogy a tiltott termények megzavarják a rost előállítására szolgáló kender piacának közös szervezését, a vonatkozó rendelet rendelkezett a kender és a kendermag behozatalának ellenőrzéséről, biztosítandó, hogy ezek a termékek bizonyos garanciákat nyújtsanak a tetrahidro-kannabinol-tartalom tekintetében. Ezenkívül a nem vetés céljára szolgáló kendermag behozatalát egy ellenőrzési rendszer hatálya alá helyezték, amely rendelkezik az érintett importőrök tevékenységének engedélyezéséről. Ezen rendelkezéseket fenn kell tartani.
(74)
A komlóágazat termékei tekintetében a minőségpolitikát a Közösség egész területére kiterjedően folytatják. Azon rendelkezéseket, amelyek a behozott termékek esetében biztosítják, hogy csak a megfelelő minimális minőségi jellemzőkkel rendelkező termékek behozatalára kerüljön sor, e rendeletbe bele kell foglalni.
(75)
A vámrendszer a Közösség külső határain lehetővé teszi minden egyéb védintézkedés mellőzését. A belső piaci és vámmechanizmus rendkívüli körülmények között elégtelennek bizonyulhat. Ilyen esetekben - annak érdekében, hogy a Közösség piaca ne maradjon védtelen az esetlegesen kialakuló zavarokkal szemben - a Közösségnek képesnek kell lennie valamennyi szükséges intézkedés haladéktalan megtételére. Az ilyen intézkedéseknek összhangban kell lenniük a Közösség nemzetközi kötelezettségeivel.
(76)
A KPSZ-ek megfelelő működésének biztosítása és különösen a piaci zavarok elkerülése érdekében a KPSZ-ek számos termék esetében hagyományosan rendelkeztek az aktív vagy passzív feldolgozási eljárás alkalmazásának megtiltásáról. Ezt a lehetőséget fenn kell tartani. Ezenfelül a tapasztalatok azt mutatják, hogy ha ezen intézkedések alkalmazása zavarja vagy annak veszélyével fenyegeti a piacokat, úgy jelentősebb késedelem nélkül intézkedést kell hozni. Ezért a Bizottságot fel kell ruházni a megfelelő hatáskörökkel. Indokolt ezért biztosítani, hogy a Bizottságnak lehetősége legyen ilyen helyzetekben az aktív és passzív feldolgozási eljárások alkalmazását felfüggeszteni.
(77)
A harmadik országokba irányuló kivitel után járó - a Közösségen belüli árak és a világpiaci árak közötti különbségen alapuló és a Közösségnek a WTO-ban tett kötelezettségvállalásai által meghatározott korlátokon belüli - visszatérítések odaítélésére vonatkozó rendelkezéseknek arra kell szolgálniuk, hogy biztosítsák a Közösség részvételét az e rendelet hatálya alá tartozó egyes termékek nemzetközi kereskedelmében. A támogatott kivitelnek értékbeli és mennyiségi korlátok között kell maradnia.
(78)
Az érték tekintetében megállapított határok betartását akkor kell biztosítani, amikor az export-visszatérítéseket meghatározzák, a kifizetéseknek az EMGA-ra vonatkozó szabályok szerinti ellenőrzése révén. Az ellenőrzés az export-visszatérítések kötelező előzetes rögzítése révén megkönnyíthető, miközben a differenciált visszatérítések esetében lehetőség van - azon földrajzi területen belül, amelyre egy egységes export-visszatérítési mérték vonatkozik - a meghatározott rendeltetési hely megváltoztatására. A rendeltetési hely megváltoztatása esetében a tényleges rendeltetési helyre alkalmazandó export-visszatérítést kell megfizetni, amelynek felső határa a rendeltetési helyre alkalmazandó, előzetesen rögzített összeg.
(79)
A mennyiségi korlátoknak való megfelelést egy megbízható és hatékony ellenőrző rendszernek kell biztosítania. E célból az export-visszatérítések odaítélését kiviteli engedélyhez kell kötni. Az export-visszatérítéseket a rendelkezésre álló felső korlát mértékéig, az érintett termék adott helyzetének függvényében kell odaítélni. E szabály alól kizárólag a Szerződés I. mellékletében nem szereplő olyan feldolgozott termékek esetében lehet kivételt tenni, amelyekre nem vonatkoznak volumenbeli korlátok. Rendelkezni kell az irányítási szabályok szigorú betartásától való eltérésről abban az esetben, ha az export-visszatérítésben részesülő kivitel várhatóan nem lépi túl a megállapított mennyiséget.
(80)
Élő szarvasmarhafélék kivitele esetében rendelkezni kell arról, hogy az export-visszatérítés odaítélésére és kifizetésére kizárólag abban az esetben kerül sor, ha az állatok jóléte, és különösen az állatok szállítás alatti védelme tekintetében a közösségi jogban előírt rendelkezéseket betartják.
(81)
A mezőgazdasági termékek, egyes esetekben, a harmadik országokban megkülönböztetett behozatali elbánásban részesülhetnek, ha megfelelnek bizonyos előírásoknak és/vagy árfeltételeknek. Az importáló harmadik ország hatóságai és a Közösség között igazgatási együttműködésre van szükség az adott rendszer megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében. E célból a termékekhez egy, a Közösség területén kibocsátott tanúsítványt kell mellékelni.
(82)
A virághagymák harmadik országokba történő kivitele számottevő gazdasági jelentőséggel bír a Közösség számára. A kivitelek folytatása és fejlesztése az áraknak az ágazaton belüli stabilizálásával biztosítható. Ezért rendelkezni kell a szóban forgó termékek export-minimáláráról.
(83)
A Szerződés 36. cikkével összhangban a Szerződés versenyszabályokra vonatkozó fejezetének rendelkezései kizárólag a Tanács által a Szerződés 37. cikk (2) és (3) bekezdésének keretében, és az ott megállapított eljárással összhangban meghatározott mértékig alkalmazandók a mezőgazdasági termékek előállítására és kereskedelmére. A különféle KPSZ-ekben az állami támogatásokra vonatkozó rendelkezéseket nagyrészt alkalmazandónak minősítették. Az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról szóló, 2006. július 24-i 1184/2006/EK tanácsi rendelet (43) tovább pontosította különösen a Szerződés vállalkozásokra vonatkozó szabályainak alkalmazását. Az egységes átfogó piacpolitikai szabályozás kialakításának céljával összhangban helyénvaló az érintett rendelkezések beépítése a rendeletbe.
(84)
A Szerződés 81. cikkében említett megállapodásokra, döntésekre és összehangolt magatartásra, valamint az erőfölénnyel való visszaélésre vonatkozó versenyszabályokat alkalmazni kell a mezőgazdasági termékek termelése és kereskedelme tekintetében is olyan mértékben, hogy azok alkalmazása ne akadályozza a nemzeti agrárpiaci rendtartás működését, és ne veszélyeztesse a KAP célkitűzéseinek elérését.
(85)
Különös figyelmet kell fordítani azon termelői szervezetekre, amelyek célja különösen mezőgazdasági termékek együttes előállítása vagy kereskedelme, vagy az együttes létesítmény-használat, amennyiben az ilyen együttes fellépés nem zárja ki a verseny lehetőségét vagy nem veszélyezteti a Szerződés 33. cikkében foglalt célkitűzések elérését.
(86)
A KAP fejlődésének veszélyeztetését elkerülendő, valamint a jogbiztonság és az érintett vállalkozások megkülönböztetésmentes kezelésének biztosítása érdekében a Bizottság - a Bíróság általi felülvizsgálatra is figyelemmel - kizárólagos hatáskörrel rendelkezik annak meghatározására, hogy a Szerződés 81. cikkében említett megállapodások, döntések és összehangolt magatartások összeegyeztethetők-e a KAP céljaival.
(87)
Nemzeti támogatások odaítélése veszélyeztetné a közös árakon alapuló egységes piac megfelelő működését. Az e rendelet hatálya alá tartozó termékekre ezért általában a Szerződésnek az állami támogatásra vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni. Bizonyos esetekben kivételt lehet tenni. Ha ilyen kivételek alkalmazandók, a Bizottságnak képesnek kell lennie a meglévő, új vagy javasolt nemzeti támogatások jegyzékének összeállítására, hogy megfelelő észrevételeket tehessen a tagállamok felé és alkalmas intézkedéseket javasolhasson számukra.
(88)
Csatlakozásuk óta Finnország és Svédország a rénszarvas és a rénszarvasból készült termékek tenyésztésének, illetve előállításának és értékesítésének sajátos gazdasági helyzete miatt támogatást nyújthat e tekintetben. A Bizottság engedélye alapján Finnország ezenkívül támogatást nyújthat meghatározott mennyiségű vetőmagra, valamint meghatározott mennyiségű gabonavetőmagra, amelyet sajátos éghajlati viszonyaira tekintettel kizárólag ebben az országban termelnek. Ezeket a kivételeket szükséges fenntartani.
(89)
Azokban a tagállamokban, amelyekben jelentősen csökken a cukorkvóta, a cukorrépa-termelők különösen súlyos alkalmazkodási nehézségekkel fognak szembesülni. Ilyen esetekben a cukorrépa-termelőknek az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10f. fejezete szerint nyújtott átmeneti közösségi támogatás nem lesz elegendő a cukorrépa-termelők nehézségeinek teljes körű megoldásához. Ezért a kvótájukat a 2006. február 20-án, a 318/2006/EK rendelet III. mellékletében rögzített cukorkvótához képest több mint 50 %-kal csökkentő tagállamok számára engedélyezni kell, hogy az átmeneti közösségi támogatás alkalmazási időszakában állami támogatást nyújtsanak a cukorrépa-termelőknek. Annak biztosítására, hogy az állami támogatást nyújtó tagállamok nem nyújtanak a cukorrépa-termelők szükségleteit meghaladó mértékben támogatást, az érintett állami támogatás teljes összegét a Bizottságnak továbbra is jóvá kell hagynia, Olaszország kivételével, ahol a legtermelékenyebb cukorrépa-termelőknek a reform utáni piaci feltételekhez való alkalmazkodáshoz szükséges maximális igénye a megtermelt cukorrépa után tonnánként 11 euróra becsülhető. Ezen túlmenően az Olaszországban várhatóan felmerülő sajátos problémákra tekintettel azon rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik a cukorrépa-termelők számára az odaítélt állami támogatás közvetlen vagy közvetett igénybevételét, fenn kell tartani.
(90)
Finnországban a cukorrépa-termesztés sajátos földrajzi és éghajlati körülmények között történik, ami a cukorreform általános hatásain túlmenően is hátrányosan befolyásolja a ágazatot. Ezért a cukorra vonatkozó KPSZ azon rendelkezését, amely az említett tagállam számára állandó jelleggel engedélyezi, hogy megfelelő összegű állami támogatást nyújtson a cukorrépa-termelők részére, fenn kell tartani.
(91)
Tekintettel a németországi sajátos helyzetre, ahol a német alkoholmonopólium külön feltételei alapján jelenleg nagyszámú, alkoholt előállító kistermelő részesül állami támogatásban, meghatározott időtartamig engedélyezni kell az ilyen támogatás további nyújtását. Ezenkívül rendelkezni kell az említett időtartam végén az ezen eltérés működéséről szóló bizottsági jelentés - megfelelő javaslatok kíséretében történő - benyújtásáról is.
(92)
Ha egy tagállam a területén támogatni kívánja a tej és a tejtermékek közösségi fogyasztásának előmozdítását célzó intézkedéseket, rendelkezni kell arról a lehetőségről, hogy az ilyen intézkedéseket a tejtermelőkre nemzeti szinten kivetett promóciós illetékből finanszírozzák.
(93)
A szárított-takarmány-előállítás lehetséges fejlődésének figyelembevétele érdekében a Bizottság - a szárított takarmány közös piacszervezésének értékelése alapján - 2008. szeptember 30. előtt jelentést nyújt be a Tanácshoz erről az ágazatról. A jelentéshez szükség esetén megfelelő javaslatokat kell csatolni. Ezenkívül a Bizottságnak rendszeres időközönként jelentést kell tennie az Európai Parlament és a Tanács számára a méhészeti ágazat tekintetében alkalmazott támogatási rendszerről.
(94)
Megfelelő információra van szükség a közösségi komlópiac helyzetéről és fejlődési tendenciáiról. Ezért rendelkezni kell a Közösség területén termelt komló szállítására vonatkozó valamennyi szerződés nyilvántartásba vételéről.
(95)
Bizonyos körülmények között és bizonyos termékek esetében helyénvaló rendelkezni az olyan esetekben meghozandó intézkedésekről, amikor a belső piaci árak vagy a világpiaci árfolyamok vagy árak jelentős változása miatt piaci zavarok következnek be vagy azok bekövetkezése valószínű.
(96)
Szükség van a mezőgazdasági eredetű etil-alkoholra vonatkozó egyedi intézkedések kereteinek megállapítására abból a célból, hogy a piac figyelemmel kísérése érdekében lehetővé váljon a gazdasági adatok gyűjtése és a statisztikai adatok elemzése. A nem mezőgazdasági eredetű etil-alkoholra vonatkozó információkat is hozzáférhetővé kell tenni oly mértékben, amennyire általánosságban a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol piaca kapcsolódik az etil-alkohol piacához.
(97)
Az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek következtében a tagállamok részéről felmerülő kiadásokat a Közösség az 1290/2005/EK rendelettel összhangban finanszírozza.
(98)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy elfogadja a szükséges intézkedéseket a szükséghelyzetben felmerülő egyedi gyakorlati problémák megoldására.
(99)
Mivel a mezőgazdasági termékek közös piacai folyamatosan fejlődnek, a tagállamoknak és a Bizottságnak folyamatosan tájékoztatniuk kell egymást a vonatkozó fejleményekről.
(100)
Az e rendeletben megállapított előnyökkel való visszaélés elkerülése érdekében az előnyök nem adhatók meg, vagy adott esetben azokat vissza kell vonni, ha bebizonyosodik, hogy valamely előny megszerzésének feltételeit - e rendelet céljaival ellentétesen - mesterségesen teremtették meg.
(101)
Az ebben a rendeletben meghatározott kötelezettségek teljesítésének garantálása érdekében ellenőrzésekre és a kötelezettségek nem teljesítése esetén igazgatási intézkedések és igazgatási szankciók alkalmazására van szükség. Ezért a Bizottságra kell ruházni a megfelelő szabályok - beleértve a jogosulatlan kifizetések visszatérítésére és a tagállamok e rendelet alkalmazásából eredő jelentéstételi kötelezettségére vonatkozó szabályok - meghatározásának hatáskörét.
(102)
Az ezen rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket általános szabályként a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (44) összhangban kell elfogadni. Egyes, e rendelet szerinti intézkedések tekintetében azonban, amelyek bizottsági hatáskörökhöz kapcsolódnak és gyors intézkedést tesznek szükségessé vagy tisztán adminisztratív jellegűek, a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy maga járjon el.
(103)
A gyümölcs- és zöldségfélékre, a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékekre, valamint a borra vonatkozó KPSZ-ek egyes elemeinek e rendeletbe való beillesztése miatt e KPSZ-ek bizonyos módosítására van szükség.
(104)
Ez a rendelet rendelkezéseket tartalmaz a Szerződés szerinti versenyszabályok alkalmazhatóságára vonatkozóan. Az ilyen rendelkezésekkel eddig az 1184/2006/EK rendelet foglalkozott. Az említett rendeletet hatályát ezért módosítani kell, egyértelművé téve, hogy rendelkezései kizárólag a Szerződés I. mellékletében felsorolt azon termékekre alkalmazandók, amelyek nem tartoznak e rendelet hatálya alá.
(105)
Ez a rendelet átveszi a (2) és (3) preambulumbekezdésben felsorolt alaprendeletekben foglalt rendelkezéseket, a 2200/96/EK, a 2201/96/EK és az 1493/1999/EK rendeletben foglaltak kivételével. Ezenkívül ez a rendelet magában foglalja a következő rendeletek rendelkezéseit:
-
A Tanács 1975. október 29-i 2729/75/EGK rendelete a gabonafélék, rizs és tört rizs keverékére vonatkozó importlefölözésekről,
-
A Tanács 1975. október 29-i 2763/75/EGK rendelete a sertéshús magánraktározási támogatására vonatkozó általános szabályok megállapításáról (45),
-
A Tanács 1975. október 29-i 2782/75/EGK rendelete a keltetőtojások és a naposcsibék termeléséről és forgalmazásáról,
-
A Tanács 1976. március 25-i 707/76/EGK rendelete a selyemhernyó-tenyésztők termelői csoportjainak elismeréséről (46),
-
A Tanács 1977. május 17-i 1055/77/EGK rendelete az intervenciós hivatalok által felvásárolt termékek raktározásáról és szállításáról (47),
-
A Tanács 1979. december 20-i 2931/79/EGK rendelete a harmadik országokban megkülönböztetett behozatali elbánásban részesíthető mezőgazdasági termékek exportjának előmozdításáról (48),
-
A Tanács 1984. november 13-i 3220/84/EGK rendelete a hasított sertések közösségi osztályozási rendszerének meghatározásáról,
-
A Tanács 1987. július 2-i 1898/87/EGK rendelete a tej és tejtermékek forgalmazása során használt megnevezések védelméről,
-
A Tanács 1987. december 10-i 3730/87/EGK rendelete a kijelölt szervezeteknek az intervenciós készletekből származó élelmiszerekkel a Közösség leginkább rászoruló személyei számára történő szétosztás céljából való ellátására vonatkozó általános szabályok megállapításáról,
-
A Tanács 1990. február 12-i 386/90/EGK rendelete a visszatérítésben vagy egyéb támogatásban részesülő mezőgazdasági termékek kivitele során végzett ellenőrzésről (49),
-
A Tanács 1990. május 7-i 1186/90/EGK rendelete a hasított kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszere alkalmazási körének kiterjesztéséről,
-
A Tanács 1990. június 26-i 1906/90/EGK rendelete a baromfira vonatkozó egyes forgalmazási előírásokról,
-
A Tanács 1990. július 24-i 2204/90/EGK rendelete a tej- és tejtermékpiac közös szervezésének a sajtra vonatkozó kiegészítő általános szabályairól,
-
A Tanács 1992. június 30-i 2077/92/EGK rendelete a dohányágazaton belüli ágazati szervezetekről és megállapodásokról (50),
-
A Tanács 1992. július 23-i 2137/92/EGK rendelete a hasított juhok közösségi osztályozási rendszeréről és a nyers vagy fagyasztott hasított juh közösségi szabványminőségének meghatározásáról,
-
A Tanács 1994. december 5-i 2991/94/EK rendelete a kenhető zsírokra vonatkozó előírások megállapításáról,
-
A Tanács 1997. december 18-i 2597/97/EK rendelete a tej- és tejtermékpiac közös szervezésének a fogyasztói tejre vonatkozó kiegészítő szabályairól,
-
A Tanács 1999. október 22-i 2250/1999/EK rendelete az Új-Zélandról származó vajra vonatkozó vámkontingensről (51),
-
A Tanács 2003. szeptember 29-i 1788/2003/EK rendelete a tej- és tejtermékágazatban illeték megállapításáról,
-
A Tanács 2006. június 19-i 1028/2006/EK rendelete a tojásra vonatkozó forgalmazási előírásokról,
-
A Tanács 2006. július 24-i 1183/2006/EK rendelete a hasított kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszeréről.
(106)
Ezek a rendeletek ezért hatályukat vesztik. A jogbiztonság érdekében, valamint az e rendelet által hatályon kívül helyezendő jogi aktusok nagy számát és ezen jogi aktusok értelmében vagy ezek által elfogadandó jogi aktusok nagy számát tekintve indokolt kiemelni, hogy ez a hatályon kívül helyezés nem érinti a hatályon kívül helyezett jogi aktus alapján elfogadott bármely egyéb jogi aktus vagy egyéb jogi aktusokon ezáltal végrehajtott bármilyen módosítás érvényességét.
(107)
Ez a rendelet általánosságban 2008. január 1-jétől alkalmazandó. Az e rendelet új rendelkezései által az akkor folyamatban lévő 2007/2008-as gazdasági évben okozott zavar elkerülése érdekében azon ágazatok vonatkozásában, amelyek tekintetében gazdasági év van meghatározva, későbbi alkalmazási időpontról kell rendelkezni. Az érintett ágazatok tekintetében ezért e rendelet csak a 2008/2009-es gazdasági évtől alkalmazandó. Ebből következően, az ezen ágazatokra vonatkozó rendeletek a megfelelő 2007-2008-as gazdasági év végéig hatályban maradnak.
(108)
Ezenfelül néhány olyan további ágazat tekintetében, amelyekre vonatkozóan nincs meghatározva gazdasági év, a jelenlegi KPSZ-ekről az erre a rendeltre való zökkenőmentes átállás szintén későbbi alkalmazási időpontot tesz szükségessé. Ebből következően, az ezen ágazatokra vonatkozó jelenlegi KPSZ-ekre irányadó rendeleteket a rendeletben meghatározott későbbi alkalmazási időpontig alkalmazni kell.
(109)
A 386/90/EGK rendelet tekintetében az ennek a hatálya alá tartozó kérdésekben az elfogadás hatáskörét ez a rendelet a Bizottságra ruházza át. Ezenfelül a 3220/84/EGK, az 1186/90/EGK, a 2137/92/EGK és az 1183/2006/EK rendeleteket ez a rendelet hatályon kívül helyezi, ugyanakkor az említett rendeleteknek csak bizonyos részei kerülnek át ebbe a rendeletbe. Ezért az egyéb, az előbbi rendeletekben található részletekkel a Bizottság által a későbbiekben elfogadandó végrehajtási szabályoknak kell foglalkozniuk. A Bizottság számára több időt kell biztosítani a vonatkozó szabályok megállapítására. Ezért az említett rendeletek 2008. december 31-ig hatályban maradnak.
(110)
A következő tanácsi jogi aktusok feleslegessé váltak és ezért hatályukat vesztik:
-
A Tanács 1968. március 12-i 315/68/EGK rendelete a virághagymák, sarjhagymák és gumók minőségi előírásainak rögzítéséről (52),
-
A Tanács 1968. március 12-i 316/68/EGK rendelete a friss vágott virágok és friss lombdíszek minőségi szabványainak rögzítéséről (53),
-
a Tanács 1969. december 9-i 2517/69/EGK rendelete a Közösség gyümölcstermelésének átszervezésére vonatkozó bizonyos intézkedések megállapításáról (54),
-
a Tanács 1975. október 29-i 2728/75/EGK rendelete a burgonyakeményítő gyártására és kereskedelmére, valamint a keményítő gyártására szolgáló burgonyára vonatkozó támogatásokról (55),
-
a Tanács 1980. június 5-i 1358/80/EGK rendelete az 1980/81-es gazdasági évre a kifejlett szarvasmarhák irányárának és intervenciós árának meghatározásáról, valamint a kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszerének bevezetéséről (56),
-
a Tanács 1987. december 21-i 4088/87/EGK rendelete a Ciprusról, Izraelből és Jordániából származó egyes virágok behozatalára vonatkozó kedvezményes vámok alkalmazására vonatkozó feltételek meghatározásáról (57),
-
a Tanács 1974. november 20-i 74/583/EGK határozata a cukor mozgásának figyelemmel kíséréséről (58).
(111)
Az e rendelet által felváltott rendelkezésekben és rendeletekben foglalt szabályozásról való átállás során felmerülhetnek olyan nehézségek, amelyekkel e rendelet nem foglalkozik. Az ilyen jellegű nehézségek kezelése érdekében a Bizottság számára lehetővé kell tenni átmeneti intézkedések elfogadását,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
TARTALOMJEGYZÉK
I. RÉSZ
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
II. RÉSZ
BELSŐ PIAC
I. CÍM
PIACI INTERVENCIÓ
I. FEJEZET
Állami intervenció és magántárolás
I. szakasz
Általános rendelkezések
II. szakasz
Állami intervenció
I. alszakasz
Általános rendelkezések
II. alszakasz
Felvásárlás megnyitása és felfüggesztése
III. alszakasz
Intervenciós ár
IV. alszakasz
Intervencióból történő értékesítés
III. szakasz
Magántárolás
I. alszakasz
Kötelező támogatás
II. alszakasz
Nem kötelező támogatás
IV. szakasz
Közös rendelkezések
II. FEJEZET
Különleges intervenciós intézkedések
I. szakasz
Rendkívüli piactámogatási intézkedések
II. szakasz
Intézkedések a gabona- és rizságazatban
III. szakasz
Intézkedések a cukorágazatban
IV. szakasz
A kínálat kiigazítása
III. FEJEZET
Termeléskorlátozási rendszerek
I. szakasz
Általános rendelkezések
II. szakasz
Cukor
I. alszakasz
A kvóták kiosztása és kezelése
II. alszakasz
A kvóták túllépése
III. szakasz
Tej
I. alszakasz
Általános rendelkezések
II. alszakasz
A kvóták kiosztása és kezelése
III. alszakasz
A kvóták túllépése
IV. szakasz
Eljárási rendelkezések
IV. FEJEZET
Támogatási rendszerek
I. szakasz
A feldolgozáshoz nyújtott támogatás
I. alszakasz
Szárított takarmány
II. alszakasz
Rostlen
II. szakasz
Termelési visszatérítés
III. szakasz
A tej- és tejtermékágazatban nyújtott támogatások
IV. szakasz
Az olívaolaj és étkezési olajbogyó ágazatában nyújtott támogatások
V. szakasz
Közösségi dohányalap
VI. szakasz
A méhészeti ágazatra vonatkozó különös rendelkezések
VII. szakasz
A selyemhernyó-ágazatban nyújtott támogatások
II. CÍM
A FORGALMAZÁSRA ÉS A TERMELÉSRE VONATKOZÓ SZABÁLYOK
I. FEJEZET
Forgalmazási előírások és a termelésre vonatkozó feltételek
I. szakasz
Forgalmazási előírások
II. szakasz
A termelésre vonatkozó feltételek
III. szakasz
Eljárási szabályok
II. FEJEZET
Termelői szervezetek, szakmaközi szervezetek, a piaci szereplők szervezetei
I. szakasz
Általános elvek
II. szakasz
A dohányágazatban működő szakmaközi szervezetekre vonatkozó szabályok
III. szakasz
Eljárási szabályok
III. RÉSZ
HARMADIK ORSZÁGOKKAL FOLYTATOTT KERESKEDELEM
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
II. FEJEZET
Behozatal
I. szakasz
Behozatali engedélyek
II. szakasz
Behozatali vámok és illetékek
III. szakasz
A behozatali kontingensek kezelése
IV. szakasz
Meghatározott termékekre vonatkozó különös rendelkezések
I. alszakasz
A gabonafélék és a rizs behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
II. alszakasz
A cukorra vonatkozó preferenciális behozatali rendelkezések
III. alszakasz
A kender behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
IV. alszakasz
A komló behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
V. szakasz
Védintézkedések és aktív feldolgozás
III. FEJEZET
Kivitel
I. szakasz
Kiviteli engedélyek
II. szakasz
Export-visszatérítések
III. szakasz
A kiviteli kontingensek kezelése a tej- és tejtermékágazatban
IV. szakasz
Harmadik országok által alkalmazott különleges behozatali elbánás
V. szakasz
Az élő növényekre vonatkozó különös rendelkezések
VI. szakasz
Passzív feldolgozás
IV. RÉSZ
VERSENYSZABÁLYOK
I. FEJEZET
A vállalkozásokra vonatkozó szabályok
II. FEJEZET
Az állami támogatásra vonatkozó szabályok
V. RÉSZ
EGYES ÁGAZATOKRA VONATKOZÓ KÜLÖNÖS RENDELKEZÉSEK
VI. RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
VII. RÉSZ
VÉGREHAJTÁSI, ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
I. FEJEZET
Végrehajtási rendelkezések
II. FEJEZET
Átmeneti és záró rendelkezések
I. MELLÉKLET
AZ 1. CIKK (1) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT TERMÉKEK JEGYZÉKE
I. rész:
Gabonafélék
II. rész:
Rizs
III. rész:
Cukor
IV. rész:
Szárított takarmány
V. rész:
Vetőmagok
VI. rész:
Komló
VII. rész:
Olívaolaj és étkezési olajbogyó
VIII. rész:
Rostlen és rostkender
IX. rész:
Gyümölcs- és zöldségfélék
X. rész:
Feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek
XI. rész:
Banán
XII. rész:
Bor
XIII. rész:
Élő fák és egyéb növények, hagymák, gumók, gyökerek és hasonlók, vágott virágok és díszítőlombozat
XIV. rész:
Nyersdohány
XV. rész:
Marha- és borjúhús
XVI. rész:
Tej és tejtermékek
XVII. rész:
Sertéshús
XVIII. rész:
Birka- és kecskehús
XIX. rész:
Tojás
XX. rész:
Baromfihús
XXI. rész:
Egyéb termékek
II. MELLÉKLET
AZ 1. CIKK (3) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT TERMÉKEK JEGYZÉKE
I. rész:
Mezőgazdasági eredetű etil-alkohol
II. rész:
Méhészeti termékek
III. rész:
Selyemhernyó
III. MELLÉKLET
A 2. CIKK (1) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
I. rész:
A rizságazatra vonatkozó meghatározások
II. rész:
A cukorágazatra vonatkozó meghatározások
III. rész:
A komlóágazatra vonatkozó meghatározások
IV. rész:
A marha- és borjúhúságazatra vonatkozó meghatározások
V. rész:
A tej- és tejtermékágazatra vonatkozó meghatározások
VI. rész:
A tojáságazatra vonatkozó meghatározások
VII. rész:
A baromfihús-ágazatra vonatkozó meghatározások
VIII. rész:
A méhészeti ágazatra vonatkozó meghatározások
IV. MELLÉKLET
SZABVÁNYOS MINŐSÉGŰ RIZS ÉS CUKOR
A.
Szabványos minőségű hántolatlan rizs
B.
Szabványos minőségű cukor
V. MELLÉKLET
A 42. CIKKBEN EMLÍTETT, HASÍTOTT TESTEKRE VONATKOZÓ KÖZÖSSÉGI OSZTÁLYOZÁSI RENDSZEREK
A.
A hasított kifejlett marhák közösségi osztályozási rendszere
B.
A hasított sertések közösségi osztályozási rendszere
C.
A hasított juh közösségi osztályozási rendszere
VI. MELLÉKLET
AZ 56. ÉS 59. CIKKBEN EMLÍTETT NEMZETI ÉS REGIONÁLIS KVÓTÁK
VII. MELLÉKLET
AZ 58. CIKK (2) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT KIEGÉSZÍTŐ IZOGLÜKÓZKVÓTÁK
VIII. MELLÉKLET
A CUKORKVÓTÁK VAGY IZOGLÜKÓZKVÓTÁK ÁTRUHÁZÁSÁNAK RÉSZLETES SZABÁLYAI A 60. CIKKNEK MEGFELELŐEN
IX. MELLÉKLET
A 66. CIKKBEN EMLÍTETT NEMZETI KVÓTÁK ÉS A SZERKEZETÁTALAKÍTÁSI TARTALÉK MENNYISÉGEI
X. MELLÉKLET
A 70. CIKKBEN EMLÍTETT REFERENCIA-ZSÍRTARTALOM
XI. MELLÉKLET
A.
A 94. cikk (1) bekezdésében említett maximális garantált mennyiség felosztása a tagállamok között
B.
A 89. cikkben említett maximális garantált mennyiség felosztása a tagállamok között
XII. MELLÉKLET
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS MEGNEVEZÉSEK A 114. CIKK (1) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT TEJ- ÉS TEJTERMÉKEK TEKINTETÉBEN
XIII. MELLÉKLET
A 114. CIKK (2) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT EMBERI FOGYASZTÁSRA SZÁNT TEJ FORGALMAZÁSA
XIV. MELLÉKLET
A 116. CIKKBEN EMLÍTETT TOJÁS- ÉS A BAROMFIHÚS-ÁGAZAT TERMÉKEIRE VONATKOZÓ FORGALMAZÁSI ELŐÍRÁSOK
A.
A Gallus gallus fajhoz tartozó tyúktól származó tojásokra vonatkozó forgalmazási előírások
B.
A baromfihúsra vonatkozó forgalmazási előírások
C.
A keltetőtojások és naposcsibék termelésére és forgalmazására vonatkozó forgalmazási előírások
XV. MELLÉKLET
A 115. CIKKBEN EMLÍTETT KENHETŐ ZSÍROKRA VONATKOZÓ FORGALMAZÁSI ELŐÍRÁSOK
A XV. melléklet függeléke
XVI. MELLÉKLET
A 118. CIKKBEN EMLÍTETT OLÍVAOLAJOK ÉS OLÍVAPOGÁCSA-OLAJOK LEÍRÁSA ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSA
XVII. MELLÉKLET
A 137. ÉS A 139. CIKKBEN EMLÍTETT RIZSRE VONATKOZÓ BEHOZATALI VÁMOK
XVIII. MELLÉKLET
A 138. CIKKBEN EMLÍTETT BASMATI RIZS FAJTÁI
XIX. MELLÉKLET
A 153. CIKK (3) BEKEZDÉSÉBEN, A 154. CIKK (1) BEKEZDÉSÉNEK b) PONTJÁBAN ÉS A III. MELLÉKLET II. RÉSZÉNEK 12. PONTJÁBAN EMLÍTETT ÁLLAMOK
XX. MELLÉKLET
A GABONA-, RIZS-, CUKOR-, TEJ- ÉS TOJÁSÁGAZATBA TARTOZÓ ÁRUK JEGYZÉKE A 26. CIKK a) PONTJA ii. ALPONTJÁNAK ALKALMAZÁSA, VALAMINT A III. RÉSZ III. FEJEZETÉNEK II. SZAKASZÁBAN EMLÍTETT EXPORT-VISSZATÉRÍTÉS ALKALMAZÁSA CÉLJÁBÓL
I. rész:
Gabonafélék
II. rész:
Rizs
III. rész:
Cukor
IV. rész:
Tej
V. rész:
Tojás
XXI. MELLÉKLET
BIZONYOS, CUKROT TARTALMAZÓ ÁRUK JEGYZÉKE A III. RÉSZ III. FEJEZETÉNEK II. SZAKASZÁBAN EMLÍTETT EXPORT-VISSZATÉRÍTÉS ALKALMAZÁSA CÉLJÁBÓL
XXII. MELLÉKLET
A 202. CIKKBEN EMLÍTETT MEGFELELÉSI TÁBLÁZATOK
I. RÉSZ
BEVEZETŐ RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Hatály
(1) Ez a rendelet létrehozza az I. mellékletben részletezett alábbi ágazatok termékei piacának közös szervezését:
a)
gabonafélék, az I. melléklet I. része;
b)
rizs, az I. melléklet II. része;
c)
cukor, az I. melléklet III. része;
d)
szárított takarmány, az I. melléklet IV. része;
e)
vetőmagok, az I. melléklet V. része;
f)
komló, az I. melléklet VI. része;
g)
olívaolaj és étkezési olajbogyó, az I. melléklet VII. része;
h)
len és kender, az I. melléklet VIII. része;
i)
gyümölcs- és zöldségfélék, az I. melléklet IX. része;
j)
feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélék, az I. melléklet X. része;
k)
banán, az I. melléklet XI. része;
l)
bor, az I. melléklet XII. része;
m)
élő növények és virágkertészeti termékek, az I. melléklet XIII. része (a továbbiakban: élőnövény-ágazat);
n)
nyersdohány, az I. melléklet XIV. része;
o)
marha- és borjúhús, az I. melléklet XV. része;
p)
tej és tejtermékek, az I. melléklet XVI. része;
q)
sertéshús, az I. melléklet XVII. része;
r)
juh- és kecskehús, az I. melléklet XVIII. része;
s)
tojás, az I. melléklet XIX. része;
t)
baromfihús, az I. melléklet XX. része;
u)
egyéb termékek, az I. melléklet XXI. része.
(2) A gyümölcs- és zöldségfélék, a feldolgozott gyümölcs- és zöldségfélék és a bor ágazata tekintetében e rendeletnek kizárólag a 195. cikke alkalmazandó.
(3) Ez a rendelet egyedi intézkedéseket határoz meg az alábbiakban felsorolt és - adott esetben - a II. mellékletben tovább részletezett ágazatok vonatkozásában:
a)
mezőgazdasági eredetű etil-alkohol, a II. melléklet I. része (a továbbiakban: a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol ágazata);
b)
méhészeti termékek, a II. melléklet II. része (a továbbiakban: a méhészeti termékek ágazata);
c)
selyemhernyók, a II. melléklet III. része.
2. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E rendelet alkalmazásában a III. mellékletben meghatározott, bizonyos ágazatokra vonatkozó fogalommeghatározások alkalmazandók.
(2) E rendelet alkalmazásában:
a)
„mezőgazdasági termelő”: az 1782/2003/EK irányelvben meghatározott mezőgazdasági termelő;
b)
„kifizető ügynökség”: az 1290/2005/EK rendelettel összhangban a tagállamok által kijelölt szerv vagy szervek.
c)
„intervenciós ár”: az az ár, amelyen a termékek állami intervenció keretében felvásárlásra kerülnek.
3. cikk
Gazdasági évek
A gazdasági évek a következők:
a)
egy adott év január 1-jétől december 31-ig a banánágazat esetében;
b)
április 1-jétől a következő év március 31-ig az alábbi ágazatok esetében:
i.
szárított takarmány-ágazat,
ii.
selyemhernyó-ágazat;
c)
július 1-jétől a következő év június 30-ig az alábbi ágazatok esetében:
i.
gabonaágazat,
ii.
vetőmag-ágazat,
iii.
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazata,
iv.
len- és kenderágazat,
v.
tej- és tejtermékágazat;
d)
szeptember 1-jétől a következő év augusztus 31-ig a rizságazat esetében;
e)
október 1-jétől a következő év szeptember 30-ig a cukorágazat esetében.
4. cikk
Bizottsági hatáskörök
Amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik, a Bizottság hatáskörrel történő felruházása esetén az a 195. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban jár el.
5. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadhatja a 2. cikk alkalmazásának részletes szabályait.
A Bizottság módosíthatja a III. melléklet I. részében a rizsre vonatkozóan megállapított fogalommeghatározásokat, és az „AKCS/indiai cukor” fogalommeghatározását, mely az említett melléklet II. részének 12. pontjában szerepel.
A Bizottság rögzítheti továbbá a rizs átváltási arányait a feldolgozás különböző szakaszaira, valamint a feldolgozási költségeket és a melléktermékek értékét.
II. RÉSZ
BELSŐ PIAC
I. CÍM
PIACI INTERVENCIÓ
I. FEJEZET
Állami intervenció és magántárolás
I. szakasz
Általános rendelkezések
6. cikk
Hatály
(1) Ez a fejezet megállapítja az adott esetben az állami intervenció keretében történő felvásárlás szabályait és rendelkezik magántárolási támogatás nyújtásáról a következő ágazatok tekintetében:
a)
gabona;
b)
rizs;
c)
cukor;
d)
olívaolaj és étkezési olajbogyó;
e)
marha- és borjúhús;
f)
tej és tejtermékek;
g)
sertéshús;
h)
juh- és kecskehús.
(2) E fejezet alkalmazásában:
a)
„gabonafélék”: a Közösségben betakarított gabonafélék,
b)
„tej”: a Közösségben termelt tehéntej,
c)
„fölözött tej”: a közvetlenül és kizárólag a Közösségben termelt tehéntejből nyert fölözött tej,
d)
„tejszín”: a közvetlenül és kizárólag tejből nyert tejszín.
7. cikk
Közösségi eredet
Az 6. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül kizárólag a közösségi eredetű termékek jogosultak az állami intervenció keretében történő felvásárlásra vagy a magántárolásukhoz nyújtott támogatásra.
8. cikk
Referenciaárak
(1) Az 6. cikk (1) bekezdésében említett intervenciós intézkedések tárgyát képező termékek referenciaárai a következők:
a)
a gabonaágazat tekintetében:
101,31 EUR/tonna, havonta növelve az alábbiak szerint:
-
november: 0,46 EUR/tonnával,
-
december: 0,92 EUR/tonnával,
-
január: 1,38 EUR/tonnával,
-
február: 1,84 EUR/tonnával,
-
március: 2,30 EUR/tonnával,
-
április: 2,76 EUR/tonnával,
-
május: 3,22 EUR/tonnával,
-
június: 3,22 EUR/tonnával.
A kukorica és a cirokmag tekintetében a júniusban érvényes referenciaár marad érvényben ugyanazon év júliusában, augusztusában és szeptemberében is;
b)
a hántolatlan rizs tekintetében 150 EUR/tonna a IV. melléklet A. pontjában meghatározott szabványos minőségért;
c)
a cukor tekintetében:
i.
fehér cukor:
-
541,5 EUR/tonna a 2008-2009-es gazdasági évre,
-
404,4 EUR/tonna a 2009-2010-es gazdasági évtől;
ii.
nyerscukor:
-
448,8 EUR/tonna a 2008-2009-es gazdasági évre,
-
335,2 EUR/tonna a 2009-2010-es gazdasági évtől.
Az i. és ii. pontban meghatározott referenciaárakat kell alkalmazni a IV. melléklet B. pontja szerinti szabványos minőségű, csomagolatlan, gyártelepi árú cukorra;
d)
a marha- és borjúhúságazat tekintetében 2 224 EUR/tonna a hímivarú szarvasmarhaféléknek a hasított kifejlett marhákra vonatkozó, a 42. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett közösségi osztályozási rendszer szerinti R3-osztályozású hasított testére;
e)
a tej- és tejtermékágazat tekintetében:
i.
246,39 EUR/100 kg a vaj esetében;
ii.
174,69 EUR/100 kg a sovány tejpor esetében;
f)
a sertéshúságazat tekintetében 1 509,39 EUR/tonna a súly és a színhústartalom alapján meghatározott szabványos minőségű hasított sertésre, a 42. cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően a hasított sertésre vonatkozó közösségi osztályozási rendszerrel összhangban, az alábbiak szerint:
i.
60-120 kg súlyú hasított testek: az V. melléklet B. II. pontjában megállapított E-osztály;
ii.
120-180 kg súlyú hasított testek: az V. melléklet B. II. pontjában megállapított R-osztály.
(2) A gabona és a rizs tekintetében az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott referenciaárak a raktárba szállított áruk nagykereskedelmi, kirakodás előtti állapotára vonatkoznak. A referenciaárak a 41. cikkel összhangban kijelölt valamennyi közösségi intervenciós központra érvényesek.
(3) A Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárással összhangban - a termelés és a piacok alakulására figyelemmel megváltoztathatja az e cikk (1) bekezdésében rögzített referenciaárakat.
9. cikk
Árak bejelentése a cukorpiacon
A Bizottság létrehoz egy, a cukorpiaci árakra vonatkozó információs rendszert, beleértve a cukorpiaci árszintek közzétételére szolgáló rendszert is.
A rendszer alapját a fehércukrot gyártó vállalkozások vagy a cukorkereskedelemben érdekelt egyéb gazdasági szereplők által szolgáltatott információk képezik. Ezen információkat bizalmasan kell kezelni.
A Bizottság gondoskodik arról, hogy a közzétett információk ne tegyék lehetővé az egyes vállalkozások vagy gazdasági szereplők árainak azonosítását.
II. szakasz
Állami intervenció
I. alszakasz
Általános rendelkezések
10. cikk
Az állami intervencióra jogosult termékek
(1) Az állami intervenció a következő termékek tekintetében az ebben szakaszban meghatározott feltételekre, valamint a Bizottság által a 43. cikkel összhangban meghatározott további követelményekre és feltételekre figyelemmel alkalmazandó:
a)
közönséges búza, durumbúza, árpa, kukorica és cirok;
b)
hántolatlan rizs;
c)
fehér- vagy nyerscukor, feltéve, hogy az érintett cukrot a kvótán belül termelték, a Közösségben betakarított cukorrépából vagy cukornádból;
d)
vagy a 0201 10 00 és a 0201 20 20 - 0201 20 50 KN-kódok alá tartozó, a marha- és borjúhúságazatba tartozó friss vagy hűtött hús;
e)
jóváhagyott közösségi vállalkozás által közvetlenül és kizárólag pasztőrözött tejszínből vagy tejből előállított vaj, amelynek minimális vajzsírtartalma 82 tömegszázalék és maximális víztartalma 16 tömegszázalék;
f)
jóváhagyott közösségi vállalkozás által közvetlenül és kizárólag fölözött tejből porlasztásos eljárással előállított kiváló minőségű sovány tejpor, amelynek minimális fehérjetartalma a zsírmentes szárazanyag 35,6 tömegszázaléka.
(2) A sertéshúságazatban az ebben a szakaszban megállapított feltételekre, valamint a Bizottság által a 43. cikkben megállapított további követelményekre és feltételekre tekintettel állami intervenció alkalmazható a 0203 11 10 KN-kód alá tartozó, friss vagy hűtött hasított testekre vagy féltestekre, az ex 0203 19 15 KN-kód alá tartozó, friss vagy hűtött oldalasra és dagadóra, és az ex 0209 00 11 KN-kód alá tartozó, friss vagy hűtött kiolvasztatlan sertészsiradékra.
II. alszakasz
Felvásárlás megnyitása és felfüggesztése
11. cikk
Gabonafélék
(1) A gabonafélék esetében az állami intervenciót az alábbi időszakokra nyitják meg:
a)
Görögország, Spanyolország, Olaszország és Portugália esetében augusztus 1-jétől április 30-ig;
b)
Svédország esetében december 1-jétől június 30-ig;
c)
a többi tagállam esetében november 1-jétől május 31-ig.
A kukorica tekintetében azonban az állami intervenció keretében a felvásárlás csak az alábbi mennyiségi határokon belül történhet:
a)
a 2008/2009-es gazdasági évben 700 000 tonna;
b)
a 2009/2010-es gazdasági évtől kezdődően 0 tonna.
(2) Abban az esetben, ha a svédországi intervenciós időszak eredményeként az ilyen gabonaféléket más tagországokból eltérítik Svédországban történő intervenció céljára, a Bizottság intézkedéseket fogad el a helyzet rendezésére.
12. cikk
Rizs
A hántolatlan rizs esetében az állami intervenció az április 1-jétől július 31-ig tartó időszakban áll nyitva. Állami intervenció keretében azonban felvásárlás csak az időszakonkénti 75 000 tonnás kereten belül történhet.
13. cikk
Cukor
(1) A cukor esetében az állami intervenció a 2008-2009-es és a 2009-2010-es gazdasági évek egészében nyitva áll. Állami intervenciót azonban gazdasági évenként csak a 600 000 tonnás, fehér cukorban kifejezett kereten belül lehet végrehajtani.
(2) Az adott gazdasági év során az (1) bekezdéssel összhangban tárolt cukorra nem vonatkozhat semmilyen egyéb, a 32., a 52. vagy a 63. cikk szerinti tárolási intézkedés.
14. cikk
Marha- és borjúhús
(1) A Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - marha- és borjúhúsra vonatkozó állami intervenciót nyit meg, ha két egymást követő hét során valamely tagállamban vagy valamely tagállam egy régiójában a 42. cikk (1) bekezdése szerinti, a hasított testekre vonatkozó közösségi osztályozási rendszer alapján regisztrált piaci átlagár nem éri el tonnánként az 1 560 eurót.
(2) A Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - lezárja az állami intervenciót, ha az (1) bekezdésben meghatározott feltétel legalább egy héten keresztül már nem teljesül.
15. cikk
Vaj
(1) Ha egy reprezentatív időtartam során a vaj piaci ára egy vagy több tagállamban a referenciaár 92 %-ánál alacsonyabb, a Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - a vajra vonatkozóan állami intervenciót nyit meg az érintett tagállamban vagy tagállamokban a március 31-től augusztus 31-ig terjedő időszakban.
(2) Ha a vaj piaci ára az érintett tagállamban vagy tagállamokban egy reprezentatív időtartam során a referenciaár 92 %-a vagy annál több, a Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - felfüggeszti az állami intervenció keretében történő felvásárlást.
Továbbá ha az intervencióra felkínált mennyiségek az (1) bekezdésben meghatározott időszak során meghaladják a 30 000 tonnát, a Bizottság felfüggesztheti az állami intervenció keretében történő felvásárlást. Ebben az esetben a felvásárlást a Bizottság által meghatározandó előírásoknak megfelelő pályázati eljárás alapján kell végrehajtani.
(3) A Bizottság meghatározza a vaj piaci árának megállapítására vonatkozó részletes szabályokat.
16. cikk
Sovány tejpor
A sovány tejpor esetében az állami intervenció a március 1-jétől augusztus 31-ig tartó időszakban áll nyitva.
A Bizottság azonban felfüggesztheti az állami intervenciót, amint ebben az időszakban az intervencióra felkínált mennyiségek meghaladják a 109 000 tonnát. Ebben az esetben a felvásárlást a Bizottság által meghatározandó előírásoknak megfelelő pályázati eljárás alapján kell végrehajtani.
17. cikk
Sertéshús
A Bizottság az állami intervenció megnyitásáról határozhat a sertéshúságazatban, amennyiben a hasított sertések közösségi - a Közösség reprezentatív piacain az egyes tagállamokban regisztrált és az egyes tagállamok sertésállományának relatív nagyságát tükröző együtthatóval súlyozott árak alapján megállapított - piaci átlagára alacsonyabb, mint a referenciaár 103 %-a, és várhatóan alacsonyabb is marad.
III. alszakasz
Intervenciós ár
18. cikk
Gabonafélék
A minőségi okokhoz kapcsolódó áremelkedés vagy árcsökkenés sérelme nélkül, a gabonafélék intervenciós ára egyenlő a referenciaárral.
19. cikk
Rizs
A rizs intervenciós ára egyenlő a referenciaárral.
Ha azonban a kifizető ügynökségnek felkínált termékek minősége eltér a IV. melléklet A. pontjában meghatározott szabványos minőségtől, az intervenciós árat annak megfelelően növelni vagy csökkenteni kell.
A Bizottság ezenfelül emelheti vagy csökkentheti az intervenciós árat annak biztosítása érdekében, hogy a termelés bizonyos fajták felé tolódjon el.
20. cikk
Cukor
A cukor intervenciós ára az ajánlattétel gazdasági évét követő gazdasági évre megállapított referenciaár 80 %-a.
Ha azonban a kifizető ügynökségnek felkínált cukor minősége eltér a IV. melléklet B. pontjában említett szabványos minőségtől, amelyre a referenciaárat rögzítették, az intervenciós árat ennek megfelelően növelni vagy csökkenteni kell.
21. cikk
Marha- és borjúhús
(1) A marha- és borjúhús intervenciós árát és az intervencióra elfogadott mennyiségeket a Bizottság pályázati eljárásokkal határozza meg. Különleges körülmények esetén ezeket tagállamonként vagy egy tagállamon belül régiónként a regisztrált piaci átlagár alapján lehet megállapítani.
(2) Csak olyan ajánlat fogadható el, amely megegyezik a valamely tagállamban vagy valamely tagállam egy régiójában regisztrált piaci átlagárral vagy annál alacsonyabb, és amelyet objektív kritériumok alapján a Bizottság által meghatározandó összeggel növeltek meg.
22. cikk
Vaj
A 15. cikk (2) bekezdésének második albekezdésében említett esetben pályázati eljárás útján történő intervenciósár-meghatározás sérelme nélkül, a vaj intervenciós ára a referenciaár 90 %-a.
23. cikk
Sovány tejpor
A 16. cikk második bekezdésében említett esetben pályázati eljárás útján történő intervenciósár-meghatározás sérelme nélkül, a sovány tejpor intervenciós ára egyenlő a referenciaárral.
Ha azonban a tényleges fehérjetartalom kevesebb a 10. cikk f) pontjában meghatározott 35,6 %-os minimális fehérjetartalomnál, de nem kevesebb a zsírmentes szárazanyag 31,4 % tömegszázalékánál, az intervenciós ár egyenlő a 35,6 tömegszázalékos fehérjetartalomtól való eltérés százalékpontjaiként 1,75 %-kal csökkentett referenciaárral.
24. cikk
Sertéshús
(1) A sertéshúságazatban az intervenciós árakat a Bizottság rögzíti a szabványos minőségű hasított sertésekre. Az intervenciós ár nem lehet a referenciaár 92 %-ánál magasabb, vagy 78 %-ánál alacsonyabb.
(2) A hasított sertéstől eltérő, szabványos minőségű egyéb termékekre vonatkozó intervenciós árat a hasított sertésre vonatkozó intervenciós ár alapján kell megállapítani az ezen termékek kereskedelmi ára és a hasított sertés kereskedelmi ára között fennálló arányok alapján.
(3) A szabványos minőségű termékektől eltérő termékekre vonatkozó intervenciós árakat a megfelelő szabványos minőségű termékek vonatkozásában hatályban lévő intervenciós árak alapján, a szabványos minőséghez képest fennálló minőségbeli különbségek arányában kell meghatározni. Ezt az árat meghatározott minőségekre kell alkalmazni.
IV. alszakasz
Intervencióból történő értékesítés
25. cikk
Általános elvek
Az állami intervenció keretében felvásárolt termékek értékesítésének a piac bármiféle zavarának elkerülésével, a vásárlók részére az árukhoz való egyenlő hozzáférés és az azonos bánásmód biztosításával, valamint a Szerződés 300. cikke értelmében kötött megállapodásokból eredő kötelezettségekkel összhangban kell történnie.
26. cikk
Cukorértékesítés
Az állami intervenció keretében felvásárolt cukor tekintetében a kifizető ügynökségek azt kizárólag az azon gazdasági évre megállapított referenciaárnál magasabb áron értékesíthetik, amelyben az értékesítésre sor kerül.
A Bizottság azonban határozhat úgy, hogy a kifizető ügynökségek:
a)
a cukrot az első bekezdésben említett referenciaárral egyenlő vagy annál alacsonyabb áron is értékesíthetik, amennyiben a cukrot:
i.
állati takarmányként való felhasználásra; vagy
ii.
exportra szánják, akár további feldolgozás nélkül, akár a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékekké vagy az e rendelet XX. mellékletében felsorolt árukká való feldolgozást követően.
b)
a birtokukban lévő, a Közösség belső piacán található, emberi fogyasztásra alkalmas feldolgozatlan cukrot bocsássák az érintett tagállam vagy - amennyiben valamely tagállam egyetlen ilyen szervezetet sem ismert el - a Bizottság által elismert jótékonysági szervezetek rendelkezésére az érvényes referenciaárnál alacsonyabb áron vagy költségmentesen az egyedi sürgősségi segítségnyújtási műveletek keretében való szétosztás céljából.
27. cikk
A Közösség leginkább rászoruló személyei részére történő élelmiszerosztás
(1) Az intervenciós készletekből származó termékeket az egyes kijelölt szervezetek rendelkezésére kell bocsátani annak érdekében, hogy lehetővé váljék a Közösség leginkább rászoruló személyei számára történő, éves terv szerinti élelmiszerosztás.
Az élelmiszerosztás
a)
ingyenes; vagy
b)
olyan áron történik, amely semmi esetben sem haladja meg az intézkedést végrehajtó kijelölt szervezetnél felmerülő költségek által indokolt szintet.
(2) Valamely termék akkor mobilizálható a közösségi piacon, ha
a)
az (1) bekezdésben említett éves terv végrehajtása során egy vagy több tagállamban ideiglenesen nem áll rendelkezésre a közösségi intervenciós készletekben a terv végrehajtásához szükséges mértékben, és amennyiben a költségek a közösségi költségvetésben erre a célra meghatározott határokon belül maradnak, vagy
b)
a terv végrehajtása a terméket igénylő tagállamtól eltérő tagállamban intervencióban levő termékek kisebb mennyiségének a tagállamok közötti átadásával járna.
(3) Az érintett tagállamok kijelölik az (1) bekezdésben említett szervezeteket, és minden évben kellő időben értesítik a Bizottságot, ha ezt a rendszert alkalmazni kívánják.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben említett termékeket ingyenesen kell a kijelölt szervezetek rendelkezésére bocsátani. Az ilyen áruk elszámolási értéke az intervenciós ár, amelyet - a minőségi különbségek figyelembevétele érdekében szükség esetén - együtthatókkal igazítanak ki.
(5) A 190. cikk sérelme nélkül, az e cikk (1) és (2) bekezdés alapján biztosított árukat az Európai Közösségek költségvetésén belül az EMGA vonatkozó költségvetési megnevezésének előirányzataiból finanszírozzák. Rendelkezni lehet arról is, hogy ez a finanszírozás kiterjedjen az intervenciós központokból történő áruszállítás költségeihez, valamint az ebben a cikkben meghatározott rendszer végrehajtása révén előidézett, a kijelölt szervezeteknél felmerülő igazgatási költségekhez való hozzájárulásra, minden olyan költség kivételével, amelyet az (1) és (2) bekezdés alkalmazásának keretein belül a kedvezményezettek viselhetnek.
III. szakasz
Magántárolás
I. alszakasz
Kötelező támogatás
28. cikk
Támogatásra jogosult termékek
Magántárolási támogatás - az ebben szakaszban meghatározott feltételekre és a Bizottság által a 43. cikkel összhangban meghatározandó további követelményekre és feltételekre figyelemmel - a következő termékekre nyújtható:
a)
a következők tekintetében:
i.
tejszín;
ii.
sózatlan vaj, amely jóváhagyott közösségi vállalkozásban tejszínből vagy tejből készült, és amelynek minimális vajzsírtartalma 82 tömegszázalék, maximális víztartalma pedig 16 tömegszázalék;
iii.
sózott vaj, amely jóváhagyott közösségi vállalkozásban tejszínből vagy tejből készült, és amelynek minimális vajzsírtartalma 80 tömegszázalék, maximális víztartalma 16 tömegszázalék, maximális sótartalma pedig 2 tömegszázalék;
b)
a sajt tekintetében:
i.
a legalább kilenc hónapos korú Grana Padano sajt;
ii.
a legalább 15 hónapos korú Parmigiano Reggiano sajt;
iii.
a legalább három hónapos korú Provolone sajt.
29. cikk
A tejszínre és a vajra vonatkozó feltételek és támogatási szint
A Bizottság meghatározza, hogy a vaj esetében mely nemzeti minőségi besorolás alapján adható támogatás. A vajat ennek megfelelően kell jelölni.
A tejszín és a vaj esetében nyújtott támogatás összegét a Bizottság a tárolási költségekre, valamint a friss vaj és a készletezett vaj árának valószínű változására figyelemmel határozza meg.
A támogatást növelni lehet, amennyiben a kitárolás idején a betároláskor előre nem látható kedvezőtlen változás következett be a piacon.
30. cikk
A sajtra vonatkozó feltételek és támogatási szint
A sajtra fizetendő támogatás feltételeit és összegét a Bizottság állapítja meg. A támogatás összegét a tárolási költségek és a piaci ár valószínű változásának figyelembevételével kell rögzíteni.
Az (1) bekezdés alapján a Bizottság által elfogadott intézkedéseket az azon tagállam által kijelölt kifizető ügynökség hajtja végre, amely tagállamban az érintett sajtokat előállították és amelyben azon sajtok jogosultak az eredet-megjelölésre.
II. alszakasz
Nem kötelező támogatás
31. cikk
Támogatásra jogosult termékek
(1) Magántárolási támogatás - az ebben szakaszban meghatározott feltételekre, valamint a Bizottság által a 43. cikkel összhangban meghatározandó további követelményekre és feltételekre figyelemmel - a következő termékek tekintetében nyújtható:
a)
fehércukor;
b)
olívaolaj;
c)
kifejlett szarvasmarhafélék friss vagy hűtött húsa, hasított test, hasított féltest, kompenzált testnegyed, elülső vagy hátulsó negyed formájában, a 42. cikk (1) bekezdése szerinti, a hasított kifejlett marhákra vonatkozó közösségi osztályozási rendszerrel összhangban osztályozva;
d)
jóváhagyott közösségi vállalkozásban közvetlenül és kizárólag fölözött tejből előállított, kiváló minőségű sovány tejpor;
e)
tartós sajtok, valamint juh- és/vagy kecsketejből készült és legalább hat hónapos érlelést igénylő sajtok;
f)
sertéshús;
g)
juh- és kecskehús.
A Bizottság módosíthatja az első albekezdés c) pontjában meghatározott termékek jegyzékét, ha a piaci helyzet azt szükségessé teszi.
(2) A Bizottság előre vagy pályázati eljárások útján határozza meg az (1) bekezdésben meghatározott magántárolási támogatást.
Az (1) bekezdés d) és e) pontjában meghatározott termékek esetében a támogatás meghatározása során figyelembe veszik a tárolási költségeket és az alábbi szempontokat is:
i.
a sovány tejpor árának várható alakulása;
ii.
a támogatásban részesülő és a piacon forgalmazott egyéb sajtok közötti egyensúly fenntartásának szükségessége.
32. cikk
A támogatás feltételei a fehér cukor esetében
(1) Ha a fehér cukor regisztrált közösségi átlagára egy reprezentatív időtartam alatt nem éri el a referenciaárat és - a piaci helyzetet figyelembe véve - várható, hogy ezen a szinten marad, a Bizottság dönthet úgy, hogy a fehércukor magántárolására támogatást ad azoknak a vállalkozásoknak, amelyek részére cukorkvótát osztottak ki.
(2) Az adott gazdasági év során az (1) bekezdéssel összhangban tárolt cukorra nem vonatkozhat semmilyen egyéb, a 13., a 52. vagy a 63. cikkben meghatározott tárolási intézkedés.
33. cikk
A támogatás feltételei az olívaolaj esetében
A Bizottság dönthet úgy, hogy engedélyezi az elegendő garanciát kínáló és a tagállamok által jóváhagyott szervek számára, hogy szerződést kössenek az általuk forgalmazott olívaolaj tárolására a piacnak a Közösség bizonyos régióiban fellépő súlyos zavarai esetén, többek között, ha a piacon regisztrált átlagár egy reprezentatív időtartam alatt kevesebb, mint:
a)
1 779 EUR/tonna extraszűz olívaolaj esetében; vagy
b)
1 710 EUR/tonna szűz olívaolaj esetében; vagy
c)
1 524 EUR/tonna a 2 fok szabadsavtartalmú, lampant olívaolaj esetében, amely összeg a szabadsav-tartalom növekedésével fokonként 36,70 EUR/tonna értékkel csökken.
34. cikk
A támogatás feltételei a marha- és borjúhúságazat esetében
Ha a 42. cikk (1) bekezdése szerinti, a hasított kifejlett marhákra vonatkozó közösségi osztályozási rendszer alapján regisztrált közösségi piaci átlagár a referenciaár 103 %-ánál alacsonyabb, és valószínűleg alacsonyabb is marad, a Bizottság magántárolási támogatás nyújtása mellett dönthet.
35. cikk
A támogatás feltételei a sovány tejpor esetében
A Bizottság határozhat sovány tejpor magántárolásának támogatásáról, különösen, ha a piacon az árak és a termékek készleteinek változása a piac egyensúlyának súlyos zavarára utalnak, amely szezonális tárolással elkerülhető vagy csökkenthető lenne.
36. cikk
A támogatás feltételei a sajtok esetében
(1) A Bizottság határozhat magántárolási támogatás nyújtásáról, ha a 31. cikk (1) bekezdésének e) pontjában említett sajttermékek esetében az árak alakulása és a készletek helyzete a piac egyensúlyának súlyos zavarára utalnak, amely szezonális tárolással felszámolható vagy csökkenthető.
(2) Ha a tárolási szerződés megszűnésekor a raktáron levő sajtok piaci árszintje magasabb, mint amely a szerződés aláírásakor jellemző volt, a Bizottság határozhat a támogatás összegének megfelelő kiigazításáról.
37. cikk
A támogatás feltételei sertéshús esetében
Ha a hasított sertések közösségi - a Közösség reprezentatív piacain az egyes tagállamokban regisztrált és az egyes tagállamok sertésállományának relatív nagyságát tükröző együtthatóval súlyozott árak alapján megállapított - piaci átlagára alacsonyabb, mint a referenciaár 103 %-a, és várhatóan alacsonyabb is marad, a Bizottság határozhat magántárolási támogatás nyújtásáról.
38. cikk
A támogatás feltételei birkahús és kecskehús esetében
A Bizottság határozhat magántárolási támogatás nyújtásáról, ha a következők közül egy vagy több árjegyzési területen a birkahús és a kecskehús esetében különösen súlyos piaci helyzet áll elő:
a)
Nagy-Britannia;
b)
Észak-Írország;
c)
bármely tagállam külön-külön, az Egyesült Királyság kivételével.
IV. szakasz
Közös rendelkezések
39. cikk
A tárolásra vonatkozó szabályok
(1) A kifizető ügynökségek kizárólag a Bizottság előzetes engedélyével tárolhatnak felvásárolt termékeket azon tagállam területén kívül, amelynek joghatósága alá tartoznak.
Belgium és Luxemburg területét e cikk alkalmazásában egyetlen tagállamnak kell tekinteni.
(2) Ha a raktározás feltétlenül szükséges, akkor az engedélyt meg kell adni, a következő tényezők figyelembevételével:
a)
a raktározási lehetőségek és a raktározási követelmények abban a tagállamban, amelynek a fennhatósága alá a kifizető ügynökség tartozik, valamint más tagállamokban;
b)
bármely járulékos költség, amely az abban a tagállamban történő raktározásból származik, amelynek joghatósága alá a kifizető ügynökség tartozik, valamint a szállításból származó bármely járulékos költség.
(3) Harmadik országban való raktározásra szóló engedély kizárólag akkor adható, ha - a (2) bekezdésben felsorolt feltételek alapján - egy másik tagállamban történő raktározás jelentős nehézségeket okozna.
(4) A (2) bekezdés a) pontjában említett információkat a tagállamok mindegyikével folytatott konzultációt követően kell összeállítani.
(5) Vámok és más, a közös agrárpolitika keretében juttatandó vagy kivetendő összegek nem alkalmazhatók olyan termékekre, amelyeket
a)
az (1), (2) és (3) bekezdés értelmében adott engedélyt követően szállítanak, vagy
b)
egyik kifizető ügynökségtől a másikhoz szállítanak át.
(6) Az (1), (2) és (3) bekezdés értelmében eljáró kifizető ügynökségek felelősek maradnak az azon tagállam területén kívül tárolt termékekért, amelynek a joghatósága alá tartoznak.
(7) Ha a termékeket, amelyeket a kifizető ügynökség annak a tagállamnak a területén kívül birtokol, amelynek joghatósága alá tartozik, nem viszik vissza az adott tagállamba, akkor azokat a raktározás helyére vonatkozóan megállapított vagy megállapítandó áron és feltételek szerint kell értékesíteni.
40. cikk
A pályázati eljárásokra vonatkozó szabályok
A pályázati eljárásoknak valamennyi érintett személy részére egyenlő esélyt kell biztosítaniuk.
Az ajánlatok kiválasztásánál azok részesülnek előnyben, amelyek a Közösség számára a legelőnyösebbek. Szerződés odaítélésére mindenesetre nem feltétlenül kerül sor.
41. cikk
Intervenciós központok
(1) A Bizottság kijelöli a gabona- és a rizságazat intervenciós központjait, és meghatározza az azokra vonatkozó feltételeket.
A gabonaágazat termékei tekintetében a Bizottság minden egyes gabonaféléhez intervenciós központot jelölhet ki.
(2) Az intervenciós központok jegyzékének összeállításakor a Bizottság figyelembe veszi különösen a következő tényezőket:
a)
a központok elhelyezkedése az érintett termékek túltermelő területein;
b)
elegendő ingatlan és műszaki felszerelés rendelkezésre állása;
c)
szállítási eszközök tekintetében kedvező helyzet.
42. cikk
Hasított testek osztályozása
(1) A hasított testekre vonatkozó közösségi osztályozási rendszereket - az V. mellékletben megállapított szabályoknak megfelelően - a következő ágazatokban kell alkalmazni:
a)
marha- és borjúhús a hasított kifejlett marhák vonatkozásában;
b)
sertéshús a nem tenyészállatként tartott sertés hasított teste vonatkozásában.
A juh- és kecskehús-ágazatban a tagállamok a hasított juh vonatkozásában az V. melléklet C. pontjában meghatározott szabályoknak megfelelően alkalmazhatnak a hasított testek osztályozására vonatkozó közösségi osztályozási rendszert.
(2) A hasított kifejlett marha és juh vonatkozásában a Közösség nevében a Bizottság és a tagállamok szakértőiből álló közösségi ellenőrző bizottság helyszíni ellenőrzéseket végez. Ez a bizottság jelentésben számol be a Bizottságnak és a tagállamoknak az elvégzett ellenőrzésekről.
Az elvégzett ellenőrzések költségét a Közösség fedezi.
43. cikk
Végrehajtási szabályok
Az e fejezet rendelkezéseiben a Bizottságra ruházott különleges hatáskörök sérelme nélkül, a Bizottság elfogadja e fejezet részletes végrehajtási szabályait, melyek különösen a következőkre vonatkozhatnak:
a)
a 10. cikkben említett, állami intervenció keretében felvásárlandó, vagy a 28. és 31. cikkben említett, magántárolási támogatásra jogosult termékek, és a sertéshús esetében továbbá ezen termékek jegyzéke által teljesítendő követelmények és feltételek, különös tekintettel a minőségre, a minőségi csoportokra, a minőségi osztályokra, a kategóriákra, a mennyiségekre, a csomagolásra a címkézéssel együtt, a felső korhatárokra, a tartósításra, a termékek állapotára, amelyre az intervenciós ár vonatkozik, a magántárolás időtartamára;
b)
a IV. melléklet B. részében végrehajtott módosítások;
c)
adott esetben az alkalmazandó áremelések és árcsökkentések mértéke;
d)
a kifizető ügynökségek általi állami intervencióba való átvételre vonatkozó eljárások és feltételek, valamint magántárolási támogatás nyújtása, különös tekintettel az alábbiakra:
i.
a szerződések megkötése és tartalma;
ii.
a magántárolás időtartama és a szerződésben meghatározott időtartamok lerövidítésének vagy meghosszabbításának feltételei;
iii.
azon feltételek, amelyek értelmében a magántárolási szerződés hatálya alá tartozó termékek újraértékesítéséről vagy értékesítéséről határozni lehet;
iv.
arra a tagállamra, amelyben magántárolási kérelmet be lehet nyújtani;
e)
a 17. cikkben és a 37. cikkben említett reprezentatív piacok jegyzékének elfogadása;
f)
az állami intervenció keretében felvásárolt termékek értékesítési feltételeire vonatkozó szabályok, különös tekintettel az értékesítési árakra, a tárolásból való kibocsátás feltételeire, adott esetben az így kibocsátott termékek felhasználására vagy rendeltetésére, az elvégzendő ellenőrzésekre és megfelelő esetben az alkalmazandó biztosítéki rendszerre;
g)
a 27. cikk (1) bekezdésében említett éves terv kidolgozása;
h)
a 27. cikk (2) bekezdésében említett, a közösségi piacon való mobilizáció feltétele;
i)
a 39. cikkben említett engedélyekre vonatkozó szabályok, beleértve - amennyiben feltétlenül szükséges - a kereskedelmi szabályoktól való eltéréseket;
j)
a pályázati eljárások alkalmazása esetében követendő eljárásokra vonatkozó szabályok;
k)
a 41. cikkben említett intervenciós központok kijelölésére vonatkozó szabályok;
l)
azon raktárak által teljesítendő feltételek, amelyekben termékeket lehet tárolni;
m)
a 42. cikk (1) bekezdése szerinti, a hasított testekre vonatkozó közösségi osztályozási rendszer, különösen az alábbiak tekintetében:
i.
fogalommeghatározások;
ii.
hasított test kiszerelés a hasított kifejlett marha osztályozásának tekintetében történő árbejelentés céljából;
iii.
a vágóhidak által az V. melléklet A. pontja értelmében meghozandó intézkedések tekintetében:
-
a 88/409/EGK rendelet 5. cikkében említett eltérések olyan vágóhidak esetében, melyek termelésüket a helyi piacra kívánják korlátozni,
-
a kérelmező tagállamok számára biztosítható eltérések olyan vágóhidakra, amelyeken csak kevés szarvasmarhát vágnak;
iv.
a tagállamok számára a hasított sertésre vonatkozó osztályozási rendszer alkalmazásától való eltekintés, valamint a súlyon és a becsült színhústartalmon kívül egyéb értékelési kritériumok alkalmazásának az engedélyezése;
v.
az egyes termékek árának a tagállamok által történő bejelentésére vonatkozó szabályok.
II. FEJEZET
Különleges intervenciós intézkedések
I. szakasz
Rendkívüli piactámogatási intézkedések
44. cikk
Állatbetegségek
(1) A Bizottság kivételes támogató intézkedéseket hozhat az érintett piac esetében a Közösségen belüli és a harmadik országokkal folytatott kereskedelem azon korlátozásainak figyelembevétele érdekében, amelyek az állatbetegségek terjedésének megakadályozását célzó intézkedések alkalmazásából erednek.
Az első albekezdésben meghatározott intézkedések a következő ágazatokra alkalmazandók:
a)
marha- és borjúhús;
b)
tej és tejtermékek;
c)
sertéshús;
d)
juh- és kecskehús;
e)
tojás;
f)
baromfihús.
(2) Az (1) bekezdés első albekezdésében meghatározott intézkedéseket az érintett tagállam(ok) kérésére kell meghozni.
Az intézkedéseket csak akkor lehet meghozni, ha az érintett tagállam vagy tagállamok megtették a betegség gyors felszámolásához szükséges egészségvédelmi és állat-egészségügyi intézkedéseket, továbbá csak abban a mértékben és arra az időtartamra, amely az érintett piac támogatásához feltétlenül szükséges.
45. cikk
Fogyasztói bizalomvesztés
A baromfihús- és a tojáságazat tekintetében a Bizottság rendkívüli piactámogatási intézkedéseket hozhat a közvetlenül a közegészségügyi vagy állat-egészségügyi kockázatokból eredő fogyasztói bizalomvesztéshez kapcsolódó súlyos piaci zavarok figyelembevétele érdekében.
Ezeket az intézkedéseket az érintett tagállam(ok) kérésére kell meghozni.
46. cikk
Finanszírozás
(1) A 44. és 45. cikkben említett rendkívüli intézkedésekhez a Közösség a tagállamok által viselt kiadások 50 %-ával egyenértékű társfinanszírozást nyújt.
A marha- és borjúhúságazat, a tej és a tejtermékágazat, a sertéshúságazat, valamint a juh- és kecskehúságazat tekintetében azonban a Közösség a ragadós száj- és körömfájás elleni küzdelem esetében a kiadások 60 %-ával egyenértékű társfinanszírozást nyújt.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a termelők hozzájárulnak a tagállamok által viselt kiadásokhoz, az nem vezet a különböző tagállamok termelői közti verseny torzulásához.
(3) A Szerződés 87., 88. és 89. cikke nem vonatkozik a tagállamoknak a 44. és 45. cikkben említett rendkívüli intézkedésekhez nyújtott pénzügyi hozzájárulására.
II. szakasz
Intézkedések a gabona- és rizságazatban
47. cikk
Különleges piaci intézkedések a gabonaágazatban
(1) Ha a piaci helyzet úgy kívánja, a Bizottság különleges intervenciós intézkedéseket hozhat a gabonaágazat tekintetében. Ilyen intervenciós intézkedések hozhatók különösen, ha a Közösség egy vagy több régiójában a piaci árak az intervenciós árhoz képest csökkennek, vagy fennáll a veszélye az ilyen csökkenésnek.
(2) A különleges intervenciós intézkedések jellegét és alkalmazását, továbbá az ilyen intézkedések tárgyát képező termékek értékesítésének vagy bármilyen más módon történő elhelyezésének feltételeit és eljárásait a Bizottság fogadja el.
48. cikk
Különleges piaci intézkedések a rizságazatban
(1) A Bizottság különleges intézkedéseket hozhat az alábbiak érdekében:
a)
az ezen rész I. fejezetének II. szakasza szerinti állami intervenció nagyarányú rizságazatbeli alkalmazásának megakadályozása a Közösség egyes régióiban;
b)
a hántolatlan rizs természeti katasztrófák következtében fellépő hiányának pótlása.
(2) A Bizottság elfogadja e cikk végrehajtásának részletes szabályait.
III. szakasz
Intézkedések a cukorágazatban
49. cikk
A cukorrépa minimálára
(1) A kvóta-cukorrépa minimálára a következő:
a)
a 2008-2009-es gazdasági évre tonnánként 27,83 EUR;
b)
a 2009-2010-es gazdasági évtől tonnánként 26,29 EUR.
(2) Az (1) bekezdésben említett minimálárat a IV. melléklet B. részében meghatározott szabványos minőségű cukorrépára kell alkalmazni.
(3) A cukorrá történő feldolgozásra alkalmas és kvótacukorrá történő feldolgozásra szánt kvóta-cukorrépát vásárló cukorgyártó vállalkozások kötelesek legalább a - szabványos minőségtől való eltérés függvényében áremeléssel vagy árcsökkentéssel kiigazított - minimálárat megfizetni.
Az első albekezdésben említett áremeléseket és árcsökkentéseket a Bizottság által meghatározandó végrehajtási szabályokkal összhangban kell alkalmazni.
(4) A 64. cikkben meghatározott többletilletékkel terhelt ipari cukor vagy többletcukor mennyiségeknek megfelelő cukorrépa-mennyiségek tekintetében az érintett cukorgyártó vállalkozás úgy igazítja ki a beszerzési árat, hogy az legalább a kvóta-cukorrépa minimálárával egyenlő legyen.
50. cikk
Szakmaközi megállapodások
(1) A szakmán belüli megállapodásoknak és a szállítási szerződéseknek meg kell felelniük a (3) bekezdésnek, valamint a Bizottság által meghatározandó vásárlási feltételeknek, különösen a cukorrépa vásárlását, szállítását, átvételét és árának kifizetését szabályozó feltételek tekintetében.
(2) A cukorrépa és a cukornád vásárlásának feltételeit az e nyersanyagok közösségi termelői és a közösségi cukorgyártó vállalkozások közötti, szakmán belüli megállapodások szabályozzák.
(3) A szállítási szerződésekben különbséget kell tenni aszerint, hogy a cukorrépából előállítandó cukormennyiségek:
a)
kvótacukornak;
b)
kvótán kívüli cukornak minősülnek-e.
(4) Minden cukorgyártó vállalkozás ellátja azt a tagállamot, amelyben cukrot állít elő, a következő információkkal:
a)
a (3) bekezdés a) pontjában említett azon cukorrépa-mennyiségek, amelyekre vonatkozóan vetés előtti szállítási szerződéseket kötöttek, valamint az a cukortartalom, amelyen az említett szerződések alapulnak;
b)
az ennek megfelelő becsült hozam.
A tagállamok további információkat kérhetnek.
(5) Azok a cukorgyártó vállalkozások, amelyek nem kötöttek vetés előtti szállítási szerződéseket a kvóta-cukorrépa minimálárán a kvótacukorral egyenlő cukorrépa-mennyiségre vonatkozóan, az általuk cukorrá feldolgozott cukorrépa teljes mennyiségéért legalább a kvóta-cukorrépa minimálárát kötelesek fizetni.
(6) A szakmán belüli megállapodások - az érintett tagállam általi jóváhagyásra figyelemmel - eltérhetnek a (3) és a (4) bekezdéstől.
(7) Ha nem született szakmán belüli megállapodás, az érintett tagállam az érintett felek érdekeinek védelme érdekében megteszi az e rendelettel összeegyeztethető, szükséges lépéseket.
51. cikk
Termelési díj
(1) A cukrot, izoglükózt, illetve inulinszirupot gyártó vállalkozások birtokában lévő - az 56. cikk (2) bekezdésében említett - cukorkvótára, izoglükózkvótára, illetve inulinszirupkvótára termelési díjat kell kivetni.
(2) A termelési díj mértéke a kvótacukor és a kvóta-inulinszirup tekintetében 12,00 EUR tonnánként. Az izoglükóz esetében a termelési díj mértéke a cukorra alkalmazandó díj 50 %-a.
(3) A (1) bekezdésnek megfelelően fizetett teljes termelési díjat a tagállam a területén található vállalkozásokra az adott gazdasági év folyamán rendelkezésükre álló kvóta szerint rója ki.
A díj megfizetését a vállalkozások legkésőbb az adott gazdasági év februárjának végéig teljesítik.
(4) A közösségi cukor- és inulinszirup-gyártó vállalkozások megkövetelhetik, hogy a cukorrépa-, a cukornád- vagy a cikóriatermelők az adott termelési díj 50 %-át viseljék.
52. cikk
A cukor kivonása
(1) A piac szerkezeti egyensúlyának a referenciaárhoz közeli árszinten történő megőrzése érdekében, figyelembe véve a Közösségnek a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött megállapodásokból eredő kötelezettségeit, a kvótacukor, kvóta-izoglükóz, valamint kvóta-inulinszirup egy bizonyos - valamennyi tagállamban megegyező - százalékát a következő gazdasági év kezdetéig ki lehet vonni a piacról.
Ebben az esetben az e rendelet 153. cikkében meghatározott, a behozott nyerscukor finomítására vonatkozó szokásos ellátási szükségletet az érintett gazdasági év tekintetében azonos százalékkal kell csökkenteni.
(2) Az (1) bekezdésben említett kivont százalékot az adott gazdasági év folyamán várható piaci trendek alapján legkésőbb ugyanazon gazdasági év október 31-ig kell meghatározni.
(3) Minden egyes, kvótával rendelkező vállalkozás, a kivonás időtartama alatt a saját költségén tárolja azt a cukormennyiséget, amely megfelel az (1) bekezdésben említett százaléknak a vállalkozás által a szóban forgó gazdasági évre vonatkozó kvóta alapján termelt mennyiségre történő alkalmazásának.
A valamely gazdasági év folyamán kivont cukormennyiségeket a következő gazdasági évre vonatkozó kvóta alapján elsőként termelt mennyiségeknek kell tekinteni. A várható cukorpiaci tendenciákat figyelembe véve azonban a Bizottság határozhat úgy, hogy a folyó és/vagy a következő gazdasági évre vonatkozóan a kivont cukor, izoglükóz vagy inulinszirup teljes egésze vagy egy része
a)
olyan többlet cukornak, többlet izoglükóznak vagy többlet inulinszirupnak tekintendő, amely ipari cukorrá, ipari izoglükózzá vagy ipari inulinsziruppá történő alakításra rendelkezésre áll; vagy
b)
ideiglenes kvótába tartozó termelésnek tekintendő, amelynek egy részét fenn lehet tartani exportra, tiszteletben tartva a Közösségnek a Szerződés 300. cikkével összhangban megkötött megállapodásokból származó kötelezettségvállalásait.
(4) Ha a Közösségben a cukorellátás nem megfelelő, a Bizottság határozhat úgy, hogy a kivont cukor, izoglükóz és inulinszirup bizonyos mennyiségét a közösségi piacon a kivonás időtartamának vége előtt értékesíteni lehet.
(5) Az egy adott gazdasági év során az e cikkel összhangban tárolt cukor nem képezheti semmilyen egyéb, a 13., 32. vagy 63. cikkben meghatározott tárolási intézkedések tárgyát.
53. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadhatja e szakasz végrehajtásának részletes szabályait, különösen az alábbiakat:
a)
az 50. cikk (4) bekezdésében említett, vetés előtti szállítási szerződések tárgyát képező répamennyiségeknek a répaértékesítők közötti elosztása során a cukorgyártó vállalkozások által alkalmazandó kritériumok;
b)
az 52. cikk (1) bekezdésében említett kivont kvótacukor százalékaránya;
c)
a minimálár megfizetésének feltételei, amennyiben az 52. cikk (4) bekezdése alapján a kivont cukrot a közösségi piacon értékesítik.
IV. szakasz
A kínálat kiigazítása
54. cikk
A kínálat piaci követelményekhez történő igazítását elősegítő intézkedések
A kereskedelmi szervezetek és a közös kereskedelmi szervezetek azon tevékenységének ösztönzése érdekében, amely - a piacról való kivonással kapcsolatos tevékenységek kivételével - elősegíti a kínálatnak a piaci követelményekhez való igazítását, a Bizottság a következő intézkedéseket hozhatja az élő növények, a marha- és borjúhús, a sertéshús, a juh- és kecskehús, a tojás és a baromfihús ágazata tekintetében:
a)
a minőség javítására irányuló intézkedések;
b)
a termelés, a feldolgozás és a forgalmazás jobb szervezésének elősegítésére irányuló intézkedések;
c)
a piaci ártendenciák regisztrálásának megkönnyítésére irányuló intézkedések;
d)
az alkalmazott termelőeszközök alapján készített rövid és hosszú távú előrejelzések készítését lehetővé tévő intézkedések.
III. FEJEZET
Termeléskorlátozási rendszerek
I. szakasz
Általános rendelkezések
55. cikk
Kvótarendszerek
(1) Kvótarendszer vonatkozik a következő termékekre:
a)
tej és egyéb tejtermékek a 65. cikk a) és b) pontjában meghatározottak szerint;
b)
cukor, izoglükóz és inulinszirup.
(2) Ha egy termelő túllépi a vonatkozó kvótát, és a cukor tekintetében a 61. cikkben meghatározott többletmennyiségeket nem használja fel, az ilyen mennyiségekre - a II. és III. szakaszban meghatározott feltételekre is figyelemmel - többletilletéket kell fizetni.
(3) Ezt a rendeletet a burgonyakeményítő-gyártási kvótarendszer létrehozásáról szóló 1868/94/EK tanácsi rendelet (59) sérelme nélkül kell alkalmazni.
II. szakasz
Cukor
I. alszakasz
A kvóták kiosztása és kezelése
56. cikk
Kvótakiosztás
(1) A cukor, az izoglükóz és az inulinszirup termelésének nemzeti vagy regionális szintű kvótáit a VI. melléklet határozza meg.
(2) A tagállamok kvótát osztanak ki a területükön letelepedett és az 57. cikkel összhangban jóváhagyott minden egyes cukor-, izoglükóz- vagy inulinszirup-gyártó vállalkozásnak.
A kiosztott kvóta minden egyes vállalkozás esetében egyenlő a 318/2006/EK rendelet szerinti azon kvótával, amelyet a 2007-2008-as gazdasági évre osztottak ki a vállalkozás részére.
(3) Kvótának egynél több termelési egységgel rendelkező cukorgyártó vállalkozás részére történő kiosztása esetén a tagállamok elfogadják az általuk szükségesnek tartott intézkedéseket a cukorrépa- és cukornád-termelők érdekeinek kellő figyelembevétele érdekében.
57. cikk
Jóváhagyott vállalkozások
(1) A tagállamok kérelemre jóváhagyják a cukor-, izoglükóz- vagy inulinszirup-gyártó vállalkozást, vagy azt a vállalkozást, amely ezeket a termékeket a 62. cikk (2) bekezdésében említett jegyzékben szereplő termékké dolgozza fel, amennyiben a vállalkozás
a)
igazolja professzionális termelési kapacitását;
b)
hozzájárul ahhoz, hogy az e rendelethez kapcsolódó bármely tájékoztatást megadjon, és az e rendelethez kapcsolódó ellenőrzéseknek alávesse magát;
c)
elismerését nem függesztették fel vagy nem vonták vissza.
(2) A jóváhagyott vállalkozás azt a tagállamot, amelynek a területén a répa vagy a nád betakarítására, vagy a finomításra sor kerül, tájékoztatja a következőkről:
a)
azon répa- vagy nádmennyiségek, amelyekre vonatkozóan szállítási szerződést kötöttek, valamint a répa vagy nád és a cukor hektáronkénti becsült hozama;
b)
a tervezett és a tényleges cukorrépa-, cukornád- és nyerscukor-szállításokra vonatkozó adatok, a cukorgyártásra vonatkozó adatok, valamint a cukorkészlet-nyilatkozatok;
c)
az értékesített fehércukor-mennyiségek, és az azokra vonatkozó árak és feltételek.
58. cikk
Kiegészítő és pótlólagos izoglükózkvóta
(1) A 2008-2009-es gazdasági évben 100 000 tonna kiegészítő izoglükózkvótával kell megnövelni az előző gazdasági év kvótáját. Ez a növelés Bulgáriát és Romániát nem érinti.
A 2008-2009-es gazdasági évben Bulgária tekintetében 11 045 tonna, Románia tekintetében pedig 1966 tonna kiegészítő izoglükózkvótával kell megnövelni az előző gazdasági év kvótáját.
A tagállamok a kiegészítő kvótát a vállalkozások részére az 56. cikk (2) bekezdésével összhangban kiosztott izoglükózkvóták arányában osztják ki.
(2) Olaszország, Litvánia és Svédország a 2008-2009-es és a 2009-2010-es gazdasági évre kérelemre a területén letelepedett bármely vállalkozás részére kioszthat pótlólagos izoglükózkvótát. A tagállamonként meghatározott maximális kiegészítő kvótákat a VII. melléklet tartalmazza.
(3) A vállalkozások részére a (2) bekezdéssel összhangban kiosztott kvóták után egyszeri 730 EUR összeget kell kivetni. Ezen összeg beszedése a kiosztott kiegészítő kvóta tonnája alapján történik.
59. cikk
Kvótakezelés
(1) A Bizottság a VI. mellékletben meghatározott kvótákat a 2008-2009-es, a 2009-2010-es és a 2010-2011-es gazdasági évre vonatkozóan legkésőbb az előző év februárjának végéig kiigazítja. A kiigazításokra e rendelet e cikkének (2) bekezdése és 58. cikke, valamint a 320/2006/EK rendelet 3. cikke alapján kerül sor.
(2) A Bizottság - figyelembe véve a 320/2006/EK tanácsi rendeletben meghatározott szerkezetátalakítási rendszer eredményeit - legkésőbb 2010. február 28-ig meghatározza, hogy milyen közös százalékérték szükséges a tagállamonként vagy régiónként meglévő cukor-, izoglükóz- és inulinszirup-kvóták csökkentéséhez annak érdekében, hogy a 2010-2011-es gazdasági évtől kezdődően a piaci egyensúlyhiányt el lehessen kerülni.
(3) A tagállamok az egyes vállalkozások kvótáját ennek megfelelően kiigazítják.
60. cikk
Nemzeti kvóta újrakiosztása
(1) A tagállamok minden egyes gazdasági évre vonatkozóan legfeljebb 10 %-kal csökkenthetik a területükön letelepedett vállalkozások részére kiosztott cukor- vagy izoglükózkvótát.
(2) A tagállamok a vállalkozások között a VIII. mellékletben megállapított szabályoknak megfelelően és minden érintett fél - különösen a cukorrépa- és cukornád-termelők - érdekeit figyelembe véve kvótákat csoportosíthatnak át.
(3) Az (1) és (2) bekezdés szerint csökkentett mennyiségeket az érintett tagállam a területén lévő egy vagy több vállalkozásnak osztja ki, függetlenül attól, hogy az rendelkezik-e kvótával vagy sem.
II. alszakasz
A kvóták túllépése
61. cikk
Hatály
Azt a cukrot, izoglükózt vagy inulinszirupot, amelyet valamely gazdasági év folyamán az 56. cikkben említett kvótán felül állítottak elő,
a)
fel lehet használni egyes, a 62. cikkben említett termékek feldolgozásához;
b)
a 63. cikkel összhangban a következő gazdasági év kvótatermelésébe át lehet vinni;
c)
a 247/2006/EK tanácsi rendelet (60) II. címével összhangban fel lehet használni a legkülső régiók különleges ellátási rendszerében; vagy
d)
a Bizottság által meghatározott mennyiségi korlátozásokon belül, a Szerződés 300. cikke értelmében megkötött megállapodásokból származó kötelezettségvállalások tiszteletben tartásával exportálni lehet.
Az ettől eltérő mennyiségek a 64. cikkben említett többletilleték hatálya alá tartoznak.
62. cikk
Ipari cukor
(1) Az ipari cukrot, ipari izoglükózt vagy ipari inulinszirupot a (2) bekezdésben említett termékek valamelyikének előállítására kell fenntartani, ha:
a)
az a gazdasági év vége előtt az 57. cikkel összhangban elismert gyártó és az ugyancsak az 57. cikkel összhangban elismert felhasználó között létrejött szállítási szerződés tárgyát képezi; valamint
b)
azt a felhasználó részére legkésőbb a következő gazdasági év november 30-ig leszállították.
(2) A Bizottság összeállítja azoknak a termékeknek a jegyzékét, amelyek előállításához ipari cukrot, ipari izoglükózt vagy ipari inulinszirupot használnak fel.
A jegyzéknek tartalmaznia kell különösen a következőket:
a)
bioetanol, alkohol, rum, aktív élesztő, valamint a kenhető szirupok és a „Rinse appelstroop”-pá történő feldolgozásra szánt szirupok mennyiségei;
b)
egyes olyan ipari termékek, amelyek nem tartalmaznak cukrot, de feldolgozásuk során cukor, izoglükóz vagy inulinszirup felhasználására kerül sor;
c)
egyes olyan vegyipari vagy gyógyszeripari termékek, amelyek cukrot, izoglükózt vagy inulinszirupot tartalmaznak.
63. cikk
A többlet cukor átvitele
(1) Bármely vállalkozás dönthet úgy, hogy a cukorkvótáját, izoglükózkvótáját vagy inulinszirup-kvótáját meghaladó termelésének egészét vagy egy részét átviszi oly módon, hogy azt a következő gazdasági év termelésének részeként kezeljék. A (3) bekezdés sérelme nélkül, az ilyen döntés visszavonhatatlan.
(2) Az (1) bekezdésben említett döntést meghozó vállalkozás
a)
tájékoztatja az érintett tagállamot az ezen tagállam által meghatározandó időpont előtt:
-
az adott gazdasági év február 1-je és június 30-a között az átvitelre kerülő nádcukor-mennyiségről,
-
az adott gazdasági év február 1-je és április 15-e között az átvitelre kerülő egyéb cukor- vagy inulinszirup-mennyiségről;
b)
vállalja, hogy ezeket a mennyiségeket az adott gazdasági év végéig saját költségén raktározza.
(3) Ha egy vállalkozás végleges termelése az adott gazdasági évben az (1) bekezdés szerinti döntés meghozatala idején becsült mennyiségnél kevesebb lett, az átvitt mennyiséget legkésőbb a következő gazdasági év október 31-ig visszamenőlegesen ki lehet igazítani.
(4) Az átvitt mennyiségeket a következő gazdasági év kvótája keretében elsőként termelt mennyiségeknek kell tekinteni.
(5) Az egy adott gazdasági év során az e cikkel összhangban tárolt cukor nem képezheti semmilyen egyéb, a 13., 32. vagy 52. cikkben meghatározott tárolási intézkedések tárgyát.
64. cikk
Többletilleték
(1) Többletilletéket kell kivetni a következőkre:
a)
a bármely gazdasági év folyamán termelt többletcukor, többletizoglükóz és többletinulinszirup mennyiségei, kivéve a következő gazdasági évre kvóta szerinti termelésébe átvitt és a 63. cikknek megfelelően raktározott mennyiségeket, vagy az 51. cikk c) és d) pontjában említett mennyiségeket;
b)
azok az ipari cukor, ipari izoglükóz és ipari inulinszirup mennyiségek, amelyek tekintetében a Bizottság által meghatározandó időpontig nem szolgáltattak bizonyítékot arra, hogy azokat a 62. cikk (2) bekezdésében említett termékek egyikében feldolgozták;
c)
azok a cukor-, izoglükóz- és inulinszirup-mennyiségek, amelyeket a piacról az 52. cikkel összhangban kivontak, és amelyek tekintetében az 52. cikk (3) bekezdésében meghatározott kötelezettségeket nem teljesítették.
(2) A Bizottság a többletilletéket kellően magas szinten állapítja meg az (1) bekezdésben említett mennyiségek felhalmozódásának elkerülése érdekében.
(3) Az (1) bekezdésben említett többletilletéket a tagállam veti ki a területén lévő vállalkozásokra azoknak az (1) bekezdésben említett megtermelt mennyiségeknek a függvényében, amelyek az említett vállalkozások esetében az adott gazdasági évre megállapításra kerültek.
III. szakasz
Tej
I. alszakasz
Általános rendelkezések
65. cikk
Fogalommeghatározások
E szakasz alkalmazásában:
a)
„tej”: egy vagy több tehén fejésével nyert termék;
b)
„egyéb tejtermékek”: a tejen kívül valamennyi tejtermék, különösen a fölözött tej, a tejszín, a vaj, a joghurt és a sajt; ezeket adott esetben a Bizottság által meghatározandó együttható alkalmazásával „tejegyenértékre” számítják át;
c)
„termelő”: valamely tagállam földrajzi területén mezőgazdasági üzemmel rendelkező mezőgazdasági termelő, aki vagy amely tejet állít elő és értékesít, vagy a közeljövőben ezzel a tevékenységgel készül foglalkozni;
d)
„mezőgazdasági üzem”: az 1782/2003/EK rendeletben meghatározott mezőgazdasági üzem;
e)
„felvásárló”: olyan vállalkozás vagy csoport, amely termelőktől tejet vásárol
-
begyűjtés, csomagolás, tárolás, hűtés vagy feldolgozás céljából, többek között szerződés alapján,
-
tej vagy más tejtermékek kezelésével vagy feldolgozásával foglalkozó egy vagy több vállalkozás részére történő értékesítés céljára.
Felvásárlónak tekintendő azonban minden olyan, egyazon földrajzi területhez tartozó felvásárlókból álló csoport is, amely tagjainak megbízásából elvégzi a többletilleték fizetéséhez szükséges igazgatási vagy számviteli műveleteket. Ezen albekezdés első mondatának alkalmazásában Görögország egyetlen földrajzi területnek tekintendő, és felvásárlói csoportnak minősíthet valamely hivatalos szervet;
f)
„szállítás”: a termelő által a felvásárló részére végzett tejszállítás - ide nem értve az egyéb tejtermékek szállítását -, függetlenül attól, hogy a szállítást a termelő, a felvásárló, az ilyen termékeket feldolgozó vagy kezelő vállalkozás vagy harmadik fél végzi-e;
g)
„közvetlen értékesítés”: tejnek a termelő által közvetlenül a fogyasztók részére történő értékesítése vagy átadása, valamint egyéb tejtermékeknek a termelő által végzett értékesítése vagy átadása. A Bizottság a „szállítás” fogalmának az f) pontban található meghatározása tiszteletben tartása mellett kiigazíthatja a „közvetlen értékesítés” fogalommeghatározását különösen annak elkerülése érdekében, hogy az értékesített tej vagy egyéb tejtermék bármekkora mennyiségben is kikerüljön a kvótára vonatkozó előírások hatálya alól;
h)
„értékesítés”: tej szállítása, vagy tej vagy egyéb tejtermékek közvetlen értékesítése;
i)
„egyéni kvóta”: a termelő számára egy adott tizenkét hónapos időszakra vonatkozóan meghatározott kvóta április 1-jén;
j)
„nemzeti kvóta”: a 66. cikkben említett, az egyes tagállamok számára meghatározott kvóta;
k)
„rendelkezésre álló kvóta”: az a kvóta, amely a termelők rendelkezésére áll az abba a tizenkét hónapos időszakba eső március 31-én, amelyre a többletilletéket kiszámították, figyelembe véve az e rendelet szerinti valamennyi olyan átadást, értékesítést, átcsoportosítást és ideiglenes újrafelosztást, amelyre az adott tizenkét hónapos időszak folyamán sor került.
II. alszakasz
A kvóták kiosztása és kezelése
66. cikk
Nemzeti kvóták
(1) A 2008. április 1-jétől számított hét egymást követő tizenkét hónapos időszak (a továbbiakban: tizenkét hónapos időszakok) során értékesített tej és egyéb tejtermékek termelésére vonatkozó nemzeti kvótákat a IX. melléklet 1. pontja rögzíti.
(2) Az (1) bekezdésben említett kvótákat a 67. cikknek megfelelően kell kiosztani a termelőknek, különbséget téve a szállítások és a közvetlen értékesítések között. A nemzeti kvóták esetleges túllépését e szakasznak megfelelően minden egyes tagállamban nemzeti szinten állapítják meg, különbséget téve a szállítások és a közvetlen értékesítések között.
(3) A IX. melléklet 1. pontjában szereplő nemzeti kvótákat az általános piaci helyzet és az egyes tagállamokban fennálló sajátos körülmények figyelembevételével történő esetleges felülvizsgálat sérelme nélkül kell meghatározni.
(4) Bulgária és Románia részére különleges szerkezetátalakítási tartalékot kell létrehozni a IX. melléklet 2. pontjában meghatározottak szerint. Ezt a tartalékot 2009. április 1-jétől olyan mértékben kell felszabadítani, amilyen mértékben a tej és tejtermékek mezőgazdasági üzemben történő fogyasztása ezen országok mindegyike esetében 2002 óta csökkent.
A Bizottság a Bulgária és Románia által 2008. december 31-ig benyújtandó jelentés alapján határoz a tartalék felszabadításáról, és annak a szállításhoz és a közvetlen értékesítéshez tartozó kvóták közötti megosztásáról. A jelentésnek részletes adatokat kell tartalmaznia az egyes országok tejágazatában végbemenő szerkezetátalakítási folyamat eredményeiről és irányvonalairól, különösen pedig a gazdasági üzemen belüli fogyasztásra való termelésről a piaci termelésre való átállásról.
(5) Bulgária, a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Románia, Szlovénia és Szlovákia esetében a nemzeti kvóták magukban foglalják a felvásárlóknak szállított vagy közvetlenül értékesített tej vagy tejjel egyenértékű termék teljes mennyiségét, függetlenül attól, hogy ezek termelése vagy forgalmazása a fenti országokban alkalmazott átmeneti intézkedés hatálya alá tartozik-e.
67. cikk
Egyéni kvóták
(1) A termelők 2008. április 1-jén meglévő egyéni kvótájának vagy kvótáinak - a 2008. április 1-jén érvényes kvóták átadásának, értékesítésének vagy átcsoportosításának sérelme nélkül - meg kell egyezniük a 2008. március 31-én meglévő egyéni referenciamennyiségükkel vagy referenciamennyiségeikkel.
(2) A termelők egy vagy két egyéni kvótával rendelkezhetnek, amelyek közül az egyiket szállítások, a másikat pedig közvetlen értékesítés céljából vehetik igénybe. A termelő rendelkezésére álló mennyiségek kvóták közötti átcsoportosítását kizárólag a tagállam illetékes hatósága hajthatja végre a termelő megfelelően indokolt kérelme alapján.
(3) Amennyiben egy termelő két kvótával rendelkezik, a fizetendő többletilletékhez való hozzájárulását a két kvóta mindegyikére külön-külön ki kell számítani.
(4) A Bizottság a finnországi SLOM-termelők kompenzálása érdekében legfeljebb 200 000 tonnára felemelheti a finn nemzeti kvótának a 66. cikkben említett szállításokra kiosztott részét. Ezt a közösségi jognak megfelelően kiosztandó tartalékot kizárólag azon termelők érdekében lehet felhasználni, akiknek a termelés újbóli megkezdésére vonatkozó jogát a csatlakozás érintette.
(5) Az egyéni kvótákat adott esetben valamennyi érintett tizenkét hónapos időszak vonatkozásában módosítani kell annak érdekében, hogy az egyes tagállamok esetében a szállításokra és a közvetlen értékesítésre vonatkozó egyéni kvóták összege ne haladja meg a 69. cikknek megfelelően kiigazított nemzeti kvóta megfelelő részét, figyelembe véve minden olyan levonást is, amely a 71. cikk rendelkezéseinek megfelelően a nemzeti tartalék növelésére szolgál.
68. cikk
Kvóták kiosztása a nemzeti tartalékból
A tagállamok elfogadják azokat a szabályokat, amelyek lehetővé teszik, hogy a Bizottsággal közlendő objektív kritériumok alapján a 71. cikk szerinti nemzeti tartalékból kiosszák a termelők számára a kvóták egészét vagy egy részét.
69. cikk
A kvóták kezelése
(1) A Bizottság minden egyes tagállamra és minden egyes időszakra vonatkozóan az adott időszak vége előtt kiigazítja a nemzeti kvótákon belül a „szállításokhoz” és a „közvetlen értékesítéshez” tartozó mennyiségek közötti felosztást, figyelembe véve a szállításokra és a közvetlen értékesítésre vonatkozó egyéni kvóták között a termelők kérelmére végrehajtott átcsoportosításokat.
(2) A Bizottság által a 192. cikk (2) bekezdésével összhangban meghatározandó szabályoknak megfelelően és az ugyanezen bekezdés alapján megállapítandó időpontokban a tagállamok minden évben megküldik a Bizottság részére azokat az információkat, amelyek szükségesek:
a)
az e cikk (1) bekezdésében említett kiigazítás végrehajtásához;
b)
az általuk fizetendő többletilleték kiszámításához.
70. cikk
Zsírtartalom
(1) Minden termelő tekintetében meg kell határozni azt a referencia-zsírtartalmat, amelyet az adott termelőnek a szállításokra kiosztott egyéni kvótára kell alkalmaznia.
(2) A termelőknek a 67. cikk (1) bekezdésével összhangban 2008. március 31-én kiosztott kvóták tekintetében az (1) bekezdésben említett referencia-zsírtartalom megegyezik az adott kvóta vonatkozásában az adott időpontban alkalmazott referencia-zsírtartalommal.
(3) A 67. cikk (2) bekezdésében említett átcsoportosítások alkalmával, valamint kvótáknak a Bizottság által megállapítandó szabályokkal összhangban történő megszerzése, átruházása vagy ideiglenes átruházása esetén a referencia-zsírtartalmat módosítani kell.
(4) Azon új termelők esetében, akik szállításra vonatkozó, teljes egészében a nemzeti tartalékból származó egyéni kvótával rendelkeznek, a zsírtartalmat a Bizottság által megállapítandó szabályokkal összhangban kell meghatározni.
(5) Az (1) bekezdésben említett egyéni referencia-zsírtartalmat - adott esetben - e rendelet hatálybalépésekor, majd ezt követően a tizenkét hónapos időszakok kezdetén szükség szerint ki kell igazítani annak érdekében, hogy az egyes tagállamok vonatkozásában az egyéni reprezentatív zsírtartalmak súlyozott átlaga ne haladja meg kilogrammonként 0,1 grammnál nagyobb mértékben a X. mellékletben meghatározott referencia-zsírtartalmat.
Románia esetében a Bizottság a teljes 2004-es évre vonatkozó számadatok alapján felülvizsgálja és - szükség esetén - kiigazítja a X. mellékletben szereplő referencia-zsírtartalmat.
71. cikk
Nemzeti tartalék
(1) Minden egyes tagállam létrehoz egy, a IX. mellékletben rögzített nemzeti kvóták részét képező nemzeti tartalékot, különösen a 68. cikkben meghatározott kvótakiosztás céljából. A nemzeti tartalékot az adott körülményektől függően vagy bizonyos mennyiségek 72. cikk szerinti visszavonása, vagy az átruházások egy részének a 76. cikk szerinti visszatartása, vagy pedig valamennyi egyéni kvóta egyöntetű csökkentése révén töltik fel. A szóban forgó kvóták megtartják eredeti rendeltetésüket (azaz szállításra vagy közvetlen értékesítésre vonatkozó kvóták).
(2) A tagállamok részére kiosztott bármilyen kiegészítő kvótát automatikusan a nemzeti tartalékba kell helyezni, és a várható szükségletnek megfelelően szállításokra és közvetlen értékesítésekre kell felosztani.
(3) A nemzeti tartalékba helyezett kvótákra nem állapítanak meg referencia-zsírtartalmat.
72. cikk
A termelés szüneteltetésének esetei
(1) Ha valamely egyéni kvótával rendelkező természetes vagy jogi személy egy tizenkét hónapos időszak alatt már nem teljesíti a 65. cikk c) pontjában említett feltételeket, a megfelelő mennyiségeket legkésőbb a következő naptári év április 1-jéig vissza kell juttatni a nemzeti tartalékba, kivéve ha az adott természetes vagy jogi személy az említett időpontot megelőzően ismét a 65. cikk c) pontja szerinti termelővé válik.
Ha ezen személy legkésőbb a visszavonást követő második tizenkét hónapos időszak végéig ismét termelővé válik, a tőle visszavont egyéni kvóta egészét vagy egy részét legkésőbb az alkalmazás időpontját követő április 1-jéig újra ki kell osztani e személy részére.
(2) Az olyan esetekben, amikor a termelő legalább egy tizenkét hónapos időszakban egyéni kvótájának 70 %-ánál kevesebbet értékesít, a tagállamok eldönthetik, hogy a fel nem használt kvóta egészét vagy egy részét visszajuttassák-e a nemzeti tartalékba, és ha igen, akkor milyen feltételekkel.
A tagállamok meghatározhatják, hogy egy adott kvóta milyen feltételek mellett juttatható vissza az érintett termelőnek, amennyiben az újrakezdi értékesítési tevékenységet.
(3) Az (1) és (2) bekezdés nem alkalmazandó vis maior esetén, valamint kellően indokolt és az illetékes hatóság által elismert, az érintett termelő termelési kapacitását átmenetileg befolyásoló esetekben.
73. cikk
Ideiglenes átruházások
(1) A tagállamok minden egyes tizenkét hónapos időszak végéig engedélyezik az adott időszakra vonatkozóan az egyéni kvóták azon részének ideiglenes átruházását, amelyet a kvóták igénybevételére jogosult termelők nem szándékoznak felhasználni.
A tagállamok a termelői kategóriák vagy az érintett tejtermelési struktúrák szerint szabályozhatják az átruházásokat, azokat a felvásárló szintjére vagy adott régión belülre korlátozhatják, a 72. cikk (3) bekezdésében említett esetekben engedélyezhetik a teljes körű átruházást, és meghatározhatják, hogy milyen mértékig ismételhetik meg a termelők az átruházásokat.
(2) Bármely tagállam határozhat úgy, hogy a következő egy vagy mindkét kritérium alapján nem hajtja végre az (1) bekezdést:
a)
strukturális változtatások és kiigazítások elősegítésének szükségessége;
b)
elsőrendű fontosságú igazgatási szükségletek.
74. cikk
A kvóták földterülettel együtt történő átruházása
(1) Amennyiben a mezőgazdasági üzemet eladják, bérbe adják, tényleges öröklés vagy a későbbi örökség részét képező adomány útján vagy a termelő tekintetében hasonló joghatással járó egyéb eszközökkel átruházzák, az egyéni kvótákat a tagállamok által meghatározandó részletes szabályoknak megfelelően és a tejtermeléshez használt területek vagy más objektív kritériumok, valamint - adott esetben - a felek között létrejött bármely megállapodás figyelembevételével a mezőgazdasági üzemmel együtt átruházzák az azt átvevő termelőkre. A kvóták azon részét, amelyet - adott esetben - nem ruháztak át a mezőgazdasági üzemmel együtt, a nemzeti tartalékba kell helyezni.
(2) Ha a kvótákat az (1) bekezdéssel összhangban földhaszonbérlet útján vagy hasonló joghatással járó egyéb eszközökkel ruházták vagy ruházzák át, a tagállamok - objektív kritériumok alapján és annak biztosítása céljából, hogy kizárólag termelők rendelkezhessenek kvótával - határozhatnak úgy, hogy a kvóta nem ruházható át a mezőgazdasági üzemmel együtt.
(3) Amennyiben földet hatóságokra és/vagy közérdekű felhasználás céljára ruháznak át, vagy ha az átruházás nem mezőgazdasági céllal történik, a tagállamok biztosítják, hogy meghozzák a szükséges intézkedéseket a felek jogos érdekeinek védelmére, és különösen arra, hogy az ilyen földterületet átadó termelők folytathassák a tejtermelést, amennyiben ez a szándékuk.
(4) A felek közötti megállapodás hiányában az olyan esetekben, amikor a bérleti időtartam anélkül jár le, hogy azt hasonló feltételek mellett meg lehetne hosszabbítani, vagy hasonló joghatással járó helyzetekben, a szóban forgó egyéni kvótákat - a tagállam által elfogadott rendelkezésekkel összhangban és a felek jogos érdekeinek figyelembevételével - részben vagy egészben át kell ruházni a bérletet átvevő termelőkre.
75. cikk
Különleges átruházási intézkedések
(1) A tejtermelés sikeres szerkezetátalakítása vagy a környezet javítása érdekében a tagállamok az általuk az érintett felek jogos érdekeinek figyelembevételével meghatározandó részletes szabályoknak megfelelően:
a)
egy vagy több éves részletben ellentételezést biztosíthatnak azon termelők részére, akik vagy amelyek vállalják tejtermelésük egészének vagy egy részének tartós megszüntetését, és az így felszabadult egyéni kvótákat a nemzeti tartalékba utalhatják;
b)
objektív kritériumok alapján meghatározhatják azokat a feltételeket, amelyek mellett egy tizenkét hónapos időszak kezdetén az illetékes hatóság vagy az e hatóság által kijelölt szerv - térítés ellenében - újból kioszthatja a termelők részére azon egyéni kvótákat, amelyeket más termelők az előző tizenkét hónapos időszak végén véglegesen felszabadítottak a fent említett térítéssel megegyező, egy vagy több éves részletben nyújtott ellentételezés fejében;
c)
központosíthatják és felügyelhetik a kvóták termőföld nélkül történő átruházásait;
d)
a környezet javítása céljából átruházott földterület esetén elrendelhetik, hogy az érintett egyéni kvótát olyan termelőnek juttassák, aki vagy amely megválik a földterülettől, de folytatni kívánja a tejtermelést;
e)
objektív kritériumok alapján meghatározhatják azokat a régiókat vagy begyűjtési területeket, amelyeken belül a tejtermelés struktúrájának javítása érdekében engedélyezhető a kvóták tartós átruházása a megfelelő földterület átruházása nélkül;
f)
a termelő által az illetékes hatósághoz vagy az e hatóság által kijelölt szervhez benyújtott kérelem alapján a tejtermelés struktúrájának a mezőgazdasági üzem szintjén történő javítása vagy a termelés külterjesítésének lehetővé tétele céljából engedélyezhetik a kvótáknak a megfelelő földterület nélküli végleges átruházását és fordítva.
(2) Az (1) bekezdés nemzeti szinten, megfelelő területi szinten vagy meghatározott begyűjtési területeken belül hajtható végre.
76. cikk
Kvóták visszatartása
(1) A 74. és a 75. cikkben említett átruházások esetén a tagállamok objektív kritériumok alapján visszatarthatják az egyéni kvóták egy részét nemzeti tartalékuk számára.
(2) Ha a kvótákat a 74. és a 75. cikkel összhangban, a megfelelő földterülettel együtt vagy anélkül ruházták vagy ruházzák át földhaszonbérlet vagy hasonló joghatással járó egyéb eszközök révén, a tagállamok - objektív kritériumok alapján és annak biztosítása céljából, hogy kizárólag termelők rendelkezhessenek kvótával - határozhatnak arról, hogy az átruházott kvóta egésze vagy egy része visszakerüljön-e a nemzeti tartalékba, és ha igen, milyen feltételekkel.
77. cikk
A kvóták megszerzéséhez kapcsolódó támogatás
Egyetlen állami hatóság sem nyújthat a kvóták megszerzéséhez közvetlenül kapcsolódó pénzügyi támogatást kvóták e szakasz alapján történő értékesítése, átruházása vagy kiosztása céljából.
III. alszakasz
A kvóták túllépése
78. cikk
Többletilleték
(1) A tejre és az egyéb tejtermékekre vonatkozóan a II. alszakasznak megfelelően megállapított nemzeti kvótán felül értékesített mennyiségek után többletilletéket kell fizetni.
Az illeték összege a tej 100 kilogrammjára 27,83 EUR.
(2) A tagállamoknak a nemzeti kvóta túllépéséből származó, a szállításokra és a közvetlen értékesítésre külön-külön, nemzeti szinten meghatározott többletilletéket kell fizetniük a Közösség részére, és az esedékes összeg 99 %-át az érintett tizenkét hónapos időszakot követően, október 16. és november 30. között be kell fizetniük az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapba.
(3) Ha az (1) bekezdésben meghatározott többletilletéket a határidő lejártáig és a mezőgazdasági alapok bizottságával folytatott konzultációt követően nem fizetik be, a Bizottság a meg nem fizetett többletilletéknek megfelelő összeget levonja az 1290/2005/EK rendelet 14. cikke és 15. cikkének (2) bekezdési szerinti havi kifizetésekből. A határozat meghozatala előtt a Bizottság figyelmezteti az érintett tagállamot, amely egy héten belül közli álláspontját. A 2040/2000/EK tanácsi rendelet (61) 14. cikke nem alkalmazandó.
(4) A Bizottság meghatározza az e cikk végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat.
79. cikk
A termelők hozzájárulása a fizetendő többletilletékhez
A többletilletéket a 80. és a 83. cikk rendelkezéseivel összhangban teljes egészében azok között a termelők között osztják fel, akik a 66. cikk (2) bekezdésében említett nemzeti kvóták túllépéséhez az egyes túllépések esetében hozzájárultak.
A 80. cikk (3) bekezdésének és a 83. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül a termelők kötelesek megfizetni a tagállam részére a 69., a 70. és a 80. cikkben foglaltakkal összhangban kiszámított esedékes többletilleték-hozzájárulásukat, azon egyszerű tény alapján, hogy túllépték a rendelkezésükre álló kvótákat.
80. cikk
A szállításokra vonatkozó többletilleték
(1) A többletilleték végleges összegének megállapítása céljából az egyes termelők által szállított mennyiségeket a Bizottság által meghatározandó együtthatók alkalmazásával és a Bizottság által meghatározandó feltételek mellett növelni vagy csökkenteni kell a tényleges zsírtartalom és a referencia-zsírtartalom közötti eltérés kifejezése érdekében.
(2) Ha a szállításoknak az (1) bekezdéssel összhangban kiigazított összege nemzeti szinten alacsonyabb a ténylegesen megvalósult szállítások összegénél, akkor a többletilleték összegét ez utóbbi alapján kell kiszámítani. Ilyen esetekben valamennyi csökkentő kiigazítást arányosan csökkentenek annak érdekében, hogy a kiigazított szállítások összegét összehangolják a ténylegesen lebonyolított szállításokkal.
Ha a szállításoknak az (1) bekezdéssel összhangban kiigazított összege magasabb a ténylegesen végrehajtott szállítások összegénél, akkor a többletilletéket az előbbi alapján kell kiszámítani.
(3) Az egyes termelők által a többletilleték kifizetéséhez nyújtandó hozzájárulást a tagállam határozattal állapítja meg az alábbiak szerint, miután megtörtént vagy elmaradt a szállításokra juttatott nemzeti kvóta fel nem használt részének az egyes termelők egyéni kvótáinak arányában vagy a tagállam által meghatározandó objektív kritériumok alapján történő kiosztása:
a)
nemzeti szinten, azon összeg alapján, amellyel az egyes termelők túllépték a kvótájukat,
b)
vagy először a felvásárlói szinten, és azt követően adott esetben nemzeti szinten.
81. cikk
A felvásárlók szerepe
(1) A felvásárlók felelősek azért, hogy a többletilleték címén fizetendő hozzájárulást a termelőktől beszedjék, és ezen - a túllépésért felelős termelők részére kifizetett tejárból levont vagy, ha ez nem lehetséges, más megfelelő eszközzel behajtott - összeget a Bizottság által megállapítandó időpontig és eljárásnak megfelelően a tagállam illetékes hatósága részére befizessék.
(2) Ha egy felvásárló részben vagy egészben egy vagy több másik felvásárló helyébe lép, az adott tizenkét hónapos időszak hátralévő részére a termelők rendelkezésére álló egyéni kvótákat a már leszállított mennyiségek levonásával és azok zsírtartalmának figyelembevételével kell figyelembe venni. E bekezdést kell alkalmazni akkor is, ha egy termelő egy adott felvásárlóról egy másikra vált.
(3) Amennyiben a referencia-időszak alatt valamely termelő által szállított mennyiségek meghaladják a szóban forgó termelő rendelkezésére álló kvótát, az adott tagállam határozhat úgy, hogy a felvásárló a tagállam által megállapított részletes szabályokkal összhangban - a termelő hozzájárulásának előlegeként - levonja a termelőtől az általa szállított, a kvótát meghaladó tejmennyiség árának egy részét. A tagállam olyan különös rendelkezéseket hozhat, amelyek lehetővé teszik a felvásárlók számára ezen előleg levonását, ha a termelők több felvásárlónak szállítanak.
82. cikk
Jóváhagyás
A felvásárlói tevékenység gyakorlásához a Bizottság által megállapított kritériumoknak megfelelő előzetes tagállami jóváhagyás szükséges.
A közvetlen értékesítés esetén a termelők által teljesítendő feltételeket és az általuk nyújtandó adatokat a Bizottság határozza meg.
83. cikk
A közvetlen értékesítésre vonatkozó többletilleték
(1) A közvetlen értékesítés esetében az egyes termelők többletilleték-fizetési hozzájárulását a tagállamok határozattal állapítják meg a közvetlen értékesítéshez rendelt nemzeti kvóta fel nem használt részének újrakiosztását vagy ennek elmaradását követően, a megfelelő területi szinten vagy nemzeti szinten.
(2) A tagállamok a Bizottság által rögzített kritériumok alapján meghatározzák az értékesített vagy átruházott tej, valamint az értékesített vagy átruházott tejtermékek előállításához felhasznált tej teljes mennyisége után fizetendő többletilletékből a termelőre eső hozzájárulás kiszámításának alapját.
(3) A zsírtartalommal kapcsolatos korrekciók nem vehetők figyelembe a többletilleték végleges összegének megállapítása céljából.
(4) A Bizottság megállapítja a többletilletéknek a tagállam illetékes hatósága számára történő kifizetése módját és idejét.
84. cikk
Túlfizetések és be nem fizetett összegek
(1) Amennyiben a szállítások vagy közvetlen értékesítések esetében megállapítást nyer, hogy többletilletéket kell fizetni, és a termelőktől beszedett hozzájárulás meghaladja annak összegét, a tagállam:
a)
a többlet egy részét vagy egészét a 75. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott intézkedések finanszírozására használhatja, és/vagy
b)
a többletet részben vagy egészben visszajuttathatja azoknak a termelőknek:
-
akik vagy amelyek a tagállam által objektív kritériumok alapján és a Bizottság által meghatározandó időszakon belül megállapított kiemelt kategóriák valamelyikébe tartoznak, vagy
-
akiket vagy amelyeket az e fejezet által létrehozott, tejre és egyéb tejtermékekre vonatkozó kvótarendszerhez nem kapcsolódó nemzeti szabályokból következő rendkívüli helyzet érint.
(2) Amennyiben megállapítást nyer, hogy nem kell többletilletéket fizetni, a felvásárlók vagy a tagállam által beszedett valamennyi előleget legkésőbb a következő tizenkét hónapos időszak végéig vissza kell téríteni.
(3) Ha egy felvásárló nem teljesíti azon kötelezettségét, hogy a többletilletékből a termelőre eső hozzájárulást a 81. cikkben foglaltaknak megfelelően beszedje, a tagállam - a mulasztást elkövető felvásárlóra kiszabható szankció sérelme nélkül - közvetlenül a termelőtől is beszedheti a be nem fizetett összeget.
(4) Ha valamely termelő vagy felvásárló nem tartja be a fizetési határidőt, akkor a hátralék után a Bizottság által meghatározandó mértékű kamatot kell fizetnie a tagállam részére.
IV. szakasz
Eljárási rendelkezések
85. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja e fejezet végrehajtásának részletes szabályait, amelyek különösen a következőkre vonatkozhatnak:
a)
az 57. cikkben említett jóváhagyott vállalkozások által benyújtandó kiegészítő információk, továbbá az adminisztratív szankciókra, valamint a vállalkozások elismerésének felfüggesztésére és visszavonására vonatkozó kritériumok;
b)
az 58. cikkben említett összegek, valamint a 64. cikkben említett többletilleték megállapítása és közzététele;
c)
a 63. cikkben meghatározott időpontoktól való eltérések.
IV. FEJEZET
Támogatási rendszerek
I. szakasz
A feldolgozáshoz nyújtott támogatás
I. alszakasz
Szárított takarmány
86. cikk
Támogatásra jogosult vállalkozások
(1) A szárított takarmány-ágazat termékei tekintetében nyújtott feldolgozási támogatásban olyan, a szóban forgó ágazat termékeit feldolgozó vállalkozások részesülhetnek, amelyek az alábbi kategóriák legalább egyikébe beletartoznak:
a)
olyan feldolgozók, amelyek takarmánytermelőkkel takarmányszárításra vonatkozó szerződést kötöttek. Ha a szóban forgó szerződés a termelő által beszállított takarmány feldolgozására kötött egyedi megbízási szerződés, akkor annak olyan záradékot kell tartalmaznia, amely a feldolgozó vállalkozást kötelezi a szerződés alapján feldolgozott mennyiség után kapott támogatásnak a termelő részére történő kifizetésére;
b)
olyan vállalkozások, amelyek saját terményüket, vagy - csoport esetében - tagjaik terményét dolgozták fel;
c)
olyan vállalkozások, amelyek készleteiket olyan természetes vagy jogi személyektől szerezték be, akik vagy amelyek takarmánytermelőkkel takarmányszárításra vonatkozó szerződést kötöttek.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott támogatást az olyan szárított takarmányra kell kifizetni, amely elhagyta a feldolgozó üzemet, és megfelel a következő követelményeknek:
a)
maximális nedvességtartalma 11 % és 14 % között van, amely arány a termék kiszerelésétől függően változhat;
b)
a szárazanyagra számított minimális teljes nyersfehérje-tartalma legalább:
i.
15 % az I. melléklet IV. részének a) pontjában és b) pontjának második francia bekezdésében említett termékek esetében;
ii.
45 % az I. melléklet IV. része b) pontjának első francia bekezdésében említett termékek esetében;
c)
megfelelő és tisztességes piaci minőségű.
87. cikk
Előlegfizetés
(1) A feldolgozó vállalkozások tonnánként 19,80 EUR vagy - ha tonnánként 6,60 EUR biztosítékot nyújtanak - 26,40 EUR előlegre jogosultak.
A tagállamok elvégzik a szükséges ellenőrzéseket a támogatásra való jogosultság igazolása érdekében. Amint a jogosultságot megállapítják, az előleget ki kell fizetni.
Az előleg azonban a jogosultság megállapítása előtt kifizethető, ha a feldolgozó az előleg és további 10 % összegének megfelelő biztosítékot nyújt. Ez a biztosíték az első albekezdés alkalmazásában vett biztosítékként is szolgál. A biztosíték mértékét a támogatásra való jogosultság megállapítását követően haladéktalanul az első albekezdésben meghatározott szintre kell csökkenteni, és azt a támogatás fennmaradó részének kifizetésekor teljes összegében fel kell szabadítani.
(2) Az előleg csak akkor fizethető ki, ha a szárított takarmány elhagyta a feldolgozó vállalkozást.
(3) Amennyiben előleg kifizetésére került sor, az előleg és a feldolgozó vállalkozásnak járó támogatás teljes összege közötti különbözetnek megfelelő, a támogatásból fennmaradó összeg a 88. cikk (2) bekezdésének alkalmazására is figyelemmel fizethető ki.
(4) Ha az előleg összege meghaladja azt a végösszeget, amelyre a feldolgozó vállalkozás a 88. cikk (2) bekezdésének alkalmazása alapján jogosult, a feldolgozó a különbözetet felszólításra visszatéríti a tagállam illetékes hatóságának.
88. cikk
A támogatás mértéke
(1) A 86. cikkben meghatározott támogatás összege tonnánkét 33 EUR.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve, ha egy gazdasági évben a szárított takarmány mennyisége, amelyre támogatást igényeltek, meghaladja a 89. cikkben meghatározott maximális garantált mennyiséget, akkor a támogatást - a kiadásoknak az adott tagállambeli túllépés és az összes túllépés összegének arányában történő csökkentésével - csökkenteni kell azon tagállamok mindegyikében, ahol a termelés meghaladja a nemzeti garantált mennyiséget.
A Bizottság a csökkentés mértékét olyan szintben határozza meg, amely biztosítja, hogy a költségvetési kiadások összege ne haladja meg a maximális garantált mennyiség betartása esetén járó összeget.
89. cikk
Garantált mennyiség
A dehidratált és/vagy napon szárított takarmány maximális garantált mennyisége, amelyre a 86. cikkben meghatározott támogatás nyújtható, gazdasági évenként 4 960 723 tonna. Ezt a mennyiséget a XI. melléklet B. pontjával összhangban, nemzeti garantált mennyiségek formájában szét kell osztani az érintett tagállamok között.
90. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az ezen alszakasz végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, amelyek különösen a következőket érintő szabályokat foglalhatnak magukban:
a)
a vállalkozások által a támogatás igénylésekor benyújtandó nyilatkozatok;
b)
a támogatásra való jogosultság megállapításakor figyelembe veendő feltételek, különös tekintettel a raktárnyilvántartások vezetésére és egyéb igazoló dokumentumok meglétére;
c)
az ebben az alszakaszban meghatározott támogatás odaítélése és az előleg nyújtása, valamint a biztosítéknak a 87. cikk (1) bekezdésében meghatározott felszabadítása;
d)
a 86. cikkben említett vállalkozások által teljesítendő feltételek és kritériumok, valamint - adott esetben - az azon természetes vagy jogi személyek által nyújtandó garanciákra vonatkozó szabályok, akiktől vagy amelyektől a vállalkozások készleteiket beszerzik;
e)
a takarmányt szárítás céljára felvásárlók jóváhagyására vonatkozó, a tagállamok által alkalmazandó feltételek;
f)
a 86. cikk (2) bekezdésében előírt követelmények meghatározására vonatkozó kritériumok;
g)
a szerződéskötésre vonatkozó kritériumok és a szerződésekben feltüntetendő információk;
h)
a 89. cikkben előírt maximális garantált mennyiség alkalmazása;
i)
a 86. cikkben előírtakon kívüli egyéb követelmények, különös tekintettel a karotin- és a rosttartalomra.
II. alszakasz
Rostlen
91. cikk
Támogatási jogosultság
(1) A rostlen szalmájának feldolgozásához támogatás az engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozók részére nyújtható a valamely mezőgazdasági termelővel kötött adásvételi szerződés tárgyát képező szalmából ténylegesen előállított rost mennyisége alapján.
Abban az esetben azonban, ha a mezőgazdasági termelő tulajdonában marad a szalma, amelyet szerződéses alapon dolgoztat fel engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozóval, és a termelő igazolja, hogy forgalomba hozta az így kapott rostot, a támogatást a mezőgazdasági termelő kapja.
Abban az esetben, ha az engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozó és a mezőgazdasági termelő ugyanaz a személy, az adásvételi szerződés helyébe az érintett fél arra vonatkozó kötelezettségvállalása lép, hogy a feldolgozást saját maga végzi el.
(2) Ezen alszakasz alkalmazásában az „engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozó” olyan természetes vagy jogi személy, vagy természetes vagy jogi személyek olyan csoportja - függetlenül saját, illetve tagjai nemzeti jog szerinti jogállásától -. aki vagy amely lenrost gyártására engedélyt kapott a létesítmények helye szerinti tagállam illetékes hatóságától.
92. cikk
A támogatás mértéke
(1) A 91. cikkben meghatározott feldolgozási támogatás összege a hosszú lenrost esetében tonnánként 200 EUR.
(2) Azokat a rostmennyiségeket, amelyekre támogatás fizethető, korlátozni kell a 91. cikkben említett szerződés vagy kötelezettségvállalás tárgyát képező területek alapján.
Az első albekezdésben említett korlátokat a tagállamok határozzák meg úgy, hogy eleget tegyenek a 94. cikkben említett garantált nemzeti mennyiségeknek.
93. cikk
Előlegfizetés
Az engedéllyel rendelkező elsődleges feldolgozók kérelmére az előállított rost mennyisége alapján előleget kell fizetni a 91. cikkben említett támogatásból.
94. cikk
Garantált mennyiség
(1) A támogatható hosszú lenrost maximális garantált mennyisége gazdasági évenként 80 878 tonna. Ezt a mennyiséget a XI. melléklet A. pontjával összhangban, nemzeti garantált mennyiségek formájában szét kell osztani egyes tagállamok között.
(2) Abban az esetben, ha a valamely tagállamban előállított rost egy másik tagállamban megtermelt szalmából készül, a rost vonatkozó mennyiségeit azon tagállam garantált nemzeti mennyiségébe kell beszámítani, amelyben a szalmát betakarították. A támogatást az a tagállam fizeti, amelynek garantált nemzeti mennyiségéből ezt a mennyiséget levonták.
95. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az ezen alszakasz végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, amelyek különösen a következőket érintő szabályokat foglalhatnak magukban:
a)
a 91. cikkben említett elsődleges feldolgozók működésének engedélyezésére vonatkozó feltételek;
b)
a jóváhagyott elsődleges feldolgozók által a 91. cikk (1) bekezdésében említett adásvételi szerződésekkel és kötelezettségvállalásokkal kapcsolatban teljesítendő feltételek;
c)
a mezőgazdasági termelők által a 91. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett esetben teljesítendő követelmények;
d)
a hosszú lenrostra vonatkozó kritériumok;
e)
a támogatásnyújtás és az előlegfizetés feltételei, és különösen a szalma feldolgozásának igazolása;
f)
a 92. cikk (2) bekezdésében említett korlátok meghatározására vonatkozó feltételek.
II. szakasz
Termelési visszatérítés
96. cikk
A keményítőre vonatkozó termelési visszatérítés
(1) Termelési visszatérítés nyújtható:
a)
a kukoricából, búzából vagy burgonyából előállított keményítőre, valamint meghatározott termékek előállításához felhasznált bizonyos származékokra, amelyek jegyzékét a Bizottság állítja össze;
b)
egyéb, keményítő előállítására alkalmas növények számottevő belföldi termesztésének hiányában a Finnországban és Svédországban az egyes gazdasági években árpából és zabból előállított keményítő alábbi mennyiségeire, amennyiben ez nem vonja maga után a szóban forgó két gabonaféléből előállított keményítőmennyiség növekedését:
i.
Finnország esetében 50 000 tonna;
ii.
Svédország esetében 10 000 tonna.
(2) Az (1) bekezdésben említett visszatérítés összegét a Bizottság határozza meg rendszeres időközönként.
97. cikk
A cukorágazatban nyújtott termelési visszatérítés
(1) Termelési visszatérítés nyújtható a cukorágazatnak az I. melléklet III. részének b)-e) pontjában felsorolt termékeire, ha az 62. cikk (2) bekezdésének b) és c) pontjában említett termékek gyártásához nem áll rendelkezésre a világpiaci árnak megfelelő áron többletcukor vagy behozott cukor, többlet-izoglükóz vagy többlet-inulinszirup.
(2) Az (1) bekezdésben említett termelési visszatérítés megállapításakor figyelembe kell venni különösen a behozott cukor felhasználásából eredő azon költségeket, amelyeket az iparnak a világpiaci beszerzés esetében viselnie kellene, valamint a közösségi piacon rendelkezésre álló többletcukor árát, vagy - ha nem áll rendelkezésre többletcukor - a referenciaárat.
98. cikk
A termelési visszatérítés nyújtására vonatkozó feltételek
A Bizottság elfogadja az e szakaszban említett termelési visszatérítések nyújtására vonatkozó feltételeket, és meghatározza ezen visszatérítések összegét, valamint azokat a mennyiségeket, amelyekre a 97. cikkben említett, cukorágazatbeli termelési visszatérítés nyújtható.
III. szakasz
A tej- és tejtermékágazatban nyújtott támogatások
99. cikk
A takarmányként való hasznosításra szánt fölözött tejre és sovány tejporra nyújtott támogatás
(1) A takarmányként való hasznosításra szánt fölözött tejre és sovány tejporra a Bizottság által meghatározandó feltételek és termékszabványok alapján nyújtható támogatás.
E cikk alkalmazásában az írót és íróport fölözött tejnek és sovány tejpornak kell tekinteni.
(2) A támogatások összegét a Bizottság határozza meg a következő tényezők figyelembevételével:
a)
a sovány tejpor tekintetében a 8. cikk (1) bekezdése e) pontjának ii. alpontjában meghatározott referenciaár;
b)
a kínálati helyzet alakulása a fölözött tej és a sovány tejpor vonatkozásában, valamint azok takarmányként történő felhasználásának alakulása;
c)
a borjúárak alakulása;
d)
a versengő fehérjék piaci árainak változása a sovány tejporéval összehasonlítva.
100. cikk
A kazeinná és kazeinátokká feldolgozott sovány tejre nyújtott támogatás
(1) Támogatást kell nyújtani a Közösségben előállított és kazeinná, illetve kazeinátokká feldolgozott fölözött tejre a Bizottság által az ilyen tej és az abból előállított kazein, illetve kazeinátok vonatkozásában meghatározandó feltételek és termékszabványok alapján.
(2) A támogatások összegét a Bizottság határozza meg a következő tényezők figyelembevételével:
a)
a sovány tejpor referenciaára, vagy a porlasztásos eljárással készült, első osztályú sovány tejpor piaci ára, ha az meghaladja a referenciaárat;
b)
a kazein és a kazeinátok piaci ára a közösségi és a világpiacon.
A támogatás változhat aszerint, hogy a fölözött tejet kazeinné vagy kazeinátokká dolgozzák-e fel, valamint e termékek minősége szerint.
101. cikk
A tejszín, vaj és vajkoncentrátum csökkentett áron történő beszerzéséhez nyújtott támogatás
Amennyiben tejterméktöbbletek halmozódnak fel, vagy várható, hogy ilyen többletek halmozódnak fel, a Bizottság az általa meghatározandó feltételek mellett dönthet úgy, hogy támogatást nyújtható a tejszín, a vaj és a vajkoncentrátum csökkentett áron történő beszerzéséhez:
a)
non-profit intézmények és szervezetek részére;
b)
a tagállamok fegyveres erői és hasonló jogállású egységei részére;
c)
cukrászati termékek és jégkrémek gyártói részére;
d)
egyéb, a Bizottság által meghatározandó élelmiszerek előállítói részére;
e)
a vajkoncentrátum közvetlen fogyasztására.
102. cikk
Az iskolai tanulók tejtermékekkel való ellátásához nyújtott támogatás
(1) A Bizottság által megállapítandó feltételek mellett közösségi támogatás nyújtanak az oktatási intézmények tanulóinak a 0401, a 0403, a 0404 90 és a 0406 KN-kód alá vagy a 2202 90 KN-kód alá tartozó, a Bizottság által meghatározandó bizonyos feldolgozott tejtermékekkel történő ellátásához.
(2) A 180. cikktől eltérve a tagállamok a közösségi támogatást kiegészítve nemzeti támogatást is nyújthatnak az oktatási intézmények tanulóinak az (1) bekezdésben említett termékekkel történő ellátásához. A tagállamok nemzeti támogatásukat a tejágazatban kivetett adóból vagy a tejágazatból származó bármely egyéb hozzájárulás formájában finanszírozhatják.
(3) Teljes tej esetében a közösségi támogatás összege 100 kilogrammonként 18,15 EUR.
Egyéb tejtermékek esetében a támogatás összegét a Bizottság határozza meg az érintett termékek tejalkotórészeinek figyelembevételével.
(4) Az (1) bekezdésben említett támogatást tanulónként és naponta legfeljebb 0,25 liter tejjel egyenértékű terméknek megfelelő mennyiségre lehet nyújtani.
IV. szakasz
Az olívaolaj és étkezési olajbogyó ágazatában nyújtott támogatások
103. cikk
A piaci szereplők szervezeteinek nyújtott támogatások
(1) A Közösség a tagállamok által az 1782/2003/EK rendelet 110i. cikkének (4) bekezdésével összhangban visszatartott összegek felhasználásával finanszírozza azokat a hároméves munkaprogramokat, amelyeket a piaci szereplőknek a 125. cikkben említett szervezetei dolgoznak ki a következő területek közül egyre vagy többre vonatkozóan:
a)
a piac figyelemmel kísérése és adminisztratív igazgatása az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazatában;
b)
az olajbogyó-termesztés környezeti hatásának javítása;
c)
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó termelési minőségének javítása;
d)
a nyomon követést biztosító rendszer, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó minőségének a nemzeti közigazgatási szervek fennhatósága alatt történő tanúsítása és védelme, különösen a végső felhasználóknak értékesített olívaolajok minőségének ellenőrzése;
e)
a piaci szereplők szervezetei által az olívaolaj minőségének javítása céljából végrehajtott intézkedésekre vonatkozó információk terjesztése.
(2) Az (1) bekezdésben említett munkaprogramokra nyújtható közösségi finanszírozás maximális összege megegyezik a tagállamok által visszatartott összegekkel. A finanszírozás a támogatható költségekre vonatkozik, a következő felső határokkal:
a)
az (1) bekezdés a) és b) pontjában említett területen végzett tevékenységek esetében 100 %;
b)
az állóeszköz-beruházások esetében 100 %, az (1) bekezdés c) pontjában említett területen végzett egyéb tevékenységek esetében pedig 75 %;
c)
az (1) bekezdés d) és e) pontjában említett területeken legalább három harmadik országban vagy nem termelő tagállamban legalább két termelő tagállamból származó piaci szereplők jóváhagyott szervezetei által végrehajtott munkaprogramok esetében 75 %, az e területeken végrehajtott egyéb tevékenységek esetében pedig 50 %.
Az érintett tagállamok a közösségi finanszírozás által nem fedezett költségek legfeljebb 50 %-áig terjedő kiegészítő finanszírozást biztosítanak.
A Bizottság meghatározza az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, különös tekintettel a munkaprogramok tagállamok általi jóváhagyására vonatkozó eljárásokra, valamint az ilyen programok keretében támogatható tevékenységtípusokra.
(3) A Bizottság által a 194. cikkben foglaltakkal összhangban esetleg elfogadott bármely különös rendelkezés sérelme nélkül a tagállamok meggyőződnek arról, hogy a közösségi finanszírozás nyújtására vonatkozó feltételek teljesülnek. Ebből a célból elvégzik a munkaprogramok pénzügyi ellenőrzését, és végrehajtanak egy kockázatelemzéssel megállapított mintán alapuló ellenőrzési tervet, amely az e cikk értelmében közösségi támogatásban részesülő termelői szervezeteknek évente legalább 30 %-át, valamint a piaci szereplők minden egyéb szervezetét magában foglalja.
V. szakasz
Közösségi dohányalap
104. cikk
Dohányalap
(1) Közösségi Dohányalap (a továbbiakban: az alap) jön létre a következő területeken végrehajtott intézkedések finanszírozása céljából:
a)
a dohányfogyasztás valamennyi formájának káros hatásaira való figyelemfelhívás javítása, különösen a tájékoztatás és az oktatás révén, valamint a dohányfogyasztási minták meghatározását, továbbá a Közösségben előforduló nikotinfüggőségről szóló járványtani tanulmányok, és a nikotinfüggőség megelőzéséről szóló tanulmány elkészítését szolgáló adatgyűjtés támogatása révén;
b)
egyedi intézkedések, amelyek elősegítik a dohánytermelők átállását más növénykultúrákra vagy egyéb, munkahelyteremtő gazdasági tevékenységekre, valamint a dohánytermelők ilyen irányú átállásának lehetőségét vizsgáló tanulmányok elkészítése.
(2) Az alap finanszírozása a következőképpen történik:
a)
a 2002-es betakarítás esetében 2 %, a 2003-as, a 2004-es és a 2005-ös betakarítás esetében 3 % levonása a 2075/92/EGK rendelet I. címében előírt, a 2005-ös betakarítással bezárólag az (1) bekezdésben meghatározott bármely intézkedés finanszírozására alkalmazandó jövedelemtámogatásból;
b)
a 2006-os és a 2007-es naptári év vonatkozásában az 1782/2003/EK rendelet 110m. cikkében foglaltaknak megfelelően.
(3) A Bizottság elfogadja az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat.
VI. szakasz
A méhészeti ágazatra vonatkozó különös rendelkezések
105. cikk
Hatály
(1) A méhészeti termékek termelésére és forgalmazására vonatkozó általános feltételek javítása céljából a tagállamok hároméves időszakra szóló nemzeti programot (a továbbiakban: méhészeti program) dolgozhatnak ki.
(2) A 180. cikkben foglaltaktól eltérve a Szerződés 87., 88. és 89. cikke nem alkalmazandó a következőkre:
a)
az e szakasz értelmében közösségi támogatásban részesülő intézkedésekhez nyújtott tagállami pénzügyi hozzájárulás;
b)
a strukturális vagy természeti feltételekből eredően hátrányos helyzetű méhészetek védelmére irányuló, vagy a gazdaságfejlesztési programok keretében nyújtott nemzeti különtámogatások, a termelésre vagy kereskedelemre irányuló támogatások kivételével.
A tagállamok a b) pontban említett támogatásokról a méhészeti programnak a 109. cikkel összhangban történő bejelentésével egyidejűleg értesítik a Bizottságot.
106. cikk
Támogatható intézkedések
A méhészeti program a következő intézkedéseket foglalhatja magában:
a)
technikai segítségnyújtás a méhészeknek és méhészek csoportosulásainak;
b)
a varroatózis elleni védekezés;
c)
a vándorméhészet ésszerűsítése;
d)
a méz fizikai-kémiai tulajdonságait elemző laboratóriumok támogatására irányuló intézkedések;
e)
a Közösségben található kaptárak állománypótlásának támogatására irányuló intézkedések;
f)
együttműködés a szakosított szervekkel a méhészettel és a méhészeti termékekkel kapcsolatos alkalmazott kutatási programok végrehajtása terén.
A méhészeti program nem foglalhat magában az 1698/2005/EK tanácsi rendelettel (62) összhangban az EMVA-ból finanszírozott intézkedéseket.
107. cikk
A méhészeti ágazat termelési és forgalmazási szerkezetének tanulmányozása
A 108. cikk (1) bekezdésében meghatározott társfinanszírozásra való jogosultság érdekében a tagállamoknak tanulmányt kell készíteniük a területükön működő méhészeti ágazat termelési és forgalmazási szerkezetéről.
108. cikk
Finanszírozás
(1) A Közösség a méhészeti programokhoz a tagállamok által viselt kiadások 50 %-ával egyenértékű társfinanszírozást nyújt.
(2) A tagállamoknak minden évben október 15-ig teljesíteniük kell a méhészeti programok alapján tett intézkedésekkel kapcsolatos kiadásokat.
109. cikk
Konzultáció
A méhészeti program kidolgozása a képviseleti szervezetekkel és a méhészeti szövetkezetekkel szoros együttműködésben történik. A programot a Bizottságnak be kell nyújtani jóváhagyásra.
110. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság megállapítja e szakasz alkalmazásának részletes szabályait.
VII. szakasz
A selyemhernyó-ágazatban nyújtott támogatások
111. cikk
A selyemhernyó-tenyésztőknek nyújtandó támogatás
(1) Támogatást nyújtanak a Közösségben tenyésztett, az ex 0106 90 00 KN-kód alá tartozó selyemhernyókra, valamint az ex 0511 99 85 KN-kód alá tartozó selyemhernyópetékre.
(2) A támogatást a selyemhernyó-tenyésztők számára minden egyes felhasznált petedoboz után kell nyújtani, azzal a feltétellel, hogy a dobozok egy meghatározandó minimális mennyiségű petét tartalmaznak, és a hernyók tenyésztése sikeres.
(3) A támogatás összege minden egyes selyemhernyópetét tartalmazó, felhasznált doboz után 133,26 EUR.
112. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, amelyek magukban foglalják különösen a 111. cikk (2) bekezdésében említett minimális petemennyiségre vonatkozó részletes szabályokat.
II. CÍM
A FORGALMAZÁSRA ÉS A TERMELÉSRE VONATKOZÓ SZABÁLYOK
I. FEJEZET
Forgalmazási előírások és a termelésre vonatkozó feltételek
I. szakasz
Forgalmazási előírások
113. cikk
Forgalmazási előírások
(1) A Bizottság rendelkezhet forgalmazási előírások bevezetéséről az alábbi ágazatok egy vagy több termékére vonatkozóan:
a)
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazatán belül az I. melléklet VII. részének a) pontjában említett termékek tekintetében;
b)
banán;
c)
élő növény.
(2) Az (1) bekezdésben említett előírásokat
a)
különösen az alábbiak figyelembevételével kell meghatározni:
i.
az érintett termékek sajátosságai;
ii.
a termékek zökkenőmentes forgalomba hozatalát lehetővé tévő feltételek biztosításának szükségessége;
iii.
a termékre vonatkozó kielégítő és átlátható tájékoztatással kapcsolatos fogyasztói igény;
iv.
az I. melléklet VII. részének a) pontjában említett olívaolajak tekintetében az azok fizikai, kémiai és organoleptikus jellemzőinek meghatározására használt módszerek változása;
b)
az előírások vonatkozhatnak a minőségre, az osztályozásra, a súlyra, a méretre, a csomagolásra, a védőcsomagolásra, a tárolásra, a szállításra, a kiszerelésre, a származásra és a címkézésre.
(3) Amennyiben a Bizottság a (2) bekezdés a) pontjában említett kritériumokkal összhangban másképpen nem rendelkezik, a forgalmazási előírások hatálya alá eső termékeket a Közösségben kizárólag a szóban forgó előírások betartásával lehet forgalmazni.
A Bizottság által a 194. cikkben foglaltaknak megfelelően esetlegesen elfogadott bármely különös rendelkezés sérelme nélkül a tagállamok ellenőrzik, hogy a termékek megfelelnek-e az említett előírásoknak, és indokolt esetben szankciókat alkalmaznak.
114. cikk
A tejre és a tejtermékekre vonatkozó forgalmazási előírások
(1) Emberi fogyasztásra szánt élelmiszerek kizárólag akkor hozhatók forgalomba tejként és tejtermékként, ha megfelelnek a XII. mellékletben szereplő fogalommeghatározásoknak és megnevezéseknek.
(2) A közösségi jogban meghatározott kivételek és a közegészség védelmére vonatkozó intézkedések sérelme nélkül a 0401 KN-kód alá tartozó, emberi fogyasztásra szánt tejet kizárólag a XIII. mellékletnek és különösen a melléklet I. pontjában szereplő fogalommeghatározásoknak megfelelően lehet forgalomba hozni a Közösségben.
115. cikk
A zsírokra vonatkozó forgalmazási előírások
A 114. cikk (1) bekezdésének vagy bármely olyan rendelkezésnek a sérelme nélkül, amelyet az állat-egészségügy vagy az élelmiszerügy terén fogadtak el a termékekre vonatkozó higiéniai és egészségügyi előírások betartásának biztosítása, valamint az állatok és az emberek egészségének védelme érdekében, a XV. mellékletben meghatározott előírások alkalmazandóak a következő, legalább 10 tömegszázalék, de kevesebb mint 90 tömegszázalék zsírtartalmú, emberi fogyasztásra szánt termékekre:
a)
a 0405 és az ex 2106 KN-kód alá tartozó tejzsírok;
b)
az ex 1517 KN-kód alá tartozó zsírok;
c)
az ex 1517 és az ex 2106 KN-kód alá tartozó, növényi és/vagy állati termékekből álló zsírok.
A szárazanyagon belül a zsírtartalom só nélküli arányának legalább kétharmadot kell kitennie.
A szóban forgó előírásokat azonban csak azokra a termékekre kell alkalmazni, amelyek 20 oC hőmérsékleten megőrzik szilárd halmazállapotukat, és kenhetőek.
116. cikk
A tojás- és a baromfihús-ágazat termékeire vonatkozó forgalmazási előírások
A tojás- és a baromfiágazat termékeit a XIV. mellékletben meghatározott rendelkezéseknek megfelelően kell forgalmazni.
117. cikk
A komló tanúsítása
(1) A Közösség területén betakarított vagy előállított komlótermékek tanúsítási eljárás hatálya alá tartoznak.
(2) Tanúsítványt csak olyan termékre lehet kiadni, amelynek minőségi jellemzői megfelelnek a forgalmazás meghatározott szakaszára érvényes minimális követelményeknek. A komlóliszt, az emelt lupulintartalmú komlóliszt, a komlókivonat és a kevert komlótermékek esetében a tanúsítványt csak akkor lehet kiadni, ha a termék alfasavtartalma nem kisebb az alapanyagául szolgáló komlóénál.
(3) A tanúsítványban fel kell tüntetni legalább:
a)
a komlótermesztés helyét (helyeit);
b)
a betakarítás évét (éveit);
c)
a fajtát vagy fajtákat.
(4) A komlóágazat termékeit csak az (1), a (2) és a (3) bekezdésben említett tanúsítvány birtokában lehet forgalmazni vagy exportálni.
A behozatalból származó komlótermékek esetében a 158. cikk (2) bekezdése szerinti igazolást az említett tanúsítvánnyal egyenértékűnek kell elismerni.
(5) A Bizottság a (4) bekezdésben foglaltaktól eltérő intézkedéseket hozhat:
a)
bizonyos harmadik országok kereskedelmi követelményeinek való megfelelés érdekében; vagy
b)
különleges felhasználásra szánt termékek tekintetében.
Az első albekezdésben említett intézkedések:
a)
nem sérthetik a tanúsítvánnyal ellátott termékek szokásos forgalmazását;
b)
olyan biztosítékokat foglalnak magukban, amelyek célja az említett termékekkel való összetévesztés lehetőségének kizárása.
118. cikk
Az olívaolajra és az olívapogácsa-olajra vonatkozó forgalmazási előírások
(1) A XVI. mellékletben meghatározott, az olívaolajra és olívapogácsa-olajra vonatkozó leírások és meghatározások használata kötelező az érintett termékeknek a Közösségen belüli forgalmazása során, valamint - amennyiben a szóban forgó leírások és meghatározások összeegyeztethetőek a kötelező erejű nemzetközi szabályokkal - a harmadik országokkal folytatott kereskedelem során is.
(2) Kizárólag a XVI. melléklet 1. pontjának a) és b) alpontjában, valamint 3. és 6. pontjában említett olajok hozhatók forgalomba a kiskereskedelemben.
II. szakasz
A termelésre vonatkozó feltételek
119. cikk
Kazein és kazeinátok felhasználása a sajtgyártás során
A kazein és kazeinátok sajtgyártás során történő felhasználásához előzetes engedély szükséges, amely csak abban az esetben adható meg, ha a kazein vagy a kazeinátok felhasználása a termékek előállításának szükséges feltétele.
120. cikk
A mezőgazdasági eredetű etil-alkohol előállításának módszere
A Bizottság megállapíthatja a Szerződés I. mellékletében felsorolt, meghatározott mezőgazdasági termékekből nyert, mezőgazdasági eredetű etil-alkohol előállításának módszerét és a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol jellegzetes tulajdonságait.
III. szakasz
Eljárási szabályok
121. cikk
Előírások, végrehajtási szabályok és eltérések elfogadása
A Bizottság megállapítja az e fejezet alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, amelyek különösen a következőkre vonatkozhatnak:
a)
a 113. cikkben említett forgalmazási előírások, beleértve az ezen előírásoktól való eltérésekkel, az előírások által megkövetelt adatok feltüntetésével, valamint az előírásoknak a Közösségbe behozott és az onnan kivitt termékekre történő alkalmazásával kapcsolatos szabályokat is;
b)
a 114. cikk (1) bekezdésével összhangban a tej és a tejtermékek forgalmazása során használható meghatározások és megnevezések tekintetében:
i.
a XII. melléklet III. pontja 1. alpontjának második albekezdésében említett termékjegyzéknek a tagállamok által megküldött jegyzékek alapján történő összeállítása és - szükség esetén - kiegészítése;
ii.
szükség esetén a XII. melléklet II. pontja 2. alpontja második albekezdésének a) pontjában szereplő megnevezések jegyzékének kiegészítése;
c)
a 115. cikkben említett, kenhető zsírokra vonatkozó előírások tekintetében:
i.
a XV. melléklet I. pontja 2. alpontja harmadik albekezdésének a) pontjában említett termékeknek a tagállamok által a Bizottsághoz eljuttatott jegyzékek alapján összeállított jegyzéke;
ii.
a 115. cikkben említett termékek összetételének és gyártási jellemzőinek ellenőrzéséhez szükséges elemzési módszerek;
iii.
a mintavételre vonatkozó részletes szabályok;
iv.
a 115. cikkben említett termékek piacaira vonatkozó statisztikai információk összegyűjtésének részletes szabályai;
d)
a XIV. melléklet A. részében meghatározott tojások forgalmazására vonatkozó: rendelkezések tekintetében:
i.
fogalommeghatározások;
ii.
a tojásbegyűjtés gyakorisága, a tojás szállítása, tartósítása és kezelése;
iii.
a minőségi kritériumok, különösen a héj külseje, a tojásfehérje és a tojássárgája állaga, valamint a légkamra nagysága;
iv.
a súly szerinti osztályozás, ideértve a kivételeket is;
v.
a tojáson szereplő jelölés és a csomagoláson feltüntetett címkézés, ideértve a kivételeket, valamint a csomagolóközpontokkal kapcsolatban alkalmazandó szabályokat is;
vi.
harmadik országokkal folytatott kereskedelem;
vii.
termelői módszerek;
e)
a XIV. melléklet B. részében meghatározott baromfihús forgalmazására vonatkozó rendelkezések tekintetében:
i.
fogalommeghatározások;
ii.
a bontott baromfik jegyzéke, az ilyen hasított testek és belsőségek részei, ideértve a foie gras-t, amelyekre a XIV. melléklet B. része vonatkozik;
iii.
osztályozási kritériumok a XIV. melléklet B. részének III 1. pontja értelmében;
iv.
az árut kísérő kereskedelmi okmányokon feltüntetendő egyéb jelölésekre, a címkézésre, a végső fogyasztó általi fogyasztásra szánt baromfihús vonatkozó szabályok kiszerelésére és reklámozására, valamint arra a névre vonatkozó szabályok, amely alatt a termék 2000/13/EK irányelv 3. cikke (1) bekezésének 1. pontja értelmében értékesítésre kerül;
v.
az alkalmazott hűtési módszerre és a gazdálkodási formára vonatkozó fakultatív jelölések;
vi.
a daraboló- és feldolgozóüzem részére történő szállítás esetén alkalmazható eltérések;
vii.
a friss, mélyhűtött és gyorsfagyasztott hasított testek és azok részeinek készítése közbeni vízfelvételi százalék tekintetében alkalmazandó szabályok, valamint az e tekintetben feltüntetendő jelölések;
f)
a XIV. melléklet C. részében meghatározott keltetőtojások és naposcsibék termelésére és tenyésztésére, illetve forgalmazására vonatkozó előírásokkal kapcsolatos rendelkezések tekintetében:
i.
fogalommeghatározások;
ii.
a keltetőtojásokat és naposcsibéket termelő és tenyésztő, illetve forgalmazó létesítmények nyilvántartása;
iii.
a - többek között a harmadik országokból behozandó vagy harmadik országokba kiviendő - keltetőtojásokon és a csomagolásokon feltüntetendő jelölések, valamint a harmadik országokból származó csirkék tekintetében alkalmazandó szabályok;
iv.
a keltetők által vezetett főkönyvek;
v.
a keltetőgépből kivett keltetett tojások emberi fogyasztástól eltérő esetleges használata;
vi.
a keltetők és egyéb létesítmények tájékoztatásai a tagállamok illetékes hatóságai számára;
vii.
kísérőokmányok;
g)
a komlótermékekre vonatkozóan a 117. cikkben említett minimális minőségi követelmények;
h)
adott esetben az alkalmazandó elemzési módszerek;
i)
a kazeinnek és a kazeinátoknak a 119. cikkben említett felhasználása tekintetében:
i.
azok a technológiai szükségletek figyelembevételével, objektív kritériumok alapján meghatározott feltételek, amelyek mellett a tagállamok megadják az engedélyt és meghatározzák a kazeinnek és a kazeinátoknak a végtermékbe történő beledolgozására vonatkozó maximális százalékos arányt;
ii.
az i. pont szerinti engedéllyel rendelkező vállalkozások által betartandó kötelezettségek.
II. FEJEZET
Termelői szervezetek, szakmaközi szervezetek, a piaci szereplők szervezetei
I. szakasz
Általános elvek
122. cikk
Termelői szervezetek
A tagállamok elismerik azokat a termelői szervezeteket, amelyek:
a)
a következő ágazatok valamelyikében működő termelőkből állnak:
i.
komlóágazat,
ii.
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazata,
iii.
selyemhernyó-ágazat;
b)
a termelők kezdeményezésére jönnek létre;
c)
meghatározott céllal rendelkeznek, amely különösen az alábbiakra vonatkozhat:
i.
a kínálat koncentrálása és a tagok termékeinek forgalmazása;
ii.
a termelés közös hozzáigazítása a piaci követelményekhez, és a termék fejlesztése;
iii.
a termelés ésszerűsítésének és gépesítésének előmozdítása.
123. cikk
Szakmaközi szervezetek
A tagállamok elismerik azokat a szakmaközi szervezeteket, amelyek:
a)
az alábbi ágazatok termékeinek előállításához, forgalmazásához és/vagy feldolgozásához kapcsolódó gazdasági tevékenységek képviselőiből állnak:
i.
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazata;
ii.
dohányágazat;
b)
az azokat alkotó valamennyi szervezetnek vagy egyesületnek, vagy ezek egy részének a kezdeményezésére jöttek létre;
c)
meghatározott céllal rendelkeznek, amely különösen az alábbiakra vonatkozhat:
i.
a kínálat koncentrálása és koordinálása, valamint a tagok termékeinek forgalmazása;
ii.
a termelés és a feldolgozás közös hozzáigazítása a piaci követelményekhez, valamint a termék fejlesztése;
iii.
a termelés és a feldolgozás ésszerűsítésének és fejlesztésének előmozdítása;
iv.
kutatások folytatása a fenntartható termelési módszerekkel és a piaci fejleményekkel kapcsolatban.
Azokban az esetekben, amikor a szakmaközi szervezetek több tagállam területén folytatják tevékenységüket, az elismerést - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - a Bizottság adja meg.
124. cikk
A termelői és a szakmaközi szervezetekre vonatkozó közös rendelkezések
(1) A 122. cikket és a 123. cikk első bekezdését a termelői vagy szakmaközi szervezetek elismerésére vonatkozó tagállami - a nemzeti jogon alapuló és a közösségi joggal összhangban álló - döntés sérelme nélkül kell alkalmazni az 1. cikkben említett ágazatok mindegyikében, a 122. cikkben és a 123. cikk első bekezdésében említett ágazatok kivételével.
(2) A 865/2004/EK, az 1952/2005/EK és az 1544/2006/EK rendeletnek megfelelően elismert vagy jóváhagyott termelői szervezeteket az ezen rendelet 122. cikke szerinti elismert termelői szervezeteknek kell tekinteni.
A 2077/92/EGK és a 865/2004/EK rendeletnek megfelelően elismert vagy jóváhagyott szakmaközi szervezeteket az ezen rendelet 123. cikke szerinti elismert szakmaközi szervezeteknek kell tekinteni.
125. cikk
A piaci szereplők szervezetei
Ezen rendelet alkalmazásában a piaci szereplők szervezetei magukban foglalják az elismert termelői szervezeteket, az elismert szakmaközi szervezeteket vagy egyéb piaci szereplők elismert szervezeteit az olívaolaj és az étkezési olajbogyó ágazatában vagy ezek társulásait.
II. szakasz
A dohányágazatban működő szakmaközi szervezetekre vonatkozó szabályok
126. cikk
A tagsággal nem rendelkező egyének vagy csoportok által fizetendő hozzájárulás
(1) Ha a dohányágazatban működő valamely elismert szakmaközi szervezet a (2) bekezdésben említett tevékenységek közül egyet vagy többet folytat, és e tevékenységek azoknak a személyeknek az általános gazdasági érdekét szolgálják, akiknek a tevékenysége az érintett termékek közül eggyel vagy többel kapcsolatos, akkor az elismerést megadó tagállam vagy - amennyiben az elismerést a Bizottság adta meg - a Bizottság, a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül, úgy határozhat, hogy azok az egyének vagy csoportok, akik vagy amelyek nem tagjai a szóban forgó szervezetnek, de akik vagy amelyek élvezik a tevékenységéből fakadó előnyöket, megfizetik a szervezet számára a tagok által fizetett hozzájárulás egészét vagy annak egy részét, amennyiben az ilyen hozzájárulást az érintett tevékenységek folytatásának következtében közvetlenül felmerülő, nem igazgatási jellegű költségek fedezésére szánják.
(2) Az (1) bekezdésben említett tevékenységeknek az alábbi célkitűzések valamelyikéhez kell kapcsolódniuk:
a)
a termék értékének növelését célzó kutatások, különösen olyan új felhasználási módok révén, amelyek nem veszélyeztetik a közegészségügyet;
b)
a leveles vagy a bálázott dohány minőségének javítását célzó tanulmányok;
c)
az olyan művelési módszerekre irányuló kutatás, amelyek lehetővé teszik a növény-egészségügyi termékek használatának csökkentését, és biztosítják a talaj és a környezet védelmét.
(3) Az érintett tagállamok értesítik a Bizottságot azokról a határozatokról, amelyeket az (1) bekezdés értelmében kívánnak meghozni. Az ilyen határozatok nem alkalmazhatóak a Bizottság értesítésétől számított három hónapos időszak eltelte előtt. A Bizottság ezen három hónapos időszak alatt kezdeményezheti a határozattervezet egészének vagy egy részének az elutasítását, ha a megjelölt általános gazdasági érdeket nem találja kellően megalapozottnak.
(4) Ha a Bizottság által e fejezettel összhangban elismert valamely szakmaközi szervezet tevékenysége az általános gazdasági érdeket szolgálja, a Bizottság továbbítja határozattervezetét az érintett tagállamok részére, amelyeknek ezt követően két hónap áll rendelkezésükre észrevételeik megtételére.
III. szakasz
Eljárási szabályok
127. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja e fejezet alkalmazásának részletes szabályait, különös tekintettel az egyes ágazatokban működő termelői és szakmaközi szervezeteknek, valamint a piaci szereplők szervezeteinek az elismerésére vonatkozó feltételekre és eljárásokra, beleértve a következőket:
a)
az ezen szervezetek által követendő konkrét célok;
b)
az ilyen szervezetek társulására vonatkozó szabályok;
c)
az ilyen szervezetek által folytatott tevékenységek;
d)
a 122., a 123. és a 125. cikkben megállapított követelményektől való eltérések;
e)
adott esetben a szakmaközi szervezetként való elismerésből eredő bármiféle következmény.
III. RÉSZ
HARMADIK ORSZÁGOKKAL FOLYTATOTT KERESKEDELEM
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
128. cikk
Általános elvek
Ha ez a rendelet vagy az e rendelet alapján elfogadott rendelkezések másképpen nem rendelkeznek, a harmadik országokkal folytatott kereskedelem során tilos:
a)
a vámmal azonos hatású bármiféle díj kivetése;
b)
bármiféle mennyiségi korlátozás vagy azzal azonos hatású intézkedés alkalmazása.
129. cikk
Kombinált Nómenklatúra
Az e rendelet hatálya alá tartozó termékek vámtarifa-besorolására a Kombinált Nómenklatúrának a vám- és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23-i 2658/87/EGK tanácsi rendeletben (63) (a továbbiakban: Kombinált Nómenklatúra) meghatározott értelmezése általános szabályait és alkalmazásának különös szabályait kell alkalmazni. Az e rendelet alkalmazásából adódó vámnómenklatúrát, ideértve adott esetben a III. mellékletben felsorolt meghatározásokat is, bele kell foglalni a Közös Vámtarifába.
II. FEJEZET
Behozatal
I. szakasz
Behozatali engedélyek
130. cikk
Behozatali engedélyek
(1) Azon esetek sérelme nélkül, amelyekben e rendeletnek megfelelően behozatali engedélyre van szükség, a Bizottság az alábbi ágazatok egy vagy több terméke tekintetében behozatali engedély bemutatásához kötheti a Közösségbe történő behozatalt:
a)
gabona;
b)
rizs;
c)
cukor;
d)
vetőmag;
e)
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó az 1509, az 1510 00, a 0709 90 39, a 0711 20 90, a 2306 90 19, az 1522 00 31 és az 1522 00 39 KN-kód alá tartozó termékek vonatkozásában;
f)
a len- és kenderágazaton belül a kender vonatkozásában;
g)
banán;
h)
élő növény;
i)
marha- és borjúhús;
j)
tej és tejtermékek;
k)
sertéshús;
l)
juh- és kecskehús;
m)
tojás;
n)
baromfihús;
o)
mezőgazdasági eredetű etil-alkohol.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazása esetén a Bizottságnak figyelembe kell vennie, hogy az érintett piacok irányításához és különösen a szóban forgó termékek behozatalának felügyeletéhez szükség van a behozatali engedélyekre.
131. cikk
Az engedélyek kiállítása
Amennyiben valamely tanácsi rendelet vagy a Tanács bármely egyéb jogi aktusa másképp nem rendelkezik, továbbá az e fejezet alkalmazása tekintetében hozott intézkedések sérelme nélkül, a tagállamok a behozatali engedélyt - függetlenül attól, hogy a Közösségen belül az hol telepedett le - minden kérelmezőnek kiadják.
132. cikk
Érvényesség
A behozatali engedélyek a Közösség egész területén érvényesek.
133. cikk
Biztonság
(1) Amennyiben a Bizottság másként nem rendelkezik, az engedély kiadásának feltétele, hogy a kérelmező biztosítékot helyezzen letétbe annak garantálására, hogy a termékeket az engedély érvényességi ideje alatt behozza.
(2) Vis maior esetétől eltekintve a biztosíték teljes egészében vagy részben elvész, ha az engedély érvényességi ideje alatt a behozatalra nem, vagy csak részben kerül sor.
134. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, beleértve az engedélyek érvényességi idejével és a biztosíték mértékével kapcsolatos rendelkezéseket is.
II. szakasz
Behozatali vámok és illetékek
135. cikk
Behozatali vámok
Amennyiben e rendelet másképpen nem rendelkezik, az 1. cikkben említett termékekre a Közös Vámtarifában szereplő behozatali vámtételeket kell alkalmazni.
136. cikk
A gabonafélékre vonatkozó behozatali vámok kiszámítása
(1) A 135. cikkben foglaltak ellenére az 1001 10 00, az 1001 90 91, az ex 1001 90 99 (kiváló minőségű közönséges búza), az 1002 00 00, az 1005 10 90, az 1005 90 00 és - a vetésre szánt hibridek kivételével - az 1007 00 90 KN-kód alá tartozó termékek behozatali vámja megegyezik az adott szállítmányra alkalmazandó CIF-importárnak az e termékekre behozataluk esetén érvényes, 55 %-kal megnövelt intervenciós árból történő kivonásával kapott összeggel. Az említett vám azonban nem haladhatja meg a közös vámtarifában szereplő, a Kombinált Nómenklatúra alapján meghatározott szokásos vámtételt.
(2) Az (1) bekezdésben említett behozatali vám kiszámítása céljából az abban a bekezdésben említett termékekre rendszeres időközönként reprezentatív CIF-importárat kell megállapítani.
137. cikk
Az előmunkált (barna) rizsre vonatkozó behozatali vámok kiszámítása
(1) A 135. cikkben foglaltak ellenére az 1006 20 KN-kód alá tartozó előmunkált (barna) rizs behozatali vámját a Bizottság határozza meg a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül az érintett referencia-időszak végét követő tíz napon belül, a XVII. melléklet 1. pontjával összhangban.
A Bizottság a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül újból meghatározza az alkalmazandó vámtételt, ha az említett mellékletben foglaltak szerint végrehajtott számítások az érvényben lévő vámtétel módosításának szükségességére utalnak. Az alkalmazandó új vámtétel meghatározásáig az előzőleg meghatározott vámtételt kell alkalmazni.
(2) A XVII. melléklet 1. pontja szerinti behozatalra vonatkozó számítások elvégzésekor azokat a mennyiségeket kell figyelembe venni, amelyekre a megfelelő referenciaidőszak során az 1006 20 KN-kód alá tartozó előmunkált (barna) rizsre vonatkozó behozatali engedélyt bocsátottak ki, figyelmen kívül hagyva a 138. cikkben említett basmati rizsre vonatkozó behozatali engedélyek által érintett mennyiségeket.
(3) Az éves referenciamennyiség 449 678 tonna. A részleges referenciamennyiség minden gazdasági évben az adott évre vonatkozó referenciamennyiség fele.
138. cikk
Az előmunkált basmati rizsre vonatkozó behozatali vámok kiszámítása
A 135. cikkben foglaltak ellenére az 1006 20 17 és az 1006 20 98 KN-kód alá tartozó, a XVIII. mellékletben felsorolt előmunkált basmati rizsfajták a Bizottság által megállapított feltételek alapján nulla vámtétel mellett importálhatók.
139. cikk
A hántolt rizsre vonatkozó behozatali vámok kiszámítása
(1) A 135. cikkben foglaltak ellenére az 1006 30 KN-kód alá tartozó félig vagy teljesen hántolt rizs behozatali vámját a Bizottság határozza meg a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül az adott referenciaidőszak végét követő tíz napon belül, a XVII. melléklet 2. pontjával összhangban.
A Bizottság a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül újból meghatározza az alkalmazandó vámtételt, ha az említett mellékletben foglaltak szerint végrehajtott számítások az érvényben lévő vámtétel módosításának szükségességére utalnak. Az alkalmazandó új vámtétel meghatározásáig az előzőleg meghatározott vámtételt kell alkalmazni.
(2) A XVII. melléklet 2. pontjában említett behozatalra vonatkozó számítások elvégzésekor azokat a mennyiségeket kell figyelembe venni, amelyekre a megfelelő referenciaidőszak során az 1006 30 KN-kód alá tartozó félig vagy teljesen hántolt rizsre vonatkozó behozatali engedélyt bocsátottak ki.
140. cikk
A törmelék rizsre vonatkozó behozatali vámok kiszámítása
A 135. cikkben foglaltak ellenére az 1006 40 00 KN-kód alá tartozó törmelék rizs behozatali vámja tonnánként 65 EUR.
141. cikk
Kiegészítő behozatali vámok
(1) Kiegészítő behozatali vámot kell alkalmazni a gabona-, a rizs-, a cukor-, a marha- és borjúhús-, a tej- és tejtermék-, a sertéshús-, a juh- és kecskehús-, a tojás-, a baromfihús-, valamint a banánágazat egy vagy több termékének a 135-140. cikkben megállapított vámtételek mellett történő behozatalára azoknak a káros hatásoknak a megelőzése vagy ellensúlyozása érdekében, amelyek a Közösség piacát a szóban forgó termékek behozatala következtében esetleg érhetik, amennyiben:
a)
a behozatal a Közösség által a Kereskedelmi Világszervezetnek bejelentett szintnél („küszöbár”) alacsonyabb áron történik; vagy
b)
a behozatal mennyisége egy adott évben egy meghatározott szintet („küszöbmennyiség”) meghalad.
A küszöbmennyiség megállapításához az adott termék piacra jutási lehetősége szolgál alapul, amely - adott esetben - az importnak a három előző évre vonatkozóan megállapított hazai fogyasztáshoz viszonyított százalékos arányában kerül meghatározásra.
(2) Nem vethető ki kiegészítő behozatali vám abban az esetben, ha a behozatal várhatóan nem fogja megzavarni a közösségi piacot, vagy ha az intézkedés hatásai nem állnának arányban az elérni kívánt céllal.
(3) Az (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásában az importárakat az adott szállítmányra vonatkozó CIF-importárak alapján kell meghatározni.
A CIF-importárakat össze kell venni a termék reprezentatív világpiaci áraival vagy a közösségi importpiacon arra a termékre vonatkozó reprezentatív árakkal.
142. cikk
A behozatali vámok felfüggesztése a cukorágazatban
A Bizottság az 62. cikk (2) bekezdésében említett termékek előállításához szükséges ellátás biztosítása érdekében bizonyos mennyiségek tekintetében részben vagy teljes egészében felfüggesztheti a behozatali vámokat a következő termékek esetében:
a)
az 1701 KN-kód alá tartozó cukor;
b)
az 1702 30 10, az 1702 40 10, az 1702 60 10 és az 1702 90 30 KN-kód alá tartozó izoglükóz.
143. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, meghatározva különösen a következőket:
a)
a 136. cikk tekintetében:
i.
a kiváló minőségű közönséges búzára vonatkozó minimális követelmények;
ii.
a figyelembe veendő árfolyamok;
iii.
annak lehetősége, hogy - egyes meghatározott esetekben - a gazdasági szereplők az érintett szállítmány megérkezése előtt megismerhessék a vonatkozó vámtételeket;
b)
a 141. cikk tekintetében azok a termékek, amelyekre kiegészítő behozatali vám alkalmazandó, valamint az említett cikk (1) bekezdésének alkalmazásának biztosításához szükséges egyéb kritériumok.
III. szakasz
A behozatali kontingensek kezelése
144. cikk
Vámkontingensek
(1) A Szerződés 300. cikkének megfelelően kötött megállapodásokból vagy a Tanács bármely egyéb jogi aktusából eredő, az 1. cikkben említett termékek behozatalára vonatkozó vámkontingenseket a Bizottság nyitja meg és kezeli az általa elfogadott részletes szabályok alapján.
(2) A vámkontingensek kezelésének az érintett gazdasági szereplők közötti megkülönböztetéstől mentesen, a következő módszerek valamelyikének vagy e módszerek kombinációjának, vagy más megfelelő módszernek az alkalmazásával kell történnie:
a)
a kérelmek benyújtásának időrendi sorrendjén alapuló módszer (az „érkezési sorrend” elve);
b)
a kérelmek benyújtásakor igényelt mennyiségek arányában történő elosztás módszere (a „párhuzamos vizsgálat módszerének” alkalmazása);
c)
a kialakult kereskedelmi szokások figyelembevételén alapuló módszer (a „hagyományos/újonnan érkező importőrök” módszer alkalmazása).
(3) A kezelés alkalmazott módszerének szükség szerint kellő súlyt kell fektetnie a közösségi piac ellátási igényeire és a piaci egyensúly megőrzésének szükségességére.
145. cikk
A vámkontingensek megnyitása
A Bizottság meghatározza az éves vámkontingenseket, szükség esetén az év egészére megfelelően elosztva, és meghatározza az alkalmazandó kezelési módszert.
146. cikk
Különleges szabályok
(1) A 0202 20 30, a 0202 30 és a 0206 29 91 KN-kód alá tartozó, feldolgozásra szánt fagyasztott marha- és borjúhúsra vonatkozó, 54 703 tonnás behozatali vámkontingens tekintetében a Tanács a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően előírhatja, hogy a kontingens egészét vagy egy részét azonos mennyiségű minőségi hússal töltsék ki, 4,375-ös átváltási arányt alkalmazva.
(2) A Spanyolországba irányuló importra szánt 2 000 000 tonna kukoricára és 300 000 tonna cirokra vonatkozó vámkontingens, valamint a Portugáliába irányuló importra szánt 500 000 tonna kukoricára vonatkozó vámkontingens esetében a 148. cikkben említett részletes szabályoknak tartalmazniuk kell a vámkontingensek szerinti behozatal végrehajtásához, valamint adott esetben az érintett tagállamok kifizető ügynökségei által importált mennyiségek intervenciós raktározásához és e tagállamok piacain történő értékesítéséhez szükséges rendelkezéseket is.
147. cikk
A banánra vonatkozó vámtételek
Ez a fejezet az 1964/2005/EK tanácsi rendelet (64) rendelkezéseinek sérelme nélkül alkalmazandó.
148. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az e szakasz végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, különös tekintettel a következőkre:
a)
a termék jellegére, származási helyére és eredetére vonatkozó garanciákat;
b)
az a) pontban említett garanciák igazolására szolgáló okmány elismerése;
c)
a behozatali engedélyek kiadásának feltételei és az engedélyek érvényességi ideje.
IV. szakasz
Meghatározott termékekre vonatkozó különös rendelkezések
I. alszakasz
A gabonafélék és a rizs behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
149. cikk
Különböző gabonafélékből álló keverékek behozatala
Az I. melléklet I. részének a) és b) pontja alá tartozó gabonafélékből álló keverékekre alkalmazandó behozatali vámot a következőképpen kell megállapítani:
a)
abban az esetben, ha a keverék két ilyen gabonaféléből áll, a behozatali vám megegyezik:
i.
a nagyobb súlyban jelen lévő gabona-összetevőre vonatkozó behozatali vámmal, amennyiben a szóban forgó gabonaféle a keverék súlyának legalább 90 %-át teszi ki;
ii.
a magasabb behozatali vám alá eső gabona-összetevőre vonatkozó behozatali vámmal, amennyiben a két gabona-összetevő egyike sem teszi ki a keverék súlyának legalább 90 %-át;
b)
abban az esetben, ha a keverék több mint két ilyen gabonaféléből áll, és a gabona-összetevők között több olyan is van, amely a keverék súlyának több mint 10 %-át teszi ki, a keverékre az adott gabonafélékre vonatkozó behozatali vámok közül a legmagasabbat kell alkalmazni, abban az esetben is, ha a behozatali vám összege két vagy több gabonaféle esetében azonos.
Amennyiben csak egy gabonaféle súlya haladja meg a keverék súlyának 10 %-át, akkor az alkalmazandó behozatali vám az e gabonafélére vonatkozó behozatali vámmal egyezik meg.
c)
az a) vagy a b) pont által nem szabályozott valamennyi egyéb esetben a behozatali vám az adott keveréket alkotó gabonafélékre vonatkozó behozatali vámok közül a legmagasabb, abban az esetben is, ha a behozatali vám összege két vagy több gabonaféle esetében azonos.
150. cikk
A gabonafélék és a rizs keverékeinek behozatala
Az egyrészt az I. melléklet I. részének a) és b) pontja alá tartozó egy vagy több gabonaféléből, másrészt az I. melléklet II. részének a) és b) pontja alá tartozó egy vagy több termékből álló keverékekre alkalmazandó behozatali vám a legmagasabb behozatali vám alá eső gabona-összetevő vagy termék behozatali vámjával egyezik meg.
151. cikk
Rizskeverékek behozatala
A több különböző feldolgozási csoportba vagy szakaszba sorolható rizsből, illetve az egyrészt egy vagy több feldolgozási csoportba vagy szakaszba sorolható rizsből, másrészt törmelék rizsből álló keverékekre alkalmazandó behozatali vám megegyezik:
a)
a nagyobb súlyban jelen lévő összetevőre vonatkozó behozatali vámmal, amennyiben ez az összetevő a keverék súlyának legalább 90 %-át teszi ki;
b)
a legmagasabb behozatali vám alá eső összetevőre vonatkozó behozatali vámmal, ha egyik összetevő sem teszi ki a keverék súlyának legalább 90 %-át.
152. cikk
A tarifális besorolás alkalmazhatósága
Amennyiben a behozatali vám megállapításának a 149-151. cikkben meghatározott módszere nem alkalmazható, a szóban forgó cikkekben említett keverékekre vonatkozó vámot a keverékek tarifális besorolása határozza meg.
II. alszakasz
A cukorra vonatkozó preferenciális behozatali rendelkezések
153. cikk
A finomítóipar szokásos ellátási szükséglete
(1) A 52. cikk (1) bekezdése ellenére, a finomításra szánt cukor gazdasági évenkénti, fehércukorban kifejezett, szokásos ellátási szükséglete a Közösségben 2 424 735 tonna mennyiségben kerül rögzítésre.
A 2008-2009-es gazdasági évben a szokásos ellátási szükséglet a következőképpen oszlik meg:
a)
Bulgária esetében 198 748 tonna;
b)
Franciaország esetében 296 627 tonna;
c)
Olaszország esetében 100 000 tonna;
d)
Portugália esetében 291 633 tonna;
e)
Románia esetében 329 636 tonna;
f)
Szlovénia esetében 19 585 tonna;
g)
Finnország esetében 59 925 tonna,
h)
az Egyesült Királyság esetében 1 128 581 tonna.
(2) Az (1) bekezdés első albekezdésében említett szokásos ellátási szükségletet 65 000 tonnával kell növelni. Ez a mennyiség nyers nádcukorra vonatkozik, és azt a 2008-2009-es gazdasági évben a 2005-ben Portugáliában egyedüliként működő cukorrépa-feldolgozó üzem számára kell fenntartani. E feldolgozóüzemet kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemnek kell tekinteni.
(3) A finomításra szánt cukorra vonatkozó behozatali engedély csak a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek részére adható ki, feltéve, hogy az érintett mennyiségek nem haladják meg az (1) bekezdésben említett szokásos ellátási szükséglet keretében behozható mennyiségeket. Az engedélyek csak a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek között ruházhatók át, és érvényességük annak a gazdasági évnek a végén jár le, amelyre vonatkozóan kiadták őket.
Ez a bekezdés a 2008-2009-es gazdasági évre, valamint az azt követő minden egyes gazdasági év első három hónapjára alkalmazandó.
(4) Az 1701 11 10 KN-kód alá tartozó, a XIX. mellékletben említett államokból származó, finomításra szánt nádcukorra vonatkozó behozatali vámok alkalmazását fel kell függeszteni azon kiegészítő mennyiség tekintetében, amely szükséges ahhoz, hogy a 2008-2009-es gazdasági évben biztosítani lehessen a megfelelő ellátást a kizárólag cukorfinomítással foglalkozó üzemek számára.
A kiegészítő mennyiséget a Bizottság határozza meg az (1) bekezdésben említett szokásos ellátási szükséglet és a finomításra szánt cukorra vonatkozóan az adott gazdasági évre előre jelzett ellátás mérlege alapján. Ezt a mérleget, amelynek alapjául a fogyasztásra szánt nyerscukorra vonatkozó korábbi átalánybecslések szolgálhatnak, a Bizottság a gazdasági év folyamán felülvizsgálhatja.
154. cikk
Garantált ár
(1) Az AKCS/indiai cukorra vonatkozóan megállapított garantált árat kell alkalmazni a standard minőségű nyerscukornak és fehércukornak a következő országokból történő behozatalára:
a)
a 980/2005/EK tanácsi rendelet (65) 12. és 13. cikkében említett rendelkezések alapján a legkevésbé fejlett országok;
b)
a 153. cikk (4) bekezdésében említett kiegészítő mennyiség tekintetében a XIX. mellékletben felsorolt államok.
(2) A garantált áras cukorra vonatkozó behozatali engedély iránti kérelemhez az exportáló ország hatósága által kiadott kiviteli engedélyt kell csatolni, amely igazolja, hogy a cukor megfelel az érintett megállapodásokban meghatározott szabályoknak.
155. cikk
A cukorról szóló jegyzőkönyvből eredő kötelezettségvállalások
A Bizottság intézkedéseket fogadhat el annak biztosítására, hogy az AKCS-országokból/Indiából származó cukornak a Közösségbe történő behozatalára az AKCS-EK Partnerségi Megállapodás V. mellékletéhez csatolt 3. jegyzőkönyvben, valamint a nádcukorról szóló, az Európai Közösség és az Indiai Köztársaság között létrejött megállapodásban meghatározott feltételek szerint kerüljön sor. Az ilyen intézkedések szükség esetén eltérhetnek e rendelet a 153. cikkétől.
156. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az ezen alszakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, különös tekintettel a nemzetközi megállapodásoknak való megfeleléshez szükséges rendelkezésekre. Ezek a szabályok magukban foglalhatnak a XIX. melléklet módosítására vonatkozó rendelkezéseket is.
III. alszakasz
A kender behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
157. cikk
Kenderbehozatal
(1) Az alábbiakban említett termékeket kizárólag a következő feltételek teljesülése esetén lehet behozni a Közösségbe:
a)
az 5302 10 00 KN-kód alá tartozó, az 1782/2003/EK rendelet 52. cikkében megállapított feltételeknek megfelelő valódi nyerskender;
b)
az ex 1207 99 15 KN-kód alá tartozó, vetésre szánt kendermag-fajta, amelyhez mellékelték annak igazolását, hogy a tetrahidrokannabinol-szint nem haladja meg az 1782/2003/EK rendelet 52. cikkével összhangban rögzített szintet;
c)
az 1207 99 91 KN-kód alá tartozó, nem vetésre szolgáló kendermag, amelyet kizárólag a tagállam engedélyével rendelkező importőrök hozhatnak be annak biztosítása érdekében, hogy ezeket a magokat ne lehessen vetőmagként felhasználni.
(2) A Bizottság által a 194. cikknek megfelelően esetlegesen elfogadott különös rendelkezések sérelme nélkül az e cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott termékeknek a Közösségbe történő behozatalát ellenőrzéseknek kell alávetni annak megállapítására, hogy teljesülnek-e az e cikk (1) bekezdésében foglalt feltételek.
(3) Ezt a cikket a tagállamok által a Szerződéssel összhangban elfogadott, az itt leírtaknál szigorúbb rendelkezések, valamint a Kereskedelmi Világszervezet mezőgazdaságról szóló megállapodásából eredő kötelezettségek sérelme nélkül kell alkalmazni.
IV. alszakasz
A komló behozatalára vonatkozó különös rendelkezések
158. cikk
Komlóbehozatal
(1) A komlóágazat termékeit harmadik országokból kizárólag akkor lehet behozni, ha a minőségükre vonatkozó előírások legalább egyenértékűek a Közösségben betakarított hasonló termékek vagy az utóbbiak feldolgozásával készült termékek tekintetében elfogadott előírásokkal.
(2) A szóban forgó termékek akkor tekintendők az (1) bekezdésben említett minőségi előírásoknak megfelelőnek, ha csatolják hozzájuk a származási ország hatóságai által kiadott, a 117. cikkben említett tanúsítvánnyal egyenértékűnek elismert igazolást.
A komlóliszt, az emelt lupulintartalmú komlóliszt, a komlókivonat és a kevert komlótermék esetében az igazolás csak akkor ismerhető el a tanúsítvánnyal egyenértékűnek, ha a termék alfasavtartalma nem alacsonyabb az alapanyagául szolgáló komlóénál.
Az igazolások egyenértékűségét a Bizottság által elfogadott részletes szabályok alapján kell megállapítani.
V. szakasz
Védintézkedések és aktív feldolgozás
159. cikk
Védintézkedések
(1) A Bizottság az 519/94/EK (66) és a 3285/94/EK (67) tanácsi rendelettel összhangban, e cikk (3) bekezdésére is figyelemmel a Közösségbe irányuló behozatalra vonatkozó védintézkedéseket hoz.
(2) Amennyiben a Tanács valamely egyéb jogi aktusa másként nem rendelkezik, a Bizottság a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött nemzetközi megállapodásokban a Közösségbe történő behozatal tekintetében meghatározott védintézkedéseket e cikk (3) bekezdésének megfelelően hozza meg.
(3) A Bizottság az (1) és a (2) bekezdésben említett intézkedéseket - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére is meghozhatja. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen intézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az (1) és a (2) bekezdés alapján hozott határozatokat bármely tagállam az értesítése napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanács késedelem nélkül összeül. A szóban forgó intézkedésnek a Tanács elé utalásától számított egy hónapon belül a Tanács - minősített többséggel eljárva - módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti a kérdéses határozatot.
(4) Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy indokolt visszavonni vagy módosítani valamely, az (1) vagy a (2) bekezdés alapján hozott védintézkedést, a következőképpen jár el:
a)
ha az intézkedést a Tanács hozta, a Bizottság javasolja a Tanácsnak az intézkedés visszavonását vagy módosítását. A Tanács minősített többséggel jár el;
b)
minden más esetben a Bizottság vonja vissza vagy módosítja a közösségi védintézkedéseket, a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül.
160. cikk
Az aktív feldolgozási szabályok felfüggesztése
(1) Amennyiben az aktív feldolgozási szabályok zavart idéznek vagy idézhetnek elő a közösségi piacon, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére részben vagy teljes mértékben felfüggesztheti az aktív feldolgozási szabályok alkalmazását a gabona-, a rizs-, a cukor-, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó-, a marha- és borjúhús-, a tej- és tejtermék-, a sertéshús-, a juh- és kecskehús-, a tojás-, a baromfihús- és a mezőgazdasági eredetű etilalkohol-ágazat termékei tekintetében. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen intézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az első albekezdés alapján hozott intézkedéseket bármely tagállam az értesítés napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanács késedelem nélkül összeül. A szóban forgó intézkedésnek a Tanács elé utalásától számított egy hónapon belül a Tanács - minősített többséggel eljárva - módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti az intézkedést.
(2) A mezőgazdasági piacok közös szervezésének megfelelő működéséhez szükséges mértékben, a Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően - részben vagy teljes mértékben megtilthatja az aktív feldolgozási szabályok alkalmazását az (1) bekezdésben említett termékek tekintetében.
III. FEJEZET
Kivitel
I. szakasz
Kiviteli engedélyek
161. cikk
Kiviteli engedélyek
(1) Azon esetek sérelme nélkül, amelyekben e rendeletnek megfelelően kiviteli engedélyre van szükség, a Bizottság az alábbi ágazatok egy vagy több terméke tekintetében kiviteli engedély bemutatásához kötheti a Közösségből történő kivitelt:
a)
gabona;
b)
rizs;
c)
cukor;
d)
az olívaolaj és az étkezési olajbogyó az I. melléklet VII. részének a) pontjában említett olívaolaj tekintetében;
e)
marha- és borjúhús;
f)
tej és tejtermékek;
g)
sertéshús;
h)
juh- és kecskehús;
i)
tojás;
j)
baromfihús;
k)
mezőgazdasági eredetű etil-alkohol.
Az első albekezdés alkalmazása esetén a Bizottságnak figyelembe kell vennie, hogy az érintett piacok irányításához és különösen a szóban forgó termékek kivitelének felügyeletéhez szükség van a kiviteli engedélyekre.
(2) A 131-133. cikket értelemszerűen kell alkalmazni.
(3) A Bizottság elfogadja az (1) és a (2) bekezdés alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, beleértve az engedélyek érvényességi idejével és a biztosíték mértékével kapcsolatos rendelkezéseket is.
II. Szakasz
Export-visszatérítések
162. cikk
Az export-visszatérítések alkalmazási köre
(1) A kivitel világpiaci árfolyamok vagy árak alapján történő lebonyolításának lehetővé tételéhez szükséges mértékben, valamint a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött megállapodásokból eredő korlátokon belül az említett árfolyamok vagy árak és a közösségi árak közötti különbséget export-visszatérítés révén ki lehet egyenlíteni:
a)
a következő ágazatok további feldolgozás nélkül exportálandó termékei esetében:
i.
gabona;
ii.
rizs;
iii.
a cukorágazatban az I. melléklet III. részének b), c), d) és g) pontjában felsorolt termékek tekintetében,
iv.
marha- és borjúhús,
v.
tej és tejtermékek;
vi.
sertéshús;
vii.
tojás;
viii.
baromfihús;
b)
az a) pont i., ii., iii., v. és vii. alpontjában felsorolt ágazatoknak a XX. és a XXI. mellékletben szereplő áruk formájában exportálandó termékei esetében.
A XX. melléklet IV. részében felsorolt termékek formájában exportált tej és tejtermékek esetében kizárólag az I. melléklet XVI. részének a)-e) és g) pontjában felsorolt termékekre nyújtható export-visszatérítés.
(2) A XX. és a XXI. mellékletben felsorolt feldolgozott áruk formájában kivitelre kerülő termékek után járó export-visszatérítés nem haladhatja meg a további feldolgozás nélkül exportált ugyanazon termékekre alkalmazandó export-visszatérítés mértékét.
(3) Amennyiben az a gabonafélékből nyert egyes szeszes italok előállítása sajátos jellemzőinek figyelembevételéhez szükséges, az (1) és (2) bekezdésben említett export-visszatérítési kritériumokat, valamint az ellenőrzési eljárást a Bizottság az adott helyzethez igazíthatja.
163. cikk
Az export-visszatérítések elosztása
Az export-visszatérítés mellett exportálható mennyiségek kiosztásához olyan módszert kell alkalmazni, amely:
a)
az adott termék jellegének és az érintett piac helyzetének a legjobban megfelel, a rendelkezésre álló erőforrások lehető leghatékonyabb felhasználását teszi lehetővé, figyelembe véve a közösségi kivitel hatékonyságát és szerkezetét, a gazdasági szereplők, különösen a nagy és kis gazdasági szereplők közötti megkülönböztetés előidézése nélkül;
b)
az adminisztrációs követelményeket figyelembe véve a lehető legkevesebb adminisztrációs terhet rója a piaci szereplőkre;
c)
elkerüli az érintett piaci szereplők közötti bármilyen megkülönböztetését.
164. cikk
Az export-visszatérítés mértékének megállapítása
(1) Az export-visszatérítések a Közösség egészére nézve azonosak. Eltérés állhat fenn ugyanakkor a rendeltetési helytől függően, különösen amennyiben ezt a világpiaci helyzet, egyes piacok sajátos követelményei vagy a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött megállapodásokból eredő kötelezettségek szükségessé teszik.
(2) A visszatérítések mértékét a Bizottság állapítja meg.
A visszatérítések megállapíthatók:
a)
rendszeres időközönként;
b)
pályázati felhívással olyan termékek esetében, amelyekre vonatkozóan erről az eljárásról ezen rendelet alkalmazásának a 204. cikk (2) bekezdése szerinti időpontját megelőzően már rendelkeztek.
Amennyiben a visszatérítés mértékét nem pályázati eljárás útján állapítják meg, legalább háromhavonta egyszer meg kell állapítani azoknak a termékeknek a jegyzékét, amelyekre export-visszatérítés jár, valamint a visszatérítés összegét. A visszatérítés összege azonban három hónapon túl is azonos szinten maradhat, és ha szükséges, a Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - valamely tagállam kezdeményezésére vagy saját kezdeményezésére a közbeeső időszakban is módosíthatja azt.
(3) Az egyes meghatározott termékekre vonatkozó visszatérítés mértékének megállapításakor az alábbi tényezők legalább egyikét figyelembe kell venni:
a)
a fennálló helyzet és a várható folyamatok a következők tekintetében:
-
az adott termék árai és rendelkezésre állása a közösségi piacon,
-
a termék világpiaci árai;
b)
a közös piacszervezés céljai, azaz az egyensúlynak, valamint az árak és a kereskedelem természetes fejlődésének a biztosítása ezen a piacon;
c)
a Közösség piacán a kínálat és a kereslet közötti elhúzódó egyensúlyhiányt okozó zavarok elkerülésének a szükségessége;
d)
a tervezett export gazdasági vonatkozásai;
e)
a Szerződés 300. cikkének megfelelően kötött megállapodásokból eredő korlátok;
f)
a közösségi alaptermékeknek a harmadik országokba való kivitelre szánt, feldolgozott áruk előállításához történő felhasználása és a harmadik országokból a feldolgozási szabályok alapján behozott termékek felhasználása közötti egyensúly megteremtésének a szükségessége;
g)
a legméltányosabb mértékű költségek az értékesítés, valamint a közösségi piacokról a közösségi kikötőkbe vagy más exporthelyszínekre történő szállítás, továbbá a rendeltetési országokba való továbbítás vonatkozásában;
h)
a közösségi piacon meglévő kereslet;
i)
a sertéshús-, a tojás- és a baromfihús-ágazat tekintetében az ezen ágazatok termékeinek a Közösségen belüli előállításához szükséges takarmánygabona-mennyiség közösségi árai és világpiaci árai közötti különbség.
(4) A Bizottság az export-visszatérítésekre vonatkozóan korrekciós összeget állapíthat meg a gabona- és a rizságazat tekintetében. Ezt a korrekciós összeget azonban a Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - szükség esetén módosíthatja.
Az első albekezdés alkalmazható a XX. mellékletben felsorolt áruk formájában exportált termékek esetében is.
165. cikk
A raktáron lévő malátára vonatkozó export-visszatérítés
A gazdasági év első három hónapjára az előző gazdasági év végén raktáron lévő maláta vagy a szóban forgó időben raktáron lévő árpából előállított maláta kivitelére vonatkozó visszatérítés az az összeg, amely az előző gazdasági év utolsó hónapjában a szóban forgó kiviteli engedély tekintetében alkalmazható lett volna a kivitelre.
166. cikk
Az export-visszatérítés kiigazítása a gabonafélék esetében
Amennyiben a Bizottság másként nem rendelkezik, az I. melléklet I. részének a) és b) pontjában felsorolt termékekre vonatkozó, a 167. cikk (2) bekezdésével összhangban megállapított visszatérítést a Bizottság az intervenciós árra alkalmazandó havi áremelések szintjének, valamint adott esetben a szóban forgó ár változásainak megfelelően kiigazítja.
Az első bekezdés teljes mértékben vagy részben alkalmazható az I. melléklet I. részének c) és d) pontjában felsorolt termékekre, valamint az I. melléklet I. részében említett és a XX. melléklet I. részében szereplő áruk formájában exportált termékekre is. Ebben az esetben az első albekezdésben említett kiigazítást az alaptermék mennyisége és az exportált feldolgozott termékben található vagy az exportált árukban felhasznált alaptermék mennyisége közötti arányt kifejező együtthatónak a havi emelésre történő alkalmazásával korrigálni kell.
167. cikk
Export-visszatérítés nyújtása
(1) A 162. cikk (1) bekezdésének a) pontjában felsorolt, további feldolgozás nélkül exportált termékekre visszatérítést csak kérelem alapján és kiviteli engedély bemutatása mellett lehet nyújtani.
(2) Az (1) bekezdésben említett termékekre alkalmazandó visszatérítés mértéke megegyezik az engedély iránti kérelem benyújtásának napján alkalmazandó visszatérítés mértékével vagy - az adott esettől függően - az adott pályázati eljárásból eredő és - differenciált visszatérítés esetében - az ugyanazon a napon a következőkre alkalmazandó visszatérítés mértékével:
a)
az engedélyben feltüntetett rendeltetési hely; vagy
b)
adott esetben a tényleges rendeltetési hely, ha az eltér az engedélyen feltüntetett rendeltetési helytől, amely esetben az alkalmazandó összeg nem haladhatja meg az engedélyen feltüntetett rendeltetési helyre alkalmazandó összeget.
A Bizottság megfelelő intézkedéseket hozhat az e bekezdésben meghatározott rugalmassággal való visszaélés megelőzésére.
(3) Az (1) bekezdésben foglaltaktól eltérve a Bizottság határozhat úgy, hogy a keltetőtojások és a naposcsibék esetében a kiviteli engedély utólag is megadható.
(4) A 3448/93/EK tanácsi rendelet (68) 16. cikkének (2) bekezdésében említett eljárás alapján határozatot lehet hozni arról, hogy az (1) és a (2) bekezdés az e rendelet 162. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett árukra is alkalmazandó legyen.
(5) A Bizottság eltérést engedélyezhet az (1) és a (2) bekezdésben foglaltak alól azon termékek esetében, amelyekre élelmiszersegély-programok keretében nyújtanak visszatérítést.
(6) A visszatérítés kifizetésére a következőkre vonatkozó bizonyítékok benyújtását követően kerül sor:
a)
a termékek Közösségből való kivitele megtörtént;
b)
differenciált visszatérítés esetén a termékek már elérték az engedélyen feltüntetett rendeltetési helyet vagy azt a másik rendeltetési helyet, amelyre vonatkozóan az exporttámogatást megállapították, a (2) bekezdés b) pontjának sérelme nélkül.
A Bizottság azonban engedélyezhet bizonyos kivételeket, feltéve, hogy azokat olyan feltételekhez köti, amelyek egyenértékű garanciákat nyújtanak.
(7) A Bizottság egy vagy több termék tekintetében további feltételeket állapíthat meg az export-visszatérítés nyújtására vonatkozóan. Ezek a következők lehetnek:
a)
visszatérítés kizárólag a Közösségből származó termékekre nyújtható;
b)
az importált termékekre vonatkozó visszatérítés összege a behozatalkor beszedett vámokra korlátozódik, amennyiben e vámok alacsonyabbak az alkalmazandó visszatérítésnél.
168. cikk
Az élő állatokra nyújtott export-visszatérítések a marha- és borjúhúságazatban
A marha- és borjúhúságazat termékei tekintetében az élő állatok exportjára járó visszatérítés odaítélésének és kifizetésének feltétele az állatok jóllétére és különösen az állatok szállítás alatti védelmére vonatkozó közösségi jogszabályokban meghatározott rendelkezések betartása.
169. cikk
A kivitel keretei
A Szerződés 300. cikkével összhangban kötött megállapodásokból eredő, a mennyiséget illető kötelezettségvállalások betartását az érintett termékekre alkalmazott referencia-időszakokra kiadott kiviteli engedélyek alapján kell biztosítani. A WTO mezőgazdasági megállapodásából eredő kötelezettségek betartása tekintetében a referencia-időszak vége nem lehet hatással az exportengedélyek érvényességére.
170. cikk
Végrehajtási szabályok
A Bizottság elfogadja az e szakasz alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, különös tekintettel a következőkre:
a)
a ki nem osztott vagy fel nem használt exportálható mennyiségek újraelosztása;
b)
az export-visszatérítésre jogosult termékekre vonatkozó minőségi előírásokkal és egyéb egyedi követelmények és feltételek;
c)
annak ellenőrzése - a fizikai ellenőrzéseket és a dokumentumok részletes vizsgálatát is ideértve -, hogy a visszatérítés kifizetésére és az exportügyletekkel kapcsolatos minden egyéb összegre való jogosultságot biztosító műveleteket ténylegesen és a megfelelő módon végrehajtották-e.
A Bizottság a 3448/93/EK rendelet 8. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett kritériumok figyelembevételével elvégzi a XX. melléklet szükséges módosításait.
A 167. cikknek a 162. cikk (1) bekezdése b) pontjában említett termékek tekintetében történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat azonban a 3448/93/EK rendelet 16. cikkének (2) bekezdésében említett eljárás szerint kell elfogadni.
III. szakasz
A kiviteli kontingensek kezelése a tej- és tejtermékágazatban
171. cikk
A harmadik országok által megnyitott vámkontingensek kezelése
(1) A tej és a tejtermékek tekintetében, amennyiben a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött valamely megállapodás egy harmadik ország által megnyitott vámkontingens teljes körű vagy részleges kezeléséről rendelkezik, a Bizottság elfogadja az alkalmazandó kezelési módszert és az arra vonatkozó részletes szabályokat.
(2) Az (1) bekezdésben említett vámkontingenseket olyan módon kell kezelni, amely kiküszöböli az érintett piaci szereplők bármilyen alapon történő megkülönböztetését, és biztosítja az adott kontingens alapján rendelkezésre álló lehetőségek teljes körű kihasználását az alábbi módszerek valamelyikének vagy e módszerek kombinációjának, vagy más megfelelő módszernek az alkalmazásával:
a)
a kérelmek benyújtásának időrendi sorrendjén alapuló módszer (az „érkezési sorrend” elve);
b)
a kérelmek benyújtásakor igényelt mennyiségek arányában történő elosztás módszere (a „párhuzamos vizsgálat módszerének” alkalmazása);
c)
a kialakult kereskedelmi szokások figyelembevételén alapuló módszer (a „régi/új érkezők módszerének” alkalmazása).
IV. szakasz
Harmadik országok által alkalmazott különleges behozatali elbánás
172. cikk
A valamely harmadik országban különleges behozatali elbánásban részesülő termékekre vonatkozó tanúsítványok
(1) Amennyiben olyan termékek kivitelére kerül sor, amelyek valamely harmadik országba történő kivitelük során - a Közösség által a Szerződés 300. cikkével összhangban kötött megállapodások értelmében - bizonyos feltételek betartása mellett különleges elbánásban részesülhetnek, a tagállamok illetékes hatóságai - kérelemre és a megfelelő ellenőrzések elvégzését követően - kiállítanak egy, a feltételek betartását tanúsító okmányt.
(2) A Bizottság elfogadja az e cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat.
V. szakasz
Az élő növényekre vonatkozó különös rendelkezések
173. cikk
Minimum exportárak
(1) A Bizottság évente, az értékesítési időszakot megelőzően kellő időben egy vagy több minimálárat határozhat meg az élőnövény-ágazat 0601 10 KN-kód alá eső minden egyes termékének harmadik országokba történő kivitelére vonatkozóan.
Az ilyen termékek exportja csak a szóban forgó termékre rögzített minimálárral egyenlő vagy annál magasabb áron engedélyezett.
(2) A Bizottság a Szerződés 300. cikkének (2) bekezdésével összhangban kötött megállapodásokból eredő kötelezettségek figyelembevételével elfogadja az (1) bekezdés alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat.
VI. szakasz
Passzív feldolgozás
174. cikk
A passzív feldolgozással kapcsolatos intézkedések felfüggesztése
(1) Amennyiben a passzív feldolgozási szabályok zavart idéznek vagy idézhetnek elő a közösségi piacon, a Bizottság valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére részben vagy teljes mértékben felfüggesztheti a passzív feldolgozási szabályok alkalmazását a gabona-, a rizs-, a marha- és borjúhús-, a sertéshús-, a juh- és kecskehús-, valamint a baromfihús-ágazat termékei tekintetében. Ha a Bizottsághoz valamely tagállamtól kérelem érkezik, azzal kapcsolatban a kérelem kézhezvételétől számított öt munkanapon belül határozatot hoz.
A tagállamokat az ilyen intézkedésről értesíteni kell, és az intézkedést azonnal alkalmazni kell.
A Bizottság által az első albekezdés alapján hozott intézkedéseket bármely tagállam az értesítés napjától számított öt munkanapon belül a Tanács elé terjesztheti. A Tanács késedelem nélkül összeül. A szóban forgó intézkedésnek a Tanács elé utalásától számított egy hónapon belül a Tanács - minősített többséggel eljárva - módosíthatja vagy hatályon kívül helyezheti az intézkedést.
(2) A mezőgazdasági piacok közös szervezésének megfelelő működéséhez szükséges mértékben, a Tanács - a Szerződés 37. cikkének (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően - részben vagy teljes mértékben megtilthatja a passzív feldolgozási szabályok alkalmazását az (1) bekezdésben említett termékek tekintetében.
IV. RÉSZ
VERSENYSZABÁLYOK
I. FEJEZET
A vállalkozásokra vonatkozó szabályok
175. cikk
A Szerződés 81-86. cikkének alkalmazása
Amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik, a Szerződés 81-86. cikkét, valamint az azok végrehajtásáról szóló rendelkezéseket kell - e rendelet 176. cikkére is figyelemmel - alkalmazni a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése és 82. cikke szerinti valamennyi olyan megállapodásra, döntésre és összehangolt magatartásra, amely az e rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a)-h) pontjában, k) pontjában és m)-u) pontjában, valamint 1. cikke (3) bekezdésében említett termékek előállításához vagy kereskedelméhez kapcsolódik.
176. cikk
Kivételek
(1) A Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni az ezen rendelet 175. cikkében említett olyan megállapodásra, döntésre és összehangolt magatartásra, amely a nemzeti piaci rendtartás szerves részét képezi, vagy szükséges a Szerződés 33. cikkében meghatározott célok eléréséhez.
A Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó különösen a valamely adott tagállamban működő mezőgazdasági termelők, termelői szervezetek vagy ilyen szervezetek által alkotott társulások olyan megállapodásaira, döntéseire és összehangolt magatartására, amelyek mezőgazdasági termékek előállításával vagy értékesítésével, vagy az ilyen termékek tárolására, kezelésére vagy feldolgozására szolgáló közös létesítmények használatával kapcsolatosak, és amelyek nem kötik ki azonos árak alkalmazását, kivéve, ha a Bizottság megítélése szerint az ilyen megállapodások, döntések, illetve az ilyen összehangolt magatartás kizárják a versenyt vagy veszélyeztetik a Szerződés 33. cikkében meghatározott célok elérését.
(2) A tagállamokkal folytatott konzultációt követően és a vállalkozások, vagy a vállalkozások társulásai, valamint bármely egyéb, általa indokoltnak tartott természetes vagy jogi személy meghallgatása után a Bizottság - a Bíróság általi felülvizsgálatra is figyelemmel - kizárólagos hatáskörrel rendelkezik arra, hogy egy közzétételre kerülő határozatban meghatározza, hogy mely megállapodás, döntés és összehangolt magatartás felel meg az (1) bekezdés feltételeinek.
A Bizottság ezt a meghatározást saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának, vagy valamely érdekelt vállalkozásnak vagy vállalkozások társulásainak kérésére végzi el.
(3) A határozatnak a (2) bekezdés első albekezdésében említett kihirdetésekor meg kell adni az érintett felek nevét és a határozat tartalmának főbb elemeit. A kihirdetés során tekintetbe kell venni a vállalkozásoknak az üzleti titkaik megőrzéséhez fűződő jogos érdekét.
177. cikk
Megállapodások és összehangolt magatartások a dohányágazatban
(1) A Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó a dohányágazatban működő, az e rendelet 123. cikkének c) pontjában említett célok végrehajtására törekvő, elismert szalmaközi szervezetek megállapodásaira és összehangolt magatartására, feltéve, hogy:
a)
a megállapodásról és az összehangolt magatartásról értesítették a Bizottságot;
b)
a Bizottság az általa kért valamennyi információ kézhezvételét követő három hónapon belül nem találta úgy, hogy az adott megállapodás vagy összehangolt magatartás nem felel meg a közösségi versenyszabályoknak.
A megállapodásokat és az összehangolt magatartásokat ezalatt a három hónapos időszak alatt nem lehet végrehajtani.
(2) A megállapodások és az összehangolt magatartások a közösségi versenyszabályokkal ellentétesnek minősülnek, amennyiben:
a)
a Közösségen belül a piac bármilyen formában történő felosztásához vezethetnek;
b)
zavarhatják a piacszervezés megfelelő működését;
c)
a verseny olyan torzulásait okozhatják, amelyek nem tekinthetők alapvető fontosságúnak a közös agrárpolitika azon céljainak megvalósítása során, amelyekre a szakmaközi fellépés irányul;
d)
maguk után vonják az árak vagy a kvóták rögzítését, a szakmaközi szervezetek által a közösségi szabályok különös rendelkezéseinek alkalmazása során tett intézkedések sérelme nélkül;
e)
megkülönböztetéshez vagy a verseny megszűnéséhez vezethetnek a szóban forgó termékek jelentős részének vonatkozásában.
(3) Ha a Bizottság az (1) bekezdés b) pontjában említett három hónapos időszak lejártát követően úgy találja, hogy az e fejezet alkalmazására vonatkozó feltételek nem teljesültek, akkor - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - határozatot hoz, amelyben kimondja, hogy a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése alkalmazandó a szóban forgó megállapodásra vagy összehangolt magatartásra.
Ez a határozat nem alkalmazandó az érintett szakmaközi szervezet értesítésének időpontja előtt, kivéve, ha a szakmaközi szervezet helytelen információt adott vagy visszaélt az (1) bekezdésben meghatározott mentességgel.
178. cikk
A megállapodások és összehangolt magatartások kötelezővé tétele a dohányágazatban működő szakmaközi szervezetekben tagsággal nem rendelkezők számára
(1) A dohányágazatban működő szakmaközi szervezetek kérelmezhetik, hogy bizonyos megállapodásaik vagy összehangolt magatartásaik egy korlátozott időszakra vonatkozóan, a szervezet működésének területén, kötelező érvényűvé váljanak az adott gazdasági ágazatban működő, az általuk képviselt szervezetekben tagsággal nem rendelkező egyének és csoportok számára.
A szabályok hatálya akkor terjeszthető ki, ha a szakmaközi szervezetek az érintett termelés és/vagy kereskedelem legalább kétharmadát képviselik. Amennyiben a szabályok javasolt kiterjesztése régióközi hatályú, a szakmaközi szervezeteknek bizonyítaniuk kell, hogy az összefogott alágazatok mindegyikének tekintetében a képviselt régiók mindegyikében rendelkezik a reprezentativitás egy minimális fokával.
(2) Azoknak a szabályoknak, amelyek hatályának kiterjesztését kérelmezik, legalább egy éve hatályban kell lenniük, és az alábbi célkitűzések valamelyikére kell vonatkozniuk:
a)
a termelés és a piac ismerete;
b)
a minőségi minimumkövetelmények meghatározása;
c)
a környezetvédelemmel összeegyeztethető művelési módszerek alkalmazása;
d)
a csomagolásra és a kiszerelésre vonatkozó minimumszabályok meghatározása;
e)
minősített vetőmag használata és a termékminőség ellenőrzése.
(3) A szabályok hatályát csak a Bizottság jóváhagyásával lehet kiterjeszteni.
179. cikk
A dohányágazatbeli megállapodásokra és összehangolt magatartásokra vonatkozó végrehajtási szabályok
A Bizottság megállapítja a 177. és a 178. cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat, beleértve az értesítésekkel és a közzététellel kapcsolatos szabályokat is.
II. FEJEZET
Az állami támogatásra vonatkozó szabályok
180. cikk
A Szerződés 87., 88. és 89. cikkének alkalmazása
Amennyiben e rendelet másként nem rendelkezik, és különösen az e rendelet 182. cikkében említett állami támogatások kivételével, az e rendelet 1. cikke (1) bekezdésének a)-h) pontjában, k) pontjában és m)-u) pontjában, valamint 1. cikke (3) bekezdésében említett termékek előállítására és kereskedelmére a Szerződés 87., 88. és 89. cikkében foglaltakat kell alkalmazni.
181. cikk
A tej- és tejtermékágazatra vonatkozó különös rendelkezések
A Szerződés 87. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezésekre is figyelemmel tilos olyan támogatást nyújtani, amelynek összegét az I. melléklet XVI. részében felsorolt termékek ára vagy mennyisége alapján határozzák meg.
Tilos továbbá az I. melléklet XVI. részében felsorolt termékek árai közötti kiegyenlítést lehetővé tevő nemzeti intézkedések alkalmazása is.
182. cikk
Különös nemzeti rendelkezések
(1) A Bizottság engedélye alapján Finnország és Svédország támogatást nyújthat a rénszarvas tenyésztéséhez és értékesítéséhez, valamint a rénszarvasból készült termékek (ex 0208 és ex 0210 KN-kód) előállításához és értékesítéséhez, amennyiben az nem vezet a termelés hagyományos szintjének emelkedéséhez.
(2) A Bizottság engedélye alapján Finnország támogatást nyújthat meghatározott mennyiségű vetőmagra és meghatározott mennyiségű gabonavetőmagra, amelyet - Finnország sajátos éghajlati viszonyai következtében - kizárólag ebben az országban termelnek.
(3) Azok a tagállamok, amelyek a 2006. február 20-án, a 318/2006/EK rendelet III. mellékletében rögzített cukorkvótához képest cukorkvótájukat több mint 50 %-kal csökkentik, ideiglenesen állami támogatást nyújthatnak abban az időszakban, amely során a cukorrépa-termelők az 1782/2003/EK rendelet IV. címének 10f. fejezetével összhangban átmeneti támogatásban részesülnek. A Bizottság a valamely érintett tagállam által benyújtott kérelem alapján dönt az ezen intézkedés céljára rendelkezése álló állami támogatás teljes összegéről.
Olaszország esetében a cukorrépa-termelők számára és a cukorrépa szállítására nyújtandó, az első albekezdésben említett ideiglenes támogatás egy gazdasági évben, egy tonna cukorrépára vetítve összességében nem haladhatja meg a 11 EUR-t.
Finnország egy gazdasági évben hektáronként legfeljebb 350 EUR támogatást ítélhet oda a cukorrépa-termelőknek.
Az érintett tagállamok az egyes gazdasági évek végétől számított 30 napon belül tájékoztatják a Bizottságot az abban a gazdasági évben ténylegesen odaítélt állami támogatás összegéről.
(4) A Szerződés 88. cikke (1) bekezdése és 88. cikke (3) bekezdése első mondata alkalmazásának sérelme nélkül, Németország a német alkoholmonopólium keretében 2010. december 31-ig támogatást nyújthat a további feldolgozást követően a monopólium által a Szerződés I. mellékletében szereplő, mezőgazdasági eredetű etil-alkoholként forgalmazott termékekre. E támogatás összege nem haladhatja meg a 110 millió eurót évente.
Németország minden év június 30-a előtt jelentést nyújt be a Bizottság részére a rendszer működéséről.
V. RÉSZ
EGYES ÁGAZATOKRA VONATKOZÓ KÜLÖNÖS RENDELKEZÉSEK
183. cikk
A tej- és tejtermékágazatot érintő promóciós illeték
A Szerződés 87., 88. és 89. cikkében foglaltak e rendelet 180. cikke szerinti alkalmazásának sérelme nélkül a tagállamok promóciós illetéket vethetnek ki tejtermelőikre a tej vagy a tejjel egyenértékű termék értékesített mennyiségére vonatkozóan a közösségi fogyasztás ösztönzését, a tej- és tejtermékpiac bővítését és a minőség javítását szolgáló intézkedések finanszírozása érdekében.
184. cikk
Jelentéstétel egyes ágazatok vonatkozásában
A Bizottság jelentést terjeszt elő:
1.
a Tanács részére 2008. szeptember 30. előtt a szárított takarmány-ágazatról, amely jelentésnek az e rendeletben foglalt rendelkezések értékelésén kell alapulnia, és ki kell térnie különösen a hüvelyesek és egyéb zöldtakarmányok termőterületeinek fejlődésére, a szárított takarmányok termelésére és a fosszilis tüzelőanyagok felhasználása terén elért megtakarításokra. A jelentéshez szükség esetén megfelelő javaslatokat kell csatolni;
2.
első alkalommal legkésőbb 2010. december 31-ig, majd háromévente az Európai Parlament és a Tanács részére a méhészeti ágazatra vonatkozó, a II. rész I. címe IV. fejezetének VI. szakaszában meghatározott intézkedések végrehajtásáról;
3.
2009. december 31. előtt - megfelelő javaslatok kíséretében - az Európai Parlament és a Tanács részére a német Alkoholmonopólium tekintetében a 182. cikk (4) bekezdésében meghatározott eltérés alkalmazásáról, beleértve a monopólium keretében nyújtott támogatások értékelését is.
185. cikk
A komlóágazatban kötött szerződések nyilvántartása
(1) Az egyes érintett termelő tagállamok által e célra kijelölt szervek nyilvántartásba vesznek minden, a Közösség területén termelt komló szállítására vonatkozó, az egyrészt a termelők vagy termelői szervezetek, másrészt a vevők között létrejött szerződést.
(2) A valamely meghatározott mennyiségnek a megállapodás szerinti áron történő leszállítására vonatkozó, egy vagy több betakarítási időszakra szóló és az első szóban forgó betakarítási évben augusztus 1-je előtt megkötött szerződéseket „előzetesen megkötött szerződésnek” kell tekinteni. Ezeket külön kell nyilvántartásba venni.
(3) A nyilvántartásba vétel alapját képező adatok kizárólag e rendelet céljára használhatók fel.
(4) A Bizottság megállapítja a komlószállításra vonatkozó szerződések nyilvántartásba vételének részletes szabályait.
186. cikk
A belső piaci árak vonatkozásában jelentkező zavarok
A Bizottság megfelelő intézkedéseket hozhat az alábbi helyzetekben, amennyiben valószínű, hogy e helyzetek továbbra is fenn fognak állni, és ezáltal megzavarják a piacot vagy annak megzavarásával fenyegetnek:
a)
a cukor-, a komló-, a marha- és borjúhús-, a juh- és a kecskehúságazat tekintetében, ha a szóban forgó termékek bármelyikének az ára a közösségi piacon jelentős mértékben emelkedik vagy csökken;
b)
a sertéshús-, a tojás- és a baromfihús-ágazat tekintetében, valamint az olívaolaj vonatkozásában, ha a szóban forgó termékek bármelyikének az ára a közösségi piacon jelentős mértékben emelkedik.
187. cikk
A világpiaci árfolyamok vagy árak által okozott zavarok
Ha a gabona-, a rizs-, a cukor-, valamint a tej- és tejtermékágazat tekintetében egy vagy több termék világpiaci árfolyama vagy ára olyan szintet ér el, amely fennakadást okoz a közösségi piac ellátásában, vagy ilyen fennakadással fenyeget, és ha valószínű, hogy ez a helyzet továbbra is fennmarad vagy rosszabbodik, a Bizottság meghozhatja a szükséges intézkedéseket az érintett ágazat vonatkozásában. Különösen, bizonyos mennyiségek tekintetében, részben vagy teljes egészében felfüggesztheti a behozatali vámokat.
188. cikk
A zavarok esetén alkalmazandó intézkedésekre vonatkozó feltételek és végrehajtási szabályok
(1) A 186. és a 187. cikkben meghatározott intézkedéseket akkor lehet elfogadni, ha:
a)
minden egyéb, e rendelet alapján alkalmazható intézkedés elégtelennek tűnik;
b)
a Szerződés 300. cikkének (2) bekezdésével összhangban kötött megállapodásokból eredő kötelezettségeket megfelelő módon figyelembe veszik.
(2) A Bizottság a 186. és a 187. cikk alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat fogadhat el.
189. cikk
Az etilalkohol-ágazattal kapcsolatos értesítések
(1) Az etilalkohol-ágazat termékeit illetően a tagállamok közlik a Bizottsággal a következő adatokat:
a)
a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol előállított mennyisége a tiszta alkohol hektoliterjében kifejezve, az alkohol előállítására felhasznált termékek szerinti bontásban;
b)
a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol értékesített mennyisége a tiszta alkohol hektoliterjében kifejezve, a rendeltetési ágazat szerinti bontásban;
c)
a megelőző év végén az adott tagállamban mezőgazdasági eredetű etil-alkoholból rendelkezésre álló készletek;
d)
a folyó évi termelésre vonatkozó előrejelzés.
A Bizottság elfogadja a fenti adatok közlésére vonatkozó szabályokat, különös tekintettel az értesítések gyakoriságára és a rendeltetési ágazat fogalmának meghatározására.
(2) Az (1) bekezdésben említett adatok és bármely egyéb rendelkezésre álló információ alapján a Bizottság - a 195. cikk (1) bekezdésében említett bizottság segítsége nélkül - elkészíti a mezőgazdasági eredetű etil-alkohol piacának az előző évre vonatkozó közösségi mérlegét, valamint a folyó évre vonatkozó becsült mérleget.
A közösségi mérleg a nem mezőgazdasági etil-alkoholra vonatkozóan is tartalmaz adatokat. Az ilyen adatok pontos mibenlétét és összegyűjtésük módját a Bizottság határozza meg.
E bekezdés alkalmazásában a „nem mezőgazdasági eredetű etil-alkohol” olyan, a 2207, a 2208 90 91 és a 2208 90 99 KN-kód alá tartozó termék, amelyet nem a Szerződés I. mellékletében felsorolt mezőgazdasági termékek valamelyikéből állítottak elő.
(3) A Bizottság értesíti a tagállamokat a (2) bekezdésben említett mérlegekről.
VI. RÉSZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
190. cikk
Pénzügyi rendelkezések
Az e rendelet alapján fennálló kötelezettségek teljesítése során a tagállamoknál felmerülő kiadásokra az 1290/2005/EK rendeletet és az annak végrehajtására vonatkozóan elfogadott rendelkezéseket kell alkalmazni.
191. cikk
Szükséghelyzet
A Bizottság elfogadja a szükséghelyzet esetén szükséges és indokolható, egyedi gyakorlati problémák megoldására szolgáló intézkedéseket.
Az ilyen rendelkezések eltérhetnek e rendelet rendelkezéseitől, de csak a feltétlenül szükséges mértékig és a feltétlenül szükséges időtartamra.
192. cikk
Információcsere a tagállamok és a Bizottság között
(1) A tagállamok és a Bizottság minden tájékoztatást megadnak egymásnak, amely e rendelet alkalmazásához vagy a piacfigyeléshez és -elemzéshez, valamint az 1. cikkben említett termékeket érintő nemzetközi kötelezettségeknek való megfeleléshez szükséges.
(2) A Bizottság részletes szabályokat fogad el az (1) bekezdés alkalmazásához szükséges információk meghatározására, valamint azok formájára, tartalmára, benyújtásának időzítésére és határidejére vonatkozóan, továbbá az információk és dokumentumok továbbítását vagy rendelkezésre bocsátását érintő rendelkezések tekintetében.
193. cikk
A szabályok kijátszására vonatkozó záradék
Bármely konkrét rendelkezés sérelme nélkül, nem részesíthetők az e rendelet által biztosított előnyökben olyan természetes vagy jogi személyek, akikről vagy amelyekről megállapítják, hogy - a rendelet célkitűzéseivel ellentétesen - mesterségesen teremtették meg a szóban forgó előnyök megszerzéséhez szükséges feltételeket.
194. cikk
Ellenőrzések, valamint igazgatási intézkedések és igazgatási szankciók és az azokról történő jelentéstétel
A Bizottság meghatározza a következőket:
a)
az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek teljesítés tekintetében a tagállamok által elvégzendő adminisztratív és fizikai ellenőrzésekre vonatkozó szabályok;
b)
az igazgatási intézkedések és az igazgatási szankciók alkalmazására vonatkozó rendszer arra az esetre, ha megállapítást nyer, hogy nem teljesítették az e rendelet alkalmazásából eredő kötelezettségek valamelyikét;
c)
az e rendelet alkalmazásából eredő jogosulatlan kifizetések behajtására vonatkozó szabályok;
d)
az elvégzett ellenőrzésekről és azok eredményeiről szóló jelentésekkel kapcsolatos szabályok.
A b) pontban említett igazgatási szankciók nagysága a megállapított szabálytalanság súlyosságától, mértékétől, valamint tartós, illetve ismétlődő jellegétől függ.
VII. RÉSZ
VÉGREHAJTÁSI, ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
I. FEJEZET
Végrehajtási rendelkezések
195. cikk
Bizottság
(1) A Bizottság munkáját a mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó irányítóbizottság (a továbbiakban: a bizottság) segíti.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni.
Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében megállapított időtartam egy hónap.
196. cikk
A Bizottság szervezése
A 195. cikkben említett Bizottság üléseinek összeállítása során figyelembe kell venni különösen annak feladatkörét, az ülésén tárgyalandó kérdés sajátosságait és a megfelelő szakértelem igénybe vételének szükségességét.
II. FEJEZET
Átmeneti és záró rendelkezések
197. cikk
Az 1493/1999/EK rendelet módosításai
Az 1493/1999/EK rendelet 74-76. cikkét el kell hagyni.
198. cikk
A 2200/96/EK rendelet módosításai
A 2200/96/EK rendelet 46 és 47. cikkét el kell hagyni.
199. cikk
A 2201/96/EK rendelet módosításai
A 2201/96/EK rendelet 29 és 30. cikkét el kell hagyni.
200. cikk
Az 1184/2006/EK rendelet módosításai
Az 1184/2006/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A cím helyébe a következő szöveg lép:
„A Tanács 1184/2006/EK rendelete (2006. július 24.) az egyes versenyszabályok mezőgazdasági termékek termelésére és kereskedelmére történő alkalmazásáról”
2.
Az 1. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„1. cikk
Ez a rendelet megállapítja a Szerződés 81-86. cikkének és 88. cikke egyes rendelkezéseinek a Szerződés I. mellékletében felsorolt termékek - kivéve a(z) 1234/2007/EK tanácsi rendelet (69) 1. cikk (1) bekezdésének a)-h), k) és m)-u) pontjában, és az 1. cikk (3) bekezdésében említett termékeket - előállítására vagy az e termékekkel folytatott kereskedelemre való alkalmazhatóságára vonatkozó szabályokat.
1a. cikk
A Szerződés 81-86. cikkét, valamint az azok végrehajtásáról szóló rendelkezéseket kell alkalmazni - e rendelet 2. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel - minden olyan, a Szerződés 81. cikkének (1) bekezdése és 82. cikke szerinti megállapodásra, döntésre és összehangolt magatartásra, amely az 1. cikkben felsorolt termékek termeléséhez vagy kereskedelméhez kapcsolódik.
3.
A 2. cikk (1) bekezdésének első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A Szerződés 81. cikkének (1) bekezdését nem kell alkalmazni az ezen rendelet 1a. cikkében említett olyan megállapodásokra, döntésekre és összehangolt magatartásra, amely a nemzeti piaci rendtartás szerves részét képezi vagy a Szerződés 33. cikke célkitűzésének eléréséhez szükséges.”
4.
Az 3. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„3. cikk
A Szerződés 88. cikke (1) bekezdését és (3) bekezdése első mondatát kell alkalmazni az 1. cikkben említett termékek termelésére és kereskedelmére nyújtott állami támogatásokra.”
201. cikk
Hatályon kívül helyezés
(1) A (3) bekezdésre figyelemmel a következő rendeletek hatályukat vesztik:
a)
a 234/68/EGK, a 827/68/EGK, a 2517/69/EGK, a 2728/75/EGK, az 1055/77/EGK, a 2931/79/EGK, az 1358/80/EGK, a 3730/87/EGK, a 4088/87/EGK, a 404/93/EGK, a 670/2003/EK, a 797/2004/EK rendelet 2008. január 1-jétől;
b)
a 707/76/EGK, az 1786/2003/EK, az 1788/2003/EK és az 1544/2006/EK rendelet 2008. április 1-jétől;
c)
a 315/68/EGK, a 316/68/EGK, a 2729/75/EGK, a 2759/75/EGK, a 2763/75/EGK, a 2771/75/EGK, a 2777/75/EGK, a 2782/75/EGK, az 1898/87/EGK, az 1906/90/EGK, a 2204/90/EGK, a 2075/92/EGK, a 2077/92/EGK, a 2991/94/EGK, a 2597/97/EK, az 1254/1999/EK, az 1255/1999/EK, a 2250/1999/EK, az 1673/2000/EK, a 2529/2001/EK, az 1784/2003/EK, a 865/2004/EK az 1947/2005/EK, az 1952/2005/EK és az 1028/2006/EK rendelet 2008. július 1-jétől;
d)
az 1785/2003/EK rendelet 2008. szeptember 1-jétől;
e)
a 318/2006/EK rendelet 2008. október 1-jétől;
f)
a 3220/84/EGK, a 386/90/EGK, az 1186/90/EGK, a 2137/92/EGK és az 1183/2006/EK rendelet 2009. január 1-jétől.
(2) A 74/583/EGK határozat 2008. január 1-jétől hatályát veszti.
(3) Az (1) bekezdésben említett rendeletek hatályon kívül helyezése nem érinti:
a)
az ezen rendeletek alapján elfogadott közösségi jogi aktusok hatályának megőrzését; és
b)
az ezen rendeletek által más olyan közösségi jogi aktusokban tett módosítások folytatódó érvényességét, amelyeket a jelen rendelet nem helyezett hatályon kívül.
202. cikk
A hivatkozások értelmezése
A 197-201. cikkel módosított vagy hatályon kívül helyezett rendelkezésekre és rendeletekre történő hivatkozást az e rendeletre történő hivatkozásnak kell tekinteni és a XXII. mellékletben található megfelelési táblázatokkal összhangban kell értelmezni.
203. cikk
Átmeneti szabályok
A Bizottság elfogadhatja a 197-201. cikkel módosított vagy hatályon kívül helyezett rendeletekben foglalt rendelkezésekről az e rendeletben foglalt rendelkezésekre való áttérés megkönnyítéséhez szükséges intézkedéseket.
204. cikk
Hatálybalépés
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet 2008. január 1-jétől kell alkalmazni.
A következő esetekben azonban a rendeletet a fentitől eltérő időponttól kezdve kell alkalmazni:
a)
a gabona-, a vetőmag-, a komló-, az olívaolaj és az étkezési olajbogyó-, a len- és kender-, a nyersdohány-, a marha- és borjúhús-, a sertéshús-, a juhhús- és a kecskehús-, a tojás-, valamint a baromfihús-ágazat tekintetében 2008. július 1-jétől;
b)
a rizságazat tekintetében 2008. szeptember 1-jétől;
c)
a cukorágazat tekintetében 2008. október 1-jétől, az 59. cikk kivételével, amelyet 2008. január 1-jétől kell alkalmazni;
d)
a szárított takarmány-ágazat és a selyemhernyó-ágazat tekintetében 2008. április 1-jétől;
e)
a borágazat, valamint a 197. cikk tekintetében 2008. augusztus 1-jétől;
f)
a tej- és tejtermékágazat tekintetében - a II. rész I. címének III. fejezetében foglalt rendelkezések kivételével - 2008. július 1-jétől;
g)
a tejtermelésre vonatkozó korlátozásoknak a II. rész I. címének III. fejezetében meghatározott rendszere tekintetében 2008. április 1-jétől;
h)
a 42. cikk (1) bekezdésében említett, a hasított testekre vonatkozó közösségi osztályozási rendszer tekintetében 2009. január 1-jétől;
A 27., 39. és 172. cikket 2008. január 1-jétől, a 149-152. cikket pedig. 2008. július 1-jétől kell valamennyi érintett termékre alkalmazni.
(3) A cukorágazat tekintetében a II. rész I. címét a 2014-2015-ös cukorpiaci gazdasági év végéig kell alkalmazni.
(4) A tejtermelést érintő korlátozások rendszerére vonatkozóan a II. rész I. címének III. fejezetében meghatározott rendelkezéseket a 66. cikkel összhangban 2015. március 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 2007. október 22-én.