RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 2407/92 af 23. juli 1992 om udstedelse af licenser til luftfartsselskaber
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1) ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet(2) ,
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg(3) , og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er vigtigt at fastlaegge en luftfartspolitik for det indre marked i loebet af perioden indtil den 31. december 1992, jf. Traktatens artikel 8 A;
det indre marked indebaerer et omraade uden indre graenser med fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
ved anvendelse inden for luftfartssektoren af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser skal der tages hensyn til denne sektors saerlige karakteristika;
ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2343/90 af 24. juli 1990 om luftfartsselskabers adgang til at deltage i ruteflyvning inden for Faellesskabet samt om deling af passagerkapaciteten mellem luftfartsselskaber ved ruteflyvning mellem medlemsstaterne(4) besluttede Raadet at indfoere faelles regler for godkendelse af luftfartsselskaber med henblik paa ivaerksaettelse senest den 1. juli 1992;
det er noedvendigt at give medlemsstaterne en rimelig frist, indtil 1. januar 1993, til gennemfoerelse af forordningen;
det er vigtigt at fastsaette ikke-diskriminerende krav til beliggenheden af og kontrollen med et foretagende, der ansoeger om licens;
for at sikre en paalidelig og tilstraekkelig service er det noedvendigt at sikre, at et luftfartsselskab til enhver tid drives efter sunde oekonomiske principper med en hoej sikkerhedmaessig standard;
til beskyttelse af brugerne og andre beroerte parter er det vigtigt at sikre, at luftfartsselskaberne er tilstraekkeligt forsikret;
i det indre marked boer luftfartsselskaber have mulighed for at anvende luftfartoejer, uanset hvor i Faelleskabet de ejes, hvilket ikke indskraenker den licensudstedende medlemsstats forpligtelser med hensyn til selskabets tekniske formaaen;
der boer vaere mulighed for at lease luftfartoejer, der er registeret uden for Faellesskabet i en kortvarig periode eller under ekstraordinaere forhold, forudsat at sikkerhedskravene svarer til dem, der gaelder inden for Faellesskabet;
procedurerne for udstedelse af licenser til luftfartsselskaber boer vaere gennemsigtige og ikke-diskriminerende -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Denne forordning omhandler de krav, som medlemsstaterne stiller til luftfartsselskaber, der er etableret i Faellesskabet, med henblik paa udstedelse og opretholdelse af licenser.
2. Forordningen gaelder ikke for lufttransport med passagerer, post og/eller fragt med ikke-motorfremdrevne luftfartoejer og/eller ultralette motorfremdrevne luftfartoejer samt rundflyvninger. For disse operationer gaelder den nationale ret om licens, hvis en saadan findes, og faellesskabsretten og den nationale ret om »air operator's certificate« (AOC).
Artikel 2
I denne forordning forstaas ved:
a) »foretagende«, enhver fysisk eller juridisk person, uanset om denne driver virksomhed med gevinst for oeje, eller ethvert officielt organ, uanset om det har selvstaendig status som juridisk person
b) »luftfartsselskab«, et lufttrafikforetagende med en gyldig licens
c) »licens«, en tilladelse udstedt af den ansvarlige medlemsstat til et foretagende til at udfoere lufttransport med passagerer, post og/eller fragt som angivet i licensen mod vederlag og/eller lejeafgift
d) »air operator's certificate« (AOC): et dokument udstedt af en medlemsstats kompetente myndigheder til et foretagende eller en gruppe af foretagender, hvori det attesteres, at vedkommende foretagende har den fornoedne fagkundskab og struktur til at operere luftfartoejer paa betryggende maade ved de former for luftfartsvirksomhed, der er angivet i tilladelsen
e) »forretningsplan«, en detaljeret beskrivelse af luftfartsselskabets planlagte erhvervsmaessige aktiviteter for den paagaeldende periode, isaer med hensyn til markedsudvikling og fremtidige investeringer og de finansielle og oekonomiske foelger af disse aktiviteter
f) »driftsregnskab«, en detaljeret opgoerelse over indtaegter og omkostninger for den paagaeldende periode fordelt paa luftfartsmaessig virksomhed og anden virksomhed og paa materielle og immaterielle poster
g) »effektiv kontrol«, et forhold, der bygger paa rettigheder, aftaler eller andre midler, som enkeltvis eller tilsammen, under hensyn til alle faktiske og retlige forhold, giver mulighed for, direkte eller indirekte at faa afgoerende indflydelse paa foretagendet, saerlig ved:
a) brugsret til foretagendets aktiver eller dele deraf
b) rettigheder eller aftaler, som sikrer afgoerende indflydelse paa sammensaetningen af foretagendets organer, paa deres afstemninger eller beslutninger, eller som paa anden maade sikrer afgoerende indflydelse paa foretagendets drift.
Artikel 3
1. Med forbehold af artikel 5, stk. 5, maa en medlemsstat ikke udstede licens eller opretholde gyldigheden deraf, hvis kravene i denne forordning ikke er opfyldt.
2. Et foretagende, der opfylder kravene i denne forordning, har ret til at faa udstedt en licens. En licens giver ikke i sig selv adgang til specifikke ruter eller markeder.
3. Med forbehold af artikel 1, stk. 2, maa intet foretagende, der er etableret i Faellesskabet, udoeve lufttransport med passagerer, post og/eller fragt mod vederlag og/eller lejeafgift inden for Faellesskabets omraade, medmindre det har faaet udstedt den dertil noedvendige licens.
Licens
Artikel 4
1. En medlemsstat maa ikke udstede licens til et foretagende, medmindre:
a) dets hovedvirksomhed og eventuelle hovedkontor/hjemsted i retlig henseende er beliggende i denne medlemsstat, og
b) dets hovedbeskaeftigelse er lufttransport alene eller kombineret med anden erhvervsmaessig udnyttelse af luftfartoejer eller reparation og vedligeholdelse deraf.
2. Med forbehold af aftaler og konventioner, som Faellesskabet er kontraherende part i, skal foretagendet til enhver tid ejes af medlemsstater og/eller statsborgere i medlemsstaterne, enten direkte eller ved besidelse af majoriteten. Det skal til enhver tid vaere undergivet disse staters eller statsborgeres effektive kontrol.
3. a) Uanset stk. 2 og 4 bevarer luftfartsselskaber, der allerede er anerkendt i bilag I til Raadets forordning (EOEF) nr. 2343/90 og Raadets forordning (EOEF) nr. 294/91 af 4. februar 1991 om fragtflyvning mellem medlemsstaterne(5) , deres rettigheder i medfoer af naervaerende og hertil knyttede forordninger, saa laenge de opfylder de oevrige forpligtelser i denne forordning, og saa laenge de fortsat kontrolleres direkte eller indirekte af de samme tredjelande og/eller statsborgere fra samme tredjeland som dem, der udoevede en saadan kontrol paa tidspunktet for denne forordnings vedtagelse. En saadan kontrol kan imidlertid til enhver tid overdrages til medlemsstater og/eller statsborgere fra medlemsstater.
b) Mulighed for koeb og salg af aktier i henhold til litra a) omfatter ikke statsborgere, der har en betydelig oekonomisk interesse i et luftfartsselskab i et tredjeland.
4. Ethvert foretagende, der direkte eller indirekte har en andel i en kontrollerende aktiepost i et luftfartsselskab, skal opfylde kravene i stk. 2.
5. Et luftfartsselskab skal til enhver tid paa anmodning kunne godtgoere over for den medlemsstat, der er ansvarlig for licensen, at det opfylder kravene i denne artikel. Kommissionen undersoeger paa anmodning af en medlemsstat, om kravene i denne artikel er opfyldt, og vedtager om noedvendigt en beslutning.
Artikel 5
1. Et lufttrafikforetagende, som efter ansoegning faar udstedt en licens for foerste gang, skal vaere i stand til rimeligt fyldestgoerende over for de kompetente myndigheder i den licensudstedende medlemsstat at godtgoere:
a) at det til enhver tid kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser, der skal vaere opgjort paa et realistisk grundlag, i et tidsrum paa 24 maaneder fra driftens paabegyndelse, samt
b) at det kan daekke de faste og variable omkostninger i forbindelse med virksomhed ifoelge dets forretningsplan, opgjort paa et realistisk grundlag, i et tidsrum paa tre maaneder fra driftens paabegyndelse, uden at der tages hensyn til driftsindtaegterne.
2. Ved anvendelse af stk. 1 skal hver ansoeger forelaegge en forretningsplan for i det mindste de foerste to driftsaar. Forretningsplanen skal ligeledes indeholde en udfoerlig beskrivelse af de oekonomiske baand mellem ansoegeren og enhver anden erhvervsmaessig virksomhed, som ansoegeren deltager i enten direkte eller gennem beslaegtede foretagender. Ansoegeren skal i oevrigt meddele alle relevante oplysninger, herunder navnlig dem, der er naevnt i afsnit A i bilaget.
3. Et luftfartsselskab skal paa forhaand underrette den licensudstedende myndighed om planer vedroerende beflyvning af nye ruter eller ny chartertrafik til et kontinent eller en del af verden, som det ikke tidligere har befloejet, aendringer med hensyn til de anvendte luftfartoejers type eller antal eller betydelige aendringer i omfanget af sin virksomhed. Det skal endvidere paa forhaand underrette om paataenkte fusioner eller overtagelser og skal inden fjorten dage underrette den licensudstedende myndighed om ejerskifte, naar der er tale om en enkelt aktiepost, der udgoer 10 % eller derover af de samlede aktiebesiddelser i luftfartsselskabet eller i dets moderselskab eller endelige holdingselskab. Forelaeggelse af en tolvmaaneders forretningsplan to maaneder forud for den periode, den vedroerer, er tilstraekkelig frist i henhold til dette stykke for saa vidt angaar aendringer i nuvaerende virksomhed og/eller forhold, der indgaar i forretningsplanen.
4. Hvis de licensudstedende myndigheder anser de aendringer, som meddeles i henhold til stk. 3, for at have en betydelig indvirkning paa luftfartsselskabets finansielle situation, skal de kraeve at faa forelagt en revideret forretningsplan, hvori de paagaeldende aendringer er indarbejdet, og som mindst daekker en tolvmaaneders periode fra den dato, hvor planen ivaerksaettes, samt at faa meddelt alle oplysninger, herunder dem, der er naevnt i afsnit B i bilaget, der er relevante for at kunne vurdere, om luftfartsselskabet kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser i loebet af denne tolvmaaneders periode. De licensudstedende myndigheder traeffer afgoerelse om den reviderede forretningsplan senest tre maaneder efter, at de har faaet forelagt alle noedvendige oplysninger.
5. De licensudstedende myndigheder kan til enhver tid, og under alle omstaendigheder hvis der er tydelige tegn paa, at et luftfartsselskab, som de har udstedt licens til, har finansielle problemer, tage luftfartsselskabets oekonomiske resultater op til vurdering og kan suspendere eller tilbagekalde licensen, hvis de ikke laengere finder det godtgjort, at luftfartsselskabet kan opfylde sine faktiske og potentielle forpligtelser i en tolvmaaneders periode. De licensudstedende myndigheder kan ogsaa udstede en midlertidig licens, indtil en finansiel rekonstruktion af luftfartsselskabet har fundet sted, forudsat at det ikke indebaerer nogen sikkerhedsrisiko.
6. Et luftfartsselskab skal hvert regnskabsaar uden unoedig forsinkelse forelaegge de licensudstedende myndigheder et revideret regnskab for det foregaaende regnskabsaar. Et luftfartsselskab skal til enhver tid paa anmodning af de licensudstedende myndigheder meddele de oplysninger, der er relevante for de i stk. 5 omhandlede formaal, herunder navnlig de oplysninger, der er naevnt i afsnit C i bilaget.
7. a) Stk. 1 til 4 og stk. 6 finder ikke anvendelse paa luftfartsselskaber, der udelukkende opererer med luftfartoejer, hvis hoejeste tilladte startvaegt er mindre end 10 tons, og/eller som har faerre end 20 saeder. Disse luftfartsselskaber skal til enhver tid kunne godtgoere, at deres nettokapital andrager mindst 80 000 ECU, eller paa anmodning kunne give de licensudstedende myndigheder de oplysninger, der er noedvendige for de i stk. 5 omhandlede formaal. En medlemsstat kan dog anvende stk. 1 til 4 og stk. 6 paa luftfartsselskaber, som den har udstedt licens til, og som driver rutefart, eller hvis aarlige omsaetning udgoer over 3 mio. ECU.
b) Kommissionen kan efter at have konsulteret medlemsstaterne foretage en passende forhoejelse af de tal, der er naevnt i litra a), hvis den oekonomiske udvikling viser, at en saadan beslutning er noedvendig. En saadan aendring skal offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
c) Enhver medlemsstat kan forelaegge Kommissionens beslutning for Raadet inden for en frist paa en maaned. Raadet, der traeffer afgoerelse med kvalificeret flertal, kan, naar ekstraordinaere forhold goer sig gaeldende, traeffe anden afgoerelse inden for en frist paa en maaned.
Artikel 6
1. Den kompetente myndighed i en medlemsstat, der goer udstedelse af licens betinget af, at de personer, der fortloebende og rent faktisk staar for foretagendets drift, fremlaegger vandelsattest eller bevis paa, at de ikke er under konkurs, og som kan suspendere eller tilbagekalde licensen i tilfaelde af grov forsoemmelse eller Skoedesloeshed eller overtraedelse af straffeloven, skal for saa vidt angaar statsborgere fra andre medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende dokumenter, der er udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er den paagaeldende persons oprindelsesland eller seneste opholdsland, og hvoraf det fremgaar, at disse krav er opfyldt.
Hvis de kompetente myndigheder i den medlemsstat, der er den paagaeldende persons oprindelsesland eller seneste opholdsland, ikke udsteder de dokumenter, der er omhandlet i foerste afsnit, erstattes de af en under ed afgivet erklaering eller - i de medlemsstater, hvor saadan edsaflaeggelse ikke anvendes - af en hoejtidelig erklaering afgivet af den paagaeldende person for en kompetent retlig eller administrativ myndighed eller i givet fald for en notar eller et statsanerkendt fagligt organ, som udsteder en attestation med bekraeftelse af denne ed eller hoejtidelige erklaering.
2. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan kraeve, at de dokumenter og attester, der er omhandlet i stk. 1, ved fremlaeggelsen hoejst er tre maaneder gamle.
Artikel 7
Luftfartsselskaber skal have tegnet en forsikring til daekning af erstatningsansvar i forbindelse med uheld, specielt med hensyn til passagerer, bagage, fragt, post og tredjemand.
Artikel 8
1. Det er ingen betingelse for udstedelse eller opretholdelse af en licens, at et luftfartsselskab ejer luftfartoejer, men en medlemsstat skal kraeve af de luftfartsselskaber, som den udsteder licens til, at de raader over et eller flere luftfartoejer, enten gennem ejerskab eller i form af en leasing-aftale.
2. a) Den licensudstedende medlemsstat har valget mellem at lade et luftfartsselskabs luftfartoejer registrere i sit nationale register eller inden for Faelleskabet, jf. dog stk. 3.
b) Hvis en leasingaftale for et luftfartoej, der er registreret inden for Faellesskabet, er godkendt i henhold til artikel 10, kan en medlemsstat ikke kraeve luftfartoejet registreret i sit eget register, hvis dette kraever strukturelle aendringer af luftfartoejet.
3. I tilfaelde af kortvarige leasingaftaler til opfyldelse af luftfartsselskabets midlertidige behov eller i andre tilfaelde af ekstraordinaere omstaendigheder kan en medlemsstat afstaa fra at anvende stk. 2, litra a).
4. Ved anvendelse af stk. 2, litra a), skal en medlemsstat umiddelbart og uden diskriminerende afgifter acceptere optagelse af luftfartoejer, der ejes af andre medlemsstaters statsborgere, samt overfoersler fra andre medlemsstaters luftfartoejsregistre til sit nationale register i henhold til gaeldende love og bestemmelser, herunder bestemmelser om luftdygtighedsbevis og typecertificering. Ved overfoersel af luftfartoejer kan der ikke opkraeves anden afgift end den normale registreringsafgift.
Air operator's certificate (AOC)
Artikel 9
1. Det er til enhver tid en betingelse for udstedelse af en licens og for dennes gyldighed, at det paagaeldende foretagende er i besiddelse af en gyldig AOC, der daekker den virksomhed, som licensen omfatter, og er i overensstemmelse med de kriterier, der er fastlagt i den relevante raadsforordning.
2. Indtil ivaerksaettelsen af den i stk. 1 naevnte raadsforordning finder de nationale regler vedroerende AOC eller et tilsvarende dokument vedroerende certificering af lufttransportforetagender anvendelse.
Artikel 10
1. For at sikre overholdelsen af sikkerheds- og forsikringskrav skal et luftfartsselskab, der benytter et luftfartoej fra eller stiller et luftfartoej til raadighed for et andet foretagende, indhente forhaandsgodkendelse hertil hos den kompetente licensudstedende myndighed. De betingelser, der knyttes til godkendelsen, skal udgoere en del af leasingaftalen mellem parterne.
2. Medlemsstaterne godkender ikke leasingaftaler med besaetning for et luftfartsselskab, som det har udstedt licens til, medmindre sikkerhedskrav svarende til kravene i artikel 9 er opfyldt.
Almindelige bestemmelser
Artikel 11
1. En licens er gyldig, saa laenge luftfartsselskabet opfylder forpligtelserne i denne forordning. En medlemsstat kan dog fastsaette regler om en fornyet vurdering et aar efter, at en ny licens er udstedt, og hvert femte aar derefter.
2. Hvis et luftfartsselskab har indstillet driften i seks maaneder eller ikke har paabegyndt driften seks maaneder efter licensens udstedelse, bestemmer den ansvarlige medlemsstat, om licensen skal forelaegges til fornyet godkendelse.
3. Hvad angaar luftfartsselskaber, som medlemsstaterne har udstedt licens til, bestemmer disse, om licensen skal forelaegges til fornyet godkendelse i tilfaelde af aendringer i et eller flere forhold, der beroerer foretagendets juridiske status, navnlig i tilfaelde af fusion eller overtagelse. Det (de) paagaeldende luftfartsselskab(er) kan fortsaette driften, medmindre de licensudstedende myndigheder finder, at dette indebaerer en sikkerhedsrisiko; grundene hertil skal meddeles.
Artikel 12
En medlemsstat maa ikke give et luftfartsselskab, over for hvilket der er indledt insolvensprocedure eller lignende procedure, tilladelse til at opretholde licensen, hvis det kompetente organ i medlemsstaten er overbevist om, at der ikke er nogen realistisk mulighed for en tilfredsstillende finansiel rekonstruktion inden for et rimeligt tidsrum.
Artikel 13
1. Procedurerne for licensudstedelse offentliggoeres af den beroerte medlemsstat, og Kommissionen underrettes herom.
2. Den beroerte medlemsstat traeffer snarest muligt og senest tre maaneder efter, at de noedvendige oplysninger er indgivet, afgoerelse om, hvorvidt en ansoegning kan imoedekommes, under hensyntagen til alle foreligende forhold. Afgoerelsen meddeles det ansoegende foretagende. Afslag skal begrundes.
3. Et foretagende, hvis ansoegning om licens er blevet afslaaet, kan forelaegge spoergsmaalet for Kommissionen. Hvis Kommissionen finder, at forordningens krav ikke er opfyldt, traeffer den afgoerelse om den rette fortolkning af forordningen med forbehold af Traktatens artikel 169.
4. Medlemsstaternes afgoerelse om at udstede eller tilbagekalde en licens offentliggoeres i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Artikel 14
1. For at loese sine opgaver i medfoer af artikel 4 kan Kommissionen indhente alle noedvendige oplysninger fra de beroerte medlemsstater, som ogsaa skal soerge for at tilvejebringe oplysninger fra de luftfartsselskaber, de har udstedt licens til.
2. Hvis de oenskede oplysninger ikke forelaegges inden for den tidsfrist, der er fastsat af Kommissionen, eller hvis de er ufuldstaendige, fremsaetter Kommissionen ved beslutning rettet til den beroerte medlemsstat krav om, at oplysningerne skal forelaegges. I beslutningen praeciseres det, hvilke oplysninger der kraeves, og der fastsaettes en passende tidsfrist for forelaeggelse af dem.
3. Hvis de oenskede oplysninger i henhold til stk. 2 ikke forelaegges inden for den fastsatte tidsfrist, eller luftfartsselskabet ikke paa anden maade har godtgjort, at det opfylder kravene i artikel 4, underretter Kommissionen, medmindre saerlige forhold goer sig gaeldende, straks alle medlemsstater om situationen. Medlemsstaterne kan suspendere luftfartsselskabets markedsadgangsrettigheder i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Faellesskabet, indtil Kommissionen har meddelt, at der foreligger bevis for, at de paagaeldende krav er opfyldt(6) .
Artikel 15
Ud over reglerne i denne forordning skal luftfartsselskabet ogsaa overholde de krav i national ret, der er forenelige med faellesskabsretten.
Artikel 16
Uanset artikel 3, stk. 1, forbliver licenser, der er gaeldende i en medlemsstat paa datoen for forordningens ikrafttraeden, i kraft i medfoer af de love, med hjemmel i hvilke de er udstedt, i hoejst et aar, dog for artikel 4, stk. 1, litra b), i hoejst tre aar, i loebet af hvilke perioder luftfartsselskaber med saadanne licenser skal traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme alle forordningens krav. I forbindelse med naervaerende artikel betragtes selskaber, som paa datoen for forordningens ikrafttraeden efter gaeldende lovgivning operede med en gyldig AOC, men ikke var i besiddelse af en licens, som licenshavende selskaber.
Denne artikel beroerer ikke artikel 4, stk. 2 til 5, og artikel 9; dog kan luftfartsselskaber, der opererede paa grundlag af en undtagelse forud for forordningens ikrafttraeden, fortsaette hermed, indtil medlemsstaterne har undersoegt, om de opfylder artikel 4, dog ikke laengere end ovennaevnte maksimumsperioder.
Artikel 17
Inden medlemsstaterne vedtger love og administrative bestemmelser til gennemfoerelse af denne forordning, konsulterer de Kommissionen og meddeler derefter denne de foranstaltninger, de har vedtaget.
Artikel 18
1. Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder om gennemfoerelsen af denne forordning.
2. Fortrolige oplysninger, der modtages i medfoer af denne forordning, er undergivet tavshedspligt.
Artikel 19
Denne forordning traeder i kraft den 1. januar 1993.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 23. juli 1992.
A Tanács 2407/92/EGK rendelete
(1992. július 23.)
a légifuvarozók engedélyezéséről
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés 8a. cikkében előírtak értelmében a belső piac fokozatos létrehozása érdekében 1992. december 31-ig fontos egy légiközlekedési politika megalkotása;
mivel a belső piac egy olyan, belső határok nélküli térség, amelyben az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása biztosított;
mivel a légiközlekedési ágazatban a szolgáltatásnyújtás szabadságának elvét csak ezen ágazat sajátos jellemzőinek a figyelembevételével lehet alkalmazni;
mivel a légifuvarozók Közösségen belüli menetrendszerű légijáratok útvonalaihoz való hozzáféréséről és a tagállamok közötti menetrendszerű légijáratok utaskapacitásának légifuvarozók közötti megosztásáról szóló, 1990. július 24-i 2343/90/EGK tanácsi rendeletben [4] a Tanács arról döntött, hogy a légifuvarozók engedélyezésére vonatkozó közös szabályokat legkésőbb 1992. július 1-jéig el kell fogadni;
mivel azonban szükséges, hogy a tagállamok számára 1993. január 1-jéig ésszerű időtartam álljon rendelkezésre e rendelet végrehajtására;
mivel fontos, hogy az engedélyért folyamodó vállalkozások székhelyére és ellenőrzésére vonatkozó követelményeket hátrányos megkülönböztetésektől mentesen kell megállapítani;
mivel a megbízható és kielégítő szolgáltatás biztosítása érdekében szükséges, hogy a légifuvarozók mindenkor gazdaságosan és magas biztonsági követelmények szerint működjenek;
mivel a felhasználók és egyéb érintett felek védelme érdekében lényeges, hogy a légifuvarozók kellő biztosítással rendelkezzenek a felelősségi kockázatok tekintetében;
mivel a belső piacon biztosítani kell azt, hogy a légifuvarozók a tulajdonukban lévő légijárműveket a Közösség bármely részén használhassák az engedélyt kiadó tagállam felelősségének sérelme nélkül a fuvarozó műszaki alkalmasságát illetően;
mivel lehetővé kell tenni a Közösségen kívül lajstromozott légijármű rövid időtartamra vagy kivételes körülmények között történő bérlését is, amennyiben a biztonsági előírások megegyeznek a Közösségen belül alkalmazottakkal;
mivel az engedélyek légifuvarozók számára történő kiadására vonatkozó eljárásoknak áttekinthetőnek és hátrányos megkülönböztetéstől mentesnek kell lenniük,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Ez a rendelet a Közösségben székhellyel rendelkező légifuvarozók részére a tagállamok által kiadandó üzemeltetői engedélyek megadásának és érvényben tartásának követelményeire vonatkozik.
(2) Ez a rendelet nem vonatkozik a motor nélküli és/vagy motoros ultra-könnyű légijárművek által teljesített, utas, postai küldemények és/vagy áru légifuvarozására, illetve a különböző repülőterek közötti, fuvarozással nem járó helyi repülésekre. Ezeknek az üzemeltetési tevékenységeknek az esetében a működési engedély vonatkozásában a nemzeti jogot - amennyiben van ilyen - az üzemben tartási engedély (AOC) vonatkozásában pedig a közösségi és a nemzeti jogot kell alkalmazni.
2. cikk
Ennek a rendeletnek az alkalmazásában:
a) "vállalkozás": bármely természetes vagy jogi személy, amely lehet nyereségtermelő vagy nem nyereségorientált jellegű, vagy bármely más hivatalos testület, függetlenül attól, hogy rendelkezik-e saját jogi személyiséggel vagy sem;
b) "légifuvarozó": érvényes működési engedéllyel rendelkező légiközlekedési vállalkozás;
c) "működési engedély": az illetékes tagállam által egy vállalkozás számára megadott engedély, amely a működési engedélyben rögzítettek szerint, díj és/vagy más térítés ellenében engedélyezi utas, postai küldemények és/vagy áru légifuvarozását;
d) "üzemben tartási engedély (AOC)": a tagállamok illetékes hatóságai által egy vállalkozás vagy vállalatcsoport számára kiadott okirat, amely igazolja azt, hogy a kérdéses üzemeltető rendelkezik azokkal a szakmai képességekkel és szervezettel, amelynek révén biztosítani tudja a légijármű biztonságos üzemeltetését az engedélyben meghatározott repülési tevékenységekre;
e) "üzleti terv": a légifuvarozó tervezett kereskedelmi tevékenységeinek részletes leírása a kérdéses időszakra, különösen a piacfejlesztés és a megvalósítandó beruházások vonatkozásában, beleértve ezeknek a tevékenységeknek a pénzügyi és gazdasági vonzatait;
f) "számviteli beszámoló": a kérdéses időszakra vonatkozó részletes bevétel- és költségkimutatás, a légiközlekedéssel összefüggő és egyéb tevékenységek szerinti bontásban, illetve pénzügyi és nem pénzügyi jellegű elemek szerinti bontásban;
g) "tényleges ellenőrzés": jogok, szerződések, illetve bármely más eszközök által alkotott olyan kapcsolat, amelyben ezek elkülönülten vagy együttesen, az adott eset jogi és ténybeli körülményeinek figyelembe vételével lehetővé teszik egy vállalkozásra vonatkozó döntő befolyás közvetlen vagy közvetett módon való gyakorlását, különösen a következőknek köszönhetően:
a) egy vállalkozás eszközeinek teljes vagy részleges használati joga;
b) olyan jogok és szerződések, amelyek döntő befolyást biztosítanak egy vállalkozás testületeinek összetételére, szavazására vagy határozataira vonatkozóan, vagy egyébként biztosítanak döntő befolyást a vállalkozás üzletmenetére nézve.
3. cikk
(1) Az 5. cikk (5) bekezdésének sérelme nélkül a tagállamok nem adhatnak ki vagy tarthatnak érvényben működési engedélyeket, ha az e rendeletben foglalt követelményeket nem teljesítik.
(2) Minden olyan vállalkozás, amely eleget tesz e rendelet követelményeinek jogosult működési engedély megszerzésére. Ez az engedély önmagában semminemű jogot nem biztosít az egyes meghatározott útvonalakhoz való hozzáférésre vagy piacokra való bejutásra.
(3) Az 1. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül a Közösségben székhellyel rendelkező bármely vállalkozás csak akkor kaphat engedélyt utas, postai küldemények és/vagy áru díj és/vagy más térítés ellenében történő légifuvarozására a Közösség területén belül, ha az adott vállalkozás megkapta a megfelelő működési engedélyt.
Működési engedély
4. cikk
(1) Egy tagállam működési engedélyt egy adott vállalkozás részére csak akkor adhat ki, ha:
a) a vállalkozás fő üzleti telephelye - és adott esetben a székhelye - a tagállam területén található; továbbá
b) a vállalkozás főtevékenysége a légifuvarozás, kizárólagosan vagy légijármű kereskedelmi üzemeltetésével vagy légijármű javításával és karbantartásával kombinálva.
(2) Mindazoknak a megállapodásoknak és egyezményeknek a sérelme nélkül, amelyekben a Közösség szerződő fél, a vállalkozásnak a tagállamok és/vagy a tagállamok állampolgárainak akár közvetlen, akár többségi tulajdonában kell állnia és abban kell maradnia. E vállalkozásnak mindenkor e tagállamoknak vagy e tagállamok állampolgárainak tényleges ellenőrzése alatt kell állnia.
(3) a) A (2) és (4) bekezdés sérelme nélkül azok a légifuvarozók, amelyeket a 2343/90/EGK tanácsi rendelet és a tagállamok közötti légi árufuvarozás üzemeltetéséről szóló, 1991. február 4-i 294/91/EGK tanácsi rendelet [5] I. mellékletébe már felvettek, megőrzik az e rendelet és az egyéb, kapcsolódó rendeletek alapján járó jogaikat mindaddig, amíg az e rendeletben foglalt egyéb kötelezettségeknek is eleget tesznek, és továbbra is ugyanazon harmadik ország és/vagy harmadik országbeli állampolgárok közvetlen vagy közvetett ellenőrzése alatt állnak, amelyek/akik e rendelet elfogadásának időpontjában ezt az ellenőrzést gyakorolták. Ez az ellenőrzés azonban bármikor átadható a tagállamoknak és/vagy a tagállamok állampolgárainak.
b) Az a) albekezdés értelmében a részvények vásárlásának és értékesítésének lehetősége nem vonatkozik azokra az állampolgárokra, akik harmadik országbeli légifuvarozási vállalkozásban jelentős érdekeltséggel rendelkeznek.
(4) A légifuvarozási vállalkozás ellenőrzésében közvetlen vagy közvetett módon részt vevő vállalkozásnak meg kell felelnie a (2) bekezdésben előírt követelményeknek.
(5) A légifuvarozónak kérésre bármikor tudnia kell igazolni a működési engedélyért felelős tagállam számára azt, hogy az e cikkben ismertetett követelményeknek eleget tesz. A Bizottság egy tagállam kérelme alapján eljárva megvizsgálja, hogy az e cikkben foglalt követelményeknek eleget tettek-e, és amennyiben szükséges, határozatot hoz.
5. cikk
(1) A működési engedélyben első alkalommal részesülő légiközlekedési vállalkozásnak az engedélyt kiadó tagállam illetékes hatóságai számára kellően meggyőző módon igazolnia kell azt, hogy:
a) megalapozott feltételezés alapján megállapított tényleges és lehetséges kötelezettségeinek a működése megkezdésétől számított huszonnégy hónapig bármikor meg tud felelni; továbbá
b) megalapozott feltételezés alapján megállapított, az üzleti tervnek megfelelő működésből eredő állandó és működési költségeit a működés megkezdésétől számított három hónapig fedezni tudja a működésből származó bárminemű bevétel számításba vétele nélkül.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában minden engedélykérőnek üzleti tervet kell benyújtania legalább a működés első két évére vonatkozóan. Az üzleti tervnek többek között részletesen be kell mutatnia a kérelmező pénzügyi kapcsolatait olyan egyéb kereskedelmi tevékenységekkel, amelyeket a kérelmező közvetlenül vagy kapcsolódó vállalkozásokon keresztül folytat. Továbbá a kérelmezőnek rendelkezésre kell bocsátania minden hasznos információt, különösen a melléklet A. részében említett adatokat.
(3) A légifuvarozók kötelesek előzetesen értesíteni az engedélyező hatóságot a következő tervek esetén: új, menetrendszerű járat vagy nem-menetrendszerű járat üzemeltetése egy olyan kontinensre vagy a világnak egy olyan régiójába, ahová korábban nem bonyolítottak forgalmat, használatban lévő légijárművek típusának és számának megváltoztatása, illetve lényeges változás a tevékenységük volumenében. Továbbá kötelesek előzetes tájékoztatást adni minden tervezett egyesülésről vagy felvásárlásról, illetve 14 napon belül tájékoztatni az engedélyező hatóságot minden olyan, a tulajdonrészben bekövetkező tulajdonosi változásról, amely a légifuvarozó vagy az anyavállalkozása, illetve a legfőbb vagyonkezelő vállalkozása teljes részvénytulajdonának 10 %-át vagy nagyobb hányadát érinti. Amennyiben a vonatkozó időszak előtt két hónappal 12 hónapos üzleti tervet nyújtanak be, az ennek a bekezdésnek az értelmében megfelelő értesítésnek minősül az üzleti tervben szereplő aktuális üzemeltetési tevékenységekben és/vagy körülményekben végrehajtandó változtatásokat illetően.
(4) Amennyiben az engedélyező hatóság úgy ítéli meg, hogy a (3) bekezdésnek megfelelően bejelentett változások lényeges kihatással lesznek a légifuvarozó pénzügyi helyzetére, az engedélyező hatóság egy átdolgozott üzleti terv benyújtását írja elő, amelynek tartalmaznia kell a kérdéses változtatásokat, le kell fednie a megvalósítás időpontjától számított legalább 12 hónapos időszakot, és tartalmaznia kell minden hasznos információt, beleértve a melléklet B. részében ismertetett adatokat is, hogy megállapíthassa, a légifuvarozó képes-e megfelelni a fennálló és lehetséges kötelezettségeinek ez alatt a 12 hónapos időszak alatt. Az engedélyező hatóságnak az átdolgozott üzleti tervről a benyújtásától számított három hónapon belül kell határoznia.
(5) Az engedélyező hatóság bármikor, de főleg ha egyértelmű jeleit tapasztalja annak, hogy az általa engedéllyel ellátott légifuvarozónál pénzügyi problémák vannak, értékelheti annak pénzügyi teljesítményét, továbbá felfüggesztheti vagy visszavonhatja az engedélyt, amennyiben a továbbiakban nincs meggyőződve arról, hogy a légifuvarozó a tényleges és lehetséges kötelezettségeit 12 hónapos időtartamra teljesíteni tudja. Az engedélyező hatóság kiadhat ideiglenes engedélyt a légifuvarozó pénzügyi átszervezésének időtartamára, feltéve hogy ez nem veszélyezteti a biztonságot.
(6) A légifuvarozók minden pénzügyi évben indokolatlan késedelem nélkül eljuttatják az engedélyező hatósághoz az előző pénzügyi év ellenőrzött elszámolásait. A légifuvarozónak az engedélyező hatóság kérésére bármikor rendelkezésre kell bocsátania az (5) bekezdés alkalmazásához szükséges információkat és különösen a melléklet C. részében említett adatokat.
(7) a) Ennek a cikknek az (1), (2), (3), (4) és (6) bekezdése nem vonatkozik azokra a légifuvarozókra, amelyek kizárólag csak 10 t mto w-nél (maximális felszálló súly) kevesebb és/vagy 20-nál kevesebb személy szállítására alkalmas légijárműveket üzemeltetnek. E légifuvarozóknak mindenkor tudniuk kell igazolni azt, hogy nettó tőkéjük legalább 80000 ECU, illetve az engedélyező hatóság kérésére az (5) bekezdés alkalmazásához szükséges információkat rendelkezésre kell bocsátaniuk. Mindazonáltal a tagállamoknak jogukban áll az (1), (2), (3), (4) és (6) bekezdést alkalmazni olyan légifuvarozókra, amelyeknek engedélyt adtak és amelyek menetrendszerű járatokat üzemeltetnek, illetve amelyek forgalma meghaladja az évi 3 millió ECU-t.
b) A tagállamokkal folytatott konzultációt követően a Bizottság az a) pontban említett értékek helyett magasabb értékeket állapíthat meg, ha a gazdasági fejlődés alapján ilyen határozat tűnik szükségesnek. E változtatást közzé kell tenni az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
c) Egy hónapos határidőn belül bármely tagállam a Tanácshoz fordulhat a Bizottság határozata ellen. A Tanács, kivételes esetben, minősített többségi szavazással egy hónapon belül az előzőtől eltérő határozatot hozhat.
6. cikk
(1) Ha egy tagállam illetékes hatóságai működési engedély kiadása céljából a vállalkozás működését a jövőben folyamatosan és hatékonyan irányító személyektől bizonyítékot követelnek meg arról, hogy jó hírnévnek örvendenek, és nem nyilvánították őket fizetésképtelennek, illetve súlyos szakmai hiba vagy bűncselekmény esetén az engedélyt felfüggesztik vagy visszavonják, e tagállamnak más tagállamok állampolgáraitól elegendő bizonyítékként kell elfogadniuk a származási tagállam vagy a lakóhely szerinti tagállam illetékes hatóságai által kibocsátott azon okiratokat, amelyek igazolják, hogy a követelményeknek megfelelnek.
Amennyiben az első albekezdésben említett okiratokat a származási tagállam vagy a lakóhely szerinti tagállam illetékes hatóságai nem bocsátják ki, ezeket az okmányokat eskü alatt tett nyilatkozattal - vagy, azokban a tagállamokban, ahol az eskü alatt tett nyilatkozatra nincs rendelkezés, ünnepélyes nyilatkozattal - kell helyettesíteni, amelyet az illető személy a származási tagállam vagy a lakóhely szerinti tagállam illetékes igazságügyi vagy közigazgatási hatósága, vagy adott esetben annak közjegyzője vagy minősített szakmai testülete előtt tesz; ez a hatóság vagy közjegyző igazolást ad ki, amellyel bizonyítja az eskü alatt vagy ünnepélyesen tett nyilatkozat hitelességét.
(2) A tagállamok illetékes hatóságai megkövetelhetik azt, hogy az (1) bekezdésben említett okiratokat és igazolásokat a kiállításuktól számított legfeljebb három hónapon belül nyújtsák be.
7. cikk
A légifuvarozónak biztosítással kell rendelkeznie baleset esetén fennálló polgári jogi felelőssége fedezésére, különösen az utasok, csomagok, áru és postai küldemények szállítása és harmadik felek vonatkozásában.
8. cikk
(1) A működési engedély megadásának vagy érvényben tartásának nem lehet feltétele a légijárművek feletti tulajdonjog, azonban egy tagállamnak meg kell követelnie az általa engedélyezett légifuvarozótól, hogy tulajdonosként vagy bérleti megállapodás bármely formájában rendelkezzen egy vagy több légijárművel.
(2) a) A (3) bekezdés sérelme nélkül a légifuvarozó által használt légijárműveket a működési engedélyt kiadó tagállam választása szerint a tagállam nemzeti lajstromába vagy a Közösségben lajstromba kell venni.
b) Amennyiben a Közösségben lajstromba vett légijárműre vonatkozó bérleti megállapodást a 10. cikk értelmében elfogadhatónak minősítették, a tagállam nem követelheti meg, hogy a légijárművet fölvetessék a tagállam saját lajstromába, amennyiben az a légijárművön végrehajtandó szerkezeti változtatásokat tenne szükségessé.
(3) Rövidtávú kölcsönbérleti megállapodások esetén, amelyek célja a légifuvarozó ideiglenes szükségleteinek megoldása, illetve egyéb kivételes körülmények között a tagállam engedélyezheti a (2) bekezdés a) pontja követelményeinek figyelmen kívül hagyását.
(4) Egy tagállamnak a (2) bekezdés a) pontja alkalmazása során - az alkalmazandó törvények és rendeletek függvényében, beleértve a légialkalmassági bizonyítványra vonatkozó törvényeket és rendelkezéseket is - hátrányos megkülönböztetést jelentő díj és késedelem nélkül a nemzeti lajstromába kell vennie a más tagállamok állampolgárai tulajdonában lévő légijárműveket és a más tagállamok lajstromából történő átvezetéseket. A rendes lajstromozási díjon túl egyéb díj nem róható ki a légijármű lajstromba való átvezetése esetén.
Üzemben tartási engedély (AOC)
9. cikk
(1) A működési engedély megadása vagy érvényessége annak függvénye, hogy rendelkeznek-e a működési engedélyben foglalt tevékenységi köröket megállapító és a Tanács vonatkozó rendeletében megállapított feltételeknek megfelelő érvényes üzemben tartási engedéllyel (AOC-vel).
(2) Az (1) bekezdésben említett tanácsi rendelet hatályba lépéséig az üzemben tartási engedélyre (AOC-re) vagy az üzemben tartási engedély megadását érintő valamennyi azonos értékű jogcímre vonatkozó nemzeti jogszabályokat kell alkalmazni.
10. cikk
(1) A biztonsági és felelősségi normák betartása érdekében annak a légifuvarozónak, amely egy másik vállalkozás légijárművét használja, vagy légijárművet más vállalkozás rendelkezésére bocsát, előzetes jóváhagyást kell kérnie az illetékes engedélyező hatóságtól. A jóváhagyás feltételeinek a felek közti kölcsönbérleti megállapodás részét kell képezniük.
(2) A tagállam csak abban az esetben hagyhatja jóvá annak a légifuvarozónak a számára, amelynek működési engedélyt adott, a légijárművet személyzetével együtt bérbeadó kölcsönbérleti megállapodásokat, ha a 9. cikk értelmében előírt biztonsági normákkal egyenértékű biztonsági normákat teljesítik.
Általános rendelkezések
11. cikk
(1) A működési engedély mindaddig érvényben marad, amíg a légifuvarozó teljesíti az e rendeletben foglalt kötelezettségeket. A tagállam azonban rendelkezhet úgy, hogy új működési engedély kiadása esetén a kiadást követően egy évvel, majd ezt követően minden ötödik évben felülvizsgálja az engedélyt.
(2) Amennyiben a légifuvarozó hat hónapig szünetelteti működését, vagy pedig a működési engedély megadását követő hat hónapon belül nem kezdte meg működését, a felelős tagállamnak határoznia kell arról, hogy a működési engedélyt ismételten be kell-e nyújtani jóváhagyásra.
(3) A tagállamoknak az általuk engedélyezett légifuvarozókkal kapcsolatosan határozniuk kell arról, hogy a vállalkozás jogi helyzetére ható, egy vagy több tényezőben bekövetkező változtatás esetén, különösen egyesülés vagy felvásárlás esetén, a működési engedélyt ismételten be kell-e nyújtani jóváhagyásra. A kérdéses légifuvarozó, illetve légifuvarozók mindaddig folytathatják működésüket, amíg az engedélyező hatóság - az indokok megnevezésével - meg nem állapítja a biztonság veszélyeztetettségét.
12. cikk
Amennyiben a légifuvarozó ellen fizetésképtelenséget állapítanak meg, vagy hasonló eljárást indítanak, a tagállam csak abban az esetben engedélyezi a légifuvarozónak a működési engedély megtartását, ha a tagállam szakmai testülete meggyőződik arról, hogy ésszerű időn belül valószerű a kielégítő pénzügyi átszervezés.
13. cikk
(1) Az érintett tagállam nyilvánosságra hozza a működésiengedély-megadási eljárásokat, és tájékoztatja azokról a Bizottságot.
(2) Az érintett tagállam a lehető legrövidebb időn belül határoz a kérelemről, a valamennyi szükséges információ benyújtásától számított legfeljebb három hónapon belül, figyelembe véve minden rendelkezésre álló bizonyítékot. A határozatról tájékoztatnia kell a kérelmező légiközlekedési vállalkozást. A visszautasítást meg kell indokolni.
(3) Az a vállalkozás, amelynek a működési engedélyre vonatkozó kérelmét elutasították, esetével a Bizottsághoz fordulhat. Ha a Bizottság megállapítja, hogy e rendelet követelményeit nem tartották be, közli az e rendelet helyes értelmezésével kapcsolatos állásfoglalását a Szerződés 169. cikkének sérelme nélkül.
(4) A tagállamok működési engedélyek megadásáról vagy visszavonásáról szóló határozatait közzé kell tenni az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
14. cikk
(1) A Bizottság a 4. cikk értelmében fennálló kötelezettségei teljesítése céljából minden szükséges információt megszerezhet az érintett tagállamoktól, amely biztosítja azt is, hogy az általuk engedélyezett légifuvarozók az adataikat rendelkezésre bocsássák.
(2) Ha a kért információkat a Bizottság által meghatározott határidőn belül nem, vagy hiányosan bocsátják rendelkezésre, a Bizottság az érintett tagállamhoz címzett határozattal írja elő az információk biztosítását. A határozat rögzíti, hogy milyen információkat kérnek, és meghatározza azok szolgáltatásának megfelelő határidejét.
(3) Ha a (2) bekezdés alapján kért információkat nem szolgáltatják a megadott határidőn belül, vagy a légifuvarozó egyéb módon nem igazolta, hogy a 4. cikkben előírt követelményeknek eleget tesz, a Bizottság - kivéve, ha különleges körülmények állnak fenn - azonnal tájékoztatja valamennyi tagállamot a helyzetről. Mindaddig, amíg a Bizottság nem értesíti a tagállamokat arról, hogy az információkat rendelkezésre bocsátották a kérdéses követelmények teljesítésének igazolása céljából, a tagállam felfüggesztheti a légifuvarozó minden olyan, piachoz történő hozzáférési jogát, amelyre a közösségi légifuvarozók Közösségen belüli légi útvonalakhoz történő hozzáféréséről szóló, 1992. július 23-i 2408/92 tanácsi rendelet [6] értelmében jogosult.
15. cikk
Az e rendeletben foglalt előírásokon kívül a légifuvarozó köteles betartani a közösségi joggal összeegyeztethető nemzeti jogi követelményeket is.
16. cikk
A 3. cikk (1) bekezdése ellenére a rendelet hatálybalépésének időpontjában a tagállamban hatályban lévő működési engedélyek érvényben maradnak, azoktól a jogszabályoktól függően, amelyek alapján kiadásuk történt, legfeljebb egyéves időtartamra, kivéve a 4. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti esetben, amelyre vonatkozóan a leghosszabb időtartam három év, mialatt az ezen engedéllyel rendelkező légifuvarozók megteszik a szükséges intézkedéseket az e rendeletben foglalt valamennyi követelménynek való megfelelés érdekében. E cikk alkalmazásában a működési engedéllyel rendelkező fuvarozók közé kell sorolni azokat a fuvarozókat, akik e rendelet hatálybalépésének időpontjában érvényes üzemben tartási engedéllyel (AOC-vel) törvényes működést folytatnak, de működési engedéllyel nem rendelkeznek.
Ez a cikk nem érinti a 4. cikk (2), (3), (4) és (5) bekezdésében és a 9. cikkben foglaltakat, mindazonáltal azok a légifuvarozók, akik e rendelet hatálybalépését megelőzően előzetes mentesség alapján működtek, folytathatják működésüket a fent meghatározott maximális időtartamot meg nem haladó időtartamon belül, a tagállamok által, a 4. cikkben foglaltaknak való megfelelésről lefolytatandó vizsgálatoktól függően.
17. cikk
Az e rendelet megvalósításához szükséges törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések elfogadását megelőzően a tagállamok konzultálnak a Bizottsággal. Minden ilyen rendelkezés elfogadásáról tájékoztatják a Bizottságot.
18. cikk
(1) A tagállamok és a Bizottság együttműködnek e rendelet megvalósításában.
(2) Az e rendelet alkalmazása során megszerzett bizalmas információkra a szolgálati titoktartási kötelezettség vonatkozik.
19. cikk
Ez a rendelet 1993. január 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1992. július 23-án.