KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1768/95 af 24. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende landbrugsundtagelsen i artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 14, stk. 3,
ud fra følgende betragtninger:
Artikel 14 i grundforordningen omhandler en undtagelse fra EF-sortsbeskyttelsen (landbrugsundtagelsen), og formålet hermed er at opretholde landbrugsproduktionen;
der skal på grundlag af de kriterier, der er fastlagt i grundforordningens artikel 14, stk. 3, fastsættes gennemførelsesbestemmelser om de nærmere regler for håndhævelsen af denne undtagelse og for beskyttelsen af planteforædlernes og landbrugernes legitime interesser;
nærværende forordning indeholder disse nærmere regler, idet den navnlig fastlægger de forpligtelser for landbrugere, forarbejdningsvirksomheder og indehavere, der følger af ovennævnte kriterier;
disse forpligtelser vedrører hovedsagelig landbrugernes betaling af et rimeligt vederlag til indehaveren for anvendelsen af undtagelsesbestemmelsen, meddelelse af oplysninger, sikring af, at et forarbejdet produkt er identisk med det høstudbytte, der er indleveret til forarbejdning, samt kontrol med, at bestemmelserne om undtagelsen overholdes;
definitionen af de »små landbrugere«, der ikke skal betale indehaveren et vederlag for anvendelse af undtagelsen, kompletteres desuden, navnlig hvad angår landbrugere, der dyrker visse foderplanter og kartofler;
Kommissionen vil i hele Fællesskabet nøje overvåge, hvilke virkninger den i grundforordningen fastlagte definition af »små landbrugere«, navnlig hvad angår forholdene vedrørende jordudtagning og - for kartoflers vedkommende - størrelsen af det maksimale areal, vil have for betydningen af det vederlag, der er fastlagt i artikel 5, stk. 3, i nærværende forordning, og om nødvendigt fremsætte passende forslag eller træffe hensigtsmæssige foranstaltninger med henblik på at sikre en sammenhængende ordning i hele Fællesskabet med hensyn til forholdet mellem anvendelsen af formeringsmateriale produceret på licens og anvendelsen af høstede produkter i medfør af undtagelsesbestemmelsen i grundforordningens artikel 14;
det har imidlertid endnu ikke været muligt at vurdere det omfang, i hvilket der er gjort brug af tilsvarende undtagelser i medlemsstaternes nugældende lovgivninger, sammenholdt med de beløb, der i øjeblikket opkræves for produktion på licens af formeringsmateriale af sorter, der er beskyttet under ovennævnte lovgivninger i medlemsstaterne;
Kommissionen kan derfor ikke på nuværende tidspunkt i medfør af de beføjelser, der i grundforordningens artikel 14, stk. 3, er tillagt EF-lovgiveren, foretage en endelig fastsættelse af størrelsen af det rimelige vederlag, som skal være betydeligt lavere end det beløb, der opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale;
begyndelsesniveauet og proceduren for senere tilpasninger bør dog fastlægges så hurtigt som muligt og senest den 1. juli 1997;
formålet med denne forordning er endvidere at fastlægge forholdet mellem EF-sortsbeskyttelsen og de rettigheder, der følger af artikel 14 i grundforordningen, på den ene side, og mellem den til landbrugeren givne tilladelse og landbrugerens bedrift på den anden;
endelig bør følgerne af, at sådanne forpligtelser ikke efterkommes, præciseres;
administrationsrådet er blevet hørt;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL 1
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Anvendelsesområde
1. Denne forordning indeholder gennemførelsesbestemmelserne vedrørende de nærmere regler for håndhævelsen af undtagelsen i grundforordningens artikel 14, stk. 1.
2. Reglerne gælder for den i grundforordningens artikel 13, stk. 1, omhandlede indehavers rettigheder og forpligtelser og udøvelse og opfyldelse heraf samt for tilladelsen og dens anvendelse og for landbrugerens forpligtelser og opfyldelse heraf, i det omfang vedkommende rettigheder, tilladelse og forpligtelser kan udledes af grundforordningens artikel 14. Reglerne gælder også for rettigheder, tilladelse og forpligtelser for andre, som kan udledes af grundforordningens artikel 14, stk. 3.
3. Medmindre der er fastsat andet i denne forordning, er de nærmrere forhold vedrørende udøvelsen af rettigheder, anvendelsen af tilladelser og opfyldelsen af forpligtelser undergivet lovgivningen, herunder den internationale privatret, i den medlemsstat, i hvilken den landbrugers bedrift, som undtagelsen anvendes for, er beliggende.
Artikel 2
Beskyttelsen af interesser
1. De i artikel 1 omhandlede nærmere regler gennemføres såvel af indehaveren, der repræsenterer forædleren, som af landbrugeren på en sådan måde, at begge parters legitime interesser beskyttes.
2. De legitime interesser anses ikke for at være beskyttet, hvis en eller flere af disse interesser skades uden hensyntagen til behovet for at opretholde en rimelig ligevægt mellem alle disse interesser eller til behovet for, at formålet med en given regel og de faktiske virkninger af dens gennemførelse står i forhold til hinanden.
KAPITEL 2
INDEHAVEREN OG LANDBRUGEREN
Artikel 3
Indehaveren
1. De rettigheder og forpligtelser for indehaveren, som følger af grundforordningens artikel 14, og som nærmere er fastlagt i denne forordning, kan ikke overdrages til andre, idet dette dog ikke gælder for retten til et rimeligt vederlag som omhandlet i artikel 5, hvis dettes størrelse allerede kan fastlægges. De vil imidlertid være indeholdt i de rettigheder og forpligtelser, der er omfattet af den overdragelse af EF-sortsbeskyttelsen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 23.
2. De i stk. 1 omhandlede rettigheder kan påberåbes af enkelte indehavere, af flere indehavere i forening eller af en sammenslutning af indehavere, der på EF-plan, nationalt, regionalt eller lokalt plan er etableret i Fællesskabet. En sammenslutning af indehavere kan kun handle på vegne af sine medlemmer, og kun på vegne af de medlemmer, der har givet sammenslutningen en skriftlig fuldmagt hertil. Sammenslutningen ved en eller flere af sine repræsentanter eller ved de af sammenslutningen bemyndigede sagkyndige inden for grænserne af disses respektive fuldmagter.
3. En repræsentant for indehaveren eller for en sammenslutning af indehaver og en bemyndiget sagkyndig skal
a) have bopæl eller have sit hovedsæde eller forretningssted inden for Fællesskabets område, og
b) skriftligt være bemyndiget af indehaveren eller sammenslutningen, og
c) forelægge bevis for, at kravene i litra a) og b) er opfyldt, enten ved henvisning til relevante oplysninger herom, som indehavere har offentliggjort eller meddelt til landbrugsorganisationer, eller på anden måde og på anmodning forelægge en kopi af den i litra b) omhandlede skriftlige fuldmagt for enhver landbruger, over for hvem vedkommende påberåber rettighederne.
Artikel 4
Landbrugeren
1. Den tilladelse og de forpligtelser for landbrugeren, der kan udledes af grundforordningens artikel 14, og som er fastlagt i nærværende forordning eller i bestemmelser, der er vedtaget i henhold til nærværende forordning, kan ikke overdrages til andre. De vil imidlertid være indeholdt i de rettigheder og forpligtelser, der er omfattet af en overdragelse af landbrugerens bedrift, medmindre der, for så vidt angår den i artikel 5 omhandlede forpligtelse til at betale et rimeligt vederlag, er aftalt andet i dokumentet om overdragelsen af bedriften. Overdragelsen af tilladelsen og forpligtelserne får virkning på samme tidspunkt som det, hvor overdragelsen af bedriften får virkning.
2. Ved en »egen bedrift« som omhandlet i grundforordningens artikel 14, stk. 1, forstås enhver bedrift eller del heraf, som landbrugeren faktisk udnytter til plantedyrkning, det være sig som ejer eller på anden måde, hvor bedriften ledes på hans ansvar og for hans regning, eksempelvis ved forpagtning. Hvis en bedrift eller en del deraf overlades til andre med henblik på udnyttelse, er dette at betragte som en overdragelse som omhandlet i stk. 1.
3. Den eller de personer, der er ejere af bedriften på det tidspunkt, hvor der fremsættes påkrav om opfyldelse af en forpligtelse, anses for at være landbrugeren, medmindre vedkommende fremlægger bevis for, at den landbruger, der i henhold til stk. 1 og 2 skal opfylde forpligtelsen, er en anden.
KAPITEL 3
VEDERLAG
Artikel 5
Vederlagets størrelse
1. Størrelsen af det rimelige vederlag, der i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 3, fjerde led, skal betales til indehaveren, kan fastsættes i en kontrakt mellem indehaveren og den pågældende landbruger.
2. Hvis en sådan kontrakt ikke er indgået eller ikke finder anvendelse, skal vederlaget være betydeligt lavere end det beløb, der opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale af den laveste kategori, der officielt kan certificeres, af samme sort i samme område.
Hvis der ikke i det område, hvor landbrugerens bedrift er beliggende, foregår nogen produktion på licens af formeringsmateriale af den pågældende sort, og hvis der ikke er noget ensartet niveau for dette beløb i hele Fællesskabet, skal vederlaget være betydeligt lavere end det beløb, der normalt med dette formål indregnes i den pris, til hvilken formeringsmateriale af den laveste kategori, der officielt kan certificeres, af den pågældende sort sælges i det pågældende område, såfremt dette ikke er højere end det ovennævnte beløb, der opkræves i det område, hvor formeringsmaterialet er produceret.
3. Vederlaget anses for at være betydeligt lavere i den i grundforordningens artikel 14, stk. 3, fjerde led, omhandlede forstand og som anført i stk. 2, hvis det ikke overstiger, hvad der er nødvendigt for, at det som en økonomisk faktor af betydning for omfanget af undtagelsesbestemmelsens udnyttelse kan skabe eller opretholde et rimeligt afbalanceret forhold mellem anvendelsen af formeringsmateriale produceret på licens og udsåningen af det høstede produkt af de forskellige sorter, der er omfattet af EF-sortsbeskyttelse.
Artikel 6
Individuel forpligtelse til betaling
1. Medmindre andet følger af stk. 2, opstår landbrugerens forpligtelse til at betale det rimelige vederlag på det tidspunkt, hvor han faktisk anvender det høstede produkt til formering på marken.
Indehaveren kan bestemme betalingstidspunktet og betalingsmåden. Han kan dog ikke bestemme et betalingstidspunkt, der ligger forud for det tidspunkt, hvor forpligtelsen er opstået.
2. Hvis der er tale om en EF-sortsbeskyttelse, der er meddelt i henhold til grundforordningens artikel 116, opstår den individuelle forpligtelse for en landbruger, der er berettiget til at påberåbe sig grundforordningens artikel 116, stk. 4, andet led, på det tidspunkt, hvor han efter den 30. juni 2001 faktisk gør brug af det høstede produkt til formering på marken.
Artikel 7
Små landbrugere
1. Et areal, hvorpå der dyrkes planter, i den i grundforordningens artikel 14, stk. 3, tredje led, omhandlede forstand, er et areal, der er tilsået med henblik på regelmæssig dyrkning og høst. Som et areal, hvorpå der dyrkes planter, anses ikke skovarealer, permanente græsgange udlagt for mere end fem år, permanente naturlige grønne områder og tilsvarende tilfælde, som Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse måtte fastlægge.
2. Arealer på landbrugerens bedrift, på hvilke der er dyrket planter, men som midlertidigt eller endeligt er omfattet af jordudtagning i det produktionsår fra den 1. juli til den 30. juni det følgende kalenderår (»produktionsåret«), hvor betalingen af vederlaget forfalder, anses for at være arealer, på hvilke der stadig dyrkes planter, hvis der til jordudtagningen ydes tilskud eller godtgørelser fra Fællesskabet eller den pågældende medlemsstat.
3. Uden at bestemmelserne i grundforordningens artikel 14, stk. 3, tredje led, første underled, derved berøres, forstås ved små landbrugere, for så vidt angår de øvrige plantesorter, (grundforordningens artikel 14, stk. 3, tredje led, andet underled), landbrugere, som
a) for så vidt angår foderplanter omfattet af sidstnævnte bestemmelse:
uanset det areal, på hvilket de dyrker andre planter end de pågældende foderplanter, ikke dyrker disse foderplanter for en periode på mere end fem år på et areal, der overstiger der areal, der er påkrævet til at dyrke 92 tons korn pr. høst.
b) for så vidt angår kartofler: uanset det areal, på hvilket de dyrker andre planter end kartofler, ikke dyrker kartofler på et areal, der overstiger det areal, der er påkrævet til produktion af 185 tons kartofler pr. høst.
4. Beregningen af de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede arealer foretages for hver medlemsstats område:
- for så vidt angår plantearter, der er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 (2), og for så vidt angår andre foderplanter end dem, der allerede er omfattet af bestemmelserne deri, i overensstemmelse med nævnte forordning, særlig artikel 3 og 4, eller med bestemmelser, der vedtages i henhold til nævnte forordning, og
- for så vidt angår kartofler, på grundlag af det gennemsnitlige hektarudbytte i den pågældende medlemsstat, der er konstateret i overensstemmelse med de statistiske oplysninger, der er meddelt i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 959/93 af 5. april 1993 om statistiske oplysninger, der skal tilvejebringes af medlemsstaterne vedrørende andre afgrøder end korn (3).
5. En landbruger, der hævder at tilhøre gruppen af »små landbrugere«, skal, hvis der opstår strid herom, forelægge bevis for, at betingelserne for denne kategori af landbrugere er opfyldt. I den forbindelse finder betingelserne vedrørende »mindre producenter« som omhandlet i artikel 8, stk. 1 og 2 i forordning (EØF) nr. 1765/92 dog ikke anvendelse, medmindre indehaveren giver sit samtykke hertil.
KAPITEL 4
OPLYSNINGER
Artikel 8
Oplysninger fra landbrugeren
1. De relevante oplysninger, som landbrugeren i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 3, sjette led, skal meddele indehaveren, kan nærmere fastlægges i en kontrakt mellem indehaveren og den pågældende landbruger.
2. Hvis en sådan kontrakt ikke er blevet indgået eller ikke finder anvendelse, skal landbrugeren, uden at kravene om oplysninger i andre EF-bestemmelser eller i medlemsstaternes lovgivninger derved indskrænkes, efter anmodning fra indehaveren afgive en erklæring med de relevante oplysninger til indehaveren. Følgende forhold anses for at være relevante:
a) landbrugerens navn og bopæl samt adressen på hans bedrift
b) oplysning om, hvorvidt landbrugeren har anvendt det høstede produkt af en eller flere af indehaverens sorter til udsåning på bedriftens marker
c) hvis landbrugeren har foretaget en sådan anvendelse, den mængde af det høstede produkt af den eller de pågældende sorter, som landbrugeren har anvendt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 14, stk. 1
d) på samme betingelse navn og adresse på den eller de personer, der som tjenesteydelse har forarbejdet det pågældende høstede produkt for ham med henblik på udsåning
e) hvis de i henhold til litra b), c) eller d) meddelte oplysninger ikke kan bekræftes i overensstemmelse med artikel 14, angivelse af mængden af det af en licens omfattede formeringsmateriale af de pågældende sorter, der er anvendt, samt navn og adresse på leverandøren eller leverandørerne heraf, og
f) hvis landbrugeren påberåber sig grundforordningens artikel 116, stk. 4, andet led, oplysning om, hvorvidt han allerede tidligere har anvendt den pågældende sort til det i grundforordningens artikel 14, stk. 1, beskrevne formål uden at betale vederlag, og i bekræftende fald siden hvornår.
3. De i stk. 2, litra b), c), d) og e), omhandlede oplysninger skal vedrøre det løbende produktionsår og et eller flere af de tre foregående produktionsår, for hvilken indehaveren endnu ikke har fremsat nogen anmodning om oplysninger i overensstemmelse med stk. 4 eller 5.
Det første produktionsår, som oplysningerne skal vedrøre, skal dog være det, i hvilket den første sådanne anmodning blev fremsat vedrørende den eller de pågældende sorter og den pågældende landbruger, forudsat at indehaveren havde truffet egnede foranstaltninger til at sikre, at landbrugeren ved køb af formeringsmateriale af den eller de pågældende sorter forud herfor eller på dette tidspunkt i det mindste fik oplysning om, at der var indgivet ansøgning om meddelelse om EF-sortsbeskyttelse eller meddelt sådan beskyttelse samt betingelserne for anvendelsen af det pågældende formeringsmateriale.
I tilfælde af sorter, der er omfattet af grundforordningens artikel 116, og landbrugere, der er berettigede til at påberåbe sig grundforordningens artikel 116, stk. 4, andet led, skal det første produktionsår være 2001/02.
4. Indehaveren skal i sin anmodning angive sit navn og sin adresse, den eller de sorter, for hvilke han ønsker oplysninger samt en henvisning til den relevante EF-sortsbeskyttelse. Hvis landbrugeren kræver det, skal anmodningen fremsættes skriftligt, og der skal forelægges bevis for indehaverens EF-sortsbeskyttelse. Anmodningen skal fremsættes direkte til den pågældende landbruger, jf. dog stk. 5.
5. En anmodning, der ikke er fremsat direkte over for den pågældende landbruger, anses for at opfylde betingelsen i stk. 4, tredje punktum, hvis den er tilstillet landbrugerne via nedennævnte organer eller personer med disses respektives forudgående samtykke:
- landbrugerorganisationer eller kooperativer, for så vidt angår alle de landbrugere, der er medlemmer af en sådan organisation eller et sådant kooperation, eller
- forarbejdningsvirksomheder, for så vidt angår alle landbrugere, for hvem disse i det løbende produktionsår og i de tre forudgående produktionsår, begyndende med det i stk. 3 anførte produktionsår, har forarbejdet høstudbyttet med henblik på udsåning, eller
- leverandører af formeringsmateriale under licens af indehaverens sorter, for så vidt angår alle landbrugere, til hvem de har leveret sådant formeringsmateriale i det løbende produktionsår og i de tre foregående produktionsår, begyndende med det i stk. 3 angivne produktionsår.
6. Ved en anmodning, der fremsættes i overensstemmelse med stk. 5, er angivelsen af de enkelte landbrugere ikke nødvendig. De pågældende landbrugere kan bemyndige organisationerne, kooperativerne, forarbejdningsvirksomhederne til at fremsende de krævede oplysninger til indehaveren.
Artikel 9
Oplysninger fra forarbejdningsindustrien
1. De relevante oplysninger, om forarbejdningsvirksomheden skal meddele indehaveren i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 3, sjette led, kan nærmere fastlægges i en kontrakt mellem indehaveren og den pågældende forarbejdningsvirksomhed.
2. Hvis en sådan kontrakt ikke er indgået eller ikke finder anvendelse, skal forarbejdningsvirksomheden, uden at dette i øvrigt indskrænker oplysningskravene i andre EF-bestemmelser eller i medlemsstaternes lovgivninger, på anmodning af indehaveren afgive en erklæring til denne med de relevante oplysninger. Følgende forhold anses for at være relevante:
a) forarbejderens navn og bopæl samt den officielle adresse på hans virksomhed
b) angivelse af, hvorvidt forarbejdningsvirksomheden som tjenesteydelse har forarbejdet høsten af én eller flere af indehaverens sorter med henblik på udsåning, såfremt sorten eller sorterne var angivet over for forarbejdningsvirksomheden eller på anden måde var denne bekendt
c) hvis forarbejdningsvirksomheden har leveret en sådan tjenesteydelse, mængden af det høstede produkt af den eller de pågældende sorter, som med henblik på udsåning er blevet forarbejdet af forarbejdningsvirksomheden, og den samlede mængde, der er opnået ved forarbejdningen
d) dato og sted for den i litra c) omhandlede forarbejdning
e) navn og adresse på den eller de personer, som de i litra c) omhandlede forarbejdningstjenesteydelser er leveret til, samt de respektive mængder.
3. Oplysningerne i henhold til stk. 2, litra b), c), d) og e), skal vedrøre det løbende produktionsår og et eller flere af de tre foregående produktionsår, for hvilket indehaveren ikke tidligere har fremsat en anmodning i henhold til stk. 4 eller 5; det første produktionsår, som oplysningerne skal vedrøre, skal dog være det, i hvilket den første af sådanne anmodninger blev fremsat vedrørende den eller de pågældende sorter og den pågældende forarbejdningsvirksomhed.
4. Artikel 8, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse.
5. En anmodning, der ikke er fremsat direkte over for den pågældende forarbejdningsvirksomhed, anses for at være i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, tredje punktum, hvis den er tilstillet forarbejdningsvirksomhederne via følgende organer eller personer med disses respektives forudgående samtykke:
- organisationer af forarbejdningsvirksomheder i Fællesskabet, som er etableret på EF-plan eller på nationalt, regionalt eller lokalt plan, for så vidt angår forarbejdningsvirksomheder, der er medlemmer af eller repræsenteret i en sådan organisation
- landbrugere, for så vidt angår alle forarbejdningsvirksomheder, der i det løbende produktionsår og i de tre foregående produktionsår, begyndende med det i stk. 3 angivne produktionsår, som tjenesteydelse for landbrugerne har forarbejdet det pågældende produkt med henblik på udsåning.
6. I en anmodning, der fremsættes i overensstemmelse med stk. 5, er en angivelse af den enkelte forarbejdningsvirksomhed ikke nødvendig. Organisationerne eller landbrugerne kan af de pågældende forarbejdningsvirksomheder bemyndiges til at fremsende de krævede oplysninger til indehaveren.
Artikel 10
Oplysninger fra indehaveren
1. De oplysninger, som indehaveren skal meddele landbrugeren i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 3, fjerde led, kan nærmere fastlægges i en kontrakt mellem landbrugeren og den pågældende indehaver.
2. Hvis en sådan kontrakt ikke er indgået eller ikke finder anvendelse, skal indehaveren, uden at dette i øvrigt indskrænker oplysningskravene i andre EF-bestemmelser eller i medlemsstaternes lovgivninger, efter anmodning fra den landbruger, fra hvem indehaveren har krævet betaling af det i artikel 5 omhandlede vederlag, meddele landbrugeren en erklæring med de relevante oplysninger. Følgende forhold anses for at være relevante:
- det beløb, der opkræves for produktion på licens af formeringsmateriale af den laveste kategori, der officielt kan certificeres, af samme sort i det område, hvor landbrugerens bedrift er beliggende, eller
- hvis produktion af licens af formeringsmateriale af den pågældende sort ikke har fundet sted i det område, hvor landbrugerens bedrift er beliggende, og hvis der ikke er et ensartet niveau for nævnte beløb for hele Fællesskabet, det beløb, der med ovennævnte formål indgår i den pris, til hvilken formeringsmateriale af den laveste kategori, der officielt kan certificeres, af den pågældende sort sælges i nævnte område, samt det beløb af ovennævnte art, der opkræves i det område, hvor formeringsmaterialet er blevet produceret.
Artikel 11
Oplysninger fra de officielle organer
1. En anmodning om oplysninger om den faktiske anvendelse til udsåning af materiale af særlige arter eller sorter eller om resultaterne af en sådan anvendelse, som en indehaver retter til et officielt organ, skal fremsættes skriftligt. I en sådan anmodning skal indehaveren angive sit navn og sin adresse, den eller de sorter han er interesseret i oplysninger om, og arten af de oplysninger, han ønsker. Vedkommende skal også forelægge bevis for sin EF-beskyttelse.
2. Det officielle organ må kun tilbageholde de oplysninger, der er anmodet om, på nedenstående betingelser, idet anvendelsen af artikel 12 dog ikke derved indskrænkes:
- hvis det ikke er beskæftiget med overvågning af landbrugsproduktionen, eller
- hvis det ifølge EF-bestemmelser eller medlemsstaternes bestemmelser om fortrolighed med hensyn til offentlige organers aktiviteter ikke er tilladt at meddele sådanne oplysninger til indehaverne, eller
- hvis det i henhold til de EF-bestemmelser eller de nationale bestemmelser, ifølge hvilke oplysningerne er blevet indsamlet, er undergivet organets skøn, hvorvidt sådanne oplysninger skal tilbageholdes, eller
- hvis de oplysninger, der anmodes om, ikke eller ikke længere er tilgængelige, eller
- hvis sådanne oplysninger kan tilvejebringes ved det officielle organs normale varetagelse af sine opgaver, eller
- hvis sådanne oplysninger kun kan tilvejebringes ved en ekstra indsats eller gennem ekstra omkostninger, eller
- hvis sådanne oplysninger specielt vedrører materiale, der ikke tilhører indehaverens sorter.
De pågældende officielle organer skal underrette Kommissionen om, hvorledes de udøver det i tredje led omhandlede skøn.
3. Ved meddelelsen af oplysninger må det officielle organ ikke behandle indehaverne forskelligt. Det officielle organ kan meddele indehaveren de oplysninger, der er anmodet om, i form af kopier af dokumenter, der indeholder yderligere oplysninger ud over dem, der vedrører materiale af indehaverens sorter, såfremt der drages omsorg for, at enhver mulighed for at identificere enkeltpersoner, som er beskyttet i henhold til de i artikel 12 omhandlede bestemmelser, er blevet fjernet.
4. Hvis det officielle organ beslutter at tilbageholde de oplysninger, der er anmodet om, skal det give den indehaver, der har fremsat anmodningen, skriftlig meddelelse herom, og anføre begrundelsen for den trufne beslutning.
Artikel 12
Beskyttelse af personoplysninger
1. Enhver person, der meddeler eller modtager oplysninger i henhold til artikel 8, 9, 10 eller 11, er med hensyn til personoplysninger undergivet EF-bestemmelserne og medlemsstaternes lovgivninger om beskyttelse af enkeltpersoner, for så vidt angår behandlingen af personoplysninger og den frie udveksling heraf.
2. Enhver person, der modtager oplysninger i henhold til artikel 8, 9, 10 eller 11, må ikke uden forudgående samtykke fra den person, der har meddelt oplysningerne, videregive nogen del af disse oplysninger til en anden person eller anvende dem til andre formål end håndhævelse af EF-sortsbeskyttelse henholdsvis udnyttelse af den i grundforordningens artikel 14 givne tilladelse.
KAPITEL 5
ANDRE FORPLIGTELSER
Artikel 13
Forpligtelser i forbindelse med forarbejdning uden for landbrugerens bedrift
1. Uden at de begrænsninger, som medlemsstaterne måtte have fremsat i medfør af grundforordningens artikel 14, stk. 3, andet led, derved berøres, må høstudbyttet af en sort, der er omfattet af EF-sortsbeskyttelse, ikke uden indehaverens forudgående samtykke fjernes fra den bedrift, hvor det er høstet, for at blive forarbejdet med henblik på udsåning, medmindre landbrugeren
a) har truffet egnede foranstaltninger til at sikre, at det produkt, der indleveres til forarbejdning, er identisk med det forarbejdede produkt, og
b) sikrer sig, at den faktiske forarbejdning foretages af en forarbejdningsvirksomhed, der som tjenesteydelse foretager forarbejdning af høstudbytte med henblik på udsåning, og som
- enten er registreret i henhold til bestemmelser i den pågældende medlemsstat, som er vedtaget af hensyn til almenhedens interesse, eller, for så vidt angår de af EF-sortsbeskyttelsen omfattede sorter, over for landbrugeren har forpligtet sig til at give meddelelse om denne aktivitet til det kompetente organ, der er oprettet, udpeget eller bemyndiget hertil i den pågældende medlemsstat, enten gennem et officielt organ eller gennem en sammenslutning af indehavere, landbrugere eller forarbejdningsvirksomheder, med henblik på senere optagelse i en liste, der opstilles af nævnte kompetente organ, og
- over for landbrugeren har forpligtet sig til også at træffe egnede foranstaltninger til at sikre, at det produkt, som landbrugeren indleverer til forarbejdning, er identisk med det forarbejdede produkt.
2. Med henblik på opstillingen af det i stk. 1 omhandlede liste over forarbejdningsvirksomheder kan medlemsstaterne fastsætte kvalifikationskrav, som sådanne forarbejdningsvirksomheder skal opfylde.
3. Det register eller de lister, der er omhandlet i stk. 1, skal offentliggøres eller gøres tilgængelig for sammenslutningerne af henholdsvis indehavere, landbrugere og forarbejdningsvirksomheder.
4. De i stk. 1 omhandlede lister skal være opstillet senest den 1. juli 1997.
KAPITEL 6
INDEHAVERENS KONTROL
Artikel 14
Kontrol med landbrugerne
1. For at indehaveren kan kontrollere, at grundforordningens artikel 14 overholdes som fastlagt i nærværende forordning, for så vidt angår opfyldelsen af landbrugerens forpligtelser, skal landbrugeren efter anmodning fra indehaveren
a) tilvejebringe dokumentation til støtte for sine erklæringer med oplysninger i henhold til artikel 8 ved forelæggelsen af tilrådighedværende relevante dokumenter såsom fakturaer, anvendte etiketter eller anden passende dokumentation som den i artikel 13, stk. 1, litra a), krævede vedrørende
- en tredjemands leverance af tjenesteydelser i form af forarbejdning af høstudbyttet af en af indehaverens sorter med henblik på udsåning, eller
- i det i artikel 8, stk. 2, litra e), omhandlede tilfælde leverance af formeringsmateriale af en af indehaverens sorter
eller ved forevisning af arealer eller lagerfaciliteter
b) forelægge eller tilvejebringe det i artikel 4, stk. 3, eller artikel 7, stk. 5, krævede bevis.
2. Uden at andre EF-bestemmelser eller medlemsstaternes lovgivninger derved berøres, skal landbrugeren mindst opbevare dokumenter og dokumentation som omhandlet i stk. 1 i den i artikel 8, stk. 3, nævnte periode, for så vidt angår anvendte etiketter dog kun såfremt de oplysninger, der blev givet i forbindelse med det i artikel 8, stk. 3, andet afsnit, omhandlede formeringsmateriale, indeholdt anvisning om at opbevare etiketten vedrørende det pågældende materiale.
Artikel 15
Kontrol med forarbejdningsvirksomhederne
1. For at indehaveren kan kontrollere, at grundforordningens artikel 14 overholdes som fastlagt i nærværende forordning, for så vidt angår opfyldelsen af forarbejdningsvirksomhedens forpligtelser, skal forarbejdningsvirksomheden efter anmodning fra indehaveren tilvejebringe dokumentation til støtte for sine erklæringer med oplysninger i henhold til artikel 9 ved forelæggelse af tilrådighedværende relevante dokumenter såsom fakturaer og dokumentation, der er egnet til identificering af materiale, eller enhver anden relevant dokumentation som krævet i henhold til artikel 13, stk. 1, litra b), andet led, eller prøver af forarbejdet materiale vedrørende hans levering af tjenesteydelser i form af forarbejdning af høstudbyttet af en af indehaverens sorter for landbrugere med henblik på udsåning, eller ved forevisning af forarbejdnings- eller lagerfaciliteter.
2. Uden at andre EF-bestemmelser eller medlemsstaternes lovgivninger derved berøres, skal forarbejdningsvirksomhederne mindst opbevare dokumentater og dokumentation som omhandlet i stk. 1 i den i artikel 9, stk. 3, angivne periode.
Artikel 16
Kontrollens art
1. Kontrollen foretages af indehaveren. Han kan frit indgå aftaler med henblik på at sikre sig bistand fra landbrugernes, forarbejdningsvirksomhedernes og kooperativernes organisationer og fra andre kredse inden for landbruget.
2. De betingelser vedrørende kontrolmetoderne, der fastlægges i aftaler mellem sammenslutninger af indehavere og landbrugeres eller forarbejdningsvirksomheders organisationer, der i Fællesskabet er etableret på EF-plan, nationalt, regionalt eller lokalt plan, anvendes som retningslinjer, der ved sådanne aftaler skriftligt er meddelt Kommissionen af bemyndigede repræsentanter for de pågældende organisationer og offentliggjort i den »officielle tidende«, der udgives af EF-sortsmyndigheden.
KAPITEL 7
KRÆNKELSER OG SÆRLIGE CIVILRETLIGE SØGSMÅL
Artikel 17
Krænkelser
Indehaveren kan påberåbe sig de af EF-sortsbeskyttelsen omfattede rettigheder over for en person, der overtræder de betingelser eller begrænsninger, der er knyttet til den i grundforordningens artikel 14 omhandlede undtagelse som fastlagt i nærværende forordning.
Artikel 18
Særlige civilretlige søgsmål
1. En person som omhandlet i artikel 17 kan sagsøges af indehaveren med henblik på opfyldelsen af vedkommendes forpligtelser i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 3, som fastlagt i nærværende forordning.
2. Hvis en sådan person gentagne gange forsætligt har misligholdt forpligtelsen i grundforordningens artikel 14, stk. 3, fjerde led, for så vidt angår én eller flere af samme indehavers sorter, er han forpligtet til i henhold til grundforordningens artikel 94, stk. 2, at erstatte indehaveren eventuel yderligere opstået skade, og en sådan erstatning skal mindst omfatte et engangsbeløb svarende til det firedobbelte af det gennemsnitlige beløb, der opkræves for produktion på licens af en tilsvarende mængde formeringsmateriale af beskyttede sorter af den pågældende planteart i samme område, uden at dette dog udelukker erstatning for en eventuel større skade.
KAPITEL 8
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 19
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. juli 1995.
A Bizottság 1768/95/EK rendelete
(1995. július 24.)
a közösségi növényfajta-oltalomról szóló 2100/94/EK tanácsi rendelet 14. cikkének (3) bekezdésében biztosított mezőgazdasági mentesség érvényesítésének végrehajtási szabályairól
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a közösségi növényfajta-oltalomról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendeletre (alaprendelet) [1] és különösen annak 14. cikke (3) bekezdésére,
mivel az alaprendelet 14. cikke a mezőgazdasági termelés védelme érdekében a közösségi növényfajta-oltalom hatálya alól eltérést enged meg (mezőgazdasági mentesség);
mivel a mentesség érvényesítéséhez, valamint a nemesítő és a mezőgazdasági termelő jogos érdekeinek védelméhez szükséges feltételeket az alaprendelet 14. cikkének (3) bekezdésében megállapított ismérvek alapján végrehajtási rendeletben kell meghatározni;
mivel e rendelet - elsősorban a mezőgazdasági termelők, feldolgozók és jogosultak kötelezettségeinek az említett ismérvek alapján történő meghatározásával - megállapítja a fenti ismérveket;
mivel e kötelezettségek lényegileg a mezőgazdasági termelők részéről a mentesség tárgyát képező használatért a jogosultat megillető méltányos térítésre, az adatszolgáltatásra, a feldolgozásra szánt termény és a feldolgozásból származó termék azonosságának megőrzésére, valamint a mentességre vonatkozó rendelkezések betartásának figyelemmel kísérésére vonatkoznak;
mivel a mentesség alapján történő használatért a jogosult iránt térítésre nem kötelezett "mezőgazdasági kistermelők" meghatározása - különösen az egyes takarmánynövények és burgonya termesztésével foglalkozó mezőgazdasági termelőké - is kiegészült;
mivel a Bizottság a Közösség egész területén alaposan figyelemmel kíséri a "mezőgazdasági kistermelők" alaprendeletben megállapított meghatározásának, különösen pedig az e rendeletben foglalt művelésből való kivonás következményeinek és - burgonya esetében - a maximális területnagyságnak a hatását az e rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében meghatározott térítés szerepére, és szükség esetén megfelelő javaslatokat, illetve megfelelő lépéseket tesz annak érdekében, hogy az alaprendelet 14. cikkében szabályozott mentesség alapján az engedélyezett szaporítóanyag és a terményből nyert termék használatának arányára közösségi szinten egységes szabályok érvényesüljenek;
mivel azonban mind ez ideig nem volt lehetséges felbecsülni a tagállamok hatályos jogszabályai szerint nyújtható hasonló mentességek kihasználásának mértékét, összevetve azzal az összeggel, amit jelenleg a tagállamok fent említett jogszabályai szerint az oltalmazott fajták szaporítóanyagának engedélyezett előállításáért felszámítanak;
mivel ennek következtében a Bizottság - az alaprendelet 14. cikkének (3) bekezdése értelmében a közösségi jogalkotóra hárított mérlegelési jogkörében - jelenleg nem tudja pontosan meghatározni a méltányos térítés mértékét, amelynek a szaporítóanyag engedélyezett előállításáért felszámított összegnél érzékelhetően alacsonyabbnak kell lennie;
mivel azonban a térítés kezdeti mértékét, valamint a későbbi kiigazítás rendszerét a lehető legkorábbi időpontban, de legkésőbb 1997. július 1-jéig meg kell határozni;
mivel továbbá e rendelet célja egyrészről a közösségi növényfajta-oltalom és az alaprendelet 14. cikkének rendelkezéseiből eredő jogok, másrészről a mezőgazdasági termelő részére adott engedély és a mezőgazdasági termelő gazdasága közti kapcsolat meghatározása;
mivel végül az érintett rendelkezésekből származó kötelezettségek be nem tartásának következményeit meg kell határozni;
mivel a Hivatal Igazgatási Tanácsával konzultáltak;
mivel az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Növényfajta-oltalom Állandó Bizottsága véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
A rendelet hatálya
(1) E rendelet az alaprendelet 14. cikkének (1) bekezdésében szabályozott mentesség feltételeinek érvényesítésére irányuló végrehajtási szabályokat állapítja meg.
(2) A feltételeket a jogosultnak az alaprendelet 13. cikke (1) bekezdése értelmében biztosított jogaira és azok gyakorlására, valamint kötelezettségeire és azok teljesítésére, továbbá a mezőgazdasági termelő engedélyére és ennek használatára, valamint kötelezettségeire és azok teljesítésére kell alkalmazni - amennyiben a jogok, az engedély és a kötelezettségek az alaprendelet 14. cikkének rendelkezéseiből következnek. A feltételeket alkalmazni kell továbbá az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének másokra vonatkozó rendelkezéseiből eredő jogokra, engedélyre és kötelezettségekre is.
(3) E rendelet eltérő rendelkezése hiányában, a jogok gyakorlásával, az engedélyek felhasználásával és a kötelezettségek teljesítésével kapcsolatos részletes szabályokra annak a tagállamnak a jogát kell alkalmazni, ahol a mentességet igénylő mezőgazdasági termelő gazdasága található, ideértve annak nemzetközi magánjogi rendelkezéseit is.
2. cikk
Érdekvédelem
(1) A nemesítőt képviselő jogosult és a mezőgazdasági termelő egymás jogos érdekeit védelmezve tesz eleget az 1. cikkben foglalt feltételeknek.
(2) A jogos érdekek védelme nem tekinthető biztosítottnak, ha egy vagy több ilyen érdek jelentősen sérül anélkül, hogy a közöttük fennálló ésszerű egyensúly fenntartásának szükségességére, vagy az adott feltétel célja és megvalósításának tényleges hatása közti arányosságra figyelmet fordítanának.
2. FEJEZET
A JOGOSULT ÉS A MEZŐGAZDASÁGI TERMELŐ
3. cikk
A jogosult
(1) A jogosultnak az alaprendelet 14. cikkének rendelkezéseiből eredő, és e rendeletben felsorolt jogai és kötelezettségei másokra át nem ruházhatók - az 5. cikkben említett, már mennyiségileg meghatározható méltányos térítés összegére vonatkozó jog kivételével. E jogok és kötelezettségek azonban a közösségi növényfajta-oltalomnak az alaprendelet 23. cikkének rendelkezései szerint történő átruházása körében érintett jogok és kötelezettségek közé tartoznak.
(2) Az (1) bekezdésben említett jogokra egyéni jogosultak, több jogosult közösen vagy a jogosultaknak a Közösség területén közösségi, nemzeti, regionális vagy helyi szinten alapított szervezete hivatkozhat. A jogosultak szervezete kizárólag tagjai és közülük is csak azok nevében járhat el, akik erre írásbeli meghatalmazást adtak a szervezetnek. A szervezet egy vagy több képviselője útján vagy a szervezet által megbízott könyvvizsgálók útján jár el - azok megbízatásának keretein belül.
(3) A jogosult vagy a jogosultak szervezetének képviselője, illetőleg akkreditált könyvvizsgáló az lehet:
a) akinek lakóhelye, székhelye vagy telephelye a Közösség területén található; és
b) aki rendelkezik a jogosult vagy a szervezet írásbeli meghatalmazásával; és
c) aki az a) és b) pontban megállapított feltételeket tanúsítva - a jogosultak által közzétett vagy általuk mezőgazdasági termelők szervezeteinek tudomására hozott információk alapján vagy egyéb módon - bizonyítékokat szolgáltat, továbbá kérésre bemutatja a b) pontban említett írásbeli meghatalmazásának másolatát annak a mezőgazdasági termelőnek, akivel szemben a jogokra hivatkozik.
4. cikk
A mezőgazdasági termelő
(1) A mezőgazdasági termelőnek az alaprendelet 14. cikkének rendelkezéseiből eredő, e rendeletben vagy e rendelet alapján hozott rendelkezésekben megjelölt engedélye és kötelezettségei másokra át nem ruházhatók. E jogok és kötelezettségek azonban a mezőgazdasági termelő gazdaságának átruházásával érintett jogok és kötelezettségek közé tartoznak, kivéve, ha a gazdaságot átruházó okiratban a felek az 5. cikkben említett méltányos térítés megfizetésére irányuló kötelezettségről másként állapodnak meg. Az engedély és a kötelezettségek átruházása a gazdaság átruházásának hatálybalépésével egyidejűleg lép hatályba.
(2) Az alaprendelet 14. cikkének (1) bekezdésében említett "saját gazdaságnak" minősül minden olyan gazdaság vagy birtokrész, amelyet a mezőgazdasági termelő ténylegesen növénytermesztésre használ, akár saját tulajdonában áll a terület, akár pedig egyéb módon irányítja azt saját felelősségi körében és saját számlájára, különösen bérelt ingatlanok esetében. Az (1) bekezdés értelmében átruházásnak minősül, ha a gazdaságot vagy a birtokrészt másnak hasznosításra átengedik.
(3) Az a személy vagy azok a személyek minősülnek mezőgazdasági termelőnek, akiknek a kötelezettség teljesítésének követelése időpontjában az érintett gazdaság a tulajdonát képezi, kivéve, ha igazolják, hogy más személy az a mezőgazdasági termelő, akinek az (1) és (2) bekezdés szerinti kötelezettséget teljesítenie kell.
3. FEJEZET
A TÉRÍTÉS
5. cikk
A térítés mértéke
(1) A jogosultat az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének negyedik francia bekezdése szerint megillető méltányos térítés mértéke a jogosult és az érintett mezőgazdasági termelő közötti megállapodás tárgya.
(2) Ha ilyen szerződést nem kötöttek vagy azt nem alkalmazzák, a térítés mértéke érzékelhetően alacsonyabb lesz, mint az ugyanazon fajta legalacsonyabb kategóriájú hivatalos minősítéssel rendelkező szaporítóanyagának engedélyezett előállításáért ugyanabban a térségben felszámított összeg.
Ha az érintett fajta szaporítóanyagát a mezőgazdasági termelő gazdaságának térségében engedély alapján nem állítják elő, és a Közösségen belül a fenti összegre nézve nincs egységesen érvényes mérték, a térítés mértékének érzékelhetően kisebbnek kell lennie, mint a fenti célból az adott térségben értékesített érintett fajta legalacsonyabb kategóriájú hivatalos minősítéssel rendelkező szaporítóanyagának árába beépített összeg, feltéve, hogy az a szaporítóanyag előállítási helyén felszámított fenti összegnél nem magasabb.
(3) A térítés mértéke az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének negyedik francia bekezdése értelmében akkor minősül érzékelhetően alacsonyabbnak a fenti (2) bekezdésben megjelöltek szerint, ha - mint a kivétel igénybevételének felső határát meghatározó gazdasági tényező - nem haladja meg az engedélyezett szaporítóanyag felhasználása és a közösségi növényfajta-oltalommal védett fajták betakarításából származó termény vetése között fennálló kiegyenlített arány megállapításához vagy stabilizálásához szükséges térítés mértékét. Ez az arány akkor minősül ésszerűen kiegyensúlyozottnak, ha biztosítja, hogy a jogosult a fajtája teljes felhasználásáért egészében jogos ellentételezéshez jut.
6. cikk
Egyéni fizetési kötelezettség
(1) A (2) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, a mezőgazdasági termelőnek a méltányos térítésre vonatkozó egyéni fizetési kötelezettsége akkor keletkezik, amikor a szántóföldön ténylegesen szaporítási célra fordítja a betakarítás eredményét.
A fizetési határidőt és a fizetési módot a jogosult határozhatja meg. A kötelezettség keletkezésének időpontjánál korábbi fizetési határidőt azonban nem jelölhetnek meg.
(2) Az alaprendelet 116. cikke szerint biztosított közösségi növényfajta-oltalom esetében azon mezőgazdasági termelő egyéni kötelezettsége, aki az alaprendelet 116. cikke (4) bekezdésének második francia bekezdésére jogosult hivatkozni, akkor lép életbe, amikor 2001. június 30-át követően a szántóföldön tényleges szaporítási célra fordítja a betakarításból származó terményt.
7. cikk
Mezőgazdasági kistermelők
(1) Növénytermesztésre szolgáló területnek minősül az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének harmadik francia bekezdése értelmében az a terület, amelyen rendszeres művelés és betakarítás céljából folyik növénytermesztés. Különösen az erdők területe, az öt évnél hosszabb időre létesített állandó legelők, az állandó természetes zöldövezet, valamint a Növényfajta-oltalmi Állandó Bizottság által hasonlónak minősített esetek nem tekinthetők növénytermesztésre szolgáló területnek.
(2) A mezőgazdasági termelő gazdaságának azok a területei, amelyeken növénytermesztés folyt, de - időlegesen vagy állandó jelleggel - a művelésből kivonták a július 1-jén kezdődő és a következő naptári év június 30-ig tartó gazdasági évben ("gazdasági év"), amikor a térítés megfizetése esedékes lenne, még növénytermesztésre szolgáló területnek minősülnek, ha a Közösség vagy valamelyik érintett tagállam e művelésből való kivonásért támogatást vagy kompenzációs kifizetést nyújt.
(3) Az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdése harmadik francia bekezdésének első albekezdésében megállapított rendelkezések sérelme nélkül, az egyéb növényfajok tekintetében (az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdése harmadik francia bekezdésének második albekezdése) azon mezőgazdasági kistermelők minősülnek mezőgazdasági termelőnek, akik
a) az utóbbi rendelkezés hatálya alá eső takarmánynövények esetében: függetlenül attól a területtől, ahol nem takarmánynövényt termesztenek, legfeljebb öt évig termesztik a takarmánynövényeket aratásonként 92 tonna gabonaféle előállításához szükségesnél nagyobb területen;
b) burgonya esetében: függetlenül attól a területtől, ahol nem burgonyát termesztenek, legfeljebb öt évig termesztik a burgonyát betakarításonként 185 tonna burgonya előállításához szükségesnél nem nagyobb területen.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett terület nagyságának kiszámítása az egyes tagállamok területe tekintetében a következők szerint történik:
- azon növényfajoknál, amelyekre a Tanács 1765/92/EGK rendeletét [2] kell alkalmazni, és a rendelet hatálya alá már nem tartozó takarmánynövények esetében a fenti rendelet - különösen 3. és 4. cikkének - rendelkezései szerint, illetőleg a fenti rendelet alapján elfogadott rendelkezések szerint, és
- a burgonyánál a hektáronkénti átlagos hozam alapján, amelyet az érintett tagállam azon statisztikai adatok alapján állapít meg, melyeket a Tanácsnak a tagállamok által a gabonaféléknek nem minősülő terményekről szolgáltatott statisztikai adatokról szóló 959/93/EGK rendelete [3] szerint adott ki.
(5) Azon mezőgazdasági termelő, aki magát "mezőgazdasági kistermelőnek" minősíti, vita esetén köteles igazolni, hogy a mezőgazdasági kistermelői kategória követelményeinek megfelel. A Tanács 1765/92/EGK rendelete 8. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében vett "kistermelőre" vonatkozó követelmények azonban e célból nem alkalmazhatók, kivéve, ha a jogosult ehhez hozzájárul.
4. FEJEZET
ADATSZOLGÁLTATÁS
8. cikk
A mezőgazdasági termelő adatszolgáltatása
(1) Az érintett jogosult és mezőgazdasági termelő közötti szerződés tárgyát képezhetik azon lényeges adatok szolgáltatásának a részletei, amelyeket a mezőgazdasági termelő az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének hatodik francia bekezdése szerint köteles a jogosult rendelkezésére bocsátani.
(2) Ha ilyen megállapodást nem kötöttek vagy az nem alkalmazható, a mezőgazdasági termelő - az egyéb közösségi jogszabályok vagy a tagállamok joga szerinti adatszolgáltatási előírások sérelme nélkül - a jogosult kérésére a lényeges adatokat tartalmazó nyilatkozatot köteles a jogosult rendelkezésére bocsátani. Az alábbiak minősülnek lényeges adatnak:
a) a mezőgazdasági termelő neve, állandó lakóhelye és gazdaságának címe;
b) az a tény, hogy a mezőgazdasági termelő a jogosult egy vagy több fajtájához tartozó betakarított terményt a gazdaságában egy vagy több helyen történő elvetéssel hasznosította-e;
c) ha a mezőgazdasági termelő a betakarításból származó terményt a fenti módon hasznosította, az érintett fajtához vagy fajtákhoz tartozó olyan betakarított termény mennyisége, amelyet a mezőgazdasági termelő az alaprendelet 14. cikkének (1) bekezdése szerint hasznosított;
d) ugyanebben az esetben, a betakarított termény vetés céljára történő feldolgozását végző személy vagy személyek neve és címe;
e) Ha a b), c) vagy d) pont alapján beszerzett adatok a 14. cikk rendelkezéseinek megfelelően nem erősíthetők meg, az érintett fajták felhasznált engedélyezett szaporítóanyagának mennyisége, valamint szállítójának vagy szállítóinak neve és címe; és
f) az alaprendelet 116. cikke (4) bekezdése második francia bekezdésének rendelkezéseire hivatkozó mezőgazdasági termelők esetében az, hogy a mezőgazdasági termelő térítésmentesen hasznosítja-e már az érintett fajtát az alaprendelet 14. cikkének (1) bekezdésében megjelölt célra, és ha igen, mióta.
(3) A (2) bekezdés b), c), d) és e) pontjában foglalt adatok a folyó gazdasági évre, valamint a három előző gazdasági év közül azon egy vagy több évre vonatkoznak, amelyre nézve a mezőgazdasági termelő korábban nem bocsátotta rendelkezésre a lényeges adatokat a jogosultnak a (4) és (5) bekezdés előírásai szerinti kérésére.
Az adatok alapjául szolgáló első gazdasági év nem lehet azonban korábbi annál, amelyben az érintett fajtára, fajtákra és a mezőgazdasági termelőre vonatkozó adatszolgáltatás iránti első kérést benyújtották, illetve vagylagosan azon év, amelyben a mezőgazdasági termelő beszerezte az érintett fajta vagy fajták szaporítóanyagát, ha ahhoz legalább a közösségi növényfajta-oltalom iránti kérelem beadásáról, vagy az ilyen oltalom megadásáról, valamint a szaporítóanyag felhasználásával kapcsolatos esetleges feltételekről tájékoztatást mellékeltek.
Az alaprendelet 116. cikke rendelkezéseinek hatálya alá eső fajták, valamint az alaprendelet 116. cikke (4) bekezdésének második francia bekezdésében foglalt rendelkezésekre hivatkozni jogosult mezőgazdasági termelők esetében az első gazdasági év 2001/2002.
(4) A jogosult kérelmében köteles megadni nevét és címét, annak vagy azoknak a fajtáknak a megnevezését, amelyekkel kapcsolatban adatokat igényel, valamint a vonatkozó közösségi növényfajta-oltalomra vagy oltalmakra való utalást, illetőleg utalásokat. Ha a mezőgazdasági termelő igényli, a kérelmet írásban kell benyújtani és a jogosultságot igazolni kell. A kérelmet, az (5) bekezdés rendelkezéseinek sérelme nélkül, közvetlenül az érintett mezőgazdasági termelőhöz kell intézni.
(5) Az a kérelem, amelyet nem közvetlenül az érintett mezőgazdasági termelőhöz intéztek, akkor felel meg a (4) bekezdés harmadik mondatában foglalt rendelkezéseknek, ha a mezőgazdasági termelőkhöz - azok előzetes hozzájárulásával - a következő testületeken vagy személyeken keresztül juttatják el:
- a mezőgazdasági termelők szervezetei vagy szövetkezetek az olyan mezőgazdasági termelők esetében, akik e szervezeteknek vagy szövetkezeteknek tagjai, vagy
- a feldolgozók valamennyi olyan mezőgazdasági termelő esetében, akik részére e cégek a betakarított terményt vetés céljára történő feldolgozó szolgáltatást teljesítettek a folyó évben, vagy a (3) bekezdésben meghatározott gazdasági évtől számított előző három gazdasági évben, vagy
- a jogosult növényfajtái engedélyezett szaporítóanyagának szállítói olyan mezőgazdasági termelők esetében, amelyek részére a jelzett szaporítóanyagot a folyó évben, vagy a (3) bekezdésben meghatározott gazdasági évtől számított előző három gazdasági évben szállították.
(6) Az (5) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően előterjesztett kérelemhez az egyes mezőgazdasági termelők pontos megjelölése nem szükséges. Az érintett mezőgazdasági termelők felhatalmazhatják a szervezeteket, a szövetkezeteket, a feldolgozókat és a szállítókat a kért adatoknak a jogosulthoz történő továbbítására.
9. cikk
Adatszolgáltatás a feldolgozótól
(1) A feldolgozó részéről az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének hatodik francia bekezdése szerint a jogosult rendelkezésére bocsátott megfelelő adatokra vonatkozó részletes szabályozás az érintett jogosult és feldolgozó megállapodásának tárgya lehet.
(2) Ha ilyen megállapodást nem kötöttek vagy az nem alkalmazható, a feldolgozó - a Közösség vagy a tagállamok joga szerinti egyéb adatszolgáltatási előírások sérelme nélkül - a jogosult kérésére a lényeges adatokat tartalmazó nyilatkozatot köteles a jogosult rendelkezésére bocsátani. A következők minősülnek lényeges adatnak:
a) a feldolgozó neve, lakóhelye, valamint üzleti vállalkozásának neve és bejegyzett címe;
b) az a tény, hogy a feldolgozó teljesített-e olyan szolgáltatást, amelynek során a jogosult egy vagy több növényfajtája betakarított terményét vetés céljára feldolgozta, amennyiben a fajtát vagy a fajtákat a feldolgozó számára bejelentették, vagy számára azok egyébként ismertek voltak;
c) ha a feldolgozó teljesített ilyen szolgáltatást, akkor az érintett fajtához vagy fajtákhoz tartozó olyan betakarított terménymennyiség, amelyet a feldolgozó vetés céljára feldolgozott, továbbá a feldolgozásból származó teljes mennyiség;
d) a c) pontban említett feldolgozás ideje és helye; és
e) azon személyek neve és a címe, akik részére a c) pontban említett feldolgozási szolgáltatást teljesítette, továbbá az egyes mennyiségek.
(3) A (2) bekezdés b), c), d) és e) pontjában foglalt adatok a folyó gazdasági évre, valamint a három előző gazdasági év közül arra az egy vagy több évre vonatkoznak, amelyre nézve a jogosult előzőleg még nem nyújtott be kérelmet a (4) és (5) bekezdésben foglaltak alapján; az adatok alapjául szolgáló első gazdasági év azonban az, amelyben az érintett fajtára vagy fajtákra és a feldolgozóra vonatkozó adatszolgáltatás iránti első kérelmet benyújtották.
(4) A 8. cikk (4) bekezdésének rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
(5) Az a kérelem, amelyet nem közvetlenül az érintett feldolgozóhoz intéztek, akkor felel meg a 8. cikk (4) bekezdésének harmadik mondatában foglalt rendelkezéseknek, ha a feldolgozóhoz - azok előzetes hozzájárulásával - a következő testületeken vagy személyeken keresztül juttatják el:
- a feldolgozók közösségi, nemzeti, regionális vagy helyi szinten alapított szervezetei a Közösségben az olyan feldolgozók esetében, akik tagjai e szervezeteknek vagy azok látják el képviseletüket,
- a mezőgazdasági termelők valamennyi olyan feldolgozó esetében, amelyek az adott betakarított termény vetés céljára történő feldolgozásával a termelők részére a folyó évben, vagy a (3) bekezdésben meghatározott gazdasági évtől számított előző három gazdasági évben szolgáltatást teljesítettek.
(6) Az (5) bekezdés rendelkezéseinek megfelelően előterjesztett kérelemhez az egyes feldolgozók pontos megnevezése nem szükséges. Az érintett feldolgozók felhatalmazhatják a mezőgazdasági termelők szervezeteit a kért adatoknak a jogosult részére történő továbbítására.
10. cikk
Adatszolgáltatás a jogosulttól
(1) A jogosult részéről az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének negyedik francia bekezdése szerint a mezőgazdasági termelő rendelkezésére bocsátott megfelelő adatokra vonatkozó részletes szabályozás a mezőgazdasági termelő és az érintett jogosult megállapodásának tárgya lehet.
(2) Ha ilyen szerződést nem kötöttek vagy az nem alkalmazható, akkor a jogosult - a Közösség vagy a tagállamok joga szerinti egyéb adatszolgáltatási előírások sérelme nélkül - annak a mezőgazdasági termelőnek a kérésére, akitől a jogosult az 5. cikkben említett térítés megfizetését követeli, köteles a lényeges adatokat tartalmazó nyilatkozatot a mezőgazdasági termelő rendelkezésére bocsátani. A következők minősülnek lényeges adatnak:
- azon összeg, amelyet az ugyanazon fajta legalacsonyabb kategóriába sorolt hivatalos minősítéssel rendelkező szaporítóanyagának engedélyezett előállításáért abban a térségben számítanak fel, ahol a mezőgazdasági termelő gazdasága található, vagy
- azon összeg, amelyet a térségben értékesített hivatalos minősítéssel rendelkező legalacsonyabb kategóriába sorolt adott fajta szaporítóanyagának árába általában beépítenek, valamint az, amelyet a szaporítóanyag előállításának területén számítanak fel, feltéve, hogy az érintett fajta szaporítóanyagát a mezőgazdasági termelő gazdaságának térségében engedély alapján nem állítják elő és a Közösségben a jelzett összegnek egységesen alkalmazott mértéke nincs.
11. cikk
Adatszolgáltatás a hivatalos szervek részéről
(1) A jogosultnak írásban kell előterjesztenie valamely hivatalos szervhez intézett olyan kérelmét, amely bizonyos fajok vagy fajták vetéssel történő felhasználásával vagy e felhasználás eredményével kapcsolatos adatszolgáltatásra irányul. A kérelemben a jogosult köteles megadni nevét és címét, valamint megjelölni azt a fajtát vagy fajtákat, amelyekről adatokat kér, úgyszintén a keresett adatok típusát. A jogosult köteles jogosultságát igazolni.
(2) A hivatalos szerv - a 12. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül - a kért adatokat csak akkor tarthatja vissza, ha:
- nem vesz részt a mezőgazdasági termelés ellenőrzésében, vagy
- az adat kiszolgáltatását a jogosult számára a hivatalos szervek tevékenységének általános mérlegelési jogkörét szabályozó közösségi rendelkezés vagy a tagállamok jogszabálya tiltja, vagy
- mérlegelési jogkörébe tartozik - az adat gyűjtésére vonatkozó közösségi vagy tagállami jogi szabályozás értelmében - az adat visszatartása, vagy
- a kért adat nem vagy többé már nem áll rendelkezésre, vagy
- az adat a hivatalos szerv feladatainak szokásos ellátása során nem szerezhető meg, vagy
- az adat beszerzése csak további terhek vagy költségek árán biztosítható, vagy
- az adat kifejezetten olyan anyagra vonatkozik, amely nem tartozik a jogosult növényfajtái közé.
Az érintett hivatalos szervek tájékoztatják a Bizottságot a fenti harmadik francia bekezdésben említett mérlegelési jogkörük gyakorlásának módjáról.
(3) Az adatszolgáltatás során a hivatalos szerv a jogosultak között megkülönböztetést nem alkalmaz. A hivatalos szerv a kért adatokat szolgáltathatja olyan másolatoknak a jogosult rendelkezésére bocsátásával, amelyeket a jogosult növényfajtáiról készült anyagban foglaltakhoz képest további adatokat tartalmazó iratokról készítettek, feltéve, hogy biztosítják a 12. cikkben foglalt rendelkezésekkel védett magánszemélyek minden azonosítási lehetőségének kizárását.
(4) Ha a hivatalos szerv a kért adatok visszatartásáról dönt, erről írásban tájékoztatja a kérelmező jogosultat, megjelölve döntésének okát.
12. cikk
Személyes adatok védelme
(1) A személyes adatok esetében a 8., 9., 10. vagy 11. cikk rendelkezései szerint adatokat szolgáltató vagy adatokhoz jutó valamennyi személy azon rendelkezések hatálya alá tartozik, amelyek a Közösség vagy a tagállam jogalkotásában a magánszemélyeknek személyes adataik feldolgozása és engedélyezett felhasználása terén védelmet biztosítanak.
(2) Aki a 8., 9., 10. vagy 11. cikk rendelkezései szerint jut adatokhoz, az adatot szolgáltató személy előzetes írásbeli hozzájárulása nélkül nem továbbíthatja azokat más személyhez, illetőleg a közösségi növényfajta-oltalom gyakorlásán, valamint az alaprendelet 14. cikkében foglalt engedély felhasználásán kívül egyéb célra nem használhatja fel azokat.
5. FEJEZET
EGYÉB KÖTELEZETTSÉGEK
13. cikk
Kötelezettségek a mezőgazdasági termelő gazdaságán kívül történő feldolgozás esetén
(1) Az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének második francia bekezdése alapján, a tagállamok által megállapított korlátozások sérelme nélkül, a közösségi növényfajta-oltalommal védett fajtából betakarított termény vetés céljára történő feldolgozás céljából a jogosult előzetes hozzájárulása nélkül nem szállítható el abból a gazdaságból, amelyből származik, kivéve, ha a mezőgazdasági termelő:
a) megfelelő intézkedéseket tett annak érdekében, hogy a feldolgozásra kerülő termény azonos legyen a feldolgozásból kikerülő termékkel; és
b) biztosítja, hogy a tényleges feldolgozást a betakarított termény vetés céljára történő feldolgozását szolgáltatásként ellátó olyan feldolgozó végezze, aki:
- az érintett tagállamban a közérdekre tekintettel elfogadott jogszabály szerint be van jegyezve, vagy a mezőgazdasági termelő felé kötelezettséget vállalt arra, hogy amennyiben közösségi növényfajta-oltalommal védett fajtáról van szó, a fenti tevékenységéről értesíti - akár hivatalos szerv, akár a jogosultak, a mezőgazdasági termelők vagy a feldolgozók szervezetén keresztül - a tagállamban e célra létrehozott, kijelölt vagy meghatalmazott illetékes szervet annak érdekében, hogy ez a szerv az általa vezetett névjegyzékbe őt felvegye, és
- a mezőgazdasági termelő felé kötelezte magát arra, hogy megfelelő intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy biztosítsa a feldolgozásra kerülő termény azonosságát a feldolgozásból származó termékkel.
(2) A tagállamok, a feldolgozóknak az (1) bekezdésben megjelölt névjegyzékben történő nyilvántartása érdekében, megállapíthatják a feldolgozók minősítésének kötelező követelményeit.
(3) Az (1) bekezdésben említett nyilvántartásokat és névjegyzékeket nyilvánosságra hozzák, vagy a jogosultak, a mezőgazdasági termelők és a feldolgozók szervezeteinek rendelkezésére bocsátják.
(4) Az (1) bekezdésben említett jegyzékeket legkésőbb 1997. július 1-jéig létre kell hozni.
6. FEJEZET
A JOGOSULT ÁLTAL VÉGZETT ELLENŐRZÉS
14. cikk
A mezőgazdasági termelők ellenőrzése
(1) Az alaprendelet 14. cikke rendelkezéseinek e rendeletben foglaltak szerinti teljesítése körében, az érintett mezőgazdasági termelő kötelezettségei teljesítésének a jogosult általi ellenőrzése érdekében, a jogosult kérésére a mezőgazdasági termelő:
a) a 8. cikk szerinti adatközlő nyilatkozatok alátámasztására a rendelkezésére álló fontos okmányok, úgy mint számlák, felhasznált címkék, valamint a 13. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerint előírt egyéb eszközök formájában bizonyítékot szolgáltat az alábbiakkal kapcsolatban:
- a jogosult valamely növényfajtája betakarított terményének feldolgozása vetés céljára, amelyet harmadik személy szolgáltatásként teljesített, vagy
- a 8. cikk (2) bekezdésének e) pontja esetében, a jogosult valamely növényfajtája szaporítóanyagának szállítása,
vagy bemutatja a földterületet, illetve a raktározási létesítményt;
b) átadja vagy hozzáférhetővé teszi a 4. cikk (3) bekezdésében vagy a 7. cikk (5) bekezdésében előírt bizonyítékot.
(2) Az egyéb közösségi és tagállami jogszabályok sérelme nélkül, a mezőgazdasági termelők kötelesek az (1) bekezdésben említett fenti okiratokat és eszközöket legalább a 8. cikk (3) bekezdésében megjelölt ideig megőrizni, feltéve, hogy használt címkék esetében a 8. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében említett szaporítóanyagot kísérő tájékoztató rendelkezett az anyagra vonatkozó címke megőrzéséről.
15. cikk
A feldolgozók ellenőrzése
(1) Az alaprendelet 14. cikke rendelkezéseinek e rendeletben foglaltak szerinti teljesítése körében az érintett feldolgozó kötelezettségei teljesítésének a jogosult általi ellenőrzése érdekében, a feldolgozó a jogosult kérésére a rendelkezésére álló vonatkozó okmányok, úgymint számlák, az anyag azonosítására alkalmas eszközök, a 13. cikk (1) bekezdése b) pontjának második francia bekezdésében előírt egyéb eszközök, valamint a feldolgozott anyag mintájának átadásával bizonyítékot szolgáltat a 9. cikk szerinti adatközlő nyilatkozatai alátámasztására, a tekintetben, hogy a jogosult valamely növényfajtája betakarított terményének vetés céljára történő feldolgozását szolgáltatásként végezte el a mezőgazdasági termelő részére, illetőleg a földterület vagy a raktározási létesítmények bemutatásán keresztül.
(2) Az egyéb közösségi jogszabályok és a tagállamok jogának sérelme nélkül a feldolgozók kötelesek az (1) bekezdésben említett fenti okiratokat és eszközöket legalább a 9. cikk (3) bekezdésében megjelölt ideig megőrizni.
16. cikk
Az ellenőrzés módja
(1) Az ellenőrzést a jogosult végzi. A jogosult megteheti a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy a mezőgazdasági termelők és feldolgozók szervezetei, szövetkezetei vagy az agrárközösség más szereplői segítséget nyújtsanak a részére.
(2) A jogosultak és a Közösségben letelepedett mezőgazdasági termelők vagy feldolgozók szervezetei között létrejött közösségi, nemzeti, regionális vagy helyi szintű megállapodásokban szabályozott ellenőrzési módszerekre vonatkozó feltételeket iránymutatásoknak kell tekinteni, ha e megállapodásokat az adott szervezetek meghatalmazott képviselői a Bizottságnak írásban bejelentették, és a Közösségi Növényfajta-hivatal által kiadott "Hivatalos Lapban" közzétették.
7. FEJEZET
JOGSÉRTÉS ÉS KÜLÖNLEGES POLGÁRI JOGI KÖVETELÉSEK
17. cikk
Jogsértés
A jogosult hivatkozhat a közösségi növényfajta-oltalommal ráruházott jogokra bármely olyan személlyel szemben, aki az alaprendelet 14. cikkében foglalt mentesség bármely feltételét vagy korlátozását megsérti.
18. cikk
Különleges polgári jogi követelések
(1) A jogosult a 17. cikkben említett személy ellen az alaprendelet 14. cikkének (3) bekezdésében foglalt kötelezettségeinek teljesítése tárgyában pert indíthat az e rendeletben foglaltak szerint.
(2) Ha a fenti személy ugyanannak a jogosultnak egy vagy több növényfajtája vonatkozásában ismételten és szándékosan nem tesz eleget az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének negyedik francia bekezdése szerinti kötelezettségének, a jogosult bármely további káráért az alaprendelet 94. cikkének (2) bekezdése szerint kártérítési kötelezettség terheli, amely legalább a szóban forgó növényfaj oltalmazott fajtáinak az ugyanabban a térségben azonos szaporítóanyag-mennyiség engedélyezett előállításáért fizetendő átlagos összeg négyszeresének megfelelő átalánydíjat jelent, a nagyobb kár esetén fizetendő kártérítés sérelme nélkül.
8. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
19. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1995. július 24-én.