++++
( 1 ) EFT nr . C 28 af 9 . 2 . 1976 , s . 16 .
( 2 ) EFT nr . C 131 af 12 . 6 . 1976 , s . 18 .
( 3 ) EFT nr . C 112 af 20 . 12 . 1973 , s . 3 .
( 4 ) EFT nr . C 139 af 13 . 6 . 1977 , s . 3 .
( 5 ) EFT nr . L 194 af 25 . 7 . 1975 , s . 39 .
RAADETS DIREKTIV
af 20 . februar 1978
om affald fra titandioxidindustrien
( 78/176/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR _
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 100 og 235 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
Affald fra titandioxidindustrien udgoer en risiko for menneskets sundhed og for miljoeet ; forurening foraarsaget af disse affaldsstoffer boer derfor forebygges og gradvis mindskes med henblik paa helt af fjerne saadan forurening ;
i handlingsprogrammerne for De europaeiske Faellesskaber paa miljoeomraadet fra 1973 ( 3 ) og 1977 ( 4 ) fastslaas noedvendigheden af at ivaerksaette en faellesskabsaktion mod affaldsstoffer fra titandioxidindustrien ;
forskelle mellem de bestemmelser om affaldsstoffer fra titandioxidindustrien , som allerede finder anvendelse eller er under forberedelse i de forskellige medlemsstater , kan skabe ulige konkurrencevilkaar og dermed direkte indvirke paa det faelles markeds funktion ; der boer derfor paa dette omraade foretages en indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne i henhold til artikel 100 i traktaten ;
det synes noedvendigt , at denne indbyrdes tilnaermelse af lovgivningerne ledsages af en faellesskabsaktion for gennem mere omfattende regler at gennemfoere et af Faellesskabets maal vedroerende miljoebeskyttelse og forbedring af livskvaliteten ; med henblik herpaa boer der derfor fastsaettes en raekke saerlige bestemmelser ; da traktaten ikke indeholder fornoeden hjemmel hertil , maa artikel 235 i traktaten bringes i anvendelse ;
direktiv 75/442/EOEF ( 5 ) angaar bortskaffelse af affald i almindelighed ; for affaldsstoffer fra titandioxidindustrien boer der fastsaettes en saerlig ordning , som sikrer , at menneskets sundhed og miljoeet beskyttes mod de skadevirkninger , som skyldes ukontrolleret udledning , efterladen eller deponering af dette affald ;
for at naa disse maal boer der indfoeres en ordning med forudgaaende tilladelse til udtoemning , dumpning , oplagring , deponering og indsproejtning af affald ; der boer stilles specifikke betingelser for denne tilladelse ;
udtoemning , dumpning , oplagring , deponering og indsproejtning af affald skal ledsages dels af kontrol med affaldet , dels med kontrol og overvaagning af det paagaeldende miljoe ;
for gamle industrianlaeg skal medlemsstaterne inden 1 . juli 1980 udarbejde programmer for gradvis nedbringelse af forureningen fra dette affald med henblik paa at bringe den til ophoer ; i disse programmer skal der fastsaettes generelle maal for den mindskelse , der skal finde sted senest den 1 . juli 1987 , og angives hvilke foranstaltninger , der skal traeffes for hvert anlaeg ;
for nye industrianlaeg skal medlemsstaterne udstede forhaandstilladelse ; forinden skal der foretages en undersoegelse af virkningen paa miljoeet , og tilladelsen kan kun gives til virksomheder , som forpligter sig til udelukkende at anvende de mindst miljoeskadende materialer , fremgangsmaader og teknologier , der er til raadighed paa markedet _
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Artikel 1
1 . Formaalet med dette direktiv er at forebygge og gradvis mindske forurening foraarsaget af affald fra titandioxidindustrien med henblik paa helt at fjerne saadan forurening .
2 . I dette direktiv forstaas ved :
a ) forurening :
en af mennesker direkte eller indirekte foretaget udledning i et miljoe af ethvert reststof fra titandioxidproduktionsprocessen med saa skadelige virkninger til foelge , at den menneskelige sundhed bringes i fare , levende ressourcer og det oekologiske system skades , rekreative vaerdier forringes eller , at der laegges hindringer i vejen for anden retmaessig anvendelse af det paagaeldende miljoe ;
b ) affald :
_ ethvert reststof fra titandioxidproduktionsprocessen , som den , der er i besiddelse heraf , skiller sig af med eller er forpligtet til at skille sig af med i henhold til gaeldende nationale bestemmelser ;
_ ethvert reststof fra en behandlingsproces for et i foerste led omhandlet reststof ;
c ) bortskaffelse :
_ indsamling , sortering , transport og behandling af affald , samt oplagring og deponering af det paa eller i jorden og nedpumpning af det i jorden ;
_ udledning i overfladevand , grundvand og i havet samt dumpning i havet ;
_ forarbejdningsprocesser , der er noedvendige for genanvendelse , genindvinding eller recirkulation ;
d ) gamle industrianlaeg :
industrianlaeg , der allerede bestaar paa datoen for dette direktivs meddelelse ;
c ) nye industrianlaeg :
industrianlaeg , der paa datoen for dette direktivs meddelelse er under opfoerelse , eller som opfoeres efter denne dato . Med nye industrianlaeg sidestilles udvidelser af gamle industrianlaeg der paa det samme sted medfoerer en foroegelse af titandioxidproduktionskapaciteten for det paagaeldende industrianlaeg med 15 000 t / aar eller derover .
Artikel 2
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at sikre , at affaldet bortskaffes , uden at menneskets sundhed bringes i fare , og uden at miljoeet skades , navnlig :
_ uden risiko for hverken vand , luft og jord eller for fauna og flora ;
_ uden at omraader eller landskaber paafoeres skade .
Artikel 3
Medlemsstaterne traeffer egnede foranstaltninger til at fremme forebyggelse , recirkulation og forarbejdning af affald , udvinding af raavarer samt alle andre metoder , der muliggoer genanvendelse af affald .
Artikel 4
1 . Udledning , dumpning , oplagring , deponering og nedpumpning af affald er forbudt , medmindre der foreligger forudgaaende tilladelse fra de kompetente myndigheder i den medlemsstat , paa hvis omraade affaldet produceres . Der skal ligeledes foreligge forudgaaende tilladelse fra de kompetente myndigheder i den medlemsstat :
_ paa hvis omraade affaldet udledes , oplagres , deponeres eller nedpumpes ;
_ fra hvis omraade dette udledes eller dumpes .
2 . Tilladelsen kan kun gives for et begraenset tidsrum . Den kan fornys .
Artikel 5
Ved udledning eller dumpning kan den kompetente myndighed i overensstemmelse med artikel 2 og paa grundlag af oplysninger indhentet i overensstemmelse med bilag I give den i foregaaende artikel omhandlede tilladelse , saafremt :
a ) bortskaffelsen af affaldet ikke kan finde sted paa mere egnede maader ;
b ) en vurdering paa grundlag af foreliggende videnskabelig og teknisk viden ikke giver formodning om nogen oejeblikkelig eller senere skadelig indvirkning paa vandmiljoeet ;
c ) der ikke sker nogen skadelig indvirkning paa skibsfart , fiskeri , rekreative aktiviteter , udvinding af raastoffer , ferskvandsindvinding , fiskeopdraet og opdraet af skaldyr , omraader af saerlig videnskabelig interesse og paa anden retsmaessig anvendelse af det paagaeldende vandmiljoe .
Artikel 6
Ved oplagring , deponering eller nedpumpning kan den kompetente myndighed i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2 give den i artikel 4 omhandlede tilladelse paa grundlag af oplysninger i overensstemmelse med bilag I , saafremt :
a ) bortskaffelsen af affaldet ikke kan finde sted paa mere egnede maader ;
b ) en vurdering paa grundlag af foreliggende videnskabelig og teknisk viden ikke giver formodning om nogen oejeblikkelig eller senere skadelig indvirkning paa grundvandet , jorden eller atmosfaeren ;
c ) der ikke sker nogen skadelig indvirkning paa rekreative aktiviteter , udvinding af raastoffer , planter og dyreliv , omraader af saerlig videnskabelig interesse og og paa anden retmaessig anvendelse af de paagaeldende miljoeer .
Artikel 7
1 . Uanset hvilken behandlingsmaade eller -grad det paagaeldende affald udsaettes for , skal der ved udledning , dumpning , oplagring deponering og nedpumpning heraf foretages kontrol af saavel affaldet som af det paagaeldende miljoes fysiske , kemiske , biologiske og oekologiske aspekter , som naevnt i bilag II .
2 . Kontrolforanstaltningerne foretages periodisk af et eller flere organer , som udpeges af den medlemsstat , hvis kompetente myndighed har givet den i artikel 4 naevnte tilladelse . Ved graenseoverskridende forurening mellem medlemsstater udpeges organet af de beroerte parter i faellesskab .
3 . Inden et aar efter meddelelsen af dette direktiv forelaegger Kommissionen Raadet et forslag til naermere bestemmelser for overvaagning og kontrol af de paagaeldende miljoeer . Raadet traeffer afgoerelse om dette forslag inden seks maaneder efter offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende af udtalelserne fra Europa-Parlamentet og Det oekonomiske og sociale Udvalg .
Artikel 8
1 . a ) Hvis resultaterne af den kontrol , der er fastsat i bilag II , del A , punkt 1 , viser , at betingelserne for den forudgaaende tilladelse , der er omhandlet i artikel 4 , 5 og 6 ikke er opfyldt , eller
b ) hvis resultaterne af de i bilag II , del A , punkt 2 , omhandlede proever for akut toksicitet viser en overskridelse af de deri fastsatte maksimalvaerdier , eller
c ) hvis resultatet af den i bilag II , del B , omhandlede kontrol viser , at der er sket en forringelse af det paagaeldende miljoe i den paagaeldende zone , eller
d ) hvis der ved udledning eller dumpning sker en skadelig indvirkning paa skibsfart , fiskeri , rekreative aktiviteter , udvinding af raastoffer , ferskvandsindvinding , fiskeopdraet og opdraet af skaldyr , omraader af saerlig videnskabelig interesse eller paa anden retmaessig anvendelse af det paagaeldende vandmiljoe , eller
e ) hvis der ved oplagring , deponering eller nedpumpning sker en skadelig indvirkning paa rekreative aktiviteter , udvinding af raastoffer , paa planter , dyr , omraader af saerlig videnskabelig interesse og paa anden retmaessig anvendelse af de paagaeldende miljoeer ,
traeffer den kompetente myndighed i den paagaeldende medlemsstat alle noedvendige foranstaltninger til imoedegaaelse af denne situation og kraever i givet fald , at udledningen , dumpningen , oplagringen , deponeringen eller nedpumpningen indstilles .
2 . Hvis flere medlemsstater beroeres , traeffes foranstaltningerne i faellesskab .
Artikel 9
1 . For gamle industrianlaeg udarbejder medlemsstaterne programmer for gradvis nedbringelse af forurening , der er foraarsaget af affald fra disse anlaeg , med henblik paa helt at fjerne saadan forurening .
2 . I de i stk . 1 omhandlede programmer fastsaettes generelle maal for nedbringelse af forurening fra flydende , fast og luftformigt affald ; disse maal skal naas senest den 1 . juli 1987 . Programmerne indeholder ligeledes mellemliggende maal . De indeholder endvidere oplysninger om det paagaeldende miljoes tilstand , om foranstaltninger til nedbringelse af forureningen og om metoder til behandling af det affald , som fremkommer umiddelbart ved fabrikationsprocesserne .
3 . De i stk . 1 omhandlede programmer fremsendes til Kommissionen senest den 1 . juli 1980 , saaledes at denne inden seks maaneder efter modtagelsen af alle de nationale programmer kan forelaegge Raadet egnede forslag om harmonisering af disse programmer for saa vidt angaar nedbringelse af forureningen med henblik paa dens fjernelse og om forbedring af konkurrencevilkaarene inden for titandioxidindustrien . Raadet traeffer afgoerelse om disse forslag inden seks maaneder efter offentliggoerelse i De Europaeiske Faellesskabers Tidende af Europa-Parlamentets og Det oekonomiske og sociale Udvalgs udtalelser .
4 . Medlemsstaterne ivaerksaetter et program senest den 1 . januar 1982 .
Artikel 10
1 . De i artikel 9 , stk . 1 , omhandlede programmer skal omfatte alle gamle industrianlaeg og anvise , hvilke foranstaltninger , der skal traeffes for hvert enkelt anlaeg .
2 . Finder en medlemsstat under saerlige forhold , at det for et bestemt anlaeg ikke er noedvendigt med yderligere foranstaltninger for at opfylde forpligtelserne ifoelge dette direktiv , tilstiller denne medlemsstat inden seks maaneder efter direktivets meddelelse Kommissionen de begrundelser , som har foert til denne konklusion .
3 . Efter uafhaengigt at have foretaget den noedvendige efterproevning af disse begrundelser kan Kommissionen erklaere sig enig med medlemsstaten i , at det ikke er noedvendigt at traeffe yderligere foranstaltninger for saa vidt angaar det bestemte anlaeg . Kommissionen skal inden seks maaneder afgive en begrundet godkendelse .
4 . Er Kommissionen ikke enig med medlemsstaten , skal yderligere foranstaltninger vedroerende det paagaeldende anlaeg medtages i den paagaeldende medlemsstats program .
5 . Giver Kommissionen sin godkendelse , skal denne periodisk tages op til fornyet overvejelse paa baggrund af resultaterne af den kontrol , som udoeves i medfoer af direktivet , og af de vaesentlige aendringer , som maatte finde sted i fabrikationsprocessen eller i den miljoepolitiske maalsaetning .
Artikel 11
Der skal i forbindelse med nye industrianlaeg , ansoeges om forudgaaende tilladelse hos de kompetente myndigheder i den medlemsstat , paa hvis omraade de paataenkes opfoert . Forud for meddelelsen af denne tilladelse skal der foretages en undersoegelse af indvirkningen paa miljoeet . Tilladelsen kan kun gives til virksomheder , som erklaerer , at de forpligter sig til udelukkende at anvende de mindst miljoeskadende materialer , fremgangsmaader og teknologier , der er til raadighed paa markedet .
Artikel 12
Medlemsstaterne kan uanset dette direktiv vedtage strengere bestemmelser .
Artikel 13
1 . Med henblik paa gennemfoerelsen af dette direktiv tilstiller medlemsstaterne Kommissionen alle noedvendige oplysninger vedroerende :
_ de i henhold til artikel 4 , 5 og 6 meddelte tilladelser ;
_ resultaterne af den i overensstemmelse med artikel 7 foretagne kontrol med det paagaeldende miljoe ;
_ de i overensstemmelse med artikel 8 trufne foranstaltninger .
De giver desuden Kommissionen oplysninger af generel karakter vedroerende materialer , fremgangsmaader og teknologi , som de har modtaget i forbindelse med artikel 11 .
2 . De oplysninger , som modtages i medfoer af denne artikel , maa kun anvendes til gennemfoerelse af dette direktiv .
3 . Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt deres tjenestemaend og oevrige ansatte er forpligtede til ikke at videregive oplysnigner , som de modtager i medfoer af dette direktiv , og for hvilke der efter deres natur maa gaelde tavshedspligt .
4 . Stk . 2 og 3 er ikke til hinder for offentliggoerelse af generelle redegoerelser eller undersoegelser , som ikke indeholder oplysning om enkelte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder .
Artikel 14
Medlemsstaterne udarbejder hvert tredje aar en rapport om forebyggelsen og den gradvise nedbringelse af forurening , som er foraarsaget af affald fra titandioxidindustrien , og fremsender den til Kommissionen , der tilstiller den til de oevrige medlemsstater .
Kommissionen aflaegger hvert tredje aar rapport om anvendelsen af dette direktiv til Raadet og til Europa-Parlamentet .
Artikel 15
1 . Medlemsstaterne saetter de noedvendige bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden tolv maaneder efter dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .
2 . Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af de nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .
Artikel 16
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 20 . februar 1978 .
A Tanács irányelve
(1978. február 20.)
a titán-dioxid-iparból származó hulladékról
(78/176/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel a Közgyűlés véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel a titán-dioxid iparból származó hulladék káros lehet az emberi egészségre és a környezetre; mivel ebből következően meg kell akadályozni és fokozatosan csökkenteni kell az ilyen hulladék okozta szennyeződést, végső célként ennek teljes kiküszöbölésével;
mivel az Európai Közösségek 1973-as [3] és 1977-es [4] környezetvédelmi cselekvési programjai megemlítik, hogy közösségi intézkedés szükséges a titán-dioxid-iparból származó hulladék ellen;
mivel a titán-dioxid iparból származó hulladékra vonatkozó, a különböző tagállamokban már alkalmazandó vagy előkészület alatt álló rendelkezések közötti minden különbözőség egyenlőtlen versenyfeltételeket hozhat létre, és így közvetlen hatással lehet a közös piac működésére; mivel ezért szükség van a jogközelítésre ezen a területen a Szerződés 100. cikkének rendelkezésével összhangban;
mivel ehhez a jogközelítéshez szükségesnek látszik, hogy ezt megfelelő közösségi tevékenység kísérje úgy, hogy a környezetvédelem és az életminőség javításának területén a Közösség egyik célja átfogóbb szabályokkal legyen elérhető; mivel ebből következően ennek megvalósításához bizonyos speciális rendelkezéseket kell hozni; mivel a Szerződés 235. cikkét kell alkalmazni tekintettel arra, hogy a Szerződés egyéb módon nem biztosítja az ennek a célnak az eléréséhez szükséges jogkört;
mivel a 75/442/EGK [5] irányelv általános jelleggel foglalkozik a hulladék ártalmatlanítással; mivel a titán-dioxid-iparból származó hulladék számára ajánlatos kidolgozni egy speciális rendszert, mely biztosítani fogja, hogy az emberi egészség és a környezet védve legyen az ilyen hulladék ellenőrizetlen kibocsátása, kiengedése, lerakása vagy ártalmatlanítása okozta káros hatások ellen;
mivel ezeknek a célkitűzéseknek az elérése érdekében léteznie kell egy előzetes engedélyezési rendszernek a hulladék kibocsátásával, lerakásával, tárolásával, kiengedésével vagy injektálásával kapcsolatosan; mivel az ilyen engedély kiadásánál figyelembe kell venni az adott speciális körülményeket;
mivel a hulladék kibocsátását, lerakását, tárolását, kiengedését és injektálását mind a hulladék ellenőrzésének, mind az érintett környezet ellenőrzésének és felügyeletének kell kísérnie;
mivel a meglévő ipari létesítmények számára a tagállamoknak 1980. július 1-ig programokat kell készíteniük az ilyen hulladék által okozott szennyezés folyamatos csökkentésére a teljes kiküszöbölésük szem előtt tartásával; mivel ezeknek a programoknak rögzíteniük kell a legkésőbb 1987. július 1-jéig elérendő általános csökkentési célokat és jelezniük kell az egyes létesítményeknél végrehajtandó intézkedéseket;
mivel az új ipari létesítmények számára a tagállamoknak ki kell adniuk egy előzetes engedélyt; mivel az ilyen engedélyt meg kell előznie egy környezeti hatástanulmánynak és csak azon cégek számára szabad megadni, amelyek vállalják, hogy a piacon beszerezhető anyagok, eljárások és technológiák közül azokat alkalmazzák, amelyek a legkisebb mértékben károsítják a környezetet,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a célja a titán-dioxid-iparból származó hulladék okozta szennyezés megakadályozása és folyamatos csökkentése, teljes kiküszöbölésének szem előtt tartásával.
(2) Ezen irányelv alkalmazásában:
a) szennyezés: a titán-dioxid gyártási folyamatból származó bármely maradéknak az ember által, közvetve vagy közvetlenül, a környezetbe történő olyan kibocsátását jelenti, amely azzal jár, hogy veszélyezteti az emberi egészséget, káros az élő szervezetekre és ökoszisztémákra, az élet minőségét javító tényezőkre, vagy zavarja az adott környezet egyéb jogszerű használatát;
b) hulladék:
- a titán-dioxid gyártási folyamatból származó bármely olyan maradékanyag, amit a tulajdonos ártalmatlanít vagy ártalmatlanítani köteles a jelenleg érvényben lévő nemzeti szabályozással összhangban,
- az első francia bekezdésben említett anyagkezelési folyamatából származó bármely maradékanyag;
c) ártalmatlanítás:
- a hulladék gyűjtése, válogatása, szállítása és kezelése, valamint tárolása és a földfelszínén vagy a földben történő elhelyezése és a talajba való injektálása,
- a hulladék kibocsátása a felszíni vízbe, talajvízbe és a tengerbe, és a tengeren történő ártalmatlanítása,
- az újrahasználathoz, a visszanyeréséhez vagy a hasznosításához szükséges átalakítási műveletek;
d) meglévő ipari létesítmények: a jelen irányelv bejelentésének napján már létrehozott ipari létesítmények;
e) új ipari létesítmények: azok az ipari létesítmények, amelyek a jelen irányelv érvénybe lépésének a napján létesítés alatt vannak, vagy amelyeket e nap után létesítenek. A meglévő ipari létesítmények olyan kibővítései, melyek az érintett létesítmény helyszíni titán-dioxid termelő kapacitásában évente 15000 tonna vagy ennél nagyobb növekedéshez vezetnek, új ipari létesítményeknek tekintendők.
2. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hulladékártalmatlanítás az emberi egészség veszélyeztetése és a környezet károsítása nélkül történjen, különös tekintettel a következőkre:
- ne veszélyeztesse a vizet, levegőt, talajt, növényzetet és állatokat,
- ne legyen káros hatással a környezetre vagy a tájra.
3. cikk
A tagállamok megteszik a megfelelő intézkedéseket a hulladékképződés megelőzésének, a hulladék hasznosításának és kezelésének, a nyersanyagok kivonásának és a hulladék újrafelhasználására szolgáló bármely egyéb eljárásnak az ösztönzésére.
4. cikk
(1) A hulladék kibocsátása, ártalmatlanítása, tárolása, kiengedése és injektálása tilos, kivéve, ha ezt előzetesen engedélyezi annak a tagállamnak az illetékes hatósága, amelynek a területén a hulladék keletkezett. Azon tagállam illetékes hatóságának előzetes engedélyét is meg kell szerezni
- amelynek a területén a hulladék kibocsátásra, tárolásra, kiengedésre vagy injektálásra kerül,
- amelynek a területéről a kibocsátás vagy lerakás történik.
(2) Az engedély korlátozott időtartamra is megadható és megújítható.
5. cikk
Kibocsátás vagy lerakás esetén a hatáskörrel rendelkező hatóság, a 2. cikk előírásaival összhangban és az I. melléklettel összhangban megadott információ alapján megadhatja a 4. cikkben említett engedélyt, feltéve, hogy:
a) a hulladék nem ártalmatlanítható ennél megfelelőbb módon;
b) a rendelkezésre álló tudományos és műszaki ismeretek tükrében végrehajtott értékelés azt mutatja, hogy semmilyen káros hatás nem fog fellépni - sem azonnal, sem a későbbiekben - a vízi környezetben;
c) semmilyen káros hatással nem lesz a hajózásra, halászatra, szabadidő tevékenységekre, nyersanyagok kitermelésére, sótalanításra, hal- és kagylótenyésztésre, a tudományos szempontból különleges fontosságú területekre vagy a kérdéses vizek egyéb jogszerű használatára.
6. cikk
Tárolás, kiengedés vagy injektálás esetében a hatáskörrel rendelkező hatóság megadhatja a 4. cikkben említett jóváhagyást a 2. cikk előírásaival összhangban és az I. melléklettel összhangban megadott információk alapján, feltéve, hogy:
a) a hulladék nem ártalmatlanítható ennél megfelelőbb módon;
b) a rendelkezésre álló tudományos és műszaki ismeretek tükrében végrehajtott kiértékelés azt mutatja, hogy semmilyen káros hatással nem lesz, sem azonnal, sem a későbbiekben, a talajvizekre, a talajra vagy az atmoszférára;
c) nincs káros hatással a szabadidős tevékenységekre, nyersanyagok kitermelésére, növényekre, állatokra, a tudományos szempontból különösen fontos területekre vagy a kérdéses környezet egyéb jogszerű használatára.
7. cikk
(1) Tekintet nélkül a kérdéses hulladék kezelésének módszerére és mértékére, a hulladék kibocsátását, lerakását, tárolását, kiengedését és injektálását az érintett környezetnek a II. mellékletben említett ellenőrzése kíséri a fizikai, kémiai, biológiai és ökológiai tényezők figyelembevételével.
(2) Az ellenőrzéseket rendszeres időközönként kell végrehajtania a tagállam és azon hatáskörrel rendelkező hatóság által kijelölt egy vagy több testületnek, amely a 4. cikkben előírt jóváhagyást kiadta. Tagállamok közötti határon átterjedő szennyezés esetén a kérdéses testületet közösen kell kijelölniük az érintett feleknek.
(3) Ezen irányelvről szóló értesítéstől számított 1 éven belül a Bizottságnak be kell nyújtania a Tanács számára egy javaslatot az érintett környezet felülvizsgálati és ellenőrzési eljárásaira vonatkozóan. A Tanács az Európai Parlament véleményének és a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményének az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való megjelenésétől számított 6 hónapon belül határozatot hoz a javaslat alapján.
8. cikk
(1) Az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága megteszi a szükséges lépéseket a következő helyzetek valamelyikének orvoslására, és ha szükséges, meg kell követelnie a kibocsátási, lerakási, tárolási, kiengedési vagy injektálási műveletek felfüggesztését:
a) ha a II. melléklet A. szakasza 1. pontjában előírt ellenőrzés eredményei azt mutatják, hogy a 4., 5. és 6. cikkben említett előzetes jóváhagyáshoz szükséges feltételeket nem elégítették ki, vagy
b) ha a II. melléket A. szakasza 2 pontjában előírt akut toxicitás vizsgálatainak eredményei azt mutatják, hogy túllépték az ebben előírt határértékeket, vagy
c) ha a II. melléklet B. szakaszában előírt ellenőrzés eredményei az érintett környezet károsodását mutatják ki a vizsgált területen, vagy
d) ha a kibocsátási vagy lerakási eljárások károsan hatnak a hajózási, halászati, szabadidős tevékenységekre, a nyersanyagok kinyerésére, sótalanításra, hal- és kagylótenyésztésre, tudományos szempontból speciális fontosságú területekre vagy a kérdéses vizek egyéb jogszerű használatára, vagy
e) ha a tárolási, kiengedési vagy injektálási eljárások károsan hatnak a szabadidő tevékenységekre, a nyersanyagok kinyerésére, a növényekre, állatokra, a tudományos szempontból különösen fontos területekre vagy a kérdéses környezet egyéb jogszerű használatára.
(2) Több érintett tagállam esetén az intézkedéseket egyeztetés után kell meghozni.
9. cikk
(1) A tagállamok programokat dolgoznak ki a meglévő ipari létesítményekből származó hulladék okozta szennyeződés fokozatos csökkentésére és lehetőség szerinti teljes megszüntetésére.
(2) Az (1) bekezdésben említett programoknak általános célokat kell kitűzniük a folyékony és szilárd halmazállapotú hulladékok és gázok általi szennyezés csökkentésére, amelyeket legkésőbb 1987. július 1-ig kell elérni. A programoknak közbenső célkitűzéseket is kell tartalmazniuk. Ezen kívül információkat kell tartalmazniuk az érintett környezet állapotáról, a szennyezés csökkentésére hozott intézkedésekről és a közvetlenül a gyártási folyamatok által létrehozott hulladék kezelésének módszereiről is.
(3) Az (1) bekezdésben említett programokat legkésőbb 1980. július 1-ig kell elküldeni a Bizottságnak annak érdekében, hogy a Bizottság az összes nemzeti program kézhezvételétől számított 6 hónapon belül a Tanács elé tudja terjeszteni a megfelelő javaslatokat ezeknek a programoknak az összehangolásához a szennyezés csökkentésére és végső fokon a teljes megszüntetésére és a titán-dioxid iparban a versenyfeltételek javítására figyelemmel. A Tanács a Közgyűlés véleményének és a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményének az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésétől számított 6 hónapon belül hoz határozatot ezen javaslatok alapján.
(4) A tagállamoknak legkésőbb 1982. január 1-ig kell bevezetniük egy programot.
10. cikk
(1) A 9. cikk (1) bekezdésében említett programoknak ki kell terjedniük minden meglévő ipari létesítményre és közülük mindegyik figyelembevételével hozott intézkedéseket kell tartalmazniuk.
(2) Amennyiben meghatározott körülmények között egy tagállam úgy tekinti, hogy egy adott létesítmény esetén semmilyen további intézkedésre nincs szükség az irányelv követelményeinek teljesítéséhez, az irányelv kihirdetésétől számított 6 hónapon belül a Bizottság elé kell tárnia azokat a bizonyítékokat, amelyek alapján erre a következtetésre jutott.
(3) A bizonyítékok bármely szükséges, független ellenőrzésének végrehajtása után a Bizottság egyetérthet a tagállammal abban, hogy nincs szükség semmilyen további intézkedésre az érintett létesítmény esetében. A Bizottságnak 6 hónapon belül közölnie kell egyetértését az indokokkal együtt.
(4) Ha a Bizottság nem ért egyet a tagállammal, az érintett tagállamnak további intézkedéseket kell szerepeltetnie a programban azzal a létesítménnyel kapcsolatban.
(5) Ha a Bizottság egyetért a tagállammal, az egyetértését rendszeres időközönként felülvizsgálja a jelen irányelv rendelkezéseivel összhangban végrehajtott ellenőrzés eredményének tükrében és a gyártási folyamatokban vagy a környezetpolitikai célokban bekövetkezett bármely jelentős mértékű változás tükrében.
11. cikk
Új ipari létesítmények esetén az előzetes engedély megszerzésére kérelmeket kell benyújtani azon tagállam illetékes hatóságaihoz, amelynek területén a létesítmények felépítését javasolják. Az ilyen engedélyeket környezeti hatásvizsgálatnak kell megelőzniük. Előzetes engedély csak olyan vállalatoknak adható, amelyek kötelezettséget vállalnak arra, hogy a beszerezhető anyagok, eljárások és technológiák közül azokat veszik igénybe, amelyek a legkevésbé károsítják a környezetet.
12. cikk
Ezen irányelv sérelme nélkül a tagállamok ennél szigorúbb szabályozást is hozhatnak.
13. cikk
(1) Az irányelv céljainak teljesítése érdekében a tagállamoknak meg kell adniuk a Bizottság számára a következőkkel kapcsolatos minden szükséges információt:
- a 4., 5. és 6. cikk rendelkezéseivel összhangban kiadott engedélyek,
- az érintett környezet 7. cikkel összhangban végrehajtott megfigyelésének eredményei,
- a 8. cikkel összhangban végrehajtott intézkedések.
Ezen kívül az anyagokkal, folyamatokkal és módszerekkel kapcsolatban a 11. cikk értelmében számukra előírt általános információt is meg kell adniuk a Bizottság számára.
(2) Ennek a cikknek az alkalmazása eredményeként megszerzett információk csak ennek az irányelvnek a céljaira használhatók.
(3) A Bizottság és a tagállamok illetékes hatóságai, ezek tisztviselői és egyéb alkalmazottai nem hoznak illetéktelenek tudomására az irányelv értelmében általuk megszerzett információkat és semmiféle olyan információt, amelyre a szakmai titoktartási kötelezettség kiterjed.
(4) A (2) és (3) bekezdés nem akadályozza meg az olyan általános információ vagy felmérések közreadását, melyek nem tartalmaznak meghatározott vállalatokkal vagy vállalatcsoportokkal kapcsolatos információt.
14. cikk
A tagállamok 3 évenként jelentést készítenek a titán-dioxid-iparból származó hulladék okozta szennyeződés megelőzéséről és a szennyezés fokozatos csökkentéséről, és be kell nyújtaniuk ezt a jelentést a Bizottságnak, mely közli tartalmukat a többi tagállammal.
A Bizottságnak 3 évenként jelentést kell küldenie a Tanácsnak és a Közgyűlésnek az irányelv alkalmazásáról.
15. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 12 hónapon belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal azoknak a nemzeti jogszabályoknak a szövegeit, amelyeket az irányelv által érintett területen fogadtak el.
16. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1978. február 20-án.