KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 874/2009
af 17. september 2009
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 for så vidt angår sagsbehandlingen ved EF-Sortsmyndigheden
(omarbejdning)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (1), særlig artikel 114, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1239/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (2) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (3). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør forordningen af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
Ved forordning (EF) nr. 2100/94 (basisforordningen) er der indført en ny EF-ordning for sortsbeskyttelse, der åbner mulighed for en sortsbeskyttelse, som gælder i hele Fællesskabet.
(3)
En sådan ordning bør forvaltes på en effektiv måde af EF-Sortsmyndigheden (Sortsmyndigheden), som skal bistås af prøvningsmyndigheder ved gennemførelsen af den tekniske afprøvning af de pågældende plantesorter, og som kan søge bistand hos nationale organer og hos egne afdelinger, der er oprettet med dette formål. I den forbindelse er det nødvendigt at fastlægge det indbyrdes forhold mellem på den ene side Sortsmyndigheden og på den anden side dens egne afdelinger, prøvningsmyndighederne og de nationale organer.
(4)
Sortsmyndigheden bør for den tekniske afprøvning betale prøvningsmyndighederne et gebyr, der dækker alle påløbne omkostninger. Administrationsrådet fastsætter ensartede metoder for beregning af omkostningerne.
(5)
Sortsmyndighedens afgørelser kan indbringes for dens appelkammer. Der bør fastsættes regler for appelkammerets sagsbehandling; et eller flere yderligere appelkamre kan om nødvendigt oprettes af administrationsrådet.
(6)
Afprøvningsrapporter, der er udarbejdet på vegne af myndighederne i en medlemsstat eller i et tredjeland, som er medlem af Den Internationale Union for Beskyttelse af Plantenyheder (UPOV), bør af Sortsmyndigheden anses for at være tilstrækkeligt grundlag for en afgørelse.
(7)
Anvendelsen af elektroniske midler til indgivelse af ansøgninger, indsigelser eller klager og tilstillelsen af meddelelser fra Sortsmyndigheden bør tillades. Desuden bør Sortsmyndigheden have mulighed for at udstede attester på EF-sortsbeskyttelse i elektronisk form. Det bør også være muligt at offentliggøre oplysninger vedrørende EF-sortsbeskyttelse elektronisk. Endelig bør det være muligt at opbevare sagsakter i elektronisk form.
(8)
Sortsmyndighedens præsident bør gives beføjelser til at fastsætte de nærmere regler for anvendelsen af elektroniske kommunikations- og lagringsmidler.
(9)
I basisforordningens artikel 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 og 100 er det allerede udtrykkeligt fastsat, at der skal eller kan fastsættes bestemmelser om deres gennemførelse. I andre tilfælde, hvor en præcisering er påkrævet, bør der ligeledes fastsættes gennemførelsesbestemmelser.
(10)
Tidspunktet for, hvornår en overdragelse af en EF-sortsbeskyttelse eller en overdragelse af retten hertil får virkning, må specificeres i reglerne vedrørende indførelse i registrene.
(11)
EF-Sortsmyndighedens administrationsråd er blevet hørt.
(12)
Bestemmelserne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
SAGENS PARTER, SORTSMYNDIGHEDEN OG PRØVNINGSMYNDIGHEDERNE
KAPITEL I
Sagens parter
Artikel 1
Sagens parter
1. Nedennævnte personer kan optræde som part i sager ved EF-Sortsmyndigheden, i det følgende benævnt »Sortsmyndigheden«:
a)
ansøgeren om en EF-sortsbeskyttelse
b)
indsigeren, jf. artikel 59, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2100/94, i det følgende benævnt »basisforordningen«
c)
indehaveren eller indehaverne af EF-sortsbeskyttelsen, i det følgende benævnt »indehaveren«
d)
enhver person, hvis ansøgning eller begæring er en forudsætning for, at Sortsmyndigheden kan træffe afgørelse.
2. Sortsmyndigheden kan efter skriftlig begæring tillade enhver anden direkte og individuelt berørt person end de i stk. 1 nævnte at intervenere som part i sagen.
3. Enhver fysisk eller juridisk person og ethvert organ, der ifølge de for organet gældende retsregler betragtes som en juridisk person, anses for at være en person i den i stk. 1 og 2 anførte betydning.
Artikel 2
Angivelse af sagens parter
1. En part i sagen angives med navn og adresse.
2. Navne på fysiske personer angives med den pågældende parts efternavn og fornavne. Navne på juridiske personer og virksomheder angives med den officielle benævnelse.
3. Adresser skal omfatte alle relevante administrative oplysninger, herunder navnet på den stat, i hvilken den pågældende part i sagen er bosiddende eller har sit sæde eller forretningssted. For hver part i sagen bør der kun angives én adresse; hvis der angives flere adresser, tages der kun hensyn til den førstnævnte, medmindre parten i sagen angiver en af de øvrige adresser som valgt adresse.
Sortsmyndighedens præsident fastsætter de nærmere bestemmelser vedrørende adressen, herunder alle relevante bestemmelser om andre datokommunikationsforbindelser.
4. Hvis en part i sagen er en juridisk person, angives vedkommende også ved navn og adresse på den fysiske person, der i henhold til den relevante nationale lovgivning repræsenterer parten i retssager. Stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på denne fysiske person.
Sortsmyndigheden kan tillade undtagelser fra første afsnit, første punktum.
5. Hvis Kommissionen eller en medlemsstat er part i en sag, skal den for hver sagsbehandling, som den deltager i, give meddelelse om, hvem der er dens repræsentant.
Artikel 3
Parternes sprog
1. Det af Den Europæiske Unions officielle sprog, som en part i sagen har valgt i det første dokument, der er forelagt for Sortsmyndigheden og undertegnet med henblik på forelæggelse, anvendes af den pågældende part, indtil Sortsmyndigheden har truffet endelig afgørelse.
2. Hvis en part i sagen forelægger et dokument, som vedkommende har undertegnet med henblik på forelæggelsen, og dokumentet er affattet på et andet af Den Europæiske Unions officielle sprog end det, der skal anvendes i henhold til stk. 1, anses dokumentet først for at være modtaget, når Sortsmyndigheden fra et andet organ har modtaget en oversættelse heraf. Sortsmyndigheden kan tillade undtagelser fra dette krav.
3. Hvis en part i sagen under den mundtlige forhandling anvender et andet sprog end det af Den Europæiske Unions officielle sprog, der anvendes enten af de kompetente medlemmer af Sortsmyndighedens personale eller af andre parter i sagen eller af alle disse, og som den pågældende part skal anvende, skal vedkommende sørge for simultantolkning til sidstnævnte sprog. Hvis der ikke sørges herfor, kan den mundtlige forhandling fortsættes på de sprog, der anvendes af de ansvarlige medlemmer af Sortsmyndighedens personale og af andre parter i sagen.
Artikel 4
Sprogene ved mundtlig forhandling og ved bevisoptagelse
1. Parter, vidner og sagkyndige, der skal høres under den mundtlige forhandling ved bevisoptagelse, kan anvende et af Den Europæiske Unions s officielle sprog.
2. Hvis bevisoptagelse som omhandlet i stk. 1 finder sted på begæring af en part i sagen, og en af sagens parter, et vidne eller en sagkyndig ikke er i stand til at udtrykke sig på tilfredsstillende måde på et af Den Europæiske Unions officielle sprog, kan vedkommende kun høres, hvis den part i sagen, der har fremsat begæringen, sørger for tolkning til det sprog, der anvendes af alle sagens parter, eller, hvis der ikke er noget fælles sprog, til det sprog, der anvendes af medlemmerne af Sortsmyndighedens personale.
Sortsmyndigheden kan tillade undtagelser fra første afsnit.
3. Udtalelser, som medlemmerne af Sortsmyndighedens personale, parterne i sagen, vidner eller eksperter fremsætter på et af Den Europæiske Unions officielle sprog under mundtlig forhandling eller bevisoptagelse, skal indføres i mødeprotokollen på det anvendte sprog. Udtalelser, der fremsættes på et andet sprog, skal indføres på det sprog, der anvendes af medlemmerne af Sortsmyndighedens personale.
Artikel 5
Oversættelse af dokumenter fra sagens parter
1. Hvis en part i sagen indgiver dokumenter på et andet sprog end et af Den Europæiske Unions officielle sprog, kan Sortsmyndigheden kræve, at den pågældende part leverer en oversættelse af de modtagne dokumenter til det sprog, der skal anvendes af den pågældende part i sagen, eller som anvendes af de kompetente medlemmer af Sortsmyndighedens personale.
2. Når en oversættelse af et dokument skal indgives eller er indgivet af en part i sagen, kan Sortsmyndigheden kræve, at der inden for en af den fastsat tidsfrist forelægges en attest på, at oversættelsen svarer til originalteksten.
3. Hvis den i stk. 1 omhandlede oversættelse eller den i stk. 2 omhandlede attest ikke indgives, anses dokumentet for ikke at være modtaget.
KAPITEL II
Sortsmyndigheden
Afdeling 1
Sortsmyndighedens udvalg
Artikel 6
Udvalgsmedlemmernes kvalifikationer
1. De i basisforordningens artikel 35, stk. 2, omhandlede udvalg sammensættes efter Sortsmyndighedens præsidents bestemmelse af teknisk sagkyndige eller juridisk sagkyndige eller en blanding heraf.
2. Et teknisk medlem skal have en højere uddannelse eller anerkendt erfaring inden for plantevidenskab.
3. Et juridisk medlem skal have juridisk embedseksamen eller anerkendt erfaring med hensyn til intellektuel ejendomsret eller registrering af plantesorter.
Artikel 7
Udvalgets afgørelser
1. Et udvalg skal foruden de i basisforordningens artikel 35, stk. 2, omhandlede afgørelser behandle spørgsmål vedrørende:
-
bestemmelse om ikke at give opsættende virkning med hensyn til en afgørelse, jf. basisforordningens artikel 67, stk. 2
-
berigtigelse af en påklaget afgørelse, jf. basisforordningens artikel 70
-
genindsættelse i rettigheder, jf. basisforordningens artikel 80, og
-
fordeling af omkostningerne, jf. basisforordningens artikel 85, stk. 2, og artikel 75 i nærværende forordning.
2. Udvalgets afgørelser træffes af et flertal af dets medlemmer.
Artikel 8
De enkelte udvalgsmedlemmers beføjelser
1. Udvalget udpeger et af sine medlemmer til som referent at handle på udvalgets vegne.
2. Referenten kan navnlig
a)
varetage de opgaver, der er omhandlet i artikel 25, og overvåge prøvningsmyndighedernes aflevering af rapporter, jf. artikel 13 og 14
b)
overvåge Sortsmyndighedens interne sagsbehandling, herunder meddelelse af eventuelle mangler, som skal afhjælpes af en part i sagen, og fastsættelse af tidsfrister, og
c)
sikre et nært samråd og udveksling af oplysninger med parterne i den pågældende sag.
Artikel 9
Præsidentens opgave
Sortsmyndighedens præsident skal sikre, at der er overensstemmelse mellem de afgørelser, der træffes under hans myndighed. Han skal navnlig fastlægge betingelserne for, hvornår afgørelser om indsigelser, jf. basisforordningens artikel 59, kan træffes sammen med afgørelser i medfør af basisforordningens artikel 61, 62, 63 eller 66.
Artikel 10
Konsultationer
Medlemmer af Sortsmyndighedens personale kan uden vederlag benytte faciliteterne ved de nationale organer, der har fået overdraget varetagelsen af opgaver i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4, og ved de i artikel 13 og 14 i nærværende forordning omhandlede prøvningsmyndigheder med henblik på afholdelse af periodevise konsultationer for parter i sager og for tredjemand.
Afdeling 2
Appelkamre
Artikel 11
Appelkamre
1. Der oprettes et appelkammer til behandling af klager som omhandlet i basisforordningens artikel 67. Om nødvendigt kan administrationsrådet på forslag af Sortsmyndigheden oprette flere appelkamre. I så fald skal det også fastlægge arbejdsfordelingen mellem de oprettede appelkamre.
2. Hvert appelkammer skal bestå af medlemmer med tekniske og juridiske kvalifikationer, og artikel 6, stk. 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse. Formanden skal være et medlem med juridiske kvalifikationer.
3. Ved behandlingen af en klage udpeger formanden for appelkammeret et af dets medlemmer til som referent at undersøge sagen. Denne opgave kan også, hvor det er hensigtsmæssigt, omfatte bevisoptagelsen.
4. Appelkammerets afgørelser træffes af et flertal af dets medlemmer.
Artikel 12
Sekretariatet for et appelkammer
1. Sortsmyndighedens præsident opretter et sekretariat for hvert appelkammer; de medlemmer af Sortsmyndighedens personale, der har deltaget i sagsbehandlingen vedrørende en påklaget afgørelse, udelukkes fra sekretariatet.
2. De ansatte i det oprettede sekretariat er navnlig ansvarlige for:
-
udfærdigelse af referatet af den mundtlige forhandling og bevisoptagelsen i henhold til artikel 63 i nærværende forordning
-
fastlæggelse af fordelingen af omkostningerne i henhold til basisforordningens artikel 85, stk. 5, og artikel 76 i nærværende forordning
-
bekræftelse af en eventuel aftale om fordelingen af omkostningerne som omhandlet i artikel 77 i nærværende forordning.
KAPITEL III
Prøvningsmyndigheder
Artikel 13
Overdragelse af opgaver til en prøvningsmyndighed som omhandlet i basisforordningens artikel 55, stk. 1
1. Når administrationsrådet overlader det til den kompetente myndighed i en medlemsstat at foretage teknisk afprøvning, giver Sortsmyndighedens præsident den pågældende myndighed, i det følgende benævnt »prøvningsmyndigheden«, meddelelse om bemyndigelsen hertil. Bemyndigelsen har virkning fra tidspunktet for udstedelsen af meddelelsen fra Sortsmyndighedens præsident. Denne bestemmelse finder tilsvarende anvendelse på tilbagekaldelse af en prøvningsmyndigheds bemyndigelse, jf. dog artikel 15, stk. 6, i nærværende forordning.
2. Medlemmer af prøvningsmyndighedens personale, der deltager i den tekniske afprøvning, må ikke gøre ubeføjet brug af kendsgerninger, dokumenter eller oplysninger, som de bliver bekendt med under eller i forbindelse med gennemførelsen af den tekniske afprøvning, og de må ikke videregive sådanne kendsgerninger, dokumenter eller oplysninger til uvedkommende. De er fortsat bundet af denne forpligtelse efter afslutningen af den tekniske afprøvning, efter at de har fået deres afsked, og efter at bemyndigelsen af den pågældende prøvningsmyndighed er tilbagekaldt.
3. Stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på sortsmateriale, som ansøgeren har stillet til rådighed for prøvningsmyndigheden.
4. Sortsmyndigheden overvåger anvendelsen af stk. 2 og 3 og træffer afgørelse om udelukkelse af eller indsigelser mod medlemmer af prøvningsmyndighedens personale i overensstemmelse med basisforordningens artikel 81, stk. 2.
Artikel 14
Overdragelse af opgaver til en prøvningsmyndighed som omhandlet i basisforordningens artikel 55, stk. 2
1. Når Sortsmyndigheden har til hensigt at overlade ansvaret for den tekniske afprøvning af sorter til organer i medfør af basisforordningens artikel 55, stk. 2, tilstiller den med henblik på godkendelse administrationsrådet en redegørelse for de pågældende organers tekniske egnethed som prøvningsmyndighed.
2. Hvis Sortsmyndigheden har til hensigt at oprette egne afdelinger, der skal foretage teknisk afprøvning af sorter, jf. basisforordningens artikel 55, stk. 2, tilstiller den med henblik på godkendelse administrationsrådet en redegørelse for de tekniske og økonomiske forhold vedrørende oprettelsen af en sådan afdeling med nævnte formål og på det påtænkte sted.
3. Når administrationsrådet godkender en redegørelse som nævnt i stk. 1 og 2, kan Sortsmyndighedens præsident give meddelelse om bemyndigelse til de i stk. 1 omhandlede organer, henholdsvis offentliggøre en bemyndigelse af den i stk. 2 omhandlede afdeling i Den Europæiske Unions Tidende. Bemyndigelse kan kun tilbagekaldes med administrationsrådets godkendelse. Artikel 13, stk. 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse på medlemmerne af det i denne artikels stk. 1 omhandlede organs personale.
Artikel 15
Gennemførelse af bemyndigelsen
1. Bemyndigelsen af en prøvningsmyndighed fastlægges ved en skriftlig aftale mellem Sortsmyndigheden og prøvningsmyndigheden om prøvningsmyndighedens foretagelse af teknisk afprøvning af sorter og om betaling af et gebyr efter basisforordningens artikel 58. I forbindelse med en afdeling som omhandlet i artikel 14, stk. 2, i nærværende forordning gennemføres bemyndigelsen ved hjælp af Sortsmyndighedens interne regler om arbejdsgangen.
2. Indgåelsen af den skriftlige aftale har den virkning, at handlinger, som medlemmer af prøvningsmyndighedens personale har foretaget eller skal foretage i overensstemmelse med aftalen, i forhold til tredjemand anses for at være handlinger foretaget af Sortsmyndigheden.
3. Hvis prøvningsmyndigheden har til hensigt at søge bistand fra andre fagligt kvalificerede organer i medfør af basisforordningens artikel 56, stk. 3, skal sådanne organer allerede anføres i den skriftlige aftale med Sortsmyndigheden. Basisforordningens artikel 81, stk. 2, og artikel 13, stk. 2 og 3, i nærværende forordning finder tilsvarende anvendelse på de berørte ansatte, som skal underskrive en skriftlig forpligtelse om at efterkomme kravet om tavshedspligt.
4. For den tekniske afprøvning betaler Sortsmyndigheden prøvningsmyndigheden et gebyr, der dækker alle påløbne omkostninger. Administrationsrådet fastsætter de ensartede metoder til beregning af omkostningerne og de ensartede omkostningselementer, som skal gælde for alle bemyndigede prøvningsmyndigheder.
5. Prøvningsmyndigheden skal regelmæssigt til Sortsmyndigheden fremsende en opgørelse over omkostningerne i forbindelse med den pågældende tekniske afprøvning og vedligeholdelsen af det nødvendige referencemateriale. I det i stk. 3 omhandlede tilfælde skal prøvningsmyndigheden til Sortsmyndigheden fremsende en særskilt revisionsberetning for organerne.
6. En tilbagekaldelse af en prøvningsmyndigheds bemyndigelse kan ikke få virkning forud for det tidspunkt, på hvilket en ophævelse af den i stk. 1 omhandlede aftale får virkning.
AFSNIT II
DE ENKELTE FORMER FOR SAGSBEHANDLING VED SORTSMYNDIGHEDEN
KAPITEL I
Ansøgning om EF-sortsbeskyttelse
Afdeling 1
Ansøgeren
Artikel 16
Indgivelse af ansøgningen
1. En ansøgning om EF-sortsbeskyttelse skal indgives til Sortsmyndigheden eller til de nationale organer eller de afdelinger, der er bemyndiget eller oprettet i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4.
Hvis ansøgningen indgives til Sortsmyndigheden, kan den indgives i papirform eller ad elektronisk vej. Hvis den indgives til de nationale organer eller afdelinger, skal den indgives i papirform i to eksemplarer.
2. De oplysninger, der i henhold til basisforordningens artikel 49, stk. 1, litra b), skal indgives til Sortsmyndigheden, skal omfatte:
-
oplysninger til identifikation af ansøgeren og i givet fald af dennes befuldmægtigede
-
angivelse af det nationale organ eller den afdeling, hvortil ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse er indgivet, og
-
den foreløbige betegnelse af den pågældende sort.
3. Sortsmyndigheden udleverer vederlagsfrit følgende formularer:
a)
en ansøgningsformular og et teknisk oplysningsskema til brug ved indgivelsen af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse
b)
en formular til fremsendelse af de i stk. 2 omhandlede oplysninger med angivelse af følgerne af, at fremsendelse ikke finder sted.
4. Ansøgeren udfylder og underskriver de i stk. 3 omhandlede formularer. Hvis ansøgningen indgives ad elektronisk vej, skal den være i overensstemmelse med artikel 57, stk. 3, andet afsnit, for så vidt angår underskriften.
Artikel 17
Kvittering for ansøgningen
1. Hvis et nationalt organ eller en afdeling, der er bemyndiget eller oprettet i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4, modtager en ansøgning, skal organet eller afdelingen i overensstemmelse med basisforordningens artikel 49, stk. 2, fremsende ansøgningen til Sortsmyndigheden og vedlægge en kvittering for ansøgningen. Kvitteringen skal i det mindste indeholde angivelse af det nationale organs eller den nationale afdelings sagsnummer, antallet af fremsendte dokumenter og datoen for det nationale organs eller afdelingens modtagelse heraf. Det nationale organ eller afdelingen sender en kopi af den fremsendte kvittering til ansøgeren.
2. Hvis Sortsmyndigheden modtager en ansøgning direkte fra ansøgeren eller via en afdeling eller et nationalt organ, skal den, uden at det berører øvrige bestemmelser, påføre de dokumenter, der indgår i ansøgningen, et sagsnummer og datoen for Sortsmyndighedens modtagelse heraf og sende ansøgeren en kvittering. Kvitteringen skal i det mindste indeholde angivelse af Sortsmyndighedens sagsnummer, antallet af modtagne dokumenter, datoen for Sortsmyndighedens modtagelse heraf og ansøgningsdatoen efter basisforordningens artikel 51. Hvis Sortsmyndigheden har modtaget ansøgningen via et nationalt organ eller en afdeling, sender den en kopi af kvitteringen til det pågældende organ eller den pågældende afdeling.
3. Hvis Sortsmyndigheden modtager en ansøgning fra en afdeling eller et nationalt organ senere end en måned efter ansøgerens indgivelse heraf, kan ansøgningsdatoen efter basisforordningens artikel 51 ikke ligge forud for datoen for Sortsmyndighedens modtagelse, medmindre Sortsmyndigheden på grundlag af fyldestgørende dokumentation fastslår, at ansøgeren har givet den underretning i overensstemmelse med basisforordningens artikel 49, stk. 1, litra b), og artikel 16, stk. 2, i nærværende forordning.
Artikel 18
Betingelserne i basisforordningens artikel 50, stk. 1
1. Hvis Sortsmyndigheden konstaterer, at ansøgningen ikke opfylder de krav, der er fastsat i basisforordningens artikel 50, stk. 1, giver den ansøgeren meddelelse om de mangler, der er konstateret, samt om, at det først er datoen for modtagelsen af tilfredsstillende oplysninger til afhjælpning af de meddelte mangler, der vil blive betragtet som ansøgningsdato efter basisforordningens artikel 51.
2. En ansøgning opfylder kun kravet i basisforordningens artikel 50, stk. 1, litra i), hvis den indeholder angivelse af datoen og landet for en eventuel første overdragelse som omhandlet i basisforordningens artikel 10, stk. 1, eller i modsat fald en erklæring om, at en sådan overdragelse endnu ikke har fundet sted.
3. En ansøgning opfylder kun kravet i basisforordningens artikel 50, stk. 1, litra j), hvis den indeholder en efter ansøgerens bedste overbevisning afgiven oplysning om datoen for og det berørte land i forbindelse med enhver tidligere ansøgning vedrørende sorten, det være sig:
-
en ansøgning om meddelelse af ejendomsret til sorten, eller
-
en ansøgning om officiel godkendelse af sorten til certificering og markedsføring, hvor en sådan officiel godkendelse omfatter en officiel beskrivelse af sorten i en medlemsstat eller i en stat, der er medlem af Den Internationale Union til Beskyttelse af Plantenyheder.
Artikel 19
Betingelserne i basisforordningens artikel 50, stk. 2
1. Hvis Sortsmyndigheden bemærker, at ansøgningen ikke er i overensstemmelse med stk. 2, 3 og 4 i nærværende artikel eller artikel 16, anvender den artikel 17, stk. 2, men den skal anmode ansøgeren om at afhjælpe de konstaterede mangler inden for en af Sortsmyndigheden fastsat frist. Hvis de meddelte mangler ikke rettidigt afhjælpes, giver Sortsmyndigheden straks afslag på ansøgningen i henhold til basisforordningens artikel 61, stk. 1, litra a).
2. Ansøgningen skal indeholde følgende oplysninger:
a)
ansøgerens nationalitet, hvis han er en fysisk person, og hans angivelse som part i sagen som omhandlet i artikel 2 i nærværende forordning samt, hvis han ikke har frembragt sorten, navn og adresse på den, der har frembragt sorten
b)
det latinske navn på den slægt, art eller underart, som sorten tilhører, samt det almindelige navn
c)
forekomsten af de kendetegn for sorten, som efter ansøgerens opfattelse gør den klart skelnelig fra andre sorter, skal nærmere beskrives; navnene på sådanne andre sorter kan opgives som referencesorter for afprøvningen
d)
frembringelse, opretholdelse og formering af sorten, idet oplysningerne herom især skal omfatte:
-
kendetegn, sortsbetegnelsen, eller i mangel heraf den foreløbige betegnelse, samt oplysninger om dyrkningen af en anden sort eller andre sorter, når materiale af sådanne sorter løbende skal anvendes til fremstilling af sorten, eller
-
de genetisk modificerede kendetegn, når sorten er en genetisk modificeret organisme som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF (4)
e)
den region og det land, hvor sorten er frembragt eller fundet og udviklet
f)
dato og land for en eventuel første overdragelse af sortsbestanddele eller udbytte deraf med henblik på vurdering af nyhedsværdien i overensstemmelse med basisforordningens artikel 10 eller i modsat fald en erklæring om, at en sådan overdragelse endnu ikke har fundet sted
g)
angivelse af den myndighed, ansøgningen er indgivet til, og sagsnummeret på ansøgninger som omhandlet i artikel 18, stk. 3, i nærværende forordning
h)
eksisterende nationale sortsbeskyttelsesrettigheder eller eventuelle patenter, der er opnået inden for Fællesskabet for den pågældende sort.
3. Sortsmyndigheden kan kræve, at der inden for en af Sortsmyndigheden fastsat frist meddeles enhver form for oplysninger og dokumentation, som er nødvendig, herunder om nødvendigt de tegninger og fotografier, der er behov for med henblik på gennemførelsen af den tekniske afprøvning.
4. Hvis den pågældende sort er en genetisk modificeret organisme som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 2001/18/EF, anmoder Sortsmyndigheden ansøgeren om at fremsende en kopi af myndighedernes skriftlige godkendelse af, at den pågældende sort ikke indebærer nogen risiko for miljøet i forbindelse med en teknisk afprøvning, som skal tilvejebringes i henhold til artikel 55 og 56 i overensstemmelse med forskrifterne i nævnte direktiv.
Artikel 20
Påberåbelse af prioritet
Hvis en ansøger i henhold til basisforordningens artikel 52, stk. 2, påberåber sig prioritet på grundlag af en ansøgning, der ikke er den tidligste af dem, der skal angives i henhold til nærværende forordnings artikel 18, stk. 3, første led, meddeler Sortsmyndigheden, at en prioritetsdato kun kan anerkendes i forbindelse med den tidligste af sådanne ansøgninger. Hvis Sortsmyndigheden har udstedt en kvittering med angivelse af indgivelsesdatoen for en ansøgning, der ikke er den tidligste af dem, der skal angives, anses den meddelte prioritetsdato for at være uden virkning.
Artikel 21
Berettigelse til EF-sortsbeskyttelse under sagsbehandlingen
1. Hvis der mod ansøgeren er indledt spørgsmål vedrørende et krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 4, og dette er indført i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse, kan Sortsmyndigheden stille sagsbehandlingen i bero. Sortsmyndigheden kan fastsætte en dato, på hvilken den har til hensigt at fortsætte den verserende sagsbehandling.
2. Når en endelig afgørelse eller en anden form for afslutning af et søgsmål som omhandlet i stk. 1 er blevet indført i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse, genoptager Sortsmyndigheden sagsbehandlingen. Genoptagelsen kan finde sted på et tidligere tidspunkt, men ikke inden den dato, der måtte være fastsat i medfør af stk. 1.
3. Hvis retten til EF-sortsbeskyttelse er overdraget til en anden person med virkning for Sortsmyndigheden, kan den pågældende person indtræde i den første ansøgers ansøgning, som om det var vedkommendes egen, forudsat han giver Sortsmyndigheden meddelelse herom senest en måned efter indførelsen af den endelige dom i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse. Forfaldne gebyrer i henhold til basisforordningens artikel 83, der allerede er betalt af den første ansøger, anses for at være betalt af den efterfølgende ansøger.
Afdeling 2
Gennemførelse af den tekniske afprøvning
Artikel 22
Afgørelse om vejledende principper for afprøvning
1. Administrationsrådet træffer på forslag af Sortsmyndighedens præsident afgørelse om de vejledende principper for afprøvning. Datoen for afgørelsen og de deraf omfattede arter offentliggøres i den officielle tidende, der er omhandlet i artikel 87.
2. Hvis administrationsrådet ikke træffer afgørelse om vejledende principper for afprøvning, kan Sortsmyndighedens præsident træffe en foreløbig afgørelse herom. Den foreløbige afgørelse bortfalder på datoen for administrationsrådets afgørelse. Hvis den foreløbige afgørelse, som Sortsmyndighedens præsident har truffet, afviger fra administrationsrådets afgørelse, ændrer dette intet ved en teknisk afprøvning, der er indledt inden datoen for administrationsrådets afgørelse. Administrationsrådet kan tillade en undtagelse fra denne bestemmelse, hvis omstændighederne tilsiger det.
Artikel 23
Bemyndigelse af Sortsmyndighedens præsident
1. Når administrationsrådet træffer en afgørelse om vejledende principper for afprøvning, skal det give Sortsmyndighedens præsident bemyndigelse til at indføje forekomsten af yderligere kendetegn samt for en sort deres udtryk.
2. Hvis Sortsmyndigheden gør brug af den i stk. 1 omhandlede bemyndigelse, finder artikel 22, stk. 2, tilsvarende anvendelse.
Artikel 24
Sortsmyndighedens fremsendelse af oplysninger til prøvningsmyndigheden
I overensstemmelse med basisforordningens artikel 55, stk. 3, skal Sortsmyndigheden for en given sort fremsende kopier af nedennævnte dokumenter til prøvningsmyndigheden:
a)
ansøgningsformularen, det tekniske oplysningsskema og alle yderligere dokumenter, som ansøgeren har indgivet med oplysninger, der er nødvendige for den tekniske afprøvning
b)
de formularer, som ansøgeren har udfyldt i henhold til artikel 86
c)
dokumenter vedrørende en indsigelse, der er baseret på en påstand om, at betingelserne i forordningens artikel 7, 8 og 9 ikke er opfyldt.
Artikel 25
Samarbejde mellem Sortsmyndigheden og prøvningsmyndigheden
De ansatte ved prøvningsmyndigheden, der er ansvarlige for den tekniske afprøvning, og den referent, der er udpeget i henhold til artikel 8, stk. 1, samarbejder under hele forløbet af den tekniske afprøvning. Samarbejdet skal i det mindste omfatte:
a)
overvågning af den tekniske afprøvning, herunder referentens inspektion af afprøvningsstederne og af de ved afprøvningen anvendte metoder
b)
prøvningsmyndighedens meddelelse af oplysninger om en eventuel tidligere markedsføring af sorten, uden at Sortsmyndighedens øvrige undersøgelser berøres heraf, og
c)
prøvningsmyndighedens fremsendelse til Sortsmyndigheden af foreløbige rapporter om hver dyrkningsperiode.
Artikel 26
Afprøvningsrapporternes udformning
1. Den i basisforordningens artikel 57 omhandlede afprøvningsrapport skal underskrives af den ansatte ved prøvningsmyndigheden, der er ansvarlig herfor, og skal indeholde angivelse af, at råderetten over rapporten alene tilkommer Sortsmyndigheden i overensstemmelse med basisforordningens artikel 57, stk. 4.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på alle foreløbige rapporter, der skal fremsendes til Sortsmyndigheden. Prøvningsmyndigheden tilstiller direkte ansøgeren en kopi af sådanne foreløbige rapporter.
Artikel 27
Andre afprøvningsrapporter
1. En afprøvningsrapport om resultaterne af en teknisk afprøvning, der er foretaget eller som er ved at blive foretaget, i officielt øjemed i en medlemsstat, af en af de prøvningsmyndigheder, som er ansvarlig for den pågældende art i henhold til basisforordningens artikel 55, stk. 1, kan af Sortsmyndigheden anses for at være tilstrækkeligt grundlag for afgørelse, på betingelse af:
a)
at det materiale, der er forelagt med henblik på den tekniske afprøvning, mængdemæssigt og kvalitativt har været i overensstemmelse med de standarder, der måtte være fastlagt i henhold til basisforordningens artikel 55, stk. 4
b)
at den tekniske afprøvning er udført på en måde, der er forenelig med administrationsrådets udpegning i henhold til basisforordningens artikel 55, stk. 1, og at afprøvningen er gennemført i overensstemmelse med de vejledende principper for afprøvning eller de generelle instrukser, der er fastsat eller givet i henhold til basisforordningens artikel 56, stk. 2, og artikel 22 og 23 i nærværende forordning
c)
at Sortsmyndigheden har haft lejlighed til at overvåge den pågældende tekniske afprøvning, og
d)
at de foreløbige rapporter om de enkelte dyrkningsperioder er fremsendt til Sortsmyndigheden inden afprøvningsrapporten, såfremt den endelige rapport ikke er umiddelbart tilgængelig.
2. Hvis Sortsmyndigheden ikke finder, at den i stk. 1 omhandlede afprøvningsrapport udgør et tilstrækkeligt grundlag for en afgørelse, kan den gå videre i henhold til den procedure, der er fastsat i basisforordningens artikel 55, efter at have konsulteret ansøgeren og prøvningsmyndigheden.
3. Sortsmyndigheden og enhver kompetent national sortsmyndighed i en medlemsstat yder hinanden administrativ bistand ved efter anmodning at stille allerede foreliggende afprøvningsrapporter vedrørende en sort til rådighed med henblik på vurdering af samme sorts selvstændighed, ensartethed og stabilitet. Sortsmyndigheden eller den kompetente nationale myndighed opkræver et særligt beløb for fremsendelse af en sådan rapport til en anden myndighed, idet beløbet aftales mellem de pågældende myndigheder.
4. En afprøvningsrapport om resultaterne af en teknisk afprøvning, der er foretaget, eller som er ved at blive foretaget i officielt øjemed i et tredjeland, som er medlem af Den Internationale Union for Beskyttelse af Plantenyheder, kan af Sortsmyndigheden anses for at være tilstrækkeligt grundlag for afgørelse, på betingelse af at den tekniske afprøvning er i overensstemmelse med betingelserne i en skriftlig aftale mellem Sortsmyndigheden og den kompetente myndighed i det pågældende tredjeland. Disse betingelser skal mindst omfatte følgende:
a)
de for materialet gældende betingelser, jf. stk. 1, litra a)
b)
den tekniske afprøvning er foretaget i overensstemmelse med de vejledende principper for afprøvning eller de generelle instrukser, der er fastsat eller givet i henhold til basisforordningens artikel 56, stk. 2
c)
Sortsmyndigheden har haft lejlighed til at vurdere hensigtsmæssigheden af faciliteterne til gennemførelse af en teknisk afprøvning for den pågældende art i det pågældende tredjeland og til at overvåge den pågældende tekniske afprøvning, og
d)
betingelserne vedrørende tilgængeligheden af rapporter, jf. stk. 1, litra d).
Afdeling 3
Sortsbetegnelse
Artikel 28
Forslag til en sortsbetegnelse
Forslaget til en sortsbetegnelse skal underskrives og indgives skriftligt i to eksemplarer enten til Sortsmyndigheden eller til det nationale organ eller den afdeling, der er bemyndiget eller oprettet i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4, hvis forslaget indgives hertil sammen med ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse.
Sortsmyndigheden skal vederlagsfrit udlevere en formular til indgivelse af forslag til sortsbetegnelse.
Hvis forslaget til en ændring af en sortsbetegnelse indgives ad elektronisk vej, skal det være i overensstemmelse med artikel 57, stk. 3, andet afsnit, for så vidt angår underskriften.
Artikel 29
Undersøgelse af et forslag
1. Hvis forslaget ikke indgives sammen med ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse, eller hvis en foreslået sortsbetegnelse ikke kan godkendes af Sortsmyndigheden, skal denne straks give ansøgeren meddelelse herom og opfordre ham til at indgive et forslag eller et nyt forslag samt oplyse om følgerne, hvis dette undlades.
2. Hvis Sortsmyndigheden på tidspunktet for dens modtagelse af resultaterne af den tekniske afprøvning i henhold til basisforordningens artikel 57, stk. 1, konstaterer, at ansøgeren ikke har indgivet noget forslag til en sortsbetegnelse, meddeler den straks afslag på ansøgningen om EF-sortsbeskyttelse i henhold til basisforordningens artikel 61, stk. 1, litra c).
Artikel 30
Retningslinjer vedrørende sortsbetegnelser
Der skal i retningslinjer, som vedtages af administrationsrådet, opstilles ensartede og endegyldige kriterier vedrørende hindringer for anvendelse af artsbetegnelser som sortsbetegnelse, jf. basisforordningens artikel 63, stk. 3 og 4.
KAPITEL II
Indsigelser
Artikel 31
Fremsættelse af indsigelser
1. Indsigelser som omhandlet i basisforordningens artikel 59 skal indeholde:
a)
navnet på den ansøger og sagsnummeret på den ansøgning, mod hvilken der rejses indsigelse
b)
angivelse af indsigeren som part i sagen, jf. artikel 2
c)
hvis indsigeren har udpeget en befuldmægtiget, angivelse af dennes navn og adresse
d)
en redegørelse for den påstand, som indsigelsen, jf. basisforordningens artikel 59, stk. 3, bygger på, og for de særlige forhold, beviser og anbringender, hvorpå indsigelsen støttes.
2. Hvis der er fremsat flere indsigelser mod samme ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, kan Sortsmyndigheden behandle disse indsigelser samlet.
Artikel 32
Afvisning af indsigelser
1. Hvis Sortsmyndigheden konstaterer, at en indsigelse ikke er i overensstemmelse med basisforordningens artikel 59, stk. 1 og 3, eller artikel 31, stk. 1, litra d), i nærværende forordning eller ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til identificering af den ansøgning, over for hvilken der fremsættes indsigelse, afviser den indsigelsen, medmindre manglerne afhjælpes inden for en af Sortsmyndigheden fastsat tidsfrist.
2. Hvis Sortsmyndigheden konstaterer, at indsigelsen ikke er i overensstemmelse med andre bestemmelser i basisforordningen eller med nærværende forordning, afviser den indsigelsen, medmindre manglerne afhjælpes inden udløbet af indsigelsesfristerne.
KAPITEL III
Opretholdelse af EF-sortsbeskyttelse
Artikel 33
Indehaverens forpligtelser i henhold til basisforordningens artikel 64, stk. 3
1. Indehaveren skal tillade inspektion af materiale af den pågældende sort og af det sted, hvor den uændrede sort opretholdes, således at det er muligt at indhente de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering af sortens fortsatte uændrede beståen i overensstemmelse med basisforordningens artikel 64, stk. 3.
2. Indehaveren skal føre skriftlige optegnelser for at muliggøre kontrol af, om der er truffet de fornødne foranstaltninger som omhandlet i basisforordningens artikel 64, stk. 3.
Artikel 34
Teknisk efterkontrol af den beskyttede sort
Der skal foretages en teknisk efterkontrol af den beskyttede sort i overensstemmelse med de vejledende principper for afprøvningen, der var gældende, da EF-sortsbeskyttelsen blev meddelt for den pågældende sort, uden at dette berører anvendelsen af basisforordningens artikel 87, stk. 4. Artikel 22 og 24-27 finder tilsvarende anvendelse på Sortsmyndigheden, prøvningsmyndigheden og indehaveren.
Artikel 35
Andet materiale, der kan anvendes ved den tekniske efterkontrol
Når indehaveren har forelagt materiale af sorten i overensstemmelse med basisforordningens artikel 64, stk. 3, kan prøvningsmyndigheden med Sortsmyndighedens samtykke efterkontrollere det forelagte materiale ved kontrol af andet materiale, der er udtaget på en bedrift, hvor indehaveren eller en anden med dennes samtykke producerer materiale, eller udtaget af materiale, der er markedsført af indehaveren eller med dennes samtykke, eller udtaget af en medlemsstats myndigheder i overensstemmelse med deres beføjelser.
Artikel 36
Ændring af sortsbetegnelsen
1. Når en sortsbetegnelse skal ændres i henhold til forordningens artikel 66, giver Sortsmyndigheden indehaveren meddelelse om grundene hertil, ligesom den fastsætter en tidsfrist, inden for hvilken indehaveren skal fremsende et egnet forslag til en ændret sortsbetegnelse, og oplyser om, at EF-sortsbeskyttelsen kan ophæves i henhold til basisforordningens artikel 21, hvis der ikke indgives et sådant forslag.
2. Hvis Sortsmyndigheden ikke kan godkende forslaget til en ændret sortsbetegnelse, giver den straks indehaveren meddelelse herom, ligesom den igen fastsætter en tidsfrist, inden for hvilken indehaveren skal forelægge et egnet forslag, idet der oplyses om, at EF-sortsbeskyttelsen kan ophæves i henhold til basisforordningens artikel 21, hvis der ikke indgives et sådant forslag.
3. Artikel 31 og 32 i nærværende forordning finder tilsvarende anvendelse på en indsigelse, der er indgivet i medfør af basisforordningens artikel 66, stk. 3.
4. Hvis forslaget til en ændring af en sortsbetegnelse indgives ad elektronisk vej, skal det være i overensstemmelse med artikel 57, stk. 3, andet afsnit, for så vidt angår underskriften.
KAPITEL IV
EF-licenser, som Sortsmyndigheden kan meddele
Afdeling 1
Tvangslicenser i henhold til basisforordningens artikel 29
Artikel 37
Ansøgning om tvangslicens
1. En ansøgning om tvangslicens skal i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 1, 2 og 5, indeholde:
a)
angivelse af ansøgeren og indehaveren af den pågældende sortsbeskyttelse som parter i sagen
b)
sortsbetegnelsen og de plantearter, som den eller de pågældende sorter henhører under
c)
et forslag til den type handlinger, der skal være omfattet af tvangslicensen
d)
en begrundelse for almenhedens interesse, herunder oplysninger om faktiske forhold, beviser og anbringender, der kan underbygge den påberåbte almene interesse
e)
ved en ansøgning som omhandlet i basisforordningens artikel 29, stk. 2, et forslag til den gruppe af personer, der skal meddeles tvangslicens, herunder i givet fald de særlige krav, som den pågældende persongruppe skal opfylde
f)
et forslag til et rimeligt vederlag og beregningsgrundlaget herfor.
2. En ansøgning om tvangslicens i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 5a, skal indeholde:
a)
angivelse af ansøgeren, der er indehaver af en patentrettighed, og indehaveren af den pågældende sortsbeskyttelse som parter i sagen
b)
sortsbetegnelsen og de plantearter, som den eller de pågældende sorter henhører under
c)
en bekræftet genpart af patentbrevet, hvoraf fremgår nummeret på og kravene i patentet på den bioteknologiske opfindelse samt den myndighed, der har meddelt patentet
d)
et forslag til den type handlinger, der skal være omfattet af tvangslicensen
e)
et forslag til et rimeligt vederlag og beregningsgrundlaget herfor
f)
en erklæring, der angiver, hvorfor den bioteknologiske opfindelse udgør et betydeligt teknisk fremskridt af væsentlig økonomisk interesse i forhold til den beskyttede plantesort, herunder oplysninger om faktiske forhold, beviser og anbringender, der kan underbygge kravet
g)
et forslag til licensens geografiske rækkevidde, der ikke må gå ud over den geografiske rækkevidde af det i litra c) omhandlede patent.
3. En ansøgning om gensidig licens i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 5a, andet afsnit, skal indeholde:
a)
angivelse af ansøgeren, der er indehaver af en patentrettighed, og indehaveren af den pågældende sortsbeskyttelse som parter i sagen
b)
sortsbetegnelsen og de plantearter, som den eller de pågældende sorter henhører under
c)
en bekræftet genpart af patentbrevet, hvoraf fremgår nummeret på og kravene i patentet på den bioteknologiske opfindelse samt den myndighed, der har meddelt patentet
d)
et officielt dokument, hvoraf det fremgår, at der er meddelt tvangslicens for en patenteret bioteknologisk opfindelse til indehaveren af sortsbeskyttelsen
e)
et forslag til den type handlinger, der skal være omfattet af den gensidige licens
f)
et forslag til et rimeligt vederlag og beregningsgrundlaget herfor
g)
et forslag til den gensidige licens’ geografiske rækkevidde, der ikke må gå ud over den geografiske rækkevidde af det i litra c) omhandlede patent.
4. En ansøgning om tvangslicens vedlægges dokumentation for, at ansøgeren uden held har anmodet indehaveren af sortsbeskyttelsen om indgåelse af en licensaftale. Hvis Kommissionen eller en medlemsstat ansøger om en tvangslicens i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 2, kan Sortsmyndigheden i tilfælde af force majeure give dispensation fra denne bestemmelse.
5. En anmodning om indgåelse af en licensaftale anses at være fremsat uden held efter stk. 4, hvis:
a)
indehaveren ikke inden for en rimelig periode har givet et endeligt svar til den, der har fremsat anmodningen, eller
b)
indehaveren har nægtet at indgå en licensaftale med den person, der har fremsat anmodningen, eller
c)
indehaveren har tilbudt den person, der har fremsat anmodningen, en licensaftale på åbenbart urimelige vilkår, herunder vilkår vedrørende den royalty, der skal betales, og vilkår, der i deres helhed er åbenbart urimelige.
Artikel 38
Behandling af en ansøgning om tvangslicens
1. Den mundtlige forhandling og bevisoptagelsen foregår i princippet i ét og samme forhandlingsmøde.
2. En begæring om yderligere forhandlingsmøder kan kun imødekommes, hvis den er begrundet i omstændigheder, der har ændret sig under eller efter forhandlingsmødet.
3. Inden Sortsmyndigheden træffer en afgørelse, opfordrer den sagens parter til i mindelighed at indgå en licensaftale. Alt efter forholdene fremsætter Sortsmyndigheden forslag til en sådan mindelig aftale.
Artikel 39
Ejerforholdet vedrørende EF-sortsbeskyttelsen under sagens behandling
1. Hvis der over for indehaveren er indledt søgsmål vedrørende krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 1, og dette er indført i registret over EF-sortsbeskyttelse, kan Sortsmyndigheden udsætte sagsbehandlingen vedrørende meddelelse af tvangslicens. Sagsbehandlingen genoptages først, når den endelige dom i det pågældende søgsmål eller en anden afslutning af sagen er indført i nævnte register.
2. Hvis en EF-sortsbeskyttelse er blevet overdraget med virkning for Sortsmyndigheden, indtræder den nye indehaver på anmodning af ansøgeren som part i sagen, hvis ansøgeren uden held har anmodet den nye indehaver om en licensaftale inden to måneder efter modtagelsen af Sortsmyndighedens meddelelse om, at navnet på den nye indehaver er blevet indført i registret over EF-sortsbeskyttelse. En anmodning fra ansøgeren skal ledsages af tilfredsstillende dokumentation for vedkommendes forgæves bestræbelser og i givet fald for den nye indehavers handlinger.
3. Ved en ansøgning som omhandlet i basisforordningens artikel 29, stk. 2, indtræder den nye indehaver som part i sagen. Stk. 1 finder ikke anvendelse.
Artikel 40
Indholdet af afgørelsen om ansøgningen
Den skriftlige afgørelse underskrives af Sortsmyndighedens præsident. Afgørelsen skal indeholde:
a)
en erklæring om, at afgørelsen er truffet af Sortsmyndigheden
b)
datoen for afgørelsen
c)
navnene på de udvalgsmedlemmer, der har deltaget i sagsbehandlingen
d)
navnene på sagens parter og deres befuldmægtigede
e)
en henvisning til udtalelsen fra administrationsrådet
f)
en beskrivelse af de forhold, der skal træffes afgørelse om
g)
et resumé af de faktiske omstændigheder
h)
en begrundelse for den trufne afgørelse
i)
Sortsmyndighedens egentlige afgørelse; denne kan alt efter tilfældet omfatte fastlæggelse af de handlinger, der omfattes af tvangslicensen, de i den forbindelse fastlagte betingelser og gruppen af personer, herunder i givet fald de bestemte krav, der gælder for denne gruppe.
Artikel 41
Meddelelse af tvangslicens
1. En afgørelse om meddelelse af tvangslicens i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 1, 2 og 5, skal indeholde en begrundelse med angivelse af de relevante almene interesser:
2. Følgende forhold kan navnlig anses for at være i almenhedens interesse:
a)
beskyttelse af menneskers, dyrs og planters liv og helbred
b)
behovet for at forsyne markedet med materiale med særlige kendetegn
c)
behovet for at opretholde en tilskyndelse til at fortsætte frembringelsen af forbedrede sorter.
3. En afgørelse om meddelelse af tvangslicens i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 5a, skal indeholde en erklæring, der angiver, hvorfor den bioteknologiske opfindelse udgør et betydeligt teknisk fremskridt af væsentlig økonomisk interesse. Følgende forhold kan navnlig anses for at underbygge, at opfindelsen er et betydeligt teknisk fremskridt af væsentlig økonomisk interesse i forhold til den beskyttede plantesort:
a)
forbedring af dyrkningsteknikker
b)
forbedring af miljøbeskyttelsen
c)
forbedring af teknikkerne til fremme af anvendelsen af genetisk biodiversitet
d)
forbedring af kvaliteten
e)
forbedring af udbyttet
f)
forbedring af modstandsdygtigheden
g)
forbedring af tilpasningen til specifikke klima- og/eller miljøforhold.
4. Tvangslicensen er ikke-eksklusiv.
5. Tvangslicensen kan ikke overdrages, undtagen sammen med den del af en virksomhed, der udnytter tvangslicensen, eller i det i basisforordningens artikel 29, stk. 5, omhandlede tilfælde sammen med sortsbeskyttelse for en i det væsentlige afledt sort.
Artikel 42
Betingelser vedrørende den person, der meddeles tvangslicens
1. Den person, som en tvangslicens meddeles til, skal have tilstrækkelige finansielle og tekniske midler til at kunne udnytte tvangslicensen, uden at dette i øvrigt berører de betingelser, der er omhandlet i basisforordningens artikel 29, stk. 3.
2. Overholdelse af de betingelser vedrørende tvangslicensen, der er fastlagt i afgørelsen herom, anses som en af de omstændigheder, der er omhandlet i basisforordningens artikel 29, stk. 4.
3. Sortsmyndigheden fastsætter, at den person, der meddeles tvangslicens, ikke må tage retlige skridt vedrørende krænkelser af EF-sortsbeskyttelsen, medmindre indehaveren har afvist at tage sådanne skridt eller har undladt at gøre dette i en periode på to måneder efter at være blevet anmodet herom.
Artikel 43
Grupper af personer, der opfylder specifikke krav i henhold til basisforordningens artikel 29, stk. 2
1. Enhver person, der har til hensigt at udnytte en tvangslicens, og som er omfattet af den gruppe af personer, der opfylder de i basisforordningens artikel 29, stk. 2, omhandlede bestemte krav, giver ved anbefalet brev med modtagelsesbevis Sortsmyndigheden og indehaveren meddelelse herom. Meddelelsen skal navnlig indeholde:
a)
navn og adresse på den pågældende person efter de regler, der i henhold til artikel 2 gælder for parterne i en sag
b)
en erklæring om, hvorledes de pågældende krav er opfyldt
c)
en erklæring med angivelse af de påtænkte handlinger, og
d)
en forsikring om, at den pågældende person har de nødvendige finansielle midler til at kunne udnytte tvangslicensen, og oplysninger om hans tekniske forudsætninger herfor.
2. På begæring indfører Sortsmyndigheden en person i registret over EF-sortsbeskyttelse, hvis den pågældende person har opfyldt betingelserne vedrørende den i stk. 1 omhandlede meddelelse. Den pågældende har ikke ret til at udnytte tvangslicensen, inden denne er indført i registret. Indførelsen heri meddeles den pågældende person og indehaveren.
3. Artikel 42, stk. 3, finder tilsvarende anvendelse på en person, der er indført i registret over EF-sortsbeskyttelse i henhold til stk. 2. Enhver dom eller anden afslutning på et søgsmål vedrørende en krænkelse gælder også for de øvrige personer, der er indført eller indføres i registret.
4. Den i stk. 2 omhandlede indførelse i registret kan slettes alene med den begrundelse, at der med hensyn til de bestemte krav, der er fastsat i afgørelsen om meddelelse af tvangslicens, eller de finansielle og tekniske midler, der er konstateret i henhold til stk. 2, er indtrådt ændringer efter udløbet af et år efter meddelelsen af tvangslicensen og inden for den eventuelle tidsfrist, der måtte være fastsat ved meddelelsen. Slettelse af en indførelse i registret meddeles den indførte person og indehaveren.
Afdeling 2
Licenser efter basisforordningens artikel 100, stk. 2
Artikel 44
Licenser efter basisforordningens artikel 100, stk. 2
1. En anmodning om en ikke-eksklusiv licens fra en ny indehaver, som omhandlet i basisforordningens artikel 100, stk. 2, fremsættes, for så vidt angår den tidligere indehaver, senest to måneder efter modtagelsen af Sortsmyndighedens meddelelse om, at navnet på den nye indehaver er indført i registret over EF-sortsbeskyttelse, og for så vidt angår en person, der har haft udnyttelsesret, senest fire måneder efter dette tidspunkt.
2. En ansøgning om meddelelse af licens i henhold til basisforordningens artikel 100, stk. 2, vedlægges dokumentation for, at der uden held er fremsat en anmodning som omhandlet i denne artikels stk. 1. Artikel 37, stk. 1, litra a), b) og c), og stk. 5, artikel 38, artikel 39, stk. 3, artikel 40, undtagen litra f), artikel 41, stk. 3 og 4, og artikel 42 finder tilsvarende anvendelse.
AFSNIT III
SAGSBEHANDLINGEN VED APPELKAMRENE
Artikel 45
Klagens indhold
Klagen skal indeholde:
a)
angivelse af den, der indgiver klagen, som part i appelsagen, jf. artikel 2
b)
sagsnummeret på den afgørelse, der påklages, og en erklæring om, i hvilket omfang der anmodes om ændring eller annullation af afgørelsen.
Artikel 46
Modtagelse af klagen
Når Sortsmyndigheden modtager en klage, påfører den klagen et sagsnummer og datoen for Sortsmyndighedens modtagelse, ligesom den oplyser klageren om tidsfristen for indgivelse af begrundelse for klagen. Undladelse af at give en sådan oplysning kan ikke påberåbes.
Artikel 47
Intervention som part i appelsagen
1. Sortsmyndigheden sender straks en kopi af klagen med påført sagsnummer og modtagelsesdato til de parter i sagen, der har deltaget i sagsbehandlingen ved Sortsmyndigheden.
2. De i stk. 1 omhandlede parter i sagen kan intervenere som parter i appelsagen inden for en frist på to måneder fra tilsendelsen af kopien af klagen.
Artikel 48
Sortsmyndighedens opgave
1. Det kontor i Sortsmyndigheden, der er omhandlet i basisforordningens artikel 70, stk. 1, og formanden for appelkammeret sikrer ved intern forberedelse af sagen, at appelkammeret kan behandle den straks efter dens forelæggelse; formanden skal navnlig vælge de to øvrige medlemmer i overensstemmelse med basisforordningens artikel 46, stk. 2, og udpege en referent inden sagens forelæggelse.
2. Inden sagens forelæggelse skal det kontor i Sortsmyndigheden, der er omhandlet i basisforordningens artikel 70, stk. 1, straks fremsende en kopi af de dokumenter, der er modtaget fra en af appelsagens parter, til de øvrige parter i appelsagen.
3. Sortsmyndighedens præsident sørger for offentliggørelse af de i artikel 89 omhandlede oplysninger, inden sagen forelægges.
Artikel 49
Afvisning af en klage
1. Hvis klagen ikke er i overensstemmelse med basisforordningen, navnlig artikel 67, 68 og 69, eller nærværende forordning, navnlig artikel 45, giver appelkammeret klageren meddelelse herom og opfordrer denne til om muligt at afhjælpe de konstaterede mangler inden for en af appelkammeret fastsat frist. Hvis klagen ikke rettidigt berigtiges, afviser appelkammeret sagen.
2. Hvis der indgives klage vedrørende en af Sortsmyndighedens afgørelser, som også er genstand for en direkte klage som omhandlet i basisforordningens artikel 74, forelægger appelkammeret med klagerens samtykke straks klagen som en direkte klage for De Europæiske Fællesskabers Domstol; hvis klageren ikke giver samtykke hertil, afvises klagen. Hvis en klage forelægges Domstolen, anses den for at være forelagt Domstolen på den i artikel 46 omhandlede dato for Sortsmyndighedens modtagelse.
Artikel 50
Mundtlig forhandling
1. Efter sagens forelæggelse indkalder appelkammerets formand hurtigst muligt appelsagens parter til mundtlig forhandling som omhandlet i basisforordningens artikel 77, idet han henleder parternes opmærksomhed på artikel 59, stk. 2, i nærværende forordning.
2. Den mundtlige forhandling og bevisoptagelsen foregår i princippet på ét og samme forhandlingsmøde.
3. En begæring om yderligere forhandlingsmøder kan kun imødekommes, hvis den er begrundet i omstændigheder, der har ændret sig under eller efter forhandlingsmødet.
Artikel 51
Behandling af klagen
Medmindre andet er fastsat, finder bestemmelserne om sagsbehandlingen ved Sortsmyndigheden tilsvarende anvendelse på behandlingen af appelsager; ved sagens parter forstås i så henseende appelsagens parter.
Artikel 52
Afgørelsen vedrørende klagen
1. Senest tre måneder efter afslutningen af den mundtlige forhandling skal afgørelsen vedrørende klagen fremsendes skriftligt til appelsagens parter på en af de måder, der er foreskrevet i artikel 64, stk. 3.
2. Den skriftlige afgørelse skal underskrives af appelkammerets formand og af den referent, der er udpeget i henhold til artikel 48, stk. 1. Afgørelsen skal indeholde:
a)
en erklæring om, at afgørelsen er truffet af appelkammeret
b)
datoen for afgørelsen
c)
navnene på formanden og de øvrige medlemmer af appelkammeret, der har deltaget i behandlingen af klagen
d)
navnene på appelsagens parter og deres befuldmægtigede
e)
en beskrivelse af de forhold, der skal træffes afgørelse om
f)
et resumé af de faktiske omstændigheder
g)
en begrundelse for den trufne afgørelse
h)
appelkammerets egentlige afgørelse, herunder om nødvendigt en afgørelse vedrørende fordelingen af omkostningerne eller om tilbagebetaling af gebyrer.
3. I forbindelse med appelkammerets skriftlige afgørelse skal der gives oplysning om muligheden for yderligere anke, herunder fristen for indgivelse heraf. Appelsagens parter kan ikke påberåbe sig, at der ikke er givet sådan en oplysning.
AFSNIT IV
GENERELLE SAGSBEHANDLINGSREGLER
KAPITEL I
Afgørelser, meddelelser og dokumenter
Artikel 53
Afgørelser
1. Enhver af Sortsmyndighedens afgørelser skal underskrives af og indeholde navnet på det medlem af personalet, der er ansvarligt efter bemyndigelse fra Sortsmyndighedens præsident i overensstemmelse med basisforordningens artikel 35.
2. Finder der mundtlig forhandling sted ved Sortsmyndigheden, kan afgørelsen forkyndes mundtligt. Afgørelsen skal senere skriftligt tilstilles sagens parter i overensstemmelse med artikel 64.
3. I forbindelse med de af Sortsmyndighedens afgørelser, som kan påklages i henhold til basisforordningens artikel 67 eller være genstand for direkte søgsmål i henhold til basisforordningens artikel 74, skal der gives oplysning om adgangen til klage eller søgsmål med angivelse af fristen for indgivelse af klage eller anlæggelse af søgsmål. Sagens parter kan ikke påberåbe sig, at der ikke er givet en sådan oplysning.
4. Sproglige fejl, skrivefejl og åbenbare fejl i Sortsmyndighedens afgørelser korrigeres.
Artikel 54
Attest på EF-sortsbeskyttelse
1. Når Sortsmyndigheden meddeler EF-sortsbeskyttelse, udsteder den sammen med afgørelsen herom en attest på EF-sortsbeskyttelsen som bevis på meddelelsen heraf.
2. Sortsmyndigheden udsteder attesten på EF-sortsbeskyttelse på de af Den Europæiske Unions officielle sprog, som den pågældende indehaver anmoder om.
3. Efter anmodning kan Sortsmyndigheden udstede en kopi til den berettigede person, hvis det konstateres, at den originale attest er gået tabt eller tilintetgjort.
Artikel 55
Meddelelser
Medmindre andet er fastsat, skal enhver meddelelse fra Sortsmyndigheden eller fra en prøvningsmyndighed i det mindste indeholde angivelse af navnet på det ansvarlige medlem af personalet.
Artikel 56
Parternes ret til at udtale sig
1. Hvis Sortsmyndigheden konstaterer, at en afgørelse ikke kan træffes i overensstemmelse med en ansøgning eller en begæring, meddeler den de konstaterede mangler til den pågældende part i sagen og opfordrer vedkommende til at afhjælpe disse mangler inden for en af Sortsmyndigheden fastsat frist. Hvis de konstaterede og meddelte mangler ikke er afhjulpet rettidigt, træffer Sortsmyndigheden sin afgørelse.
2. Hvis Sortsmyndigheden modtager bemærkninger fra en part i sagen, meddeler den disse bemærkninger til de øvrige parter i samme sag og opfordrer dem, hvis den finder det nødvendigt, til at besvare dem inden for en af Sortsmyndigheden fastsat frist. Hvis der ikke rettidigt er modtaget noget svar, ser Sortsmyndigheden bort fra eventuelle dokumenter, der senere modtages.
Artikel 57
Dokumenter indgivet af sagens parter
1. Alle de dokumenter, der indgives af sagens parter, skal fremsendes pr. post, afleveres personligt eller sendes ad elektronisk vej.
Sortsmyndighedens præsident fastsætter de nærmere bestemmelser for sådanne elektroniske fremsendelser.
2. Datoen for modtagelsen af et dokument, der indgives af en part i sagen, anses at være den dato, på hvilken dokumentet faktisk modtages ved Sortsmyndigheden, eller, hvis der er tale om et dokument, der indgives ad elektronisk vej, den dato på hvilken dokumentet modtages elektronisk af Sortsmyndigheden.
3. Bortset fra dokumenter, der er vedlagt som bilag, skal alle de af sagens parter indgivne dokumenter være underskrevet af den pågældende part eller dens befuldmægtigede.
Hvis et dokument sendes til Sortsmyndigheden ad elektronisk vej, skal det indeholde en elektronisk signatur.
4. Hvis et dokument ikke er behørigt underskrevet, eller hvis det modtagne dokument er ufuldstændigt eller ulæseligt, eller hvis Sortsmyndigheden er i tvivl om dokumentets nøjagtighed, skal Sortsmyndigheden informere afsenderen herom og opfordre den pågældende til at fremsende det originale dokument underskrevet i overensstemmelse med stk. 3, eller genfremsende en kopi af originalen inden for en frist på en måned.
Efterkommes opfordringen inden for den angivne frist, anses det underskrevne dokument eller det genfremsendte dokument som modtaget på datoen for modtagelsen af det første dokument. Efterkommes opfordringen ikke inden for den fastsatte frist, anses dokumentet for ikke at være modtaget.
5. Dokumenter, der skal meddeles til andre parter i sagen og til den berørte prøvningsmyndighed, eller som vedrører to eller flere ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse eller en udnyttelsesret, skal indgives i et tilstrækkeligt antal eksemplarer. Manglende eksemplarer udfærdiges på den pågældende parts bekostning.
Første afsnit finder ikke anvendelse på dokumenter, der indgives ad elektronisk vej.
Artikel 58
Bevisdokumenter
1. Bevis for endelige domme og afgørelser, der ikke er truffet af Sortsmyndigheden, eller bevis for andre dokumenter, der skal forelægges af sagens parter, kan fremlægges ved at fremsende en ikke-bekræftet kopi.
2. Hvis Sortsmyndigheden er i tvivl om ægtheden af det bevis, der er omhandlet i stk. 1, kan den kræve, at originalen eller en bekræftet kopi fremsendes.
KAPITEL II
Mundtlig forhandling og bevisoptagelse
Artikel 59
Indkaldelse til mundtlig forhandling
1. Sagens parter indkaldes til mundtlig forhandling i henhold til basisforordningens artikel 77, og deres opmærksomhed henledes på stk. 2 i nærværende artikel. Ved indkaldelse af sagens parter er indkaldelsesfristen på mindst en måned, medmindre sagens parter og Sortsmyndigheden er indforstået med en kortere frist.
2. Hvis en part i sagen, som forskriftsmæssigt er blevet indkaldt til mundtlig forhandling ved Sortsmyndigheden, ikke giver møde, kan forhandlingen fortsættes uden vedkommende.
Artikel 60
Bevisoptagelse ved Sortsmyndighedens foranstaltning
1. Anser Sortsmyndigheden afhøring af sagens parter, vidner eller sagkyndige eller en besigtigelse for påkrævet, træffer den en afgørelse herom, i hvilken den påtænkte bevisoptagelse, de relevante forhold, der skal bevises, samt dag, klokkeslæt og sted for afhøringen eller besigtigelsen angives. Har en part i sagen begæret afhøring af vidner eller sagkyndige, fastsætter Sortsmyndigheden i afgørelsen den frist, inden for hvilken den pågældende part i sagen skal give Sortsmyndigheden meddelelse om navn og adresse på de vidner og sagkyndige, som vedkommende ønsker afhørt.
2. Ved indkaldelse af parter i sagen, vidner eller sagkyndige til afhøring er indkaldelsesfristen på mindst en måned, medmindre Sortsmyndigheden og de pågældende er indforstået med en kortere frist. Indkaldelsen skal indeholde:
a)
et uddrag af den i stk. 1 nævnte afgørelse, som specielt skal angive dag, klokkeslæt og sted for den berammede forhandling samt de forhold, hvorom sagens parter, vidnerne og de sagkyndige skal afhøres
b)
navnene på parterne i sagen og oplysning om de rettigheder, der tilkommer vidnerne og de sagkyndige i henhold til artikel 62, stk. 2, 3 og 4
c)
en angivelse af, at parten i sagen, vidnet eller den sagkyndige kan anmode om at blive afhørt ved en domstol eller en anden kompetent myndighed i det land, hvori den pågældende har bopæl, og en opfordring til inden for en af Sortsmyndigheden fastsat frist at meddele, om vedkommende er parat til at give møde for Sortsmyndigheden.
3. Inden afhøringen af en part i sagen, et vidne eller en sagkyndig underrettes den pågældende om, at Sortsmyndigheden kan anmode domstolene eller en anden kompetent myndighed i det land, hvori den pågældende har bopæl, om at foretage fornyet afhøring under ed eller i en anden bindende form.
4. Sagens parter underrettes om afhøringen af et vidne eller en sagkyndig ved en domstol eller en anden kompetent myndighed. De har ret til at være til stede og til at stille spørgsmål til de parter i sagen, de vidner eller de sagkyndige, der afhøres, enten gennem den pågældende myndighed eller direkte.
Artikel 61
Kommissorier til sagkyndige
1. Sortsmyndigheden bestemmer, i hvilken form en af denne udpeget sagkyndig skal afgive rapport.
2. Den sagkyndiges kommissorium skal indeholde:
a)
en nøje beskrivelse af opgaven
b)
den for angivelsen af rapporten fastsatte frist
c)
navnene på sagens parter
d)
oplysninger om de rettigheder, der tilkommer ham i henhold til artikel 62, stk. 2, 3 og 4.
3. Med henblik på udarbejdelsen af den sagkyndiges rapport kan Sortsmyndigheden opfordre den prøvningsmyndighed, der har foretaget den tekniske afprøvning af den pågældende sort, til at stille materiale til rådighed i overensstemmelse med Sortsmyndighedens instrukser. Om nødvendigt kan Sortsmyndigheden også anmode om materiale fra sagens parter eller fra tredjemand.
4. Der skal til sagens parter udleveres et eksemplar og i givet fald en oversættelse af enhver skriftlig rapport.
5. Sagens parter kan fremsætte indsigelse mod en sagkyndig. Basisforordningens artikel 48, stk. 3, og artikel 81, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse.
6. Artikel 13, stk. 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse på sagkyndige udpeget af Sortsmyndigheden. Når den sagkyndige udpeges, skal Sortsmyndigheden underrette den pågældende om hans tavshedspligt.
Artikel 62
Omkostninger ved bevisoptagelsen
1. Sortsmyndigheden kan gøre bevisoptagelsen betinget af, at den part i sagen, der har anmodet om bevisoptagelsen, hos Sortsmyndigheden deponerer et beløb, som denne fastsætter på grundlag af et overslag over de forventede omkostninger.
2. Vidner og sagkyndige, der indkaldes af Sortsmyndigheden, og som giver møde for denne, har ret til en passende godtgørelse af udgifter til rejse og ophold. Der kan udbetales forskud på en sådan godtgørelse.
3. Vidner, som er berettigede til godtgørelse i henhold til stk. 2, har også ret til en passende erstatning for tabt arbejdsfortjeneste, og sagkyndige har ret til vederlag for deres arbejde, medmindre de tilhører prøvningsmyndighedernes personale. Sådanne beløb udbetales til vidnerne efter bevisoptagelsen og til de sagkyndige, når de har udført deres respektive pligter eller opgaver.
4. Sortsmyndigheden udbetaler de i stk. 2 og 3 omhandlede beløb i overensstemmelse med de nærmere regler og maksimumssatser, der er fastsat i bilag I.
Artikel 63
Referat af mundtlig forhandling og bevisoptagelse
1. Ved mundtlig forhandling og bevisoptagelse udfærdiges et referat, der skal indeholde de væsentlige punkter i den mundtlige forhandling eller bevisoptagelsen, sagsparternes relevante erklæringer, de af sagens parter, vidner eller sagkyndige afgivne forklaringer samt resultatet af enhver besigtigelse.
2. Referatet af et vidnes, en sagkyndigs eller en sagsparts forklaring oplæses for den pågældende eller forelægges ham til gennemsyn. Det noteres i referatet, at dette har fundet sted, og at referatet er godkendt af den person, der har afgivet forklaringen. Godkendes referatet ikke, anføres den pågældendes indsigelser.
3. Referatet underskrives af den ansatte, som har udfærdiget referatet, og af den ansatte, som har ledet den mundtlige forhandling eller bevisoptagelsen.
4. Sagens parter tilstilles en genpart af referatet og i givet fald en oversættelse heraf.
KAPITEL III
Tilstillelse af meddelelser
Artikel 64
Almindelige bestemmelser om tilstillelse af meddelelser
1. Under sagsbehandlingen ved Sortsmyndigheden finder enhver tilstillelse af meddelelser til sagens parter sted enten ved fremsendelse af originalen af det pågældende dokument, en ikke-bekræftet kopi heraf eller en edb-udskrift. Dokumenter, som andre parter i sagen har forelagt, kan fremsendes i form af ikke-bekræftede kopier.
2. Hvis en eller flere parter har udpeget en befuldmægtiget, tilstilles denne meddelelserne i overensstemmelse med stk. 1.
3. Tilstillelse af meddelelser finder sted:
a)
pr. post, jf. artikel 65
b)
ved personlig aflevering, jf. artikel 66
c)
ved offentlig bekendtgørelse, jf. artikel 67, eller
d)
ad elektronisk vej eller ved andre tekniske midler i overensstemmelse med andet afsnit.
Sortsmyndighedens præsident fastsætter de nærmere bestemmelser vedrørende tilstillelse ad elektronisk vej.
4. Dokumenter eller kopier heraf, som skal tilstilles i henhold til basisforordningens artikel 79, tilstilles pr. post ved anbefalet brev med modtagelsesbevis; de kan også tilstilles ad elektronisk vej, således som det fastsættes af Sortsmyndighedens præsident.
Artikel 65
Tilstillelse pr. post
1. Tilstillelse til modtagere, som hverken har deres bopæl eller hovedsæde eller et forretningssted inden for Fællesskabet, og som ikke har udpeget en befuldmægtiget i overensstemmelse med basisforordningens artikel 82, foretages ved, at det dokument, der skal tilstilles, overgives til postbesørgelse som almindeligt brev til den seneste adresse på modtageren, som er Sortsmyndigheden bekendt. Tilstillelse betragtes som foretaget ved indleveringen til postvæsenet, også selv om brevet returneres med påtegning om, at adressaten er ubekendt.
2. Ved tilstillelse af meddelelse ved anbefalet brev med eller uden modtagelsesbevis anses brevet for at være leveret til modtageren på den tiende dag efter indleveringen til postvæsenet, medmindre det ikke er kommet frem til modtageren eller først er kommet frem på et senere tidspunkt; i tvivlstilfælde påhviler det Sortsmyndigheden alt efter tilfældet at føre bevis for, at brevet er kommet frem, eller for den dato, på hvilken det er afleveret til modtageren.
3. Tilstillelse ved anbefalet brev med eller uden modtagelsesbevis anses som foretaget, selv om modtageren nægter at modtage eller at kvittere for modtagelsen af brevet.
4. I det omfang tilstillelse af post ikke er reguleret ved stk. 1, 2 og 3, finder retsreglerne i den stat, i hvilken tilstillelse finder sted, anvendelse.
Artikel 66
Tilstillelse ved direkte udlevering
Tilstillelse af meddelelser kan finde sted hos Sortsmyndigheden ved direkte udlevering af dokumentet til modtageren, der skal kvittere for modtagelsen heraf. Tilstillelse af meddelelsen anses som foretaget, selv om den pågældende nægter at modtage dokumentet eller at kvittere for dets modtagelse.
Artikel 67
Offentlig bekendtgørelse
Hvis modtagerens adresse ikke kan fastslås, eller hvis tilstillelse i overensstemmelse med artikel 64, stk. 4, har vist sig at være umulig, selv ved Sortsmyndighedens andet forsøg, finder tilstillelse af meddelelsen sted ved offentlig bekendtgørelse i den periodiske tidende, der er omhandlet i basisforordningens artikel 89. Sortsmyndighedens præsident fastsætter nærmere regler om offentlig bekendtgørelse.
Artikel 68
Uregelmæssigheder ved tilstillelse af meddelelser
Kan Sortsmyndigheden ikke bevise, at et dokument, der er kommet frem til modtageren, er tilstillet forskriftsmæssigt, eller er bestemmelserne om tilstillelse ikke blevet iagttaget, anses dokumentet at være tilstillet på den dag, der af Sortsmyndigheden påvises som modtagelsesdag.
KAPITEL IV
Frister og afbrydelse af sagsbehandlingen
Artikel 69
Beregning af frister
1. Frister udtrykkes i hele dage, uger, måneder eller år.
2. Fristen begynder at løbe fra den dag, der følger efter den dag, på hvilken den afgørende begivenhed fandt sted, idet denne begivenhed kan være en handling eller udløbet af en anden frist. Består handlingen i tilstillelse af en meddelelse, er den afgørende begivenhed modtagelsen af det tilstillede dokument medmindre andet er fastsat.
3. Uanset stk. 2 begynder fristen at løbe fra den femtende dag efter offentliggørelsen af den pågældende handling, når handlingen består i en offentlig bekendtgørelse som omhandlet i artikel 67, en afgørelse fra Sortsmyndigheden, der ikke er tilstillet den relevante person, eller en handling, som er foretaget af en part i sagen, og som skal offentliggøres.
4. Når en frist udtrykkes som et år eller et antal år, udløber den i det pågældende senere år i samme måned og på samme dag som den måned og den dag, hvor den afgørende begivenhed fandt sted; har den pågældende senere måned ikke nogen dag med samme talbetegnelse, udløber fristen på månedens sidste dag.
5. Når en frist udtrykkes som en måned eller et antal måneder, udløber den i den pågældende senere måned på samme dag som den dag, hvor den afgørende begivenhed fandt sted; har den pågældende senere måned ikke nogen dag med samme talbetegnelse, udløber fristen på månedens sidste dag.
6. Når en frist udtrykkes som en uge eller et antal uger, udløber den i den pågældende senere uge på samme ugedag som den dag, hvor den afgørende begivenhed fandt sted.
Artikel 70
Fristernes varighed
Når basisforordningen eller nærværende forordning foreskriver en frist, som skal fastsættes af Sortsmyndigheden, må en sådan frist ikke være kortere end en måned og ikke længere end tre måneder. Under særlige omstændigheder kan en frist forlænges indtil seks måneder på begæring fremsat inden fristens udløb.
Artikel 71
Fristforlængelse
1. Udløber en frist på en dag, hvor Sortsmyndigheden har lukket for modtagelse af dokumenter, eller hvor almindelige postforsendelser af andre grunde end de i stk. 2 nævnte ikke udbringes på det sted, hvor Sortsmyndigheden er beliggende, forlænges fristen til den nærmest følgende dag, hvor Sortsmyndigheden har åbent for modtagelse af dokumenter, og hvor almindelige postforsendelser udbringes. De i første punktum omhandlede dage er dem, som Sortsmyndighedens præsident fastsætter og meddeler inden hvert kalenderårs begyndelse.
2. Udløber en frist på en dag, hvor postudbringningen i en medlemsstat eller postforsendelsen mellem en medlemsstat og Sortsmyndigheden i almindelighed er afbrudt eller er uregelmæssig som følge af en sådan afbrydelse, forlænges fristen for de parter i sagen, der har bopæl, hovedsæde eller forretningssted i den pågældende stat eller har udnævnt en befuldmægtiget med hovedsæde i den pågældende stat, til den første dag efter afbrydelsens eller uregelmæssighedens ophør. Er den pågældende medlemsstat den, i hvilken Sortsmyndigheden er beliggende, gælder denne bestemmelse for alle sagens parter. Varigheden af afbrydelsen eller uregelmæssigheden fastslås og meddeles af Sortsmyndighedens præsident.
For så vidt angår dokumenter, der fremsendes ad elektronisk vej, finder første afsnit tilsvarende anvendelse på tilfælde, hvor der er en afbrydelse i Sortsmyndighedens forbindelse med de elektroniske kommunikationsmidler.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på de nationale organer og afdelinger, der er bemyndiget eller oprettet i henhold til basisforordningens artikel 30, stk. 4, samt på prøvningsmyndighederne.
Artikel 72
Afbrydelse af sagsbehandlingen
1. Sagsbehandlingen ved Sortsmyndigheden afbrydes:
a)
såfremt den person, der ansøger om eller er indehaver af en EF-sortsbeskyttelse eller ansøger om en udnyttelsesret, som skal meddeles af Sortsmyndigheden, eller den person, der er berettiget til en sådan udnyttelsesret, eller den befuldmægtigede for en af disse parter i sagen afgår ved døden eller mister sin retsevne, eller
b)
såfremt en sådan person som følge af retslige skridt mod hans ejendom af retlige grunde forhindres i at videreføre sagen ved Sortsmyndigheden.
2. Når de nødvendige oplysninger om identiteten af den person, der er beføjet til at videreføre sagen som part i sagen eller som befuldmægtiget, er indført i registret herom, giver Sortsmyndigheden den pågældende og de øvrige parter i sagen meddelelse om, at sagsbehandlingen vil blive genoptaget på en dato, der fastsættes af Sortsmyndigheden.
3. De løbende frister begynder atter at løbe på den dag, på hvilken sagsbehandlingen genoptages.
4. En afbrydelse af sagsbehandlingen påvirker ikke prøvningsmyndighedens tekniske afprøvning eller efterkontrol af den pågældende sort, for så vidt gebyrerne herfor allerede er betalt til Sortsmyndigheden.
KAPITEL V
Befuldmægtigede
Artikel 73
Udpegning af en befuldmægtiget
1. Enhver udpegning af en befuldmægtiget skal meddeles til Sortsmyndigheden. Meddelelsen skal indeholde navn og adresse på den befuldmægtigede; artikel 2, stk. 2 og 3, finder tilsvarende anvendelse.
2. Ud over hvad der er fastsat i artikel 2, stk. 4, skal den i stk. 1 omhandlede meddelelse også indeholde oplysning om, at den pågældende er ansat ved sagens part, hvis dette er tilfældet. En ansat kan ikke udpeges som befuldmægtiget som omhandlet i basisforordningens artikel 82.
3. Manglende overholdelse af stk. 1 og 2 medfører, at meddelelsen anses for ikke at være modtaget.
4. En befuldmægtiget, som ikke længere er bemyndiget, betragtes fortsat som befuldmægtiget, indtil der er givet meddelelse om fuldmagtens ophør til Sortsmyndigheden. Medmindre andet er angivet i fuldmagten, ophører denne dog i forhold til Sortsmyndigheden ved fuldmagtsgiverens død.
5. Hvis flere parter i sagen handler i fællesskab, og disse ikke har givet Sortsmyndigheden meddelelse om en befuldmægtiget, anses den part i sagen, der er nævnt først i en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse eller om en udnyttelsesret, der skal meddeles af Sortsmyndigheden, eller i en indsigelse, for at være udpeget som befuldmægtiget for den anden part eller de andre parter i sagen.
Artikel 74
Befuldmægtigedes fuldmagt
1. Når Sortsmyndigheden gives meddelelse om udpegelse af en befuldmægtiget, skal den nødvendige underskrevne fuldmagt indleveres til indsættelse i sagen inden for en frist, som Sortsmyndigheden kan fastsætte, medmindre der er fastsat andet. Hvis fuldmagten ikke indgives rettidigt, anses de processuelle handlinger, som den befuldmægtigede måtte have foretaget, for ikke at have fundet sted.
2. En fuldmagt kan gælde for en eller flere sager og skal indgives i et tilsvarende antal eksemplarer. Der kan indgives generalfuldmagter, ved hvilke en befuldmægtiget bemyndiges til at handle på fuldmagtsgiverens vegne i alle sager. En generalfuldmagt skal kun indgives i ét eksemplar.
3. Sortsmyndighedens præsident kan fastlægge indholdet af fuldmagter, herunder de i stk. 2 omhandlede fuldmagter, og vederlagsfrit stille formularer til rådighed herfor.
KAPITEL VI
Fordeling og fastsættelse af omkostninger
Artikel 75
Fordeling af omkostninger
1. Fordelingen af omkostningerne fastsættes i afgørelsen om fortabelse af retten eller annullation af EF-sortsbeskyttelse eller i afgørelsen om klagen.
2. Hvis omkostningerne fordeles i henhold til basisforordningens artikel 85, stk. 1, angiver Sortsmyndigheden en sådan fordeling i begrundelsen til afgørelsen om fortabelse af retten til eller annullation af EF-sortsbeskyttelse eller til afgørelsen om klagen. Sagens parter kan ikke påberåbe sig en manglende angivelse heraf.
Artikel 76
Fastsættelse af omkostninger
1. En begæring om fastsættelse af omkostninger tages kun til følge, hvis der er truffet afgørelse i den sag, med hensyn til hvilken fastsættelsen af omkostningerne begæres, og, såfremt en sådan afgørelse er påklaget, kun hvis appelkammeret har truffet afgørelse om klagen. Begæringen skal vedlægges en opgørelse over omkostningerne med tilhørende dokumentation.
2. Til fastsættelse af omkostningerne er det tilstrækkeligt, at de er sandsynliggjort.
3. Når en part i sagen skal afholde omkostninger for en anden part i sagen, skal førstnævnte ikke godtgøre andre omkostninger end de i stk. 4 anførte. Hvis den vindende part i sagen repræsenteres af mere end en befuldmægtiget, rådgiver eller advokat, skal den tabende part i sagen kun afholde de i stk. 4 omhandlede omkostninger for én sådan person.
4. De nødvendige omkostninger i forbindelse med sagen omfatter:
a)
udgifter til vidner og eksperter, som Sortsmyndigheden har betalt til de pågældende vidner eller eksperter
b)
udgifter til rejser og ophold for en part i sagen og en fuldmægtig, rådgiver eller advokat, der over for Sortsmyndigheden behørigt er udpeget som befuldmægtiget, inden for de maksimumssatser, der gælder for vidner og eksperter, og som er fastlagt i bilag I
c)
vederlag til en fuldmægtig, rådgiver eller advokat, som en part i sagen behørigt har udpeget som befuldmægtiget over for Sortsmyndigheden, inden for de satser, der er fastlagt i bilag I.
Artikel 77
Aftale om fordeling af omkostninger
Ved en aftale om fordeling af omkostningerne som omhandlet i basisforordningens artikel 85, stk. 4, bekræfter Sortsmyndigheden en sådan aftale i en meddelelse til de pågældende parter i sagen. Hvis en sådan meddelelse også bekræfter en aftale om de omkostningsbeløb, der skal betales, kan der ikke indgives begæring om fastsættelse af omkostningerne.
AFSNIT V
OFFENLIGHEDENS ADGANG TIL OPLYSNINGER
KAPITEL I
Registre, aktindsigt og publikationer
Afdeling 1
Registre
Artikel 78
Oplysninger om sager og om EF-sortsbeskyttelse, der skal indføres i registrene
1. Følgende »særlige forhold«, jf. basisforordningens artikel 87, stk. 3, skal indføres i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse:
a)
offentliggørelsesdatoen, hvis offentliggørelsen er af betydning for beregningen af frister
b)
indsigelser med angivelse af datoen for fremsættelsen, navn og adresse på indsigeren og dennes befuldmægtigede
c)
prioritetsoplysninger (dato og stat for den tidligere ansøgning)
d)
ethvert sagsanlæg, der vedrører krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 4, og artikel 99, og som vedrører retten til EF-sortsbeskyttelse, samt den endelige afgørelse af et sådant søgsmål eller enhver anden afslutning heraf.
2. Følgende »særlige forhold«, jf. basisforordningens artikel 87, stk. 3, indføres i registret over EF-sortsbeskyttelse efter anmodning herom:
a)
anvendelse af en EF-sortsbeskyttelse som sikkerhedsstillelse eller tinglig ret eller
b)
ethvert sagsanlæg, der vedrører krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 1 og 2, og artikel 99, og som vedrører EF-sortsbeskyttelse, samt den endelige afgørelse af et sådant søgsmål eller enhver anden afslutning heraf.
3. De nærmere oplysninger, der skal indføres, fastsættes af Sortsmyndighedens præsident, som ligeledes kan fastsætte, at yderligere oplysninger skal indføres i registrene af hensyn til sortsmyndighedens forvaltning.
Sortsmyndighedens præsident fastsætter, hvilken form registrene skal have. Registrene kan føres som en elektronisk database.
Artikel 79
Registrering af overdragelse af EF-sortsbeskyttelse
1. Enhver overdragelse af EF-sortsbeskyttelse skal indføres i registret over EF-sortsbeskyttelse ved forelæggelse af overdragelsesdokumenterne eller af officielle dokumenter, der bekræfter overdragelsen, eller af uddrag af sådanne dokumenter, som er tilstrækkelige til at fastslå overdragelsen. Sortsmyndigheden beholder en kopi af sådanne dokumenter, som opbevares sammen med sagen.
Sortsmyndighedens præsident fastsætter, i hvilken form og under hvilke betingelser Sortsmyndigheden skal opbevare sådanne dokumenter.
2. Indførelse af en overdragelse kan kun nægtes, såfremt betingelserne i stk. 1 og i basisforordningens artikel 23 ikke er opfyldt.
3. Stk. 1 og 2 gælder for enhver overdragelse af en ret til EF-sortsbeskyttelse, for hvilken en ansøgning er indført i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse. Henvisningen til registret over EF-sortsbeskyttelse skal også forstås som en henvisning til registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse.
Artikel 80
Betingelser for indførelse i registrene
Medmindre andet er fastsat i basisforordningen eller nærværende forordning, kan enhver berørt person begære indførelse eller slettelse af en indførelse i registrene. Begæringen skal fremsættes skriftligt og vedlægges den fornødne dokumentation.
Artikel 81
Betingelser for særlige indførelser i registrene
1. Hvis en EF-sortsbeskyttelse, der er ansøgt om eller meddelt, berøres af en konkursprocedure eller en lignende procedure, indføres dette også på begæring af den kompetente nationale myndighed i registret over EF-sortsbeskyttelse uden opkrævning af gebyr. En sådan indførelse slettes også på begæring af den kompetente nationale myndighed uden opkrævning af gebyr.
2. Stk. 1 finder tilsvarende anvendelse på sagsanlæg vedrørende krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98 og 99 og den endelige afgørelse i sådanne søgsmål eller enhver anden afslutning heraf.
3. I forbindelse med en identifikation af sorter som oprindelig sort og i det væsentlige afledt sort kan alle sagens parter i fællesskab eller hver for sig begære indførelse i registret. Hvis kun en enkelt af sagens parter fremsætter begæringen, skal den ledsages af fornøden dokumentation efter basisforordningens artikel 87, stk. 2, litra h), som i så fald erstatter en begæring fra den anden part i sagen.
4. Ved begæring om indførelse af en eksklusiv licens ifølge aftale eller af anvendelse af en EF-sortsbeskyttelse som sikkerhedsstillelse eller tinglig ret skal begæringen være ledsaget af den fornødne dokumentation.
Artikel 82
Aktindsigt med hensyn til registrene
1. Registrene er åbne for aktindsigt hos Sortsmyndigheden.
Der gives adgang til registrene og dokumenterne heri på de samme betingelser som dem, der gælder for adgang til Sortsmyndighedens dokumenter, jf. artikel 84.
2. Besigtigelse af registrene på stedet er gratis.
Der betales gebyr for registerudtræk, der skal foretages og leveres på en måde, der kræver andre former for databehandling end blot reproduktion af et dokument eller dele heraf.
3. Sortsmyndighedens præsident kan åbne mulighed for aktindsigt i registrene hos de nationale organer og de afdelinger, der er bemyndiget eller oprettet i henhold til basisforordningens artikel 30, stk. 4.
Afdeling 2
Opbevaring af dokumenter samt aktindsigt med hensyn til dokumenter og dyrkede sorter
Artikel 83
Opbevaring af akter
1. Dokumenter, i form af originaler eller kopier, vedrørende sager opbevares i dossierer med et sagsnummer, undtagen for så vidt angår dokumenter, der vedrører udelukkelse af eller indsigelse mod appelkamrenes medlemmer, ansatte ved Sortsmyndigheden eller den pågældende prøvningsmyndighed, idet sådanne dokumenter opbevares særskilt.
2. Sortsmyndigheden opbevarer ét eksemplar af det i stk. 1 omhandlede dossier (arkiveksemplar), som anses for at være den korrekte og fuldstændige sag. Prøvningsmyndighederne kan opbevare en genpart af dokumenterne vedrørende sådanne sager (prøvningskopi), men skal altid sørge for, at de originaler, som Sortsmyndigheden ikke råder over, leveres hertil.
3. Originalen af de dokumenter, der indgives af sagens parter, og som ligger til grund for de elektroniske filer, kan bortskaffes et vist tidsrum efter, at Sortsmyndigheden har modtaget dem.
4. Sortsmyndighedens præsident afgør, i hvilken form akterne skal opbevares, hvor længe de skal opbevares, og det tidsrum, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 84
Adgang til Sortsmyndighedens dokumenter
1. Administrationsrådet fastsætter bestemmelser om, hvordan der i praksis gives adgang til Sortsmyndighedens dokumenter, herunder registrene.
2. Administrationsrådet fastsætter, hvilke kategorier af Sortsmyndighedens dokumenter der skal gøres direkte tilgængelige for den almene befolkning ved offentliggørelse, herunder elektronisk offentliggørelse.
Artikel 85
Besigtigelse af dyrkningen af sorter
1. Anmodning om besigtigelse af dyrkningen af sorter indgives skriftligt til Sortsmyndigheden. Med Sortsmyndighedens samtykke sørger prøvningsmyndighederne for adgang til prøvningsstederne.
2. Besøgendes almindelige adgang til prøvningsstedet berøres ikke af bestemmelserne i nærværende forordning, såfremt alle de dyrkede sorter er mærket med kode, og såfremt den bemyndigede prøvningsmyndighed med henblik på at undgå fjernelse af materiale har truffet passende foranstaltninger, som er godkendt af Sortsmyndigheden, og har taget de fornødne skridt til at sikre rettighederne for den, der ansøger om eller er indehaver af EF-sortsbeskyttelse, jf. dog basisforordningens artikel 88, stk. 3.
3. Sortsmyndighedens præsident kan fastsætte nærmere bestemmelser om proceduren for besigtigelse af dyrkningen af sorter og foreskrive kontrol med de sikkerhedsforanstaltninger, der skal træffes i henhold til stk. 2.
Artikel 86
Fortrolige oplysninger
Med henblik på fortrolig behandling af oplysninger stiller Sortsmyndigheden vederlagsfrit formularer til rådighed, som ansøgeren om en EF-sortsbeskyttelse skal benytte til at anmode om hemmeligholdelse af alle oplysninger om komponenter, som omhandlet i basisforordningens artikel 88, stk. 3.
Afdeling 3
Publikationer
Artikel 87
Officiel tidende
1. Den publikation, der ifølge basisforordningens artikel 89 skal udgives mindst hver anden måned, benævnes EF-Sortsmyndighedens Officielle Tidende, i det følgende benævnt »Den Officielle Tidende«.
2. Den Officielle Tidende skal også indeholde de oplysninger, der er indført i registrene i henhold til artikel 78, stk. 1, litra c) og d), og artikel 78, stk. 2, og artikel 79.
3. Sortsmyndighedens præsident fastsætter, hvordan Den Officielle Tidende offentliggøres.
Artikel 88
Offentliggørelse af ansøgninger om udnyttelsesret, der skal meddeles af Sortsmyndigheden, og afgørelser herom
Datoen for modtagelsen af en ansøgning om udnyttelsesret, der skal meddeles af Sortsmyndigheden, og datoen for afgørelsen herom, navne og adresser på sagens parter og den afgørelse, der kræves eller er truffet, offentliggøres i Den Officielle Tidende. Ved en afgørelse om meddelelse af tvangslicens skal afgørelsens indhold ligeledes offentliggøres.
Artikel 89
Offentliggørelse af klager og afgørelser herom
Datoen for modtagelsen af en klage og for afgørelsen herom, navne og adresser på appelsagens parter samt den afgørelse, der kræves eller er truffet, offentliggøres i Den Officielle Tidende.
KAPITEL II
Administrativt og retsligt samarbejde
Artikel 90
Meddelelse af oplysninger
1. Oplysninger, der skal udveksles i henhold til basisforordningens artikel 90, meddeles direkte mellem de i nævnte bestemmelse omhandlede myndigheder.
2. Oplysninger som omhandlet i basisforordningens artikel 91, stk. 1, til eller fra Sortsmyndigheden kan vederlagsfrit meddeles via medlemsstaternes kompetente sortsmyndigheder.
3. Stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på meddelelse af oplysninger som omhandlet i basisforordningens artikel 91, stk. 1, til eller fra prøvningsmyndigheden. Sortsmyndigheden skal tilstilles en genpart af sådanne meddelelser.
Artikel 91
Adgang til oplysninger for eller via retter og anklagemyndigheder i medlemsstaterne
1. Ved den adgang til sagsakter, der er omhandlet i basisforordningens artikel 91, stk. 1, anvendes kopier af dokumenter, som Sortsmyndigheden udsteder alene med dette formål.
2. Retter og anklagemyndigheder i medlemsstaterne kan i forbindelse med deres sagsbehandling give tredjemand indsigt i de af Sortsmyndigheden fremsendte dokumenter. En sådan indsigt er omfattet af forordningens artikel 88; Sortsmyndigheden opkræver intet gebyr herfor.
3. Ved fremsendelsen af sagsakter til medlemsstaternes retter eller anklagemyndigheder skal Sortsmyndigheden angive de begrænsninger med hensyn til aktindsigt, der ifølge basisforordningens artikel 88 gælder for dokumenter vedrørende ansøgninger om og meddelelse af EF-sortsbeskyttelse.
Artikel 92
Fremgangsmåden ved retsanmodning
1. Hver medlemsstat udpeger en central myndighed, til hvem retsanmodninger fra Sortsmyndigheden sendes, og som videresender disse til den ret eller myndighed, der skal yde bistand.
2. Sortsmyndigheden affatter retsanmodninger på det ved den pågældende ret eller myndighed anvendte sprog eller vedlægger retsanmodningerne en oversættelse til dette sprog.
3. Med forbehold af stk. 4 og 5 skal den kompetente ret eller myndighed anvende sine nationale retsregler med hensyn til den fremgangsmåde, der følges ved retsanmodninger. Den skal navnlig bringe passende tvangsmidler i anvendelse i overensstemmelse med sine nationale retsregler.
4. Sortsmyndigheden skal underrettes om tid og sted for undersøgelse eller de andre retslige handlinger, der skal finde sted, og den underretter på sin side de berørte parter, vidner og sagkyndige herom.
5. Efter anmodning fra Sortsmyndigheden giver den pågældende ret eller myndighed repræsentanter fra Sortsmyndigheden adgang til at være til stede og tillader dem at stille spørgsmål til personer, der afhøres, enten direkte eller gennem den pågældende ret eller myndighed.
6. For retsanmodninger kan der ikke opkræves afgifter eller gebyrer af nogen art. Den medlemsstat, i hvilken en retsanmodning efterkommes, bør dog være berettiget til fra Sortsmyndigheden at kræve godtgørelse af beløb, der er udbetalt til sagkyndige og tolke, og af omkostninger, som hidrører fra anvendelsen af stk. 5.
AFSNIT VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 93
Forordning nr. (EF) nr. 1239/95 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag III.
Artikel 94
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. september 2009.
A BIZOTTSÁG 874/2009/EK RENDELETE
(2009. szeptember 17.)
a Közösségi Növényfajta-hivatal előtti eljárások tekintetében a 2100/94/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó végrehajtási szabályok megállapításáról
(átdolgozás)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a közösségi növényfajta-oltalmi jogról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 114. cikkére,
mivel:
(1)
A Közösségi Növényfajta-hivatal előtti eljárások tekintetében a 2100/94/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 1995. május 31-i 1239/95/EK bizottsági rendeletet (2) több alkalommal jelentősen módosították (3). Mivel most további módosításokra kerül sor, a rendeletet az áttekinthetőség érdekében át kell dolgozni.
(2)
A 2100/94/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) a növényfajta-oltalom olyan új közösségi rendszerét hozza létre, amelynek értelmében a növényfajta-oltalom a Közösség egészében érvényes.
(3)
Ezt a rendszert - amelynek működését az egyes növényfajták szakmai vizsgálatában vizsgálóhivatalok segítik, és amely igénybe veheti a kijelölt nemzeti kirendeltségek vagy az e célra létrehozott saját fiókhivataljai szolgáltatásait is - a Közösségi Növényfajta-hivatalnak (a továbbiakban: Hivatal) minél előbb hatékonyan kell tudnia működtetnie. E tekintetben nélkülözhetetlen a Hivatal és annak fiókhivatalai, a vizsgálóhivatalok és a nemzeti kirendeltségek közötti viszony meghatározása.
(4)
A Hivatal a szakmai vizsgálat elvégzéséért a felmerült költségek teljes megtérítésének elve alapján díjat fizet a vizsgálóhivataloknak. Az igazgatási tanács meghatározza a költségek kiszámításának egységes módszereit.
(5)
A Hivatal határozatai ellen fellebbezés nyújtható be a Hivatal fellebbezési tanácsához. A fellebbezési tanács eljárási szabályait el kell fogadni. Szükség esetén az igazgatási tanács további fellebbezési tanácsokat is létrehozhat.
(6)
Egy olyan tagállam vagy harmadik ország hatóságainak, amely tagja az Új Növényfajták Nemzetközi Oltalmi Uniójának (UPOV), felelősségi körében elkészített vizsgálati jelentések kellő alapnak tekintendők a döntéshozatalhoz.
(7)
Engedélyezni kell, hogy a bejelentések, kifogások vagy fellebbezések benyújtása és a Hivatal általi kézbesítés elektronikus úton történjen. Ezenkívül biztosítani kell a Hivatal számára azt a lehetőséget, hogy elektronikus formában adhasson ki közösségi növényfajta-oltalmi okiratokat. A közösségi növényfajta-oltalommal kapcsolatos információ elektronikus úton történő közzétételét is lehetővé kell tenni. Végül pedig az eljárásokhoz kapcsolódó iratok elektronikus tárolását is engedélyezni kell.
(8)
A Hivatal elnökét fel kell hatalmazni, hogy meghatározhasson minden szükséges részletes előírást a kommunikáció vagy adattárolás elektronikus eszközeinek használata tekintetében.
(9)
Az alaprendelet 23., 29., 34., 35., 36., 42., 45., 46., 49., 50., 58., 81., 85., 87., 88. és 100. cikkének egyes rendelkezései már kifejezetten rendelkeztek arról, hogy végrehajtásukra részletes szabályokat lehet, illetve kell meghatározni. Ugyanebből a célból egyéb részletes szabályokat is ki kell dolgozni, ha valamely rendelkezés egyértelművé tétele végett szükséges.
(10)
A közösségi növényfajta-oltalom vagy az arra való jogosultság átruházásának hatályossá válását a nyilvántartásba történő bejegyzés szabályai között kell meghatározni.
(11)
A Közösségi Növényfajta-hivatal igazgatási tanácsával történő egyeztetés megtörtént.
(12)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a növényfajta-oltalmi állandó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
AZ ELJÁRÁSBAN RÉSZT VEVŐ FELEK, A HIVATAL ÉS A VIZSGÁLÓHIVATALOK
I. FEJEZET
Az eljárásban részt vevő felek
1. cikk
Az eljárásban részt vevő felek
(1) A Közösségi Növényfajta-hivatal (a továbbiakban: Hivatal) előtti eljárásokban a következő személyek vehetnek részt félként:
a)
a közösségi növényfajta-oltalom bejelentője;
b)
a 2100/94/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 59. cikkének (2) bekezdésében említett tiltakozást előterjesztő személy;
c)
a közösségi növényfajta-oltalom jogosultja vagy jogosultjai (a továbbiakban: jogosult);
d)
bármely olyan személy, akinek vagy amelynek a kérelme vagy a kérése a Hivatal határozathozatalának előfeltétele.
(2) A Hivatal - írásbeli kérelemre - engedélyezheti az (1) bekezdésben foglaltakon kívül más, közvetlenül és személyesen érintett személy részvételét az eljárásban.
(3) Az (1) és (2) bekezdés értelmében személynek kell tekinteni minden természetes és jogi személyt, valamint az olyan testületet, amely a rá vonatkozó jog értelmében jogi személynek minősül.
2. cikk
Az eljárásban részt vevő felek feltüntetése
(1) Az eljárásban részt vevő felet nevével és címével kell feltüntetni.
(2) A természetes személyek nevét a személy családi és utóneveivel kell feltüntetni. A jogi személyek, valamint a gazdasági társaságok és cégek nevét hivatalos elnevezésükkel kell feltüntetni.
(3) A cím tartalmazza az összes idevágó adminisztratív adatot, beleértve annak az államnak a nevét, amelyben az eljárásban részt vevő fél állandó lakóhelye, székhelye vagy telephelye található. Lehetőség szerint minden eljárásban részt vevő fél mellett egy címet kell feltüntetni; több cím feltüntetése esetén csak az elsőként említett címet lehet figyelembe venni, kivéve, ha az eljárásban részt vevő fél valamely másik címét jelöli meg kézbesítési címként.
A címre vonatkozó részletes előírásokat, beleértve az egyéb adatközlési lehetőségekre vonatkozó releváns részletes előírásokat is, a Hivatal elnöke határozza meg.
(4) Ha az eljárásban részt vevő fél jogi személy, akkor mellette annak a természetes személynek a nevét és címét kell feltüntetni, aki a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerint az eljárásban részt vevő fél jogi képviseletét ellátja. A (2) bekezdés rendelkezései erre a természetes személyre megfelelően alkalmazandók.
A Hivatal eltérést engedélyezhet az első albekezdés első mondatában foglalt rendelkezésektől.
(5) Ha az eljárásban részt vevő fél maga a Bizottság vagy valamely tagállam, akkor minden olyan eljárás esetén, amelyben részt vesz, meg kell jelölnie képviselőjét.
3. cikk
Az eljárásban részt vevő felek által használt nyelvek
(1) Az eljárásban részt vevő fél a Hivatal végső határozatának meghozataláig azt a nyelvet használhatja, amelyet a Hivatalhoz intézett, első aláírt beadványában az Európai Unió hivatalos nyelvei közül választott.
(2) Ha az eljárásban részt vevő fél az aláírt beadványt az Európai Unió valamely másik, az (1) bekezdésben említett nyelvtől eltérő hivatalos nyelvén nyújtja be, az okiratot attól az időponttól kell átvettnek tekinteni, a mikortól a Hivatal rendelkezik annak valamely másik szolgálat által rendelkezésre bocsátott fordításával. A Hivatal eltérést engedélyezhet ettől a követelménytől.
(3) Ha valamelyik fél a szóbeli eljárás során az Európai Uniónak a Hivatal illetékes alkalmazottai, a többi eljárásban részt vevő fél vagy mindkettő által használt hivatalos nyelvétől eltérő nyelvet használ, köteles gondoskodni az említett hivatalos nyelvre történő szinkrontolmácsolásról. Ha erről nem gondoskodik, a szóbeli eljárás a Hivatal illetékes alkalmazottai és a többi eljárásban részt vevő fél által használt nyelveken folytatható.
4. cikk
A szóbeli eljárásban és a bizonyítás során használt nyelvek
(1) A szóbeli eljárásban a bizonyítás érdekében meghallgatott eljárásban részt vevő felek az Unió bármelyik hivatalos nyelvét használhatják.
(2) Ha az (1) bekezdésben említett bizonyítás valamelyik eljárásban részt vevő fél kérelmére történik, és valamelyik eljárásban részt vevő fél, tanú vagy szakértő az Európai Unió egyetlen hivatalos nyelvén sem tudja megfelelően kifejezni magát, az csak abban az esetben hallgatható meg, ha a kérelmet előterjesztő fél gondoskodik az eljárásban részt vevő felek által együttesen használt nyelvekre, vagy ennek hiányában a Hivatal alkalmazottai által használt nyelvre történő tolmácsolásról.
A Hivatal az első bekezdésben foglaltaktól eltérést engedélyezhet.
(3) A Hivatal alkalmazottai, az eljárásban részt vevő felek, a tanúk és a szakértők által a szóbeli eljárás vagy bizonyítás során az Európai Unió hivatalos nyelvén tett kijelentéseket a használt nyelven kell jegyzőkönyvezni. A bármely egyéb nyelven elhangzott kijelentéseket a Hivatal alkalmazottai által használt nyelven kell jegyzőkönyvezni.
5. cikk
Az eljárásban részt vevő felek okiratainak fordítása
(1) Ha az eljárásban részt vevő fél az Európai Unió hivatalos nyelveitől eltérő nyelven nyújt be okiratot, a Hivatal kérheti a féltől, hogy fordíttassa le a benyújtott okiratot az érintett fél vagy a Hivatal eljáró alkalmazottai által használni kívánt nyelvre.
(2) Ha az eljárásban részt vevő fél valamely okiratról fordítást nyújt be, vagy azt kell benyújtania, a Hivatal előírhatja, hogy az általa megállapított határidőn belül igazolást nyújtsanak be annak igazolása érdekében, hogy a fordítás az eredeti szöveggel megegyezik.
(3) Ha az (1) bekezdésben említett fordítás, illetőleg a (2) bekezdésben említett hitelesítés benyújtására nem kerül sor, az okiratot át nem vettnek kell tekinteni.
II. FEJEZET
A Hivatal
1. szakasz
A Hivatal bizottságai
6. cikk
A bizottságok tagjainak képesítése
(1) Az alaprendelet 35. cikkének (2) bekezdésében említett bizottságok - a Hivatal elnökének mérlegelése szerint - szakmai vagy jogi képesítéssel, vagy mindkettővel rendelkező tagokból állnak.
(2) A szakmai képesítéssel rendelkező tagnak a növénytan területén egyetemi oklevéllel, illetve az e területen elfogadott szakmai tapasztalattal kell rendelkeznie.
(3) A jogi képesítéssel rendelkező tagnak jogi diplomával, illetve a szellemi tulajdonjog vagy a növényfajta-bejegyzési eljárás területén elfogadott szakmai tapasztalattal kell rendelkeznie.
7. cikk
A bizottság határozatai
(1) A bizottságok az alaprendelet 35. cikkének (2) bekezdésében említett határozatok elfogadásán túl a következőkkel foglalkoznak:
-
határozat felfüggesztő hatályának megszüntetése az alaprendelet 67. cikkének (2) bekezdése szerint,
-
az alaprendelet 70. cikke szerinti előzetes felülvizsgálat,
-
az alaprendelet 80. cikke szerinti restitutio in integrum tárgyában történő határozathozatal, és
-
az alaprendelet 85. cikkének (2) bekezdése, valamint e rendelet 75. cikke szerinti, a költségek megítélése tárgyában történő határozathozatal.
(2) A bizottságok határozataikat tagjaik egyszerű többségével hozzák.
8. cikk
A bizottságok egyes tagjainak jogköre
(1) A bizottság saját tagjai közül kijelöli az ügy előadóját.
(2) Az előadó különösen:
a)
ellátja a 25. cikkben foglalt feladatokat, és figyelemmel kíséri a 13. és 14. cikkben említett vizsgálóhivatalok jelentéseinek benyújtását;
b)
lefolytatja a Hivatalon belüli eljárást, ideértve az eljárásban részt vevő fél felszólítását az esetleges hiánypótlásokra és a határidők kitűzésére; valamint
c)
közvetlen egyeztetéseket folytat, és biztosítja az információcserét az eljárásban részt vevő felek között.
9. cikk
Az elnök szerepe
A Hivatal elnöke biztosítja a saját jogkörében meghozott határozatok következetességét. Megállapítja különösen az alaprendelet 59. cikke alapján emelt kifogások, valamint az alaprendelet 61., 62., 63. és 66. cikke szerinti határozatok tárgyában történő határozathozatal feltételeit.
10. cikk
Tanácsadás
A Hivatal alkalmazottai az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése alapján kijelölt nemzeti kirendeltségek, illetve az e rendelet 13. és a 14. cikkében említett vizsgálóhivatalok helyiségeit az eljárásban részt vevő felek vagy harmadik személyek számára rendszeresített ügyfélfogadási napok tartása céljára térítésmentesen használhatják.
2. szakasz
A fellebbezési tanácsok
11. cikk
A fellebbezési tanácsok
(1) Az alaprendelet 67. cikke szerinti határozatok elleni fellebbezések elbírálására fellebbezési tanács jön létre. Az igazgatási tanács a Hivatal javaslatára szükség esetén több fellebbezési tanácsot is létrehozhat. Ebben az esetben a létrehozott fellebbezési tanácsok közötti munkamegosztást az igazgatási tanács határozza meg.
(2) Minden fellebbezési tanács szakmai és jogi képesítéssel rendelkező tagokból áll. A 6. cikk (2) és (3) bekezdése megfelelően alkalmazandó. Az elnök jogi képesítéssel kell, hogy rendelkezzen.
(3) A fellebbezés vizsgálata a fellebbezési tanács tagjai közül a fellebbezési tanács elnöke által az ügy előadójaként kijelölt valamelyik hatáskörébe tartozik. Adott esetben a bizonyításfelvétel is a hatáskörébe tartozik.
(4) A fellebbezési tanács határozatait tagjainak szavazattöbbségével hozza.
12. cikk
A fellebbezési tanács mellett működő titkárság
(1) A Hivatal elnöke a fellebbezési tanács mellett működő titkárságot hoz létre; a Hivatal alkalmazottai, amennyiben a fellebbezés tárgyát képező határozat meghozatalában részt vettek, nem vehetnek részt a titkárság munkájában.
(2) A titkárság alkalmazottai különösen a következőkért felelősek:
-
a szóbeli eljárás és bizonyítás jegyzőkönyveinek elkészítése az e rendelet 63. cikke szerint,
-
a költségek megosztása az alaprendelet 85. cikkének (5) bekezdése és e rendelet 76. cikke szerint, és
-
a költségek megosztásának megerősítése e rendelet 77. cikke szerint.
III. FEJEZET
A vizsgálóhivatalok
13. cikk
Az alaprendelet 55. cikkének (1) bekezdésében említett vizsgálóhivatal kijelölése
(1) Ha az igazgatási tanács a szakmai vizsgálat lefolytatását valamely tagállam illetékes hivatalára bízza, a kijelölésről a Hivatal elnöke értesíti az említett hivatalt (a továbbiakban: vizsgálóhivatal). A kijelölés a Hivatal elnökétől származó értesítés kiadásának napján lép hatályba. Ez a rendelkezés a vizsgálóhivatal - e rendelet 15. cikkének (6) bekezdése szerinti - kijelölésének visszavonására megfelelően alkalmazandó.
(2) A vizsgálóhivatal szakmai vizsgálatban részt vevő tagja semmiféle, a szakmai vizsgálat során vagy azzal összefüggésben tudomására jutott tényt, okiratot és adatot nem használhat fel jogosulatlanul és nem közölhet jogosulatlan személlyel. Az említett személyek ezen kötelezettsége a szakmai vizsgálat lezárását, a hivatalból való kilépésüket, valamint az adott vizsgálóhivatal kijelölésének visszavonását követően is érvényben marad.
(3) A (2) bekezdés a bejelentő által a vizsgálóhivatal rendelkezésére bocsátott növényfajta anyagára megfelelően alkalmazandó.
(4) A Hivatal a (2) és (3) bekezdésben foglaltak betartását figyelemmel kíséri, és az alaprendelet 81. cikkének (2) bekezdése szerint határoz a vizsgálóhivatalok alkalmazottainak kizárása, valamint a velük szemben emelt kifogás tárgyában.
14. cikk
Az alaprendelet 55. cikkének (2) bekezdésében említett vizsgálóhivatal kijelölése
(1) Ha a Hivatal az alaprendelet 55. cikkének (2) bekezdése szerint a fajták szakmai vizsgálatának elvégzését valamely kirendeltségre kívánja bízni, e kirendeltségek vizsgálóhivatalként történő működésének szakmai alkalmasságát alátámasztó nyilatkozatot nyújt be az igazgatási tanácshoz annak hozzájárulása megszerzésének céljából.
(2) Ha a Hivatal az alaprendelet 55. cikke (2) bekezdésének megfelelően a fajták szakmai vizsgálatára saját fiókhivatalt kíván létrehozni, akkor annak létrehozásakor annak szakmai és gazdasági szempontoknak való megfelelőségét, valamint a fiókhivatal székhelyének megállapítását indokoló nyilatkozatot kell benyújtania az igazgatási tanácshoz annak hozzájárulása megszerzésének céljából.
(3) Ha az igazgatási tanács az (1) és (2) bekezdésben említett indokoló nyilatkozatokat elfogadja, a Hivatal elnöke a kijelölésről értesítheti az (1) bekezdésben említett kirendeltségeket, illetve a (2) bekezdésben említett fiókhivatal kijelölését az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteheti. A kijelölés kizárólag az igazgatási tanács hozzájárulásával vonható vissza. A 13. cikk (2) és (3) bekezdése az e cikk (1) bekezdésében említett kirendeltség alkalmazottaira megfelelően alkalmazandó.
15. cikk
Kijelölési eljárás
(1) A vizsgálóhivatal kijelölése a Hivatal és a vizsgálóhivatal írásbeli megállapodásával történik, amely rendelkezik a növényfajták szakmai vizsgálatának elvégzéséről, valamint az alaprendelet 58. cikkében említett díj megfizetéséről. Az e rendelet 14. cikkének (2) bekezdésében említett fiókhivatalt a Hivatal a munkamódszereket meghatározó belső szabályzatban jelöli ki.
(2) Az írásbeli megállapodás joghatása az, hogy a vizsgálóhivatal alkalmazottainak az írásbeli megállapodásban foglaltak szerint végrehajtott vagy végrehajtandó cselekményei harmadik felek irányában a Hivatal jogcselekményeinek minősülnek.
(3) Ha a vizsgálóhivatal az alaprendelet 56. cikkének (3) bekezdése szerint szakmailag alkalmas más testületek szolgáltatásait kívánja igénybe venni, e testületeket a Hivatallal kötött írásbeli megállapodásban kell megjelölni. Az alaprendelet 81. cikkének (2) bekezdése és e rendelet 13. cikkének (2) és (3) bekezdése azokra az érintett alkalmazottakra, akik írásbeli kötelezettséget vállalnak a titoktartásra, megfelelően alkalmazandó.
(4) A Hivatal a szakmai vizsgálat elvégzéséért a felmerült költségek teljes megtérítésének elve alapján díjat fizet a vizsgálóhivatalnak. Az igazgatási tanács meghatározza a költségek és az egységes költségelemek számításának egységes módszereit, amelyek az összes kijelölt vizsgálóhivatalra érvényesek.
(5) A vizsgálóhivatal az elvégzett szakmai vizsgálatok és a szükséges referenciagyűjtemények fenntartási költségeinek bontását időszakonként benyújtja a Hivatalhoz. A (3) bekezdésben foglalt körülmények esetén a vizsgálóhivatalnak a testületekről külön könyvvizsgálói jelentést kell benyújtania a Hivatalhoz.
(6) A vizsgálóhivatal kijelölésének visszavonása az (1) bekezdésben említett írásbeli megállapodás hatályon kívül helyezésének napja előtt nem léphet hatályba.
II. CÍM
A HIVATAL ELŐTTI EGYES ELJÁRÁSOK
I. FEJEZET
A közösségi növényfajta-oltalmi bejelentés
1. szakasz
A bejelentő jogcselekményei
16. cikk
A bejelentés benyújtása
(1) A közösségi növényfajta-oltalmi bejelentést a Hivatalhoz vagy az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése szerint kijelölt nemzeti kirendeltséghez vagy létrehozott fiókhivatalhoz kell benyújtani.
Ha a Hivatalhoz nyújtják be a bejelentést, ez történhet papírformában vagy elektronikus eszközök útján. Amennyiben a nemzeti kirendeltségekhez vagy fiókhivatalokhoz nyújtják be, két példányban, papírformában kell a bejelentést beadni.
(2) Az alaprendelet 49. cikke (1) bekezdésének b) pontjával összhangban a Hivatal részére megküldött „adatoknak” a következőket kell tartalmazniuk:
-
a bejelentő és (adott esetben) eljárásbeli képviselőjének azonosító adatait,
-
annak a nemzeti kirendeltségnek vagy fiókhivatalnak a nevét, amelynél a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentést benyújtották, és
-
az adott fajta ideiglenes megnevezését.
(3) A Hivatal az alábbi formanyomtatványokat térítésmentesen rendelkezésre bocsájtja:
a)
a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentés benyújtására rendszeresített bejelentőlapot és szakmai kérdőívet;
b)
a (2) bekezdésben említett adatok továbbítására szolgáló formanyomtatványt, amelyen fel kell tüntetni a továbbítás elmulasztásának következményeit.
(4) A bejelentő kitölti és aláírja a (3) bekezdésben meghatározott formanyomtatványokat. Ha a bejelentést elektronikus úton nyújtják be, meg kell felelnie az aláírás tekintetében az 57. cikk (3) bekezdése második albekezdésének.
17. cikk
A bejelentés átvétele
(1) Amikor az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése szerint kijelölt nemzeti kirendeltség vagy az annak alapján létrehozott fiókhivatal átveszi a bejelentést, az alaprendelet 49. cikkének (2) bekezdése értelmében továbbítandó bejelentéssel továbbítja az átvételi elismervényt a Hivatalnak. Az átvételi elismervény tartalmazza a nemzeti kirendeltség vagy fiókhivatal által adott ügyiratszámot, a továbbított iratok számát és a nemzeti kirendeltségnél vagy fiókhivatalnál történő átvétel napját. A nemzeti kirendeltség vagy fiókhivatal a továbbított elismervény egy példányát átadja a bejelentőnek.
(2) Ha a Hivatal a kérelmezőtől közvetlenül vagy valamelyik fiókhivatalon vagy nemzeti kirendeltségen keresztül kérelmet vesz kézhez, akkor - az egyéb rendelkezések sérelme nélkül - nyilvántartási számmal látja el a kérelmet tartalmazó okiratokat, megjelöli a kézhezvétel napját a Hivatalban, és erről elismervényt ad a kérelmezőnek. Az elismervény tartalmazza a Hivatal nyilvántartási számát, a kézhez vett okiratok számát, a kézhezvétel napját a Hivatalban, valamint a kérelem keltét az alaprendelet 51. cikkében foglaltak értelmében. Az elismervény egy példányát eljuttatják ahhoz a nemzeti kirendeltséghez vagy fiókhivatalhoz, amelyen keresztül a Hivatal a kérelmet megkapta.
(3) Ha a Hivatal valamely fiókhivatal vagy nemzeti kirendeltség útján több mint egy hónappal a kérelmező által történt benyújtást követően veszi kézhez a kérelmet, az alaprendelet 51. cikke szerinti „kérelem kelte” nem lehet a kérelem - Hivatal részéről történt - kézhezvételének napjánál korábbi időpont, kivéve, ha a Hivatal kellő okirati bizonyítékok alapján megállapítja, hogy a kérelmező az alaprendelet 49. cikke (1) bekezdésének b) pontja és az e rendelet 16. cikkének (2) bekezdése szerint értesítést küldött részére.
18. cikk
Az alaprendelet 50. cikkének (1) bekezdésében meghatározott feltételek
(1) Ha a Hivatal megállapítja, hogy a kérelem nem felel meg az alaprendelet 50. cikkének (1) bekezdésében meghatározott feltételeknek, értesíti a kérelmezőt az általa észlelt hiányosságokról azzal, hogy kizárólag az a nap minősülhet az említett rendelet 51. cikke szerinti kérelem keltének, amikor a megfelelő hiánypótló adatokat a Hivatal kézhez veszi.
(2) A kérelem kizárólag akkor felel meg az alaprendelet 50. cikke (1) bekezdésének i) pontjában meghatározott feltételnek, ha az említett rendelet 10. cikkének (1) bekezdésében foglaltak szerinti első rendelkezés napját és országát feltüntetik, illetőleg - ilyen rendelkezés hiányában - nyilatkozatot tesznek arról, hogy ilyen rendelkezés nem történt.
(3) A kérelem kizárólag akkor felel meg az alaprendelet 50. cikke (1) bekezdésének j) pontjában meghatározott feltételnek, ha a fajtára vonatkozóan beadott korábbi kérelemben megjelölt napot és országot - a kérelmező tudomása szerint - a következők tekintetében feltüntették:
-
a fajtára vonatkozó tulajdonjog iránti kérelem, valamint
-
a fajta hitelesítésre és forgalmazásra történő hivatalos elfogadására irányuló kérelem, amennyiben a fajta hivatalos leírása a hivatalos elfogadás részét képezi
valamelyik tagállamban vagy az Új Növényfajták Nemzetközi Oltalmi Uniójában tagsággal rendelkező országban.
19. cikk
Az alaprendelet 50. cikkének (2) bekezdésében említett feltételek
(1) Ha a Hivatal megállapítja, hogy a kérelem nem felel meg az e cikk (2), (3) vagy (4) bekezdésében foglalt rendelkezéseknek vagy az e rendelet 16. cikkének, akkor a rendelet 17. cikkének (2) bekezdését alkalmazza, de hiánypótlásra hívja fel a kérelmezőt, megjelölve annak határidejét. Ha a hiánypótlást a megjelölt határidőn belül nem teljesítik, a Hivatal az alaprendelet 61. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint haladéktalanul elutasítja a kérelmet.
(2) A kérelemben a következőkre vonatkozó részletes adatokat kell feltüntetni:
a)
ha a kérelmező természetes személy, a kérelmező állampolgársága és az e rendelet 2. cikkének rendelkezései szerint eljárásban részt vevő félként történő megjelölése, továbbá a nemesítő neve, ha az nem ő maga;
b)
a nemzetség, a faj vagy az alfaj latin neve, ahova a fajta tartozik, valamint annak közönséges neve;
c)
a fajta jellemzői, amelyek a kérelmező véleménye szerint egyértelműen megkülönböztetik azt más, a vizsgálathoz referenciafajtaként szintén megnevezendő fajtáktól (ha ilyenek vannak);
d)
a fajta nemesítése, fenntartása és szaporítása, ideértve a következőkre vonatkozó adatokat:
-
olyan más fajta vagy fajták jellemzői, fajtaneve, vagy - ennek hiányában - ideiglenes megnevezése, továbbá minden más olyan fajta vagy fajták termesztése, amelyek anyagát a fajta előállításához ismételten fel kell használni, vagy
-
a genetikailag módosított jellemzők, ha az érintett fajta a 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 2. cikkének (2) bekezdése értelmében genetikailag módosított organizmus;
e)
az a régió és ország, ahol a fajtát nemesítették vagy felfedezték és kifejlesztették;
f)
a fajtaösszetevőket vagy a fajta betakarított anyagát érintő első rendelkezés napja és országa az újdonságnak az alaprendelet 10. cikke szerinti értékelése céljából, illetőleg nyilatkozat arról, hogy ilyen rendelkezés még nem történt;
g)
az e rendelet 18. cikke (3) bekezdésében kérelmek nyilvántartási száma és azon hatóság megnevezése amelyhez benyújtották;
h)
a hatályos nemzeti növényfajta-oltalom vagy a fajtára a Közösségen belül érvényben levő szabadalom.
(3) A Hivatal az általa megjelölt határidőn belül bekérhet minden szükséges adatot és okiratot, valamint - szükség esetén - megfelelő rajzokat és fényképeket is a szakmai vizsgálat elvégzéséhez.
(4) Ha az érintett fajta a 2001/18/EK irányelv 2. cikkének (2) bekezdésében foglaltak szerint genetikailag módosított organizmus, a Hivatal felszólíthatja a kérelmezőt, hogy mutassa be a felhatalmazott hatóságok írásbeli tanúsítványának másolatát arról, hogy a fajtának az alaprendelet 55. és 56. cikkében foglaltak szerint történő szakmai vizsgálata az említett irányelv előírásai szerint nem jelent kockázatot a környezetre.
20. cikk
Az elsőbbség igénylése
Ha a kérelmező valamely kérelem vonatkozásában az alaprendelet 52. cikkének (2) bekezdésében foglaltak szerint elsőbbségi jogot követel, és az e rendelet 18. cikke (3) bekezdésének első francia bekezdése szerint nem ez a kérelem a legkorábbi, a Hivatal kijelenti, hogy elsőbbség kizárólag a korábbi kérelemnek adható. Ha a Hivatal a kérelem benyújtásának időpontjára is kiterjedő elismervényt adott ki, s az nem a legkorábbi feltüntetett kérelem, az elsőbbség közölt időpontja semmisnek tekintendő.
21. cikk
Közösségi növényfajta-oltalomra való jogosultság az eljárások alatt
(1) Amikor az alaprendelet 98. cikkének (4) bekezdésében említett követelés iránt keresetet nyújtanak be a kérelmező ellen, és azt a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentések nyilvántartásába bejegyzik, a Hivatal felfüggesztheti a kérelmezési eljárást. A Hivatal megjelölheti a napot, amelyen folytatni kívánja a függőben maradt eljárást.
(2) Ha az (1) bekezdésben említett perben jogerős ítélet születik, vagy a per egyéb módon lezárul, és azt a közösségi növényfajta oltalmi jog iránti kérelmek nyilvántartásába bejegyzik, a Hivatal folytatja az eljárást. A Hivatal az eljárás folytatását korábbi időpontban is megkezdheti, de semmiképpen sem előbb, mint az (1) bekezdésben megjelölt nap.
(3) Ha a közösségi növényfajta-oltalomra való jogosultságot a Hivatal eljárása során más személyre érvényesen átruházzák, ez utóbbi sajátjaként folytathatja az első kérelmező kérelmének intézését, feltéve, hogy erről a Hivatalt a jogerős ítéletnek a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentések nyilvántartásába történő bejegyzésétől számított egy hónapon belül értesíti. Az alaprendelet 83. cikkében előírt és az első kérelmező által már befizetett díjak a későbbi kérelmező által befizetettnek tekintendők.
2. szakasz
A szakmai vizsgálat lefolytatása
22. cikk
Határozat a vizsgálati iránymutatásokról
(1) Az igazgatási tanács a Hivatal elnökének javaslata alapján határozatot hoz a vizsgálati iránymutatásokról. A határozatban szereplő határidőket és növényfajtákat a 87. cikkben említett Hivatalos Közlönyben teszik közzé.
(2) Az igazgatási tanácsnak a vizsgálati iránymutatásokra vonatkozó határozata hiányában a Hivatal elnöke hozhat ideiglenes határozatot a tárgyban. Az ideiglenes határozat az igazgatási tanács határozata hatálybalépésének napján hatályát veszti. Ha a Hivatal elnökének ideiglenes határozata az igazgatási tanács határozatától eltér, az igazgatási tanács határozatát megelőzően megkezdett szakmai vizsgálatot nem érinti. Ha a körülmények úgy kívánják, az igazgatási tanács eltérően is rendelkezhet.
23. cikk
A Hivatal elnökére ruházott jogkör
(1) Ha az igazgatási tanács határozatot hoz a vizsgálati iránymutatásokról, a határozat részét képezi a Hivatal elnökének az a jogköre is, hogy egy fajtára vonatkozóan további jellemzőket és azok megjelölését is kérheti.
(2) Ha a Hivatal elnöke az (1) bekezdésben meghatározott jogkörét gyakorolja, a 22. cikk (2) bekezdése megfelelően alkalmazandó.
24. cikk
A vizsgálóhivatal értesítése a Hivatal által
Az alaprendelet 55. cikkének (3) bekezdése szerint a Hivatal a fajtára vonatkozó alábbi okiratok másolatát küldi meg a vizsgálóhivatalnak:
a)
a kérelemhez szükséges formanyomtatvány, a szakmai kérdőív és a kérelmező által benyújtott minden további olyan okirat, amely a szakmai vizsgálat lefolytatásához szükséges adatokat tartalmaz;
b)
a kérelmező által e rendelet 86. cikkének megfelelően kitöltött formanyomtatványok;
c)
azon az állításon alapuló kifogással kapcsolatos okiratok, hogy az alaprendelet 7, 8. és 9. cikkében megállapított feltételek nem állnak fenn.
25. cikk
A Hivatal és a vizsgálóhivatal közötti együttműködés
A vizsgálóhivatal szakmai vizsgálatért felelős alkalmazottai és a 8. cikk (1) bekezdése szerint kinevezett előadó a szakmai vizsgálat minden szakaszában együttműködnek egymással. Az együttműködésnek legalább a következőkre kell kiterjednie:
a)
a szakmai vizsgálat folyamatának figyelemmel kísérése, ideértve a vizsgálati parcellák és az előadó által a vizsgálatok során alkalmazott módszerek felügyeletét;
b)
a Hivatal által végzett egyéb vizsgálatok sérelme nélkül adatszolgáltatás a vizsgálóhivatal részéről a fajtával történő minden korábbi rendelkezés részleteiről; valamint
c)
a vizsgálóhivatal időszakos jelentése a Hivatalnak minden egyes termesztési időszakról.
26. cikk
A vizsgálati jelentések alakja
(1) Az alaprendelet 57. cikkében említett vizsgálati jelentést a vizsgálóhivatal felelős alkalmazottja írja alá, és a jelentés kifejezetten tudomásul veszi a Hivatalnak az említett rendelet 57. cikkének (4) bekezdése értelmében fennálló kizárólagos rendelkezési jogát.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezései a Hivatalhoz benyújtandó időszakos jelentésekre is megfelelően alkalmazandók. A vizsgálóhivatal közvetlenül a kérelmezőnek is kiadja minden egyes időszakos jelentés egy példányát.
27. cikk
Egyéb vizsgálati jelentések
(1) A Hivatal a valamelyik tagállamban az érintett növényfajtákkal kapcsolatban felelős hivatal által hivatalból, az alaprendelet 55. cikkének (1) bekezdése alapján elvégzett vagy még a még le nem zárt szakmai vizsgálat eredményein alapuló vizsgálati jelentést határozatának elfogadásánál kellő alapul veheti, feltéve, hogy:
a)
a szakmai vizsgálatra benyújtott anyag mennyisége és minősége egyaránt megfelel az alaprendelet 55. cikkének (4) bekezdése szerint megállapított előírásoknak;
b)
a szakmai vizsgálatot az Igazgatási Tanácsnak az alaprendelet 55. cikkének (1) bekezdése nyomán kiadott előírásai szerinti módon végezték, és azt a rendelet 56. cikkének (2) bekezdése és e rendelet 22. és 23. cikke alapján meghatározott vizsgálati iránymutatásoknak és általános utasításoknak megfelelően folytatták le;
c)
a Hivatalnak alkalma volt az érintett szakmai vizsgálat lefolytatásának figyelemmel kísérésére; és
d)
- amennyiben a zárójelentés nem azonnal hozzáférhető - az egyes termesztési időszakokra vonatkozó időszaki jelentéseket a vizsgálati jelentést megelőzően benyújtották a Hivatalhoz.
(2) Ha a Hivatal véleménye szerint az (1) bekezdésben említett vizsgálati jelentés a döntéshozatalhoz nem szolgál kellő alapul, a Hivatal - a kérelmezővel és az érintett vizsgálóhivatallal történő egyeztetést követően - az alaprendelet 55. cikkében megállapított eljárást követheti.
(3) A Hivatal és a tagállamok minden illetékes nemzeti növényfajta-hivatala kérésre adminisztratív segítséget nyújt a másiknak azzal, hogy a fajta különbözőségének, azonosságának és állandóságának vizsgálata céljából a fajtáról szóló összes vizsgálati jelentést rendelkezésére bocsátja. A fenti jelentés megküldéséért a Hivatal vagy az illetékes nemzeti növényfajta-hivatal meghatározott díjat számít fel, amelynek összegéről az érintett hivatalok állapodnak meg.
(4) A Hivatal valamely harmadik országban - amely ország tagja az Új Növényfajták Nemzetközi Oltalmi Uniójának (UPOV) - elvégzett vagy még le nem zárt, hivatalos célból végzett szakmai vizsgálat eredményein alapuló vizsgálati jelentést határozatának elfogadásánál kellő alapul veheti, feltéve, ha a szakmai vizsgálat megfelel a Hivatal és az ilyen harmadik ország illetékes hatósága közötti írásos megállapodásban megállapított feltételeknek. E feltételek között legalább a következők szerepelnek:
a)
az (1) bekezdés a) pontjában említett, az anyagra vonatkozó feltételek;
b)
a szakmai vizsgálatot az alaprendelet 56. cikkének (2) bekezdése alapján meghatározott vizsgálati iránymutatásoknak és általános utasításoknak megfelelően folytatták le;
c)
a Hivatalnak alkalma volt felmérni az adott harmadik országban található létesítmények alkalmasságát a szóban forgó fajjal kapcsolatos szakmai vizsgálat elvégzésére, valamint figyelemmel kísérni a szóban forgó szakmai vizsgálat lefolytatását; és
d)
az (1) bekezdés d) pontjában említett, a jelentések rendelkezésre állására vonatkozó feltételek.
3. szakasz
Fajtanév
28. cikk
A fajtanévre vonatkozó javaslat
A fajtanévre tett aláírt javaslatot a Hivatalhoz kell benyújtani egy példányban; illetve, ha a javaslatot ahhoz a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentéshez mellékelik, amelyet az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése szerint kijelölt nemzeti kirendeltséghez vagy létrehozott fiókhivatalhoz nyújtanak be, azt két példányban kell beadni.
A Hivatal a fajtanévre vonatkozó javaslat benyújtására szolgáló formanyomtatványt térítésmentesen bocsátja rendelkezésre.
Ha a fajtanévre vonatkozó javaslatot elektronikus úton nyújtják be, meg kell felelnie az aláírás tekintetében az e rendelet 57. cikke (3) bekezdése második albekezdésének.
29. cikk
A javaslat vizsgálata
(1) Ha nem csatolnak javaslatot a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentéshez, vagy a javasolt fajtanevet a Hivatal nem hagyja jóvá, a Hivatal haladéktalanul közli ezt a kérelmezővel, és felszólítja őt javaslat vagy újabb javaslat benyújtására, továbbá jelzi a mulasztás jogkövetkezményeit.
(2) Ha a Hivatal az alaprendelet 57. cikkének (1) bekezdése szerinti szakmai vizsgálat eredményének kézhezvételekor megállapítja, hogy a kérelmező a fajtanévre nem tett javaslatot, az említett rendelet 61. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében azonnal elutasítja a közösségi növényfajta-oltalom iránti kérelmet.
30. cikk
A fajtanévre vonatkozó iránymutatás
Az igazgatási tanács egységes és pontos kritériumokat megállapító iránymutatást fogad el az alaprendelet 63. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett fajtanév fajtamegjelölését gátló akadályok meghatározására.
II. FEJEZET
Kifogás
31. cikk
Kifogások benyújtása
(1) Az alaprendelet 59. cikke alapján emelt kifogás a következőket tartalmazza:
a)
a kérelmező neve és a kifogás tárgyát képező kérelem nyilvántartási száma;
b)
a kifogást emelő személy, mint eljárásban részt vevő fél megnevezése az e rendelet 2. cikkében foglaltak szerint;
c)
ha a kifogást emelő személy eljárási képviselőt bízott meg, az eljárási képviselő neve és címe;
d)
az alaprendelet 59. cikkének (3) bekezdésében szereplő állítás, amelyen a kifogás alapul, valamint a kifogást alátámasztó körülmények, bizonyítékok és érvek felsorolása.
(2) Ha több kifogást is emeltek ugyanarra a közösségi növényfajta-oltalomra irányuló kérelemmel szemben, a Hivatal egyesített eljárásban is tárgyalhatja azokat.
32. cikk
Kifogások elutasítása
(1) Ha a Hivatal megállapítja, hogy a kifogás az alaprendelet 59. cikkének (1) és (3) bekezdésében vagy e rendelet 31. cikke (1) bekezdésének d) pontjában foglaltaknak nem felel meg, illetőleg a kifogás alapján a kifogás tárgyát képező kérelem kielégítő módon nem azonosítható, a kérelmet mint elfogadhatatlant elutasítja, kivéve, ha a fenti hiányokat az általa megjelölt határidőn belül pótolják.
(2) Ha a Hivatal úgy találja, hogy a kifogás az alaprendelet vagy e rendelet egyéb rendelkezéseinek nem felel meg, a kérelmet mint elfogadhatatlant elutasítja, kivéve, ha e hiányokat a kifogás emelésére nyitva álló időszak lejárta előtt pótolják.
III. FEJEZET
A közösségi növényfajta-oltalom fenntartása
33. cikk
A jogosultnak az alaprendelet 64. cikkének (3) bekezdése értelmében fennálló kötelezettségei
(1) Annak érdekében, hogy a fajta változatlan állapotú folyamatos fennmaradásának értékeléséhez szükséges adatokat szolgáltathassák, a jogosult az alaprendelet 64. cikkének (3) bekezdése szerint lehetővé teszi az érintett fajta anyagának és a fajtaazonosságot őrző helynek vizsgálatát.
(2) A jogosult - annak érdekében, hogy az alaprendelet 64. cikkének (3) bekezdésében említett megfelelő intézkedések ellenőrzését lehetővé tegye - köteles írásbeli nyilvántartást vezetni.
34. cikk
Az oltalomban részesített fajta szakmai felülvizsgálata
Az alaprendelet 87. cikkének (4) bekezdése sérelme nélkül az oltalomban részesített fajta szakmai felülvizsgálatát az akkor érvényben levő vizsgálati irány mutatások alapján folytatják le, amikor a közösségi növényfajta-oltalmat az adott fajtára megadták. E rendelet 22. és 24-27. cikke a Hivatalra, a vizsgálóhivatalra és a jogosultra is megfelelően alkalmazandó.
35. cikk
A szakmai felülvizsgálat során felhasznált egyéb anyagok
Ha a jogosult az alaprendelet 64. cikkének (3) bekezdésében foglaltak szerint nyújtotta be a fajta anyagát, a vizsgálóhivatal - a Hivatal egyetértésével - arról a parcelláról beszerzett egyéb anyagok elemzésével is felülvizsgálhatja a benyújtott anyagot, ahol a jogosult vagy az ő hozzájárulásával más az anyagot előállítja, illetőleg amelyet az általa vagy hozzájárulásával más által forgalmazott anyagból nyertek, továbbá amelyet valamely tagállam hivatalos szervei jogkörüknél fogva szereztek be.
36. cikk
A fajtanevek módosításai
(1) Ha a fajtanevet az alaprendelet 66. cikke szerint módosítani kell, a Hivatal tájékoztatja a jogosultat annak jogalapjáról, határidőt tűz ki arra, hogy a jogosult a módosított fajtanévre megfelelő javaslatot nyújtson be, és közli, hogy amennyiben a jogosult ezt elmulasztja, a közösségi növényfajta-oltalom az említett rendelet 21. cikke alapján törölhető.
(2) Ha a módosított fajtanévre tett javaslatot a Hivatal nem hagyja jóvá, erről a jogosultat haladéktalanul tájékoztatja, határidőt tűz ki arra, hogy a jogosult megfelelő javaslatot nyújtson be, és közli, hogy amennyiben a jogosult ezt elmulasztja, a közösségi növényfajta-oltalom az alaprendelet 21. cikke alapján törölhető.
(3) E rendelet 31. és 32. cikke az alaprendelet 66. cikkének (3) bekezdése szerint emelt kifogásra is megfelelően alkalmazandó.
(4) Ha a fajtanév módosítására vonatkozó javaslatot elektronikus úton nyújtják be, meg kell felelnie az aláírás tekintetében az 57. cikk (3) bekezdése második albekezdésének.
IV. FEJEZET
A Hivatal által biztosítandó közösségi engedélyek
1. szakasz
Az alaprendelet 29. cikkének megfelelő kényszerengedélyek
37. cikk
Kényszerengedélyre vonatkozó kérelmek
(1) Az alaprendelet 29. cikke (1), (2) és (5) bekezdésének értelmében a kényszerengedélyre vonatkozó kérelem a következőket tartalmazza:
a)
a kérelmezőnek és az érintett fajta tárgyában kifogást emelő személynek, mint eljárásban részt vevő feleknek a megnevezése;
b)
az érintett fajta vagy fajták fajtaneve és növényfaja;
c)
javaslat arra, hogy a kényszerengedély milyen cselekménytípusokra terjedjen ki;
d)
az érintett közérdeket megjelölő nyilatkozat, ideértve a részletes tényállást, a bizonyítékok tételeit, valamint az érintett közérdek alátámasztására szolgáló érveket;
e)
az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdésében említett kérelem esetén azoknak a személyeknek a csoportjára tett javaslat, akikre a kényszerengedély kiterjedne, beleértve - az esettől függően - az adott személycsoportra vonatkozó sajátos követelményeket is;
f)
a méltányos díjazásra és a díjazás kiszámításának alapjára vonatkozó javaslat.
(2) Az alaprendelet 29. cikke (5a) bekezdésében említett kényszerengedélyre vonatkozó kérelem a következőket tartalmazza:
a)
a kérelmező szabadalmijog-birtokosnak és az érintett fajta tárgyában kifogást emelő személynek mint eljárásban részt vevő feleknek a megnevezése;
b)
az érintett fajta vagy fajták fajtaneve és növényfaja;
c)
a szabadalom számát feltüntető szabadalmi tanúsítvány hitelesített másolata és a biotechnológiai találmány szabadalmaztatására vonatkozó kérelem, valamint a szabadalmat engedélyező hatóság;
d)
javaslat arra, hogy a kényszerengedély milyen cselekménytípusokra terjedjen ki;
e)
a méltányos díjazásra és a díjazás kiszámításának alapjára vonatkozó javaslat;
f)
arra vonatkozó nyilatkozat, hogy a biotechnológiai találmány miért jelent számottevő gazdasági jelentőségű műszaki előrelépést az oltalomban részesített fajtához képest, ideértve a részletes tényállást, a bizonyítékok tételeit, valamint a kérelem alátámasztására szolgáló érveket;
g)
az engedély területi hatályára vonatkozó javaslatot, amely nem haladhatja meg a c) pontban említett szabadalom területi hatályát.
(3) Az alaprendelet 29. cikke (5a) bekezdésének második albekezdésében említett keresztengedélyre vonatkozó kérelem a következőket tartalmazza:
a)
a kérelmező szabadalmi jog birtokosnak és az érintett fajta tárgyában kifogást emelő személynek, mint eljárásban részt vevő feleknek a megnevezése;
b)
az érintett fajta vagy fajták fajtaneve és növényfaja;
c)
a szabadalom számát feltüntető szabadalmi tanúsítvány hitelesített másolata és a biotechnológiai találmány szabadalmaztatására vonatkozó kérelem, valamint a szabadalmat engedélyező hatóság;
d)
az azt feltüntető hivatalos dokumentum, hogy a növényfajta-oltalom jogosultja kényszerengedélyt kapott egy szabadalmaztatott biotechnológiai találmányra;
e)
javaslat arra, hogy a keresztengedély milyen cselekménytípusokra terjedjen ki;
f)
a méltányos díjazásra és a díjazás kiszámításának alapjára vonatkozó javaslat;
g)
a keresztengedély területi hatályára vonatkozó javaslat, amely nem haladhatja meg a c) pontban említett szabadalom területi hatályát.
(4) A kényszerengedélyre vonatkozó kérelemhez csatolni kell az azt tanúsító dokumentumokat, hogy a kérelmező sikertelenül próbált szerződéses engedélyt beszerezni a növényfajta-oltalom jogosultjától. Ha az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdése szerinti kényszerengedély kérelmezője a Bizottság vagy valamelyik tagállam, a Hivatal vis maior esetén eltekinthet ennek a feltételnek a teljesítésétől.
(5) A (4) bekezdés értelmében a szerződéses engedély iránti kérelem sikertelen, ha:
a)
a szemben álló jogosult ésszerű időn belül nem adott végleges választ a fenti jogot kérelmező személynek; vagy
b)
a szemben álló jogosult visszautasította a szerződéses engedélyt kérelmező személy kérelmét; vagy
c)
a szemben álló jogosult nyilvánvalóan ésszerűtlen alapfeltételek mellett ajánlott engedélyt az ezt kérő személynek, ideértve a fizetendő jogdíj feltételeit is, vagy olyan feltételek mellett, amelyek összességüket tekintve nyilvánvalóan ésszerűtlenek.
38. cikk
A kényszerengedély iránti kérelem vizsgálata
(1) A szóbeli eljárás és a bizonyítékok felvétele elvben együtt, egy meghallgatás keretében történik.
(2) További meghallgatások kérése nem elfogadható, kivéve, ha a kérés olyan körülményen alapul, amely a meghallgatás során vagy azt követően módosult.
(3) Határozathozatal előtt a Hivatal a szerződéses engedélyre vonatkozóan peren kívüli egyezségre hívja fel az érintett feleket. A Hivatal szükség esetén javaslatot is tesz a peren kívüli egyezségre.
39. cikk
A közösségi növényfajta-oltalom birtoklása az eljárás tartama alatt
(1) Ha az alaprendelet 98. cikkének (1) bekezdésében említett követelés tárgyában a jogosult ellen benyújtott keresetet jegyeznek be a közösségi növényfajta-oltalom nyilvántartásába, a Hivatal a kényszerengedély megadása tárgyában folytatott eljárást felfüggesztheti. A Hivatal a fenti kereset tárgyában hozott jogerős ítéletnek vagy a per egyéb lezárásának a jelzett nyilvántartásba történő bejegyzéséig az eljárást nem folytatja.
(2) Ha a Hivatal köteles a közösségi növényfajta-oltalmat átruházni, az új jogosult a kérelmező kérelmére félként csatlakozik az eljáráshoz, ha a kérelmező - attól számított két hónapon belül, hogy a Hivatal értesítését az új jogosult nevének a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába történő bejegyzéséről kézhez vette - az új jogosulttól az engedélyt sikertelenül kérte. A kérelmező beadványához csatolni kell a megfelelő dokumentumokkal alátámasztott bizonyítékot a kérelmező eredménytelen kísérletéről, valamint szükség esetén az új jogosult magatartásáról.
(3) Az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdésében említett kérelem esetében az új jogosult félként csatlakozik az eljáráshoz. E cikk (1) bekezdése nem alkalmazandó.
40. cikk
A kérelem tárgyában hozott határozat tartalma
Az írásbeli határozatot a Hivatal elnöke írja alá. A határozat a következőket tartalmazza:
a)
nyilatkozat arról, hogy a határozatot a Hivatal hozta;
b)
a határozathozatal napja;
c)
az eljárásban részt vevő bizottsági tagok neve;
d)
az eljárásban részt vevő felek és eljárási képviselőik neve;
e)
utalás az igazgatási tanács szakvéleményére;
f)
a határozat tárgyát képező kérdésekről szóló nyilatkozat;
g)
a tényállás összefoglalása;
h)
a határozat indokolása;
i)
a Hivatal rendelkezése; a rendelkezés szükség esetén tartalmazza a kényszerengedélyre vonatkozóan kikötött cselekményeket, azok sajátos feltételeit és a személyek kategóriáját, beleértve - adott esetben - a kategóriára vonatkozó különleges követelményeket is.
41. cikk
Kényszerengedély megadása
(1) Az alaprendelet 29. cikkének (1), (2) és (5) bekezdése értelmében a kényszerengedély megadására vonatkozó határozat tartalmaz egy nyilatkozatot az érintett közérdekről.
(2) A közérdek fennállását különösen a következők támaszthatják alá:
a)
az emberi, állati vagy növényi élet vagy egészség védelme;
b)
a piac különleges jellemzőkkel rendelkező anyaggal való ellátásának szükségessége;
c)
a tökéletesített fajták további nemesítésére irányuló ösztönzés fenntartásának szükségessége.
(3) Az alaprendelet 29. cikkének (5a) bekezdése értelmében vett kényszerengedély megadására vonatkozó határozat tartalmaz egy arról szóló nyilatkozatot, hogy a találmány miért jelent számottevő gazdasági jelentőségű műszaki előrelépést. A következők különösen alátámaszthatják azt, hogy a találmány miért jelent számottevő gazdasági jelentőségű műszaki előrelépést az oltalomban részesített fajtához képest:
a)
a termesztési technikák javítása;
b)
a környezet javítása;
c)
a genetikai szempontú biológiai sokféleség használatának megkönnyítésére szolgáló technikák javítása;
d)
a minőség javítása;
e)
a terméshozam javítása;
f)
az ellenálló képesség javítása;
g)
a különleges klimatikus és/vagy környezeti viszonyokhoz való alkalmazkodás javítása.
(4) A kényszerengedély nem kizárólagos engedély.
(5) A kényszerengedély kizárólag a vállalkozásnak azzal a részével együtt engedményezhető, amely azt hasznosítja, illetve - az alaprendelet 29. cikkének (5) bekezdésében megállapított körülmények esetén - az alapvető származtatott fajtára vonatkozó jogok engedményezésével együtt.
42. cikk
A kényszerengedélyben részesült személyre vonatkozó feltételek
(1) Az alaprendelet 29. cikkének (3) bekezdésében említett egyéb feltételek sérelme nélkül a kényszerengedélyben részesült személynek a kényszerengedély felhasználásához megfelelő pénzügyi és műszaki kapacitással kell rendelkeznie.
(2) A határozatban a kényszerengedélyre vonatkozóan megállapított feltételeknek való megfelelés az alaprendelet 29. cikkének (4) bekezdése értelmében vett „körülménynek” minősül.
(3) A Hivatal gondoskodik arról, hogy a kényszerengedélyben részesült személy közösségi növényfajta-oltalom megsértése címén ne indíthasson keresetet, kivéve, ha a jogosult az erre irányuló kérelmet követő két hónapon belül megtagadta vagy elmulasztotta a keresetindítást.
43. cikk
Az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdése szerinti különleges követelményeknek megfelelő személyek kategóriája
(1) Az a kényszerengedélyt felhasználni szándékozó személy, aki az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdésében foglalt különleges követelményeknek megfelelő személyek kategóriájába tartozik, e szándékát köteles ajánlott, tértivevényes levélben küldött nyilatkozatban a Hivatal és a jogosult tudomására hozni. A nyilatkozat a következőket tartalmazza:
a)
az e rendelet 2. cikke alapján eljárásban részt vevő félként meghatározott személyek neve és címe;
b)
a különleges követelményeknek megfelelő tények megállapítása;
c)
az elvégzendő cselekményeket előíró nyilatkozat; és
d)
annak szavatolása, hogy a szóban forgó személy a kényszerengedély érvényesítéséhez rendelkezik megfelelő pénzügyi forrásokkal, valamint információkkal a műszaki kapacitásáról.
(2) Kérésre a Hivatal bejegyez egy személyt a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába, ha az adott személy az (1) bekezdésben említett nyilatkozat feltételeit teljesítette. Azt megelőzően nem jogosult a kényszerengedély felhasználására. A bejegyzést az említett személlyel és a jogosulttal közölni kell.
(3) A 42. cikk (3) bekezdése megfelelően alkalmazandó az e cikk (2) bekezdése alapján a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába bejegyzett személyre. A jogsértés tárgyában lefolytatott törvényes eljárás ítélettel vagy egyéb módon történő befejezése a bejegyzett vagy bejegyzendő többi személyre nézve is irányadó.
(4) A (2) bekezdésben említett bejegyzés kizárólag azon az alapon törölhető, ha a kényszerengedély megadásáról szóló határozatban megjelölt különleges feltételek vagy a (2) bekezdés szerint meghatározott pénzügyi vagy műszaki kapacitás több mint egy évvel a kényszerengedély megadását követően, és az erről szóló határozatban megjelölt határidőn belül megváltozott. A bejegyzés törlését a bejegyzett személlyel és a jogosulttal közölni kell.
2. szakasz
Az alaprendelet 100. cikkének (2) bekezdése szerinti hasznosítási jogok
44. cikk
Az alaprendelet 100. cikkének (2) bekezdése szerinti hasznosítási jogok
(1) Az alaprendelet 100. cikkének (2) bekezdésében említett, az új jogosulttól nem kizárólagos szerződéses hasznosítási jogot igénylő kérelmet a régi jogosultnak két hónapon belül, a hasznosítási jog címzettjének pedig négy hónapon belül kell benyújtania attól számítva, hogy a Hivatalnak az új jogosult nevének a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába történt bejegyzéséről szóló értesítését kézhez vették.
(2) Az alaprendelet 100. cikkének (2) bekezdése szerint adandó hasznosítási jog iránti kérelemhez csatolni kell az e cikk (1) bekezdésben említett sikertelen kérés megtörténtét tanúsító dokumentumokat. Az e rendelet 37. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontja, valamint (5) bekezdése, továbbá a 38. cikke, a 39. cikk (3) bekezdése, a 40. cikke az f) pont kivételével, a 41. cikkének (3) és (4) bekezdése, valamint 42. cikke megfelelően alkalmazandó.
III. CÍM
ELJÁRÁS A FELLEBBEZÉSI TANÁCS ELŐTT
45. cikk
A fellebbezés tartalma
A fellebbezésnek a következőket kell tartalmaznia:
a)
a fellebbező fél mint a fellebbezési eljárásban részt vevő fél megnevezése a 2. cikknek megfelelően;
b)
a fellebbezéssel megtámadott határozat ügyiratszáma és az arra vonatkozó nyilatkozat, hogy a fellebbező fél mennyiben kívánja a határozat megváltoztatását vagy megsemmisítését.
46. cikk
A fellebbezés átvétele
Amikor a Hivatal a fellebbezést átveszi, azt a fellebbezési eljárásra vonatkozó ügyiratszámmal látja el, rögzíti a Hivatal által történő átvétel időpontját, és értesíti a fellebbező felet a fellebbezés indokainak előterjesztésére megállapított határidőről; ennek az értesítésnek az elmaradására kifogásként nem lehet hivatkozni.
47. cikk
Félként való részvétel a fellebbezési eljárásban
(1) A Hivatal a fellebbezés nyilvántartási számmal, valamint a kézhezvétel napjának feltüntetésével ellátott példányát azonnal továbbítja a Hivatal előtti eljárásban részt vett felek részére.
(2) Az (1) bekezdésben említett eljárásban részt vett felek a fellebbezési beadvány továbbításától számított két hónapon belül a fellebbezési eljáráshoz félként csatlakozhatnak.
48. cikk
A Hivatal szerepe
(1) A Hivatalnak az alaprendelet 70. cikke (1) bekezdésében említett testülete és a fellebbezési tanács elnöke belső előkészítő intézkedések útján biztosítja, hogy a fellebbezési tanács az áttételt követően azonnal megvizsgálhassa az ügyet; az elnök az ügy áttételét megelőzően a fenti rendelet 46. cikkének (2) bekezdése szerint kijelöli a két másik tagot és kinevezi az előadót.
(2) A Hivatalnak az alaprendelet 70. cikke (1) bekezdésében említett testülete az ügy áttételét megelőzően a fellebbezési eljárásban részt vevő egyik fél által kézhez vett okmányokat a másik fél részére is haladéktalanul továbbítja.
(3) A Hivatal elnöke az ügy áttételét megelőzően intézkedik a 89. cikkben említett adatok közzétételéről.
49. cikk
A fellebbezés elutasítása elfogadhatatlanság miatt
(1) Ha a fellebbezés nem felel meg az alaprendelet rendelkezéseinek, különösen annak 67., 68. és 69. cikkének vagy e rendelet rendelkezéseinek, különösen 45. cikkének, a fellebbezési tanács értesíti erről a fellebbezőt és - amennyiben lehetséges - felszólítja, hogy a hiányosságokat az általa megjelölt határidőn belül pótolja. Ha a fellebbezést a határidőn belül nem egészítik ki, a fellebbezési tanács azt, mint elfogadhatatlant, elutasítja.
(2) Ha a Hivatal olyan határozata ellen nyújtanak be fellebbezést, amellyel szemben az alaprendelet 74. cikke szerint ugyancsak fellebbezést nyújtottak be, a fellebbezési tanács a fellebbezést a fellebbező hozzájárulásával keresetként haladéktalanul felterjeszti az Európai Közösségek Bíróságához; ha a fellebbező ehhez nem járul hozzá, a fellebbezési tanács, mint elfogadhatatlant, elutasítja a fellebbezést. Ha a fellebbezést felterjesztik a Bírósághoz, a fellebbezést úgy kell tekinteni, mintha azt a Hivatal által történt átvétel - e rendelet 46. cikke szerint meghatározott - napján nyújtották volna be a Bírósághoz.
50. cikk
Szóbeli eljárás
(1) Az ügy áttételét követően a fellebbezési tanács elnöke a fellebbezési eljárásban részt vevő feleket az alaprendelet 77. cikkének rendelkezései szerint haladéktalanul beidézi a szóbeli eljárásra, és felhívja figyelmüket az e rendelet 59. cikkének (2) bekezdésében foglaltakra.
(2) A szóbeli eljárást és a bizonyítást lehetőleg egy tárgyalás keretében kell lefolytatni.
(3) A további tárgyalások iránti kérelem csak akkor fogadható el, ha az azt alátámasztó körülmények a tárgyalás folyamán vagy azt követően merülnek fel.
51. cikk
A fellebbezések vizsgálata
Ha e rendelet eltérően nem rendelkezik, a Hivatal előtt folyó eljárásra vonatkozó rendelkezések megfelelően alkalmazandók a fellebbezési eljárásra is; e tekintetben az eljárásban részt vevő feleket úgy kell tekinteni, mintha a fellebbezési eljárásban részt vevő felek lennének.
52. cikk
A fellebbezés tárgyában hozott határozat
(1) A fellebbezés tárgyában hozott határozatot a szóbeli eljárás lezárását követő három hónapon belül írásban, a 64. cikk (3) bekezdésében meghatározott bármilyen úton megküldik a fellebbezési eljárásban részt vevő feleknek.
(2) A határozatot a fellebbezési tanács elnöke és a 48. cikk (1) bekezdése szerint kijelölt előadó írja alá. A határozat a következőket tartalmazza:
a)
az arra vonatkozó kijelentés, hogy a határozatot a fellebbezési tanács hozta;
b)
a határozathozatal napja;
c)
a fellebbezési tanácsak fellebbezési eljárásban részt vett elnökének és többi tagjának neve;
d)
a fellebbezési eljárásban részt vett felek és eljárási képviselőik neve;
e)
a határozat tárgyát képező kérdésekről szóló nyilatkozat;
f)
a tényállás összefoglalása;
g)
a határozat indokolása;
h)
a fellebbezési tanács rendelkezése, ideértve - szükség esetén - a költségek megítélését, illetve a díjak visszatérítését.
(3) A fellebbezési tanács írásbeli határozata mellett fel kell tüntetni a további fellebbezés lehetőségére utaló tájékoztatást az annak benyújtására rendelkezésre álló határidővel együtt. A fellebbezési eljárásban részt vevő felek nem hivatkozhatnak e tájékoztatás elmaradására.
IV. CÍM
AZ ELJÁRÁSOKRA VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
I. FEJEZET
Határozatok, értesítések és okiratok
53. cikk
Határozatok
(1) A Hivatal határozatain fel kell tüntetni a Hivatal elnöke által az alaprendelet 35. cikkének megfelelően szabályszerűen felhatalmazott alkalmazott nevét és aláírását.
(2) Ha a Hivatal szóbeli eljárást tart, a határozat szóban is meghozható. Ezt követően az írásos határozatot a 64. cikk szerint kézbesíteni kell az eljárásban részt vevő feleknek.
(3) A Hivatal azon határozataiban, amelyek az alaprendelet 67. cikke értelmében fellebbezéssel megtámadhatók, illetőleg az alaprendelet 74. cikke értelmében közvetlen keresettel megtámadhatóak, fel kell hívni a figyelmet e lehetőségre, és közölni kell a fellebbezés vagy közvetlen kereset benyújtására rendelkezésre álló határidőrt. Az eljárásban részt vevő felek e tájékoztatás elmaradására kifogásként nem hivatkozhatnak.
(4) A Hivatal határozataiban előforduló nyelvi, elírási és más nyilvánvaló hibákat ki kell javítani.
54. cikk
Közösségi növényfajta-oltalmi okirat
(1) Ha a Hivatal megadja a közösségi növényfajta-oltalmat, akkor az erről szóló határozattal együtt közösségi növényfajta-oltalmi okiratot ad ki bizonyítékként.
(2) A Hivatal a közösségi növényfajta-oltalmi okiratot az Európai Uniónak a jogosult által megjelölt hivatalos nyelvén vagy nyelvein adja ki.
(3) A Hivatal az okiratról kérelemre másolatot ad ki a jogosult részére, ha megállapítja, hogy az eredeti okirat elveszett vagy megsemmisült.
55. cikk
Értesítések
Eltérő rendelkezés hiányában a Hivatal, illetve a vizsgálóhivatal értesítésein mindig fel kell tüntetni az eljáró alkalmazott nevét.
56. cikk
Meghallgatási jog
(1) Ha a Hivatal megállapítja, hogy a határozat a kért feltételek szerint nem hozható meg, az észlelt hiányosságokat közli az eljárásban részt vevő féllel, és a felet a hiányosságok pótlására hívja fel az általa szabott határidőn belül. Ha az észlelt és közölt hiányosságokat kellő időben nem orvosolják, a Hivatal folytatja a határozathozatali eljárást.
(2) Ha a Hivatal valamelyik eljárásban részt vevő féltől észrevételeket kap, azokat a többi eljárásban részt vevő féllel is közli, és ha szükségesnek ítéli, felhívja a többi felet, hogy az általa szabott időn belül válaszoljanak azokra. Ha a választ kellő időben nem kapja meg, a Hivatal a később kézhez vett okiratokat figyelmen kívül hagyja.
57. cikk
Az eljárásban részt vevő felek által benyújtott dokumentumok
(1) Az eljárásban részt vevő felek által benyújtott dokumentumokat postai úton, személyesen vagy elektronikus úton adják be.
Az elektronikus úton történő benyújtással kapcsolatos részletes előírásokat a Hivatal elnöke határozza meg.
(2) Az eljárásban részt vevő felek által benyújtott dokumentum kézhezvétele napjának az a nap minősül, amikor az megérkezik a Hivatal helyiségeibe, illetve az elektronikus úton benyújtott dokumentumok esetében, amikor a Hivatal elektronikus úton megkapja a dokumentumot.
(3) Az eljárásban részt vevő feleknek vagy eljárási képviselőiknek az általuk benyújtott összes dokumentumot - a mellékletben csatolt dokumentumok kivételével - alá kell írniuk.
Ha a dokumentumot elektronikus úton nyújtják be a hivatalhoz, elektronikus aláírást kell tartalmaznia.
(4) Ha a dokumentumot nem szabályszerűen írták alá, vagy ha a kézhez vett dokumentum nem teljes vagy olvashatatlan, illetve ha a Hivatalnak kétségei támadnak a dokumentum hitelességével kapcsolatban, a Hivatal ennek megfelelően értesíti, valamint felszólítja a feladót a (3) bekezdés szerint aláírt eredeti dokumentum vagy az eredeti dokumentum másolatának egy hónapon belüli benyújtására.
Amennyiben a felszólításnak a megjelölt határidőn belül eleget tesznek, az aláírt dokumentum vagy az eredeti dokumentum újra benyújtott másolata kézhezvételének időpontja számít az első dokumentum kézhezvétele időpontjának. Ha a felszólításnak a megjelölt határidőn belül nem tesznek eleget, a dokumentum nem tekinthető beérkezettnek.
(5) Az eljárásban érintett többi félnek, valamint az érintett vizsgálóhivatalnak megküldendő dokumentumokat, illetve a két vagy több közösségi növényfajta-oltalommal vagy hasznosítási joggal kapcsolatos dokumentumokat megfelelő számú példányban kell benyújtani. A hiányzó példányokat az eljárásban érintett fél költségén bocsátják rendelkezésre.
Az első albekezdés nem alkalmazandó az elektronikus úton benyújtott dokumentumokra.
58. cikk
Okirati bizonyíték
(1) A nem a Hivatal által hozott jogerős ítéletek vagy határozatok okirati bizonyítékait vagy az eljárásban érintett felek által benyújtott egyéb okirati bizonyítékokat elegendő nem hitelesített másolat formájában beadni.
(2) Ha a Hivatalnak kétségei támadnak az (1) bekezdésben említett bizonyíték hitelességét illetően, az eredeti dokumentum vagy hitelesített másolatának benyújtását kérheti.
II. FEJEZET
Szóbeli eljárás és bizonyítás
59. cikk
Beidézés szóbeli eljárásra
(1) A peres feleket az alaprendelet 77. cikkében foglaltak szerint idézik be a szóbeli eljárásra, és felhívják figyelmüket e cikk (2) bekezdésére. Az idézést legalább egy hónappal a szóbeli eljárás kitűzött időpontja előtt küldik meg a peres feleknek, kivéve, ha a felek és a Hivatal rövidebb határidőben állapodnak meg.
(2) Ha a Hivatal előtt tartandó szóbeli eljárásra szabályosan beidézett peres fél nem tesz eleget az idézésnek, az eljárás nélküle is lefolytatható.
60. cikk
A Hivatal által végzett bizonyítás
(1) Ha a Hivatal szükségesnek tartja a peres felek, tanúk vagy szakértők szóbeli meghallgatását, illetőleg szemle tartását, erről határozatot hoz, megjelölve a bizonyítás tervezett eszközeit, a bizonyítandó lényeges tényeket, valamint a meghallgatás vagy a szemle napját, időpontját és helyét. Ha egy peres fél tanúk vagy szakértők meghallgatását igényli, a Hivatal határozatában meg kell jelölni azt a határidőt, amíg a kérelmet előterjesztő peres félnek a Hivatal tudomására kell hoznia a részéről meghallgatni kívánt tanúk és szakértők nevét és címét.
(2) A peres fél, a tanúk vagy a szakértők vallomástételre szóló idézését legalább egy hónappal előre megküldik a peres felek, a tanúk és a szakértők részére, kivéve, ha a Hivatal és az említettek rövidebb határidőben állapodnak meg. Az idézés a következőket tartalmazza:
a)
az (1) bekezdésben említett határozat kivonata, benne különösen az elrendelt vizsgálat napja, időpontja és hely, valamint azoknak a tényeknek a megjelölése, amelyekre vonatkozóan az eljárásban részt vevő feleket, a tanúkat és a szakértőket meghallgatják;
b)
a peres felek neve és azoknak a jogoknak a jellemzői, amelyekre a tanúk és szakértők a 62. cikk (2), (3) és (4) bekezdése értelmében hivatkozhatnak;
c)
figyelemfelhívás arra, hogy a peres fél, a tanú vagy a szakértő kérheti, hogy meghallgatását az állandó lakóhelye szerinti ország illetékes bírói vagy egyéb hatósága folytassa le, és azt a kérelmet, hogy nevezett tájékoztassa a Hivatalt megjelenési készségéről a Hivatal által megállapított határidőn belül.
(3) A peres felet, a tanút és a szakértőt meghallgatása előtt tájékoztatják, hogy a Hivatal felkérheti az említettek állandó lakóhelye szerinti ország illetékes bírói vagy egyéb hatóságát, hogy eskü alatt vagy más kötelező erejű formában ismételjen vizsgálja meg azok tanúvallomását.
(4) A tanú vagy szakértő illetékes bírói vagy egyéb hatóság előtt történő meghallgatásáról a peres feleket tájékoztatni kell. A peres felek jogosultak jelen lenni és - közvetlenül vagy a hatóság közvetítésével - a vallomást tevő peres felekhez, tanúkhoz és szakértőkhöz kérdéseket intézni.
61. cikk
Szakértők megbízása
(1) A Hivatal határoz arról, hogy az általa megbízott szakértő milyen formában nyújtsa be jelentését.
(2) A szakértői megbízás a következőket tartalmazza:
a)
a szakértő feladatának pontos leírása;
b)
a jelentés benyújtására megállapított határidő;
c)
a peres felek neve;
d)
azoknak a jogoknak az ismertetése, amelyekre a 62. cikk (2), (3) és (4) bekezdése értelmében hivatkozhat.
(3) A Hivatal attól a vizsgálóhivataltól, amely az érintett fajta szakmai vizsgálatát végezte, kérheti, hogy a szakértői jelentéshez bocsássa rendelkezésre a megjelölt anyagokat. A Hivatal szükség esetén az eljárásban részt vevő felektől vagy harmadik személyektől is kérhet anyagokat.
(4) Minden írásbeli jelentés másolatát, illetőleg ha szükséges, fordítását az eljárásban részt vevő felek rendelkezésére kell bocsátani.
(5) Az eljárásban részt vevő felek a szakértővel szemben kifogást emelhetnek. Az alaprendelet 48. cikkének (3) bekezdése és 81. cikkének (2) bekezdése megfelelően alkalmazandó.
(6) A Hivatal által megbízott szakértőre a 13. cikk (2) és (3) bekezdése megfelelően alkalmazandó. A Hivatal, amikor megbízza a szakértőt, tájékoztatja az adatok bizalmas kezelésének követelményéről.
62. cikk
A bizonyítás költségei
(1) A bizonyítás feltételéül szabható, hogy az annak foganatosítását kérő fél a Hivatalnál helyezzen letétbe a Hivatal által az előzetes költségbecslés alapján meghatározott bizonyos összeget.
(2) A Hivatal által beidézett és a Hivatal előtt megjelent tanúk és szakértők utazási és tartózkodási költségeik megtérítésére jogosultak. Előleg adható számukra.
(3) A (2) bekezdés alapján költségtérítésre jogosult tanúk fizetéskiesés címén megfelelő kártalanításra is jogosultak, továbbá a szakértők - a vizsgálóhivatalok alkalmazottain kívül - munkájukért díjazásra tarthatnak igényt. Ezek kifizetését a tanúknak a tanúmeghallgatás után, a szakértőknek pedig feladatuk teljesítését követően kell elvégezni.
(4) A (2) és (3) bekezdés alapján esedékes, az I. mellékletben megállapított részletes szabályok és fokozatok szerinti összegek kifizetését a Hivatal végzi.
63. cikk
A szóbeli eljárás és a bizonyítás jegyzőkönyve
(1) A szóbeli eljárás és a tanúmeghallgatás jegyzőkönyvében rögzíteni kell a szóbeli eljárás és a bizonyítás leglényegesebb tényeit, az eljárásban részt vevő felek lényegi megállapításait, az eljárásban részt vevő felek, a tanúk és a szakértők vallomását, valamint a szemle eredményét.
(2) A tanú, a szakértő vagy az eljárásban részt vevő fél vallomásáról készült jegyzőkönyvet felolvassák, vagy az említetteknek ellenőrzésre átadják. A jegyzőkönyvben rögzíteni kell, hogy ez az előírás teljesült, valamint azt, hogy a vallomást tevő személy jóváhagyta a jegyzőkönyvet. Ha jóváhagyását nem adta meg, kifogásait írásban kell rögzíteni.
(3) A jegyzőkönyvet a jegyzőkönyvvezető, valamint a szóbeli eljárást vagy tanúmeghallgatást vezető alkalmazott írja alá.
(4) A jegyzőkönyv egy példányát, valamint - szükség esetén - fordítását az eljárásban részt vevő feleknek át kell adni.
III. FEJEZET
Iratkézbesítés
64. cikk
A kézbesítésre vonatkozó általános rendelkezések
(1) Ha a Hivatal előtt folyó eljárásban az eljárásban részt vevő valamelyik fél részére dokumentumot küldenek meg, azt az eredeti dokumentum formájában, az eredeti dokumentum nem hitelesített másolati formájában vagy a számítógépben tárolt adatok kinyomtatott formájában kézbesítik. Az eljárásban részt vevő egyéb felektől származó dokumentumokat elegendő nem hitelesített másolat formájában kézbesíteni.
(2) Ha egy vagy több eljárásban részt vevő fél eljárási képviselőt bízott meg, a kézbesítés a képviselő részére az (1) bekezdés rendelkezései szerint történik.
(3) A kézbesítés történhet:
a)
postai úton a 65. cikk szerint;
b)
személyes kézbesítés útján a 66. cikk szerint;
c)
közzététel útján a 67. cikk szerint; vagy
d)
elektronikus úton vagy más technikai eszközök segítségével a második albekezdés szerint.
Az elektronikus úton történő kézbesítésre vonatkozó részletes előírásokat a Hivatal elnöke határozza meg.
(4) Az alaprendelet 79. cikke szerint kézbesítendő dokumentumok vagy másolataik kézbesítése postai úton történik, ajánlott, tértivevényes levélben; de történhet a Hivatal elnöke által meghatározott elektronikus eszközök útján is.
65. cikk
Postai kézbesítés
(1) A Közösség területén állandó lakhellyel vagy székhellyel nem rendelkező olyan címzettek részére, akik az alaprendelet 82. cikke szerint eljárási képviselőt nem bíztak meg, a kézbesítés postai úton, az okiratok közönséges levélküldeményként továbbításával történik, a címzettnek a Hivatal előtt ismert utolsó címére. A kézbesítés postai úton akkor is megtörténtnek minősül, ha a levél kézbesíthetetlen megjelöléssel érkezik vissza.
(2) Ha a kézbesítés ajánlott levélben, akár tértivevénnyel akár anélkül történik, a levél a postázást követő tizedik napon minősül a címzett részére kézbesítettnek, kivéve, ha a levél nem, vagy később ért el a címzetthez; vita esetén a Hivatal az esettől függően megállapítja, hogy a levél célba ért-e, illetőleg meghatározza azt a napot, amikor a levelet a címzett részére kézbesítették.
(3) Az ajánlott levélben, akár tértivevénnyel akár anélkül történő kézbesítés akkor is teljesítettnek minősül, ha a címzett a levél átvételét vagy az átvételi elismervény nyugtázását megtagadja.
(4) Ha a postai kézbesítés az (1), (2) és (3) bekezdés körén kívül esik, a kézbesítés helye szerinti állam joga az irányadó.
66. cikk
Személyes kézbesítés
Az okirat kézbesítése a Hivatal helyiségeiben személyesen is történhet a címzett részére, aki a kézbesítéskor az okirat kézhezvételét nyugtázza. A kézbesítés akkor is teljesítettnek minősül, ha a címzett az okirat átvételét vagy a kézhezvétel igazolását megtagadja.
67. cikk
Közzététel
Ha a címzett címe nem állapítható meg, vagy a 64. cikk (4)bekezdése szerinti kézbesítés a Hivatal második kísérletére is lehetetlennek bizonyult, a kézbesítést az alaprendelet 89. cikkében említett időszaki kiadványban eszközölt közzététel útján kell teljesíteni. A közzététel részleteit a Hivatal elnöke határozza meg.
68. cikk
Kézbesítési szabálytalanságok
Ha a Hivatal nem tudja bizonyítani, hogy a címzetthez megérkezett okiratot megfelelően kézbesítették, vagy ha az okirat kézbesítésére vonatkozó rendelkezéseket nem tartották be, az okirat a Hivatal által a kézhezvétel napjaként megállapított napon minősül kézbesítettnek.
IV. FEJEZET
Határidők és az eljárás megszakítása
69. cikk
Határidők számítása
(1) A határidőt teljes év, hónap, hét vagy nap időtartamra kell megállapítani.
(2) A határidő kezdőnapja az adott esemény bekövetkezésének napját követő nap, ahol az esemény valamely jogcselekmény vagy másik határidő letelte is lehet. Ha a jogcselekmény kézbesítés, eltérő rendelkezés hiányában az adott eseménynek a kézbesített okirat kézhezvétele tekintendő.
(3) A (2) bekezdés rendelkezéseinek ellenére a határidő kezdőnapja a vonatkozó jogcselekmény közzétételének napját követő tizenötödik nap, ha a jogcselekmény a 67. cikkben foglalt közzététel, a Hivatal olyan határozata, amelyet nem kézbesítettek az érdekelt személy részére, vagy az eljárásban részt vevő fél közzétételt kívánó jogcselekménye.
(4) Ha a határidőt egy vagy több év időtartamban fejezik ki, az a megfelelő év azonos nevű hónapjában és a hónap azonos számú napján jár le, mint az említett esemény bekövetkeztének hónapja és napja; ha a következő évi azonos hónapban nincs az előző évivel azonos számú nap, a határidő a tárgyhónap utolsó napján jár le.
(5) Ha a határidőt egy vagy több hónap időtartamban fejezik ki, az a megfelelő hónapban, a hónap azonos számú napján jár le, mint az említett esemény bekövetkeztének napja; ha az említett következő hónapban nincs az előző havival azonos számú nap, a határidő a tárgyhónap utolsó napján jár le.
(6) Ha a határidőt egy vagy több hét időtartamban fejezik ki, az a megfelelő héten, a hét azonos napján jár le, mint az említett esemény bekövetkeztének napja.
70. cikk
Határidők tartama
Ha az alaprendelet vagy e rendelet a Hivatal által megállapítandó határidőt ír elő, a határidő egy hónapnál rövidebb és három hónapnál hosszabb nem lehet. Egyes különleges esetekben a határidő - a lejártát megelőzően előterjesztett kérésre - legfeljebb hat hónappal meghosszabbítható.
71. cikk
Határidők meghosszabbítása
(1) Ha a határidő olyan napon jár le, amelyen a Hivatal iratokat nem vesz át, vagy amikor - a (2) bekezdésben felsoroltaktól eltérő okból - a Hivatal helye szerinti térségben a közönséges levélpostai küldeményeket nem kézbesítik, a határidő az ezt követő első olyan napig meghosszabbodik, amikor a Hivatal okiratok átvételére nyitva áll, illetőleg amikor a közönséges levélpostai küldeményeket már kézbesítik. Az első mondatban említett napokat a Hivatal elnöke minden naptári év elején meghatározza és közli.
(2) Ha a határidő olyan napon jár le, amikor valamely tagállamban vagy valamely tagállam és a Hivatal között a postai küldemények kézbesítése általában szünetel, vagy a szünetelést követően nem működik, a határidő a postai küldemények kézbesítésének szünetelése, illetve működésképtelensége időszakát követő első napig meghosszabbodik azoknak az eljárásban részt vevő feleknek a számára, akiknek állandó lakóhelye, székhelye vagy telephelye, valamint megbízott eljárási képviselőik székhelye az érintett állam területén található. Ha az érintett tagállam az az állam, ahol a Hivatal található, e rendelkezés az összes eljárásban részt vevő félre alkalmazandó. A szünetelés, illetve működésképtelenség időtartama a Hivatal elnöke által megállapított és közölt időszak.
Ha a Hivatal elektronikus kommunikációs eszközökkel való összeköttetése szünetel, az elektronikus úton benyújtott dokumentumok tekintetében az első albekezdés megfelelően alkalmazandó.
(3) Az (1) és (2) bekezdés a nemzeti kirendeltségekre és az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése szerint kijelölt fiókhivatalokra, valamint a vizsgálóhivatalokra is megfelelően alkalmazandó.
72. cikk
Az eljárás félbeszakadása
(1) A Hivatal előtt folytatott eljárást a következő esetekben félbeszakad:
a)
a közösségi növényfajta-oltalom kérelmezőjének vagy jogosultjának, a Hivatal által biztosítandó hasznosítási jog kérelmezőjének, a hasznosítási jog gyakorlására jogosult személynek, illetőleg a fentiek eljárási képviselőjének halála vagy cselekvőképességének elvesztése esetén; vagy
b)
ha fenti személynek a Hivatal előtt folyó eljárásban való további részvételét befolyásoló jogi akadály merül fel, mivel tulajdonát érintő keresetet nyújtottak be.
(2) Ha az eljárást félként vagy eljárási képviselőként folytatni jogosult személy azonosságára vonatkozó adatokat a megfelelő nyilvántartásba felvették, a Hivatal értesíti az említett személyt és az eljárásban részt vevő többi felet, hogy az eljárást a Hivatal által meghatározott időponttól folytatják.
(3) Az érvényes határidők az eljárás folytatásának napján újrakezdődnek.
(4) Az eljárás félbeszakadása az adott fajta - vizsgálóhivatal által végzett - szakmai vizsgálatának vagy felülvizsgálatának folytatását nem érinti, ha annak díját a Hivatal részére már befizették.
V. FEJEZET
Eljárási képviselők
73. cikk
Eljárási képviselő kijelölése
(1) Az eljárási képviselő kijelölését a Hivatalnál be kell jelenteni. A bejelentésnek tartalmaznia kell az eljárási képviselő nevét és címét; a 2. cikk (2) és (3) bekezdése megfelelően alkalmazandó.
(2) Az (1) bekezdésben említett bejelentésben, a 2. cikk (4) bekezdésének sérelme nélkül, a peres fél alkalmazottját is megnevezik. Az alkalmazott nem jelölhető ki eljárási képviselőnek az alaprendelet 82. cikkének értelmében.
(3) Ha az (1) és (2) bekezdés rendelkezéseinek nem tesznek eleget, a bejelentés nem tekintendő kézhez vettnek.
(4) Az az eljárási képviselő, akinek megbízatása lejárt, mindaddig eljárási képviselőnek tekintendő, amíg megbízatásának lejártát a Hivatalnál be nem jelentik. A megbízás ellenkező rendelkezésének hiányában azonban a megbízatás a megbízó halálával a Hivatallal szemben megszűnik.
(5) Ha az eljárásban két vagy több fél együttesen eljárva vesz részt, és eljárási képviselő jelölését a Hivatalnál nem jelentették be, a közösségi növényfajta-oltalom vagy a Hivatal által biztosított hasznosítási jog iránti kérelemben, vagy valamely kifogásban elsőként megnevezett eljárásban részt vevő fél tekintendő a eljárásban részt vevő másik fél vagy felek megbízott eljárási képviselőjének.
74. cikk
Eljárási képviselők megbízólevele
(1) Eltérő rendelkezés hiányában, ha eljárási képviselő kijelölését bejelentik a Hivatalnál, a szükségszerűen aláírt megbízólevelet a Hivatal által meghatározott időn belül be kell mutatni az iratokhoz csatolás céljából. Ha a megbízólevelet az előírt időben nem nyújtják be, akkor az eljárási képviselő által tett minden eljárási lépés meg nem történtnek minősül.
(2) A megbízólevél egy vagy több eljárásra szólhat, és azt a megfelelő számú példányban kell benyújtani. Az eljárásban részt vevő fél olyan általános megbízólevelet is kiadhat, amely a képviselőt a fél összes eljárásában eljárási képviselőként történő fellépésre jogosítja fel. Az általános megbízólevél megtestesítéséhez egyetlen okirat is elegendő.
(3) A Hivatal elnöke meghatározhatja a megbízólevél tartalmát, és díjmentesen rendelkezésre bocsáthatja a megbízólevél formanyomtatványát, ideértve a (2) bekezdésben említett általános megbízólevelet is.
VI. FEJEZET
Költségek megosztása és meghatározása
75. cikk
Költségek elbírálása
(1) A költségekről a közösségi növényfajta-oltalom visszavonásáról vagy törléséről, illetve a fellebbezésről hozott határozatban kell dönteni.
(2) Az alaprendelet 85. cikkének (1) bekezdése szerinti költség megosztás esetén a döntést a Hivatal a közösségi növényfajta-oltalom visszavonásáról vagy törléséről szóló határozat tényállási részében, illetőleg a fellebbezés tárgyában hozott határozatban közli. Az eljárásban részt vevő felek az ez irányú döntés elmulasztására kifogásként nem hivatkozhatnak.
76. cikk
Költségek megállapítása
(1) A költségek megállapítása iránti kérelem kizárólag akkor elfogadható, ha a határozatot, amelynek vonatkozásában a költségek megállapítását kérik, már meghozták, illetőleg az ilyen határozat elleni fellebbezés esetén a fellebbezési tanács már döntött a fellebbezés tárgyában. A költségszámlát az azt alátámasztó okiratokkal együtt a kérelemhez kell csatolni.
(2) A költségek megállapítása elfogadhatóságuk megállapítását követően történhet.
(3) Ha az egyik fél viseli a másik fél költségeit, az kizárólag a (4) bekezdésben megjelölt költségek megtérítésére köteles. Ha az eljárásban nyertes felet egynél több megbízott, tanácsadó vagy ügyvéd képviseli, a vesztes fél csak egyetlen ilyen személy - (4) bekezdésben megjelölt - költségeit viseli.
(4) Az eljárás szempontjából alapvető költségek közé a következők tartoznak:
a)
a Hivatal részéről a tanúknak és a szakértőknek kifizetett tanú- és szakértői díjak;
b)
az eljárásban részt vevő fél, valamint a Hivatal előtti eljárásban jogszerűen eljárásbeli képviselőként kijelölt megbízottja, tanácsadója és ügyvédje utazási és tartózkodási költségei - a szakértőkre és a tanúkra vonatkozóan az I. mellékletben megállapított kereteken belül;
c)
a Hivatal előtt jogszerűen valamelyik fél eljárási képviselőjévé kinevezett megbízott, tanácsadó és ügyvéd díjazása - az I. mellékletben megállapított kereteken belül.
77. cikk
Megállapodás a költségek megosztásáról
Az alaprendelet 85. cikkének (4) bekezdésében említett költségmegosztásról szóló megállapodás esetén a Hivatal a megállapodást az eljárásban részt vevő felek részére küldött értesítésben erősíti meg. Ha az értesítés a fizetendő költségek összegéről szóló megállapodást is megerősíti, a költségek megállapítására irányuló kérelem nem fogadható el.
V. CÍM
NYILVÁNOS ADATOK
I. FEJEZET
Nyilvántartások, iratbetekintés és közlemények
1. szakasz
A nyilvántartások
78. cikk
Az eljárással és a közösségi növényfajta-oltalommal kapcsolatosan a nyilvántartásban rögzítendő bejegyzések
(1) Az alaprendelet 87. cikkének (3) bekezdésében említett, alábbiakban felsorolt „további jellemzőket” be kell vezetni a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentések nyilvántartásába:
a)
a közzététel napját, ha a közzététel a határidő-számítás szempontjából lényeges esemény;
b)
a kifogásokat, megjelölve a kifogás benyújtásának napját, a kifogást emelő személy, valamint eljárási képviselője nevét és címét;
c)
az elsőbbségi adatokat (a korábbi kérelem kelte és az állam, amelyben benyújtották);
d)
az alaprendelet 98. cikkének (4) bekezdésében, valamint 99. cikkében említett követelésekkel kapcsolatban közösségi növényfajta-oltalomra való jogosultság tárgyában indított keresetet és a perben hozott jogerős ítéletet vagy az eljárást egyéb módon megszüntető határozatot.
(2) Az alaprendelet 87. cikkének (3) bekezdésében említett, alábbiakban felsorolt „további jellemzőket” kérésre be kell vezetni a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába:
a)
azt, ha a közösségi növényfajta-oltalmat biztosítékként felajánlják, vagy az egyéb dologi jogok (ius in rem) tárgyává válik; vagy
b)
a rendelet 98. cikkének (1) és (2) bekezdésében, valamint 99. cikkében említett követelésekkel kapcsolatban közösségi növényfajta-oltalom tárgyában indított minden keresetet és a perben hozott jogerős ítéletet vagy az eljárást egyéb módon megszüntető határozatot.
(3) A Hivatal elnöke dönt a bejegyzések részleteiről, és a nyilvántartásokba a hivatalvezetés céljaira bevezetendő újabb jellemzőkről is határozhat.
A nyilvántartások formáját a Hivatal elnöke határozza meg. A nyilvántartásokat elektronikus adatbázisok formájában is lehet vezetni.
79. cikk
Növényfajta-oltalom átruházásának bejegyzése
(1) A közösségi növényfajta-oltalom átruházását az átruházást tanúsító dokumentumi bizonyíték, az átruházást igazoló hivatalos dokumentum vagy ezeknek a dokumentumoknak az átruházás megállapítására alkalmas kivonata bemutatásának alapján a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába be kell jegyezni. A Hivatal a fenti okirati bizonyítékok egy másolatát saját irattárában tárolja.
A Hivatal elnöke határozza meg, hogy az okirati bizonyítékokat milyen formában és feltételek mellett tárolják a Hivatal irattárában.
(2) Az átruházás bejegyzése kizárólag az (1) bekezdésben, valamint az alaprendelet 23. cikkében megállapított feltételek be nem tartása esetén utasítható el.
(3) Az (1) és (2) bekezdést olyan közösségi növényfajta-oltalomra való jogosultság átruházására is alkalmazni kell, amelynek esetében a kérelmet a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentések nyilvántartásába bevezették. A közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartására való hivatkozás a közösségi növényfajta-oltalmi bejelentések nyilvántartására való hivatkozásnak tekintendő.
80. cikk
A nyilvántartásba vétel feltételei
Az alaprendelet vagy e rendelet egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül a nyilvántartásba vételt vagy az abból való törlést bármelyik érdekelt fél kérheti. A kérelmet írásban, az azt alátámasztó okiratok kíséretében kell benyújtani.
81. cikk
Különleges nyilvántartási bejegyzések feltételei
(1) Ha a kérelmezett vagy elnyert közösségi növényfajta-oltalom csőd- vagy más hasonló eljárás tárgya lesz, ezt az illetékes nemzeti hatóság kérelmére díjmentesen jegyzik be a közösségi növényfajta-oltalmak nyilvántartásába. A bejegyzést az illetékes nemzeti hatóság kérelmére ugyancsak díjmentesen törlik.
(2) Az (1) bekezdés az alaprendelet 98. és 99. cikkében említett követelések tárgyában indított perre és az abban hozott jogerős ítéletre, valamint az eljárás egyéb módon történő megszüntetésére megfelelően alkalmazandó.
(3) Ha a fajtákat eredeti, illetőleg származtatott fajtaként azonosítják, a bejegyzés iránti kérelmet az eljárásban részt vevő felek együttesen vagy egyénileg is előterjeszthetik. Ha a bejegyzést csak az egyik eljárásban részt vevő fél kéri, a kérelemhez az alaprendelet 87. cikke (2) bekezdésének h) pontjában említett megfelelő okirati bizonyítékokat kell csatolni, hogy a kérelem a másik fél kérelmének helyébe léphessen.
(4) Ha olyan kizárólagos szerződéses hasznosítási jog vagy közösségi növényfajta-oltalom bejegyzését kérik, amelyet biztosítékként lekötöttek vagy dologi jogok (ius in rem) tárgya, a kérelemhez megfelelő okirati bizonyítékokat kell csatolni.
82. cikk
Nyilvános betekintési jog a nyilvántartásokba
(1) A nyilvántartások a Hivatal helyiségeiben nyilvános betekintésre rendelkezésre állnak.
A nyilvántartáshoz és az abban található dokumentumokhoz való hozzáférés ugyanazon feltételek mellett engedhető meg, mint a Hivatal birtokában lévő egyéb, a 84. cikk értelmében vett dokumentumokhoz való hozzáférés.
(2) A nyilvántartásba való helyszíni betekintés térítésmentes.
A nyilvántartásból történő bármilyen formátumú olyan kivonat elkészítése és elküldése térítésköteles, amelyhez a dokumentum vagy a dokumentum részeinek egyszerű reprodukálásán kívüli adatfeldolgozás vagy adatkezelés szükséges.
(3) A Hivatal elnöke az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése alapján a kijelölt nemzeti kirendeltségek vagy fiókhivatalok helyiségeiben is engedélyezhet nyilvános betekintést a nyilvántartásba.
2. szakasz
Irattárolás, okiratok és termesztett fajták nyilvános megtekintése
83. cikk
Irattárolás
(1) Az eljárással kapcsolatos dokumentumokat - eredeti vagy másolati példányok formájában - az eljárás számával ellátott aktákban tartják, kivéve a fellebbezési tanács tagjainak, illetve a Hivatal vagy a vizsgálóhivatal alkalmazottainak kizárására vagy kifogásolására vonatkozó dokumentumokat, amelyeket elkülönítve tárolnak.
(2) A Hivatal az (1) bekezdésben említett aktákból egy példányt (irattári példány) megőriz, amely az akta valódi és teljes példányának tekintendő. A vizsgálóhivatal az adott eljárással kapcsolatos dokumentumok egy másolatát (vizsgálati példány) megőrizheti, de mindenkor köteles biztosítani a Hivatal birtokában nem lévő eredeti példányok átadását.
(3) Az eljárásban részt vevő felek által benyújtott, az elektronikus adatbázis alapját képező eredeti dokumentumokat a Hivatal a kézhezvételüket követő bizonyos határidő lejártával megsemmisítheti.
(4) A Hivatal elnöke határozza meg az arra vonatkozó részletes előírásokat, hogy az aktákat milyen formában és meddig tárolják, valamint a (3) bekezdésben említett határidőt is ő állapítja meg.
84. cikk
A Hivatal birtokában lévő dokumentumokhoz való hozzáférés
(1) Az igazgatási tanács elfogadja a Hivatal birtokában lévő dokumentumokhoz - beleértve a nyilvántartásokat - való hozzáférésre vonatkozó gyakorlati szabályokat.
(2) Az igazgatási tanács meghatározza a Hivatal dokumentumai közül azokat a kategóriákat, amelyeket a nyilvánosság számára közzététel útján - beleértve az elektronikus közzétételt is - közvetlenül hozzáférhetővé kell tenni.
85. cikk
A fajták termesztésének megtekintése
(1) A fajták termesztésének megtekintésére irányuló kérelmet írásban kell benyújtani a Hivatalhoz. A tesztparcellákba való belépést - a Hivatal hozzájárulásával - a vizsgálóhivatal intézi.
(2) Az alaprendelet 88. cikke (3) bekezdésének sérelme nélkül, a látogatók belépését a tesztparcellákba e rendelet rendelkezései általánosságban nem érintik, feltéve, hogy minden termesztett fajta kódszámmal van ellátva, a Hivatal által megbízott vizsgálóhivatal az anyag eltávolításának megakadályozására a Hivatal jóváhagyásával megteszi a megfelelő intézkedéseket, és minden szükséges lépést megtesznek a közösségi növényfajta-oltalom kérelmezője és jogosultja jogainak védelme érdekében.
(3) A Hivatal elnöke megállapíthatja a fajták termesztésének megtekintésére irányuló eljárás részletes szabályait, és felülvizsgálhatja a (2) bekezdés alapján foganatosítandó óvintézkedéseket.
86. cikk
Bizalmas információk
A Hivatal az információk bizalmas kezelése érdekében díjmentesen bocsátja rendelkezésre azokat a formanyomtatványokat, amelyeken a közösségi növényfajta-oltalom kérelmezője kérheti az alaprendelet 88. cikkének (3) bekezdésében említett összetevőkre vonatkozó adatok kiszolgáltatásának letiltását.
3. szakasz
Kiadványok
87. cikk
Hivatalos Közlöny
(1) Az alaprendelet 89. cikke értelmében legalább kéthavonta kiadásra kerülő kiadvány neve a Közösségi Növényfajták Hivatalának Hivatalos Közlönye (a továbbiakban: Hivatalos Közlöny).
(2) A Hivatalos Közlöny a 78. cikk (1) bekezdésének c) és d) pontja, a 78. cikk (2) bekezdése, valamint a 79. cikk (2) bekezdése szerinti nyilvántartásokban szereplő adatokat is tartalmazza.
(3) A Hivatalos Közlöny közzétételének módját a Hivatal elnöke határozza meg.
88. cikk
A Hivatal által odaítélendő hasznosítási jog iránti kérelmek és az azok tárgyában hozott határozatok közzététele
A Hivatal által megadandó hasznosítási jog iránti kérelem kézhezvételének és a kérelem tárgyában hozott határozat kézbesítésének napját, az eljárásban részt vevő felek nevét és címét, valamint az igényelt rendelkezést vagy annak tárgyában hozott döntést a Hivatalos Közlönyben teszik közzé. A kötelező engedély megadásáról szóló határozat esetében a határozat tartalmát is hasonlóképpen közzéteszik.
89. cikk
A fellebbezések és az azok tárgyában hozott határozatok közzététele
A fellebbezési beadvány kézhezvételének napját, a fellebbezés tárgyában hozott határozat kézbesítésének napját, a fellebbezési eljárásban részt vevő felek nevét és címét, valamint az igényelt rendelkezést vagy annak tárgyában hozott döntést a Hivatalos Közlönyben teszik közzé.
II. FEJEZET
Adminisztratív és jogi együttműködés
90. cikk
Információk közlése
(1) Az alaprendelet 90. cikkének megfelelő információcsere tárgyát képező információkat az említett rendelkezésben szereplő hatóságok közvetlenül adják át egymásnak.
(2) Az alaprendelet 91. cikkének (1) bekezdésében említett információk átadása a Hivataltól vagy a Hivatalnak a tagállamok illetékes növényfajta-oltalmi hivatalain keresztül díjmentesen történik.
(3) Az alaprendelet 91. cikkének (1) bekezdése szerinti információk átadására a vizsgálóhivataltól vagy a vizsgálóhivatalnak, a (2) bekezdés megfelelően alkalmazandó. Az átadott információk egy példányát a Hivatal részére is meg kell küldeni.
91. cikk
Iratbetekintés a tagállamok bíróságai vagy ügyészi hivatalai útján
(1) Az iratokba való betekintés az alaprendelet 91. cikkének (1) bekezdése szerint a Hivatal által kizárólag e célra kiadott másolatok útján történik.
(2) A tagállamok bíróságai és ügyészi hivatalai az előttük folyó eljárás során a Hivatal részéről nekik átadott okiratokba harmadik felek számára is engedélyezhetik a betekintést. Az iratbetekintésre az alaprendelet 88. cikke alkalmazandó; a Hivatal ezért díjat nem számít fel.
(3) A Hivatal, ha a tagállamok bíróságainak vagy ügyészi hivatalainak iratokat ad át, megjelöli a közösségi növényfajta-oltalom bejelentésével vagy megadásával kapcsolatos okiratok megtekintését az alaprendelet 88. cikke értelmében terhelő korlátozásokat.
92. cikk
Megkeresésekkel kapcsolatos eljárás
(1) Minden tagállam kijelöli egyik központi hatóságát, amelynek feladata a Hivatal által kiadott megkeresések átvétele és azok továbbítása a kérés teljesítésére illetékes bírósághoz vagy hatósághoz.
(2) A Hivatal a megkeresést az illetékes bíróság vagy hatóság nyelvén írja, vagy csatolja ahhoz az adott nyelvű fordítást.
(3) Az illetékes bíróság vagy hatóság - a (4) és (5) bekezdésben foglaltak fenntartása mellett - a megkeresések teljesítése során követett eljárásra saját jogát alkalmazza. Különösen a megfelelő kényszer ítő eszközöket alkalmazza saját joga szerint.
(4) A Hivatalt tájékoztatják a vizsgálat és egyéb jogi lépések idejéről és helyéről, az pedig tájékoztatja az eljárásban részt vevő feleket, az érintett tanúkat és szakértőket.
(5) Ha a Hivatal kéri, az illetékes bíróság vagy hatóság engedélyezi, hogy a Hivatal érintett alkalmazottai jelen lehessenek, és a tanúvallomást tevő bármely személyhez - akár közvetlenül, akár az illetékes bíróság vagy hatóság útján - kérdéseket intézhessenek.
(6) A megkeresések teljesítése címén semmiféle díj vagy költség nem szabható ki. Az a tagállam azonban, ahol a megkeresést teljesítik, kérheti a Hivataltól az általa szakértők vagy tolmácsok részére fizetett díjak, valamint az (5) bekezdésben megjelölt eljárásból fakadó költségek megtérítését.
VI. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
93. cikk
Az 1239/95/EK rendelet hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre történő hivatkozások e rendeletre való hivatkozásnak tekintendők, és a III. mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban kell őket értelmezni.
94. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2009. szeptember 17-én.