*****
KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 2053/89
af 10. juli 1989
om gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen med minimumsimportpris for visse former for forarbejdede kirsebaer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 426/86 af 24. februar 1986 om den faelles markedsordning for produkter forarbejdet paa basis af frugt og groensager (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1125/89 (2), saerlig artikel 9, stk. 6,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1676/85 af 11. juni 1985 om regningsenhedens vaerdi og om de omregningskurser, der skal anvendes i den faelles landbrugspolitik (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 1636/87 (4), saerlig artikel 10, stk. 2, og
ud fra foelgende betragtninger:
Ifoelge artikel 9, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 426/86 skal der anvendes en minimumsimportpris for visse produkter, der er anfoert i samme forordnings bilag I, del B; listen over produkter, der er undergivet denne ordning, er ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2247/88 (5) blevet udvidet til at omfatte visse former for forarbejdede kirsebaer;
ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3225/88 (6) fastsaettes de almindelige regler for ordningen med minimumsimportpris for visse former for forarbejdede kirsebaer; der boer fastlaegges gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen; formaalet med disse bestemmelser maa vaere at hindre, at de erhvervsdrivende undlader at overholde minimumspriserne ved hjaelp af svigagtige transaktioner, der er vanskelige at paavise og bekaempe effektivt; saadanne svigagtige transaktioner kan faa alvorlige konsekvenser for EF-markedet for de paagaeldende produkter, idet den manglende opkraevning af udligningsafgifter, som er foelgen, vil medfoere en alvorlig indtaegtsnedgang paa budgettet;
for at undgaa svig og de heraf foelgende skadelige konsekvenser for markedet for de omtalte forarbejdede kirsebaer boer der ske en reel skaerpelse af toldkontrollen; blandt andet boer medlemsstaternes toldvaesener for hvert indfoert vareparti kontrollere, om minimumsimportprisen er blevet overholdt og, hvis dette ikke er tilfaeldet, opkraeve en udligningsafgift, der er lig med forskellen mellem minimumsimportprisen og den angivne importpris;
hovedsigtet med en ordning med minimumsimportpriser er at sikre, at produkter fra tredjelande ikke bringer forstyrrelse paa EF-markedet, fordi de udbydes til for lave priser; det boer derfor indtil det salgsled, hvor varen afsaettes, kontrolleres, om minimumsimportprisen virkelig er blevet overholdt; der maa derfor som bevis for, at minimumsimportprisen er blevet overholdt, kraeves dokumenter, der angiver videresalgsprisen;
der er stor risiko for ukorrekt angivelse af importprisen; der boer derfor indfoeres en saerlig procedure, der kan anvendes i de tilfaelde, hvor der er mistanke om saadan ukorrekt angivelse;
det maa sikres, at den pligtige udligningsafgift opkraeves, hvis det viser sig, at minimumsimportprisen faktisk ikke er blevet overholdt; produkterne frigives derfor i henhold til artikel 13 i Raadets direktiv 79/695/EOEF (7), senest aendret ved direktiv 81/853/EOEF (8), og til artikel 20 i Kommissionens direktiv 82/57/EOEF (9), aendret ved direktiv 83/371/EOEF(10); desuden er importoeren forpligtet til at foere bevis for, at minimumsprisen er blevet overholdt; der boer ogsaa fastlaegges frister for fremlaeggelsen af naevnte beviser;
det er ogsaa noedvendigt at indfoere efterfoelgende kontrol af importen, og medlemsstaternes kompetente myndigheder maa foretage stikproevekontrol af omkring 10 % af de indfoerte varepartier; de erhvervsdrivende boer derfor opbevare de relevante dokumenter i en bestemt periode med henblik paa de kompetente myndigheders adgang til disse dokumenter; det vil vaere rimeligt at begraense perioden til de tre aar, der foelger efter det aar, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning er blevet antaget;
Kommissionen boer underrettes om, hvilke kontrolforanstaltninger der gennemfoeres for at undersoege, om minimumsimportpriserne overholdes;
Forvaltningskomitéen for Produkter Forarbejdet paa Basis af Frugt og Groensager har ikke givet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Principper og definitioner
Artikel 1
Minimumsimportprisen for visse former for forarbejdede kirsebaer overholdes, naar importprisen ikke er lavere end den minimumsimportpris, der er gaeldende paa det tidspunkt, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning antages.
Artikel 2
1. Ved anvendelse af denne forordning anses importprisen for at vaere sammensat af foelgende elementer:
a) fob-prisen i oprindelseslandet
b) transport- og forsikringsomkostningerne indtil indfoerselsstedet til Faellesskabets toldomraade.
2. I stk. 1 forstaas ved »fob-pris« den kontantpris, der er betalt, eller som skal betales for produktmaengden i et vareparti, herunder omkostningerne ved indladning i et transportmiddel paa indladningsstedet i oprindelseslandet samt andre omkostninger afholdt i det paagaeldende land. fob-prisen omfatter ikke omkostninger, som saelgeren afholder fra det tidspunkt, hvor produkterne er blevet indladet i transportmidlet.
3. Hvis det for over 15 % af et indfoert vareparti konstateres, at priserne ved videresalg, der foregaar enten direkte eller via mellemmand, er lavere end minimumsprisen, betragtes det vejede gennemsnit af disse priser dog som importprisen.
4. Naar de i stk. 1 omhandlede elementer er angivet i en anden valuta end valutaen i den medlemsstat, hvor overgangen til fri omsaetningen sker, anvendes bestemmelserne i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1766/85 (1) om de valutakurser, der skal anvendes ved fastsaettelse af toldvaerdien.
5. Importprisen skal anfoeres i angivelsen om overgang til fri omsaetning.
6. I naervaerende forordning forstaas ved endelig bruger enten en fabrikant, som anvender det paagaeldende produkt ved at forarbejde det til et andet produkt henhoerende under en anden KN-kode end den, der er anfoert i angivelsen om overgang til fri omsaetning, eller en detailhandler, som udelukkende afsaetter sine varer til forbrugere.
7. I naervaerende forordning forstaas ved indfoert vareparti alle produkter, som er omfattet af samme angivelse om overgang til fri omsaetning.
Artikel 3
Minimumsimportprisen justeres med en monetaer koefficient, der er fastlagt saaledes, at prisen omregnes ved hjaelp af den gennemsnitlige vekselkurs, som er fastlagt for fastsaettelsen eller aendringen af de monetaere udligningsbeloeb.
Kontrol og afgifter ved import
Artikel 4
Hver gang en angivelse om overgang til fri omsaetning antages, sammenligner medlemsstaternes kompetente myndigheder den angivne importpris med den minimumsimportpris, der gaelder for varen den dag, hvor angivelsen antages.
Er der til den paa fakturaen anfoerte pris knyttet en betalingsfrist paa over tre maaneder, nedsaettes denne pris med 1 % for hver maaneds betalingsfrist ud over disse tre maaneder.
Artikel 5
Er importprisen lavere end minimumsimportprisen for varen, opkraever medlemsstaternes kompetente myndigheder en udligningsafgift, der er lig med forskellen mellem de to priser.
Saerlig kontrolprocedure
Artikel 6
1. Hvis toldmyndighederne naerer begrundet tvivl om, at den pris, der er anfoert i angivelsen om overgang til fri omsaetning, ikke svarer til den faktiske importpris, kraever de af importoeren, at han inden seks maaneder foerer bevis for, at produktet er blevet afsat paa betingelser, der garanterer, at minimumsimportprisen er blevet overholdt, uden at dette beroerer anvendelsen af artikel 13 i direktiv 79/695/EOEF og artikel 20 i direktiv 82/57/EOEF.
2. Den kompetente myndighed kan forlaenge den i stk. 1 omhandlede frist med hoejst tre maaneder, hvis den erhvervsdrivende indgiver en begrundet ansoegning herom.
Artikel 7
1. Minimumsimportprisen anses at vaere overholdt, hvis importoeren for mindst 95 % af det indfoerte vareparti foerer bevis for, at produktet i uforandret stand efter emballering er blevet afsat direkte eller via mellemmaend til de endelige brugere til en pris, der er lig med eller hoejere end minimumsimportprisen.
2. Hvis beviser hidroerende fra den endelige bruger ikke kan fremlaegges paa trods af importoerens bestraebelser herpaa, kan de kompetente myndigheder acceptere andre beviser, der godtgoer, at produktet er blevet solgt paa betingelser, der angiver, at minimumsprisen er blevet overholdt.
3. Anvendelsen af den saerlige kontrolprocedure hindrer ikke den efterfoelgende kontrol som omhandlet i artikel 8, 9 og 10.
Efterfoelgende kontrol
Artikel 8
Med henblik paa efterfoelgende kontrol opbevarer importoeren i mindst tre aar efter det aar, hvor angivelsen om overgang til fri omsaetning er blevet antaget, beviserne for, at saelgeren har faaet betaling, samt alle forretningspapirer saasom fakturaer, kontrakter og korrespondance vedroerende koeb og salg af de paagaeldende produkter, saaledes at de kan stilles til raadighed for de kompetente myndigheder.
Artikel 9
1. De kompetente myndigheder foretager stikproevekontrol.
2. Kontrollen skal hvert kalenderaar omfatte omkring 10 % af de indfoerte varepartier.
Artikel 10
Hvis de kompetente myndigheder i forbindelse med kontrol konstaterer, at minimumsimportprisen ikke er blevet overholdt, opkraever de udligningsafgiften, hvorfra i givet fald er trukket det beloeb, der allerede tidligere er blevet betalt som udligningsafgift.
Afsluttende bestemmelser
Artikel 11
Medlemsstaterne underretter en gang om aaret inden udgangen af foerste halvaar Kommissionen, om, hvilke kontrolforanstaltninger der er blevet gennemfoert det foregaaende aar for at undersoege, om minimumspriserne er blevet overholdt.
Artikel 12
Denne forordning traeder i kraft paa ottendedagen efter offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 10. juli 1989.
A Bizottság 2053/89/EGK rendelete
(1989. július 10.)
a bizonyos feldolgozott cseresznyefajták minimumimportár-rendszerére vonatkozó részletes alkalmazási szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb az 1125/89/EGK rendelettel [1] módosított, a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről szóló, 1986. február 24-i 426/86/EGK tanácsi rendeletre [2] és különösen annak 9. cikke (6) bekezdésére,
tekintettel a legutóbb az 1636/87/EGK rendelettel [3] módosított, a közös agrárpolitika céljaira alkalmazandó elszámolási egység értékéről és átváltási arányokról szóló, 1985. június 11-i 1676/85/EGK tanácsi rendeletre [4] és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésére,
mivel a 426/86/EGK rendelet 9. cikkének (1) bekezdése rendelkezik a minimum importárnak az e rendelet I. mellékletének B. részében felsorolt bizonyos termékekre történő alkalmazásáról; mivel az e rendszer keretébe tartozó termékek listája a 2247/88/EGK tanácsi rendelet [5] alapján bizonyos feldolgozott cseresznyefajtákkal egészült ki;
mivel a 3225/88/EGK tanácsi rendelet [6] meghatározza a bizonyos feldolgozott cseresznyefajtákra vonatkozó minimumimportár-rendszer általános szabályait; mivel a fenti rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat meg kell határozni; mivel a fenti szabályok célja, hogy megakadályozza a kereskedőket abban, hogy nehezen feltárható vagy nehezen elhárítható csalárd módszerekkel kijátsszák a minimálárak betartását; mivel e csalárd módszereknek komoly következményei lehetnek a szóban forgó termékek közösségi piacára nézve, és a költségvetési források jelentős veszteséget szenvednek, ha az így felmerült esetekben nem vetnek ki kiegyenlítő díjat;
mivel a csalás és annak - a szóban forgó feldolgozott cseresznyepiacra gyakorolt - káros következményeinek megakadályozása érdekében jelentősen megerősített vámellenőrzési intézkedéseket kell bevezetni; mivel a nemzeti vámhatóságoknak ellenőrizniük kell, hogy a minimum importárat betartják-e minden importált szállítmánynál, és ha nem tartják be ezt az árat, a minimum importár és a bevallott importár közötti különbözettel megegyező kiegyenlítő díjat kell kivetniük;
mivel ezenkívül a minimumimportár-rendszer fő célja annak biztosítása, hogy a harmadik országokból származó termékek ne zavarják a közösségi piacot azért, mert az ilyen termékeket túl alacsony áron kínálják; mivel a minimum importár tényleges betartását ennélfogva az eladási fázisig ellenőrizni kell; mivel a minimum importár betartásának bizonyítása céljából a viszonteladói árat meghatározó okmányokat kell használni;
mivel nagy a kockázata annak, hogy az importárakat hamisan vallják be; mivel ezért különleges eljárást kell bevezetni a gyaníthatóan hamis bevallások kezelésére;
mivel azokban az esetekben, amikor a minimum importárat ténylegesen nem tartották be, biztosítani kell, hogy a kiegyenlítő díj beszedésre kerüljön; mivel e célból a legutóbb a 81/853/EGK irányelvvel [7] módosított 79/695/EGK tanácsi irányelv [8] 13. cikke és a legutóbb a 83/371/EGK irányelvvel [9] módosított 82/57/EGK bizottsági irányelv1 [10] 20. cikke alapján a vámáru kiadható; mivel az importőrnek bizonyítania kell a minimumár betartását; mivel a fenti bizonyítás határidejét szintén meg kell határozni;
mivel utólagos importellenőrzéseket is be kell vezetni; mivel a tagállamok illetékes hatóságainak szúrópróbaszerűen ellenőrizniük kell az importált szállítmányok kb. 10 %-át; mivel a kereskedőknek ezért meghatározott ideig meg kell őrizniük a megfelelő dokumentumokat, hogy azokat az illetékes hatóságok rendelkezésére tudják bocsátani; mivel ezt a határidőt a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának évét követő három évre kell korlátozni;
mivel a Bizottságot tájékoztatni kell a minimum importárak betartásának a vizsgálata céljából végzett ellenőrzésekről;
mivel a Feldolgozottgyümölcs- és Feldolgozottzöldség-piaci Irányítóbizottság az elnöke által meghatározott határidőn belül nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
Elvek és fogalommeghatározások
1. cikk
A bizonyos cseresznyefajtákra vonatkozó minimum importárat akkor kell betartottnak tekinteni, ha az importár nem alacsonyabb, mint a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának a napján érvényes minimum importár.
2. cikk
(1) E rendelet alkalmazásában az importár a következő elemekből áll:
a) a származási ország fob ára; valamint
b) a szállítási és a biztosítási költségek a Közösség vámterületére történő behozatal helyéig.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában "fob ár" a tétel részét képező termékek mennyiségéért fizetett vagy fizetendő helyszíni ár, amely magában foglalja a származási ország berakodási helyén a tétel szállítóeszközre rakodásának a költségét és az adott országban felmerült egyéb költségeket. A fob ár nem tartalmazza az eladó által a termékek szállítóeszközre történő rakodása időpontjától kezdődően viselendő egyéb szolgáltatások költségeit.
(3) Ha megállapításra kerül, hogy a közvetlenül vagy kereskedelmi közvetítőkön keresztül történő viszonteladáskor alkalmazott árak több mint 15 %-kal alacsonyabbak egy importált szállítmány minimumáránál, a fenti árak súlyozott átlagát kell az importárnak tekinteni.
(4) Ha az (1) bekezdésben említett tényezőket nem annak a tagállamnak a pénznemében fejezik ki, amelyben a termékeket szabad forgalomba bocsátották, a vámérték meghatározására alkalmazandó árfolyamokról szóló 1766/85/EGK bizottsági rendeletet [1] HL L 168., 1985.6.28., 21. o. kell alkalmazni.
(5) Az importárat a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozatban fel kell tüntetni.
(6) E rendelet alkalmazásában a végfelhasználó lehet az a gyártó, aki az adott terméket a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozatban szereplő termékektől eltérő, más KN-kód alá tartozó termékké történő feldolgozás céljára használja, vagy a közvetlenül a fogyasztók számára értékesítő kiskereskedő.
(7) E rendelet alkalmazásában a behozott tétel a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozatban az egy és ugyanazon nyilatkozat tárgyát képező összes termék.
3. cikk
A minimum importárat monetáris koefficiens igazítja ki, amelynek meghatározása úgy történik, hogy az adott árat a monetáris kompenzációs összegek rögzítésére vagy megváltoztatására felhasznált átlagos devizaárfolyammal váltják át.
A behozatal ellenőrzése és az adók megállapítása
4. cikk
Az illetékes nemzeti hatóságok a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásakor mindig összehasonlítják a bevallott importárat a nyilatkozat elfogadásának napján az árura érvényes minimum importárral.
Ha a számlán szereplő árat három hónapot meghaladó időszak alatt, halasztott fizetéssel kell kiegyenlíteni, akkor a számlán szereplő árat a három hónapon túl nyújtott fizetéshalasztás minden hónapjára 1 %-kal csökkenteni kell.
5. cikk
Ha az importár alacsonyabb, mint az árura alkalmazandó minimum importár, akkor az illetékes nemzeti hatóság a fenti árak közötti különbözettel megegyező kiegyenlítő vámot vet ki.
Különleges ellenőrzési eljárás
6. cikk
(1) Ha a vámhatóságok részéről alapos kétség merül fel arra vonatkozóan, hogy a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozatban szereplő ár a tényleges importárat tünteti fel, előírják az importőr számára annak a - hat hónapon belül történő - bizonyítását, hogy a terméket olyan feltételekkel értékesítette, amelyek tanúsítják, hogy a minimum importárat a 79/695/EGK irányelv 13. cikke és a 82/57/EGK irányelv 20. cikke sérelme nélkül betartották.
(2) Az (1) bekezdésben megállapított határidőt az illetékes hatóság megfelelően indokolt kérelem alapján legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja.
7. cikk
(1) A minimum importárat akkor kell betartottnak tekinteni, ha az importőr bizonyítékot szolgáltat a behozott szállítmány legalább 95 %-ánál arra, hogy a terméket csomagolás után, közvetlenül vagy kereskedelmi közvetítőkön keresztül legalább a minimum importárral megegyező áron további feldolgozás nélkül adta el a végfelhasználónak.
(2) Ha a végfelhasználótól származó bizonyítékot annak ellenére nem tudják bemutatni, hogy az importőr mindent megtett ennek beszerzése érdekében, az illetékes hatóságok elfogadhatnak egyéb olyan értelmű bizonyítékot is, amelyek arra utalnak, hogy a terméket a minimálár betartásával adták el.
(3) A különleges ellenőrzési eljárás alkalmazása nem sérti a 8., 9. és 10. cikkben szereplő utólagos ellenőrzéseket.
Utólagos ellenőrzések
8. cikk
Az importőr köteles az eladónak történő fizetésről szóló bizonyítékot és minden kereskedelmi okmányt, például az adott termékek adásvételére vonatkozó számlát, szerződést és levelezést az illetékes hatóságok által elvégzendő vizsgálatok céljára - tekintettel az utólagos ellenőrzésekre - a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadását követő legalább három évig hozzáférhető módon megőrizni.
9. cikk
(1) Az illetékes hatóságok szúrópróbaszerű ellenőrzéseket végeznek.
(2) Minden naptári évben a behozott tételek kb. 10 %-át ellenőrizni kell.
10. cikk
Ha az ellenőrzés során az illetékes hatóságok megállapítják, hogy a minimum importárat nem tartották be, kiegyenlítő díjat vetnek ki, amelyből levonják a kiegyenlítő díjként korábban már megfizetett összegeket.
Záró rendelkezések
11. cikk
A tagállamok évente egyszer, az első hat hónap eltelte előtt tájékoztatják a Bizottságot az előző évben a minimum importárak betartásának a vizsgálatára elvégzett ellenőrzésekről.
12. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő nyolcadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1989. július 10-én.