RAADETS FORORDNING (EOEF) Nr. 4056/86
af 22. december 1986
om fastsaettelse af de naermere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 paa soetransport
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 84, stk. 2 og artikel 87,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (2), og
ud fra foelgende betragtninger:
Konkurrencereglerne udgoer en del af de almindelige bestemmelser i traktaten, som ligeledes gaelder for soetransport; de naermere retningslinjer for anvendelsen af disse bestemmelser findes i traktatens kapitel vedroerende konkurrencereglerne eller skal fastsaettes i henhold til de deri fastlagte procedurer;
i medfoer af Raadets forordning nr. 141 (3) finder Raadets forordning nr. 17 (4) ikke anvendelse paa transport, medens Raadets forordning (EOEF) nr. 1017/68 (5) kun finder anvendelse paa transport paa landjorden; Kommissionen har saaledes
i oejeblikket ingen midler til direkte at behandle tilfaelde
af formodet overtraedelse af artikel 85 og 86 inden for soetransportsektoren; den har heller ikke de noedvendige beslutnings- og sanktionsbefoejelser til selv at standse de overtraedelser, den konstaterer;
dette forhold goer det noedvendigt, at der udstedes en forordning om anvendelse af konkurrencereglerne paa soetransport; Raadets forordning (EOEF) nr. 954/79 af 15. maj 1979 om medlemsstaternes ratifikation eller tiltraedelse af De forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer (6) vil medfoere anvendelse af kodeksen paa en lang raekke konferencer, som besejler havne i Faellesskabet; der skal i den forordning om anvendelse af konkurrencebestemmelserne paa soetransport, som er forudset i den sidste betragtning i forordning (EOEF) nr. 954/79, skal tage hensyn til vedtagelsen af naevnte kodeks for saa vidt angaar de konferencer, der
EFT nr. C 255 af 13. 10. 1986, s. 169.
EFT nr. C 344 af 31. 12. 1985, s. 31.
falder ind under kodeksen, boer forordningen supplere eller praecisere denne;
det forekommer oenskeligt ikke at lade trampfart vaere omfattet af denne forordning; fragtraterne for disse farter forhandles under alle omstaendigheder hver gang frit paa grundlag af udbud og efterspoergsel;
en saadan forordning skal tilgodese to hensyn, dels behovet for at der fastsaettes gennemfoerelsesbestemmelser, ved hjaelp af hvilke Kommissionen kan sikre, at konkurrencen ikke paa utilboerlig vis fordrejes inden for det faelles marked, dels behovet for at undgaa en for vidtgaaende regulering af den paagaeldende sektor;
denne forordning skal praecisere anvendelsesomraadet for bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 under hensyntagen til soetransportens saerlige karakteristika; der er mulighed for, at handelen mellem medlemsstater paavirkes, naar disse aftaler eller misbrug vedroerer international soetransport - herunder transport inden for Faellesskabet - til og fra havne i Faellesskabet; saadanne aftaler og saadant misbrug kan faa indflydelse paa konkurrencen, dels mellem havnene i forskellige medlemsstater ved at aendre deres respektive bagland, dels mellem de aktiviteter, der foregaar inden for disse havnes bagland, og kan saaledes forstyrre samhandelen inden for Faellesskabet;
visse former for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis af teknisk karakter kan fritages fra forbudet mod restriktive aftaler, fordi de generelt ikke er konkurrencebegraensende;
det er hensigtsmaessigt at fastsaette regler for gruppefritagelser for linjekonferencer; linjekonferencerne har en stabiliserende rolle, der kan give afskiberne en garanti for paalidelige tjenesteydelser; de bidrager ligeledes til at sikre et tilstraekkeligt stort udbud af regelmaessige og fyldestgoerende soetransportydelser, hvor der paa rimelig vis tages hensyn til brugernes interesser; disse resultater kan ikke opnaas uden det samarbejde, der finder sted mellem rederierne inden for naevnte linjekonferencer vedroerende takster og eventuelt udbud af ledig kapacitet eller fordeling af de godsmaengder, der skal transporteres, eller endog af indtaegterne; i de fleste tilfaelde er konferencerne udsat for en effektiv konkurrence baade fra linjerederier, som ikke deltager i konferencerne, og fra tramprederier samt i visse tilfaelde fra andre transportformer; desuden udoever flaadernes mobilitet, som er kendetegnende for udbudsstrukturen inden for soetransportomraadet, et stadigt konkurrencemaessigt pres paa konferencerne, som normalt ikke har mulighed for at udelukke konkurrencen for en vaesentlig del af de paagaeldende soetransportydelser;
for at forhindre fremgangsmaader fra konferencernes side, som er uforenelige med traktatens artikel 85, stk. 3, boer der imidlertid til denne fritagelse knyttes visse betingelser og forpligtelser;
betingelserne skal forhindre, at konferencerne foretager konkurrencebegraensninger, som ikke er uomgaengeligt noedvendige for at naa de maal, som er begrundelsen for, at der indroemmes en fritagelse; til dette formaal maa konferencerne ikke for samme befragtningsforhold anvende differentierende transportpriser og -vilkaar udelukkende paa baggrund af de transporterede produkters oprindelsesland eller bestemmelsessted og saaledes fremkalde omlaegninger i samhandelen inden for Faellesskabet, som er til skade for visse havne, afskibere, transportvirksomheder eller transportomraadets stoetteerhverv; loyalitetsaftaler boer ligeledes kun tillades efter retningslinjer, som ikke ensidigt begraenser brugernes frihed og saaledes konkurrencen inden for transportsektoren, dog uden at dette indskraenker konferencens ret til at skride ind over for dem, der paa urimelig vis unddrager sig den loyalitetsforpligtelse, som er forudsaetningen for de rabatter, nedsatte fragtrater eller provisionsbeloeb, som konferencen har indroemmet dem; brugerne boer frit kunne vaelge, hvilke virksomheder de oensker at benytte til transport paa landjorden eller til at praestere tjenesteydelser ved kajen, som ikke er omfattet af fragtprisen eller de afgifter, der er aftalt med rederiet;
der boer ligeledes knyttes visse forpligtelser til fritagelsen; i denne henseende skal brugerne til enhver tid kunne faa oplysning om de transportpriser og -betingelser, som konferencens medlemmer anvender, idet transport ad landjorden, som foretages af soetransportvirksomheder, dog stadig falder ind under forordning nr. (EOEF) 1017/68; der boer fastsaettes regler om, at voldgiftskendelser og henstillinger fra forligsinstitutioner, som parterne har accepteret, oejeblikkelig meddeles til Kommissionen, saaledes at denne kan kontrollere, at de ikke fritager konferencerne for de betingelser, der er fastsat i naevnte forordning, og at de saaledes ikke overtraeder bestemmelserne i artikel 85 og 86;
konsultationer mellem brugerne eller deres sammenslutninger paa den ene side og konferencerne paa den anden side vil kunne sikre, at soetransporten fungerer mere effektivt, samtidig med at der i hoejere grad tages hensyn til brugernes behov; foelgelig boer visse former for praksis, som kunne blive resultatet af disse konsultationer, fritages;
fritagelse kan ikke opnaas hvis de i artikel 85, stk. 3, naevnte betingelser ikke er opfyldt; Kommissionen skal derfor have mulighed for at traeffe egnede foranstaltninger, saafremt det maatte vise sig, at en aftale eller samordnet praksis paa grund af saerlige omstaendigheder medfoerer visse virkninger, der er uforenelige med artikel 85, stk. 3; paa grund af den saerlige rolle, som linjekonferencerne spiller for soetransport i fast linjefart, maa Kommissionen skride gradvis til vaerks og afpasse sine foranstaltninger efter forholdene; den boer derfor have mulighed for foerst at rette henstillinger for saa dernaest at traeffe beslutninger;
den ugyldighed, der ifoelge artikel 85, stk. 2, indtraeder umiddelbart, gaelder for aftaler eller vedtagelser, der som
foelge af deres diskriminerende karakter eller lignende ikke kan indroemmes fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3, kun med hensyn til de elementer i aftalen, som rammes af forbudet i artikel 85, stk. 1, og finder kun anvendelse paa aftalen som helhed, saafremt disse elementer ikke synes at kunne udskilles fra den paagaeldende aftale; Kommissionen skal saaledes, dersom den konstaterer en overtraedelse af fritagelsen, praecisere, hvilke elementer i aftalen der rammes af forbudet, og som derfor er uden retsvirkning, eller ogsaa angive grundene til, at disse elementer ikke kan udskilles fra resten af aftalen, saaledes at denne som helhed er ugyldig;
paa baggrund af de saerlige traek ved international soetransport boer der tages hensyn til, at anvendelsen af denne forordning paa visse aftaler eller fremgangsmaader kan foere til konflikter med lovbestemmelser i visse tredjelande og faa skadelige foelger for Faellesskabets betydelige handelsmaessige og soefartsmaessige interesser; Kommissionen boer konsultere eller, hvis noedvendigt og bemyndiget af Raadet, forhandle med de paagaeldende tredjelande i overensstemmelse med Faellesskabets soetransportpolitik;
denne forordning skal fastsaette de procedurer samt beslutnings- og sanktionsbefoejelser, der er noedvendige for at sikre overholdelsen af de i artikel 85, stk. 1, og artikel 86 fastsatte forbud samt af betingelserne for anvendelse af artikel 85,
stk. 3;
der boer i denne forbindelse tages hensyn til procedurebestemmelserne i forordning (EOEF) nr. 1017/68, der finder anvendelse paa transport paa landjorden, og hvori der tages visse forhold i betragtning, der goer sig saerlig gaeldende for transportvirksomhed som helhed;
navnlig i betragtning af de saerlige aspekter ved soetransport er det foerst og fremmest virksomhedernes opgave at sikre, at deres aftaler, vedtagelser eller samordnede praksis er i overensstemmelse med konkurrencereglerne, og det er derfor ikke noedvendigt at paalaegge dem en forpligtelse til at anmelde dem til Kommissionen;
virksomhederne kan imidlertid i visse tilfaelde naere et oenske om at faa en forsikring fra Kommissionen om, at aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis er i overensstemmelse med gaeldende bestemmelser; der boer derfor med hensyn hertil fastsaettes en forenklet procedure -
VEDTAGET FOELGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Artikel 1
Forordningens formaal og anvendelsesomraade
1. I denne forordning fastlaegges de naermere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 paa soetransport.
2. Den finder kun anvendelse paa international soetransport til og fra en eller flere havne i Faellesskabet bortset fra trampfart.
3. I denne forordning forstaas ved:
a) »trampfart«: transport af varer som massegods eller emballeret massegods (breakbulk) med skib, som er bortfragtet helt eller delvis til en eller flere afskibere paa grundlag af en rejsebefragtning eller tidsbefragtning eller en anden form for aftale i ikke-regelmaessig og/eller ikke forud meddelt fart, naar fragtraterne i hvert enkelt tilfaelde forhandles frit paa grundlag af udbud og efterspoergsel.
b) »linjekonference eller konference«: en gruppe paa to eller flere linjerederier, som driver international linjefart med godsbefordring i en eller flere bestemte ruter inden for et fastsat geografisk omraade, og som har en aftale eller ordning, hvorefter virksomheden drives i henhold til ensartede eller faelles fragtrater og andre aftalte vilkaar for saadan rutefart;
c) »transportbrugere«: et foretagende (f.eks. afskibere, ladningsmodtagere, speditoerer) for saa vidt det har indgaaet eller agter at indgaa en ordning af kontraktmaessig eller anden art med en konference eller et linjerederi med henblik paa befordring af gods, eller en sammenslutning af afskibere.
Artikel 2
Tekniske aftaler
1. Det i traktatens artikel 85, stk. 1, fastsatte forbud gaelder ikke for aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som udelukkende har til formaal og til foelge at gennemfoere tekniske forbedringer eller samarbejde af teknisk karakter:
a)
ved opstilling eller ensartet anvendelse af normer eller typer for skibe og andre transportmidler, udstyr, forsyninger og faste anlaeg;
b)
ved udveksling eller faelles anvendelse af skibe, lastrum eller »slots« og andre transportmidler, besaetning, udstyr og faste anlaeg til gennemfoerelse af transporter;
c)
ved tilrettelaeggelse og gennemfoerelse af successiv eller supplerende transport med skib samt fastsaettelse og anvendelse af totalpriser og -vilkaar for saadan transport;
d)
ved samordning af fartplaner for transporter ad forbindelsesruter;
e)
ved samling af enkeltstykforsendelser;
f)
ved opstilling eller anvendelse af ensartede regler for transportstrukturen og de betingelser, der gaelder for anvendelse af fragtrater.
2. Kommissionen forelaegger om noedvendigt Raadet forslag til aendring af fortegnelsen i stk. 1.
Artikel 3
Fritagelse for saa vidt angaar aftaler mellem linjerederier
Aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem alle eller nogle af en eller flere linjekonferencers medlemmer om fastsaettelse af priser og transportbetingelser, hvorved der tilstraebes et eller flere af foelgende maal:
a) at samordne fartplaner eller tidspunkter for afsejling eller anloeb;
b) at bestemme hyppigheden af afsejlinger eller anloeb;
c) at samordne eller fordele afsejlingerne eller anloebene mellem konferencens medlemmer;
d) at regulere den transportkapacitet, der tilbydes af hvert enkelt medlem;
e) at fordele godsmaengderne eller indtaegterne mellem medlemmerne;
fritages fra forbudet i traktatens artikel 85, stk. 1, paa de i denne forordnings artikel 4 fastsatte vilkaar.
Artikel 4
Betingelse for fritagelse
Fritagelse i henhold til artikel 3 og 6 indroemmes, saafremt aftalen, vedtagelsen eller den samordnede praksis ikke inden for Faellesskabet paafoerer bestemte havne, transportbrugere eller transportvirksomheder skade ved for transport af samme slags gods inden for det af aftalen, vedtagelsen eller den samordnede praksis omfattede omraade at anvende forskellige transportrater og -vilkaar, fastsat under hensyn til godsets oprindelses- eller bestemmelsesland eller indskibnings- eller udskibningshavn, medmindre der er en oekonomisk begrundelse for disse transportrater og -vilkaar.
Enhver aftale eller vedtagelse eller enhver udskillelig del af en aftale eller vedtagelse, som ikke er i overensstemmelse med foerste afsnit, har efter traktatens artikel 85, stk. 2, ingen retsvirkning.
Artikel 5
Forpligtelser knyttet til fritagelsen
Fritagelse i henhold til artikel 3 undergives foelgende forpligtelser:
1.
Konsultationer
Der skal foregaa konsultationer med henblik paa at finde loesninger paa generelle principspoergsmaal mellem paa den ene side transportbrugere og paa den anden side konferencer, for saa vidt angaar priser og betingelser for samt kvaliteten af linjetransport.
Disse konsultationer skal finde sted, naar som helst en af de foernaevnte parter fremsaetter anmodning derom.
2.
Loyalitetsaftaler
En konferences medlemslinjer har ret til at indgaa og opretholde loyalitetsaftaler med transportbrugere. Aftalernes form og indhold skal goeres til genstand for konsultationer mellem konferencen og transportbrugernes organisationer. Disse aftaler skal indeholde bestemmelser, der sikrer en udtrykkelig angivelse af transportbrugernes og konferencemedlemmernes rettigheder. Aftalerne skal baseres paa kontraktsystemet eller et hvilket som helst andet lovligt system.
Loyalitetsaftalerne skal opfylde foelgende betingelser:
a)
Hver konference skal tilbyde transportbrugerne enten en ordning med oejeblikkelig udbetaling af rabat eller valgmulighed mellem en saadan ordning og en ordning med udsat betaling af rabat
-
drejer det sig om en ordning med oejeblikkelig udbetaling af rabat, skal hver part naar som helst kunne opsige loyalitetsaftalen med et varsel paa hoejst seks maaneder, uden at dette medfoerer sanktioner, dog kun tre maaneder, naar konferencens fragtrate er genstand for en tvist;
-
drejer det sig om en ordning med udsat udbetaling af rabat, maa loyalitetsperioden, paa grundlag af hvilken rabatten beregnes, og den efterfoelgende loyalitetsperiode, der kraeves for udbetaling af denne rabat, hver isaer ikke overstige seks maaneder, dog kun tre maaneder, naar konferencens fragtrate er genstand for en tvist.
b)
Konferencen skal efter konsultation af de interesserede transportbrugere udarbejde
i)
en fortegnelse over ladninger og dele af ladninger, hvorom der er indgaaet aftale med transportbrugerne, som udtrykkeligt er undtaget fra loyalitetsaftalens anvendelsesomraade; 100 % loyalitetsaftaler maa ofres, men maa ikke paatvinges ensidigt;
ii)
en fortegnelse over de tilfaelde, hvor transportbrugerne uden videre fritages for deres loyalitetsforpligtelse. Fortegnelsen skal bl.a. omfatte de tilfaelde:
-
hvor forsendelserne sker fra eller til en havn, i det omraade, der besejles af konferencen, men hvis besejling ikke er offentliggjort, og hvori det kan vaere berettiget at anmode om undtagelse, samt
-
hvor ventetiden i en havn overstiger et antal dage, som for de enkelte havne og varer eller varegrupper fastsaettes efter hoering af de transportbrugere, som har direkte interesse i en god besejling af havnen.
Konferencen skal imidlertid paa forhaand inden for en naermere fastsat frist underrettes af transportbrugeren om, at denne har til hensigt enten at foretage forsendelsen fra en havn, hvis navn ikke er offentliggjort af konferencen, eller at goere brug af et fartoej, der staar uden for konferencen, fra en havn, der besejles af konferencen, saa snart han ved opslag over afsejlingsdatoer har kunnet konstatere, at den maksimale ventetid vil blive overskredet.
3.
Ydelser, der ikke er omfattet af fragtraten
For saa vidt angaar landtransport og havnefaciliteter, som ikke omfattes af fragtraten eller af betalinger, som linjerederiet og transportbrugerne er blevet enige om, skal transportbrugerne have ret til at henvende sig til virksomheder efter eget valg.
4.
Adgang til tariffer
Tariffer og lignende vilkaar samt reglementer og eventuelle aendringer af disse skal til enhver tid efter anmodning og mod et rimeligt gebyr stilles til raadighed for transportbrugeren, eller de skal vaere fremlagt til gennemsyn paa linjernes kontorer og hos deres agenter. De skal indeholde alle betingelser vedroerende ladning og losning, det noejagtige forhold mellem transport med skib og transport over land for den del af transporten, der er omfattet af fragtraten, eller af enhver anden afgift, som linjerederiet opkraever, samt saedvane paa dette omraade.
5.
Meddelelse til Kommissionen af kendelser og anbefalinger
Voldgiftskendelser og forligsmaegleres anbefalinger, som er blevet accepteret af parterne, skal straks meddeles til Kommissionen, naar der hermed bilaegges tvister vedroerende de saedvaner inden for linjekonferencer, som er omtalt i artikel 4 og i ovenstaaende nr. 2 og 3.
Artikel 6
Fritagelse, for saa vidt angaar aftaler mellem transportbrugere og konferencer om linjetransport
Det ved traktatens artikel 85, stk. 1, nedlagte forbud gaelder ikke for de aftaler, vedtagelser og samordnet praksis mellem paa den ene side transportbrugere og paa den anden side konferencer samt de i den forbindelse eventuelle noedvendige aftaler mellem transportbrugere, som vedroerer kvaliteten af samt priser og betingelser for linjetransport, for saa vidt de er omhandlet i artikel 5, nr. 1 og 2.
Artikel 7
Kontrol med aftaler, for hvilke der indroemmes fritagelse
1.
Tilsidesaettelse af en forpligtelse
Dersom de paagaeldende parter tilsidesaetter en forpligtelse, der i henhold til artikel 5 er knyttet til den i artikel 3
hjemlede fritagelse, kan Kommissionen med henblik paa at bringe disse overtraedelser til ophoer og paa de i afsnit II i denne forordning fastsatte vilkaar:
- rette henstillinger til de paagaeldende parter;
- dersom saadanne henstillinger ikke efterkommes, og afhaengig af hvor alvorlige de begaaede overtraedelser er, vedtage en beslutning, hvorved det enten forbydes dem at foretage eller paalaegges dem at foretage bestemte handlinger, eller hvorved der, idet den gruppefornyelse, de havde opnaaet traekkes tilbage meddeles dem en individuel fritagelse i henhold til artikel 10, stk. 4, eller hvorved den gruppefritagelse, de havde opnaaet, fratages dem.
2.
Virkninger, som er uforenelige med artikel 85, stk. 3
a)
Dersom aftaler, vedtagelser og samordnet praksis, som giver ret til den i artikel 3 og 6 omhandlede fritagelse, paa grund af saerlige omstaendigheder, som beskrevet nedenfor, alligevel har virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 85, stk. 3, traeffer Kommissionen paa grundlag af en klage eller paa eget initiativ og paa de betingelser, der er fastsat i afsnit II, de nedenfor i litra c) anfoerte foranstaltninger. Disse foranstaltninger skal staa i forhold til situationens alvor.
b)
Saerlige omstaendigheder opstaar bl.a. ved:
iii)
handlinger, som foretages af konferencer, eller en aendring af markedsvilkaarene inden for et bestemt trafikomraade, som medfoerer, at faktisk eller potentiel konkurrence ikke opstaar eller elimineres, saasom restriktiv praksis, hvorved trafikomraadet ikke er tilgaengeligt for konkurrence eller
iii)
handlinger, som foretages af konferencer, og som kan forhindre den tekniske eller oekonomiske udvikling eller transportbrugernes andel af fordelene herved.
iii)
handlinger, der foretages af tredjelande, og som
- hindrer udenforstaaende rederier i at besejle et bestemt trafikomraade,
- medfoerer, at konferencemedlemmer paalaegges urimelige fragtrater,
- medfoerer arrangementer, der paa anden maade er til hinder for den tekniske eller oekonomiske udvikling (ladningsopdeling, begraensninger vedroerende skibstyper).
c)
IIi)
Hvis der ikke er nogen faktisk eller potentiel konkurrence, eller der er risiko for, at denne elimineres paa grund af en handling, foretaget af et tredjeland, indleder Kommissionen konsultationer med vedkommende myndigheder i det paagaeldende tredjeland, om noedvendigt efterfulgt af forhandlinger paa baggrund af direktiver fra Raadet med henblik paa en genoprettelse af forholdene.
Hvis imidlertid de saerlige omstaendigheder medfoerer, at faktisk eller potentiel konkurrence ikke opstaar eller elimineres, i strid med traktatens artikel 85, stk. 3, litra b), inddrager Kommissionen gruppefritagelsen. Den kan samtidig afgoere, hvorvidt og i bekraeftende fald i henhold til hvilke yderligere betingelser og forpligtelser en individuel fritagelse kan indroemmes den paagaeldende konferenceaftale med henblik paa at skaffe rederier uden for konferencerne adgang til markedet.
Iii)
Hvis de i litra b) anfoerte saerlige omstaendigheder har andre virkninger end dem, der er omhandlet under nr. i), traeffer Kommissionen en eller flere af de foranstaltninger, som er naevnt i stk. 1.
Artikel 8
Virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 86
1. Misbrug af dominerende stilling som omhandlet i traktatens artikel 86 forbydes, uden at forudgaaende afgoerelse herom er paakraevet.
2. Konstaterer Kommissionen enten ex officio eller paa begaering af en medlemsstat eller af fysiske eller juridiske personer, som paaberaaber sig en berettiget interesse, at konferencers praksis, der er fritaget i henhold til artikel 3, i et givet tilfaelde alligevel har virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 86, kan den tilbagekalde gruppefritagelsen og i henhold til artikel 10 traeffe alle passende foranstaltninger med henblik paa at bringe overtraedelsen af artikel 86 til ophoer.
3. Inden Kommissionen traeffer afgoerelse efter stk. 2, kan den rette henstilling til den paagaeldende konference om at bringe overtraedelsen til ophoer.
Artikel 9
Internationale lovkonflikter
1. Saafremt der er mulighed for, at forordningens anvendelse paa visse aftaler eller visse former for restriktiv praksis kan skabe saadanne konflikter med bestemmelser i visse tredjelandes lovgivning, som vil kunne skade vigtige handels- og soefartsmaessige interesser i Faellesskabet, indleder Kommissionen ved foerstkommende lejlighed konsultationer med de paagaeldende tredjelandes kompetente myndigheder med det formaal saa vidt muligt at forlige ovennaevnte interesser med iagttagelse af faellesskabsreglerne. Kommissionen underretter det i artikel 15 omhandlede raadgivende udvalg om resultatet af disse konsultationer.
2. Skal der foeres forhandlinger om aftaler med tredjelande, retter Kommissionen henstillinger til Raadet, som bemyndiger den til at indlede de noedvendige forhandlinger.
Disse forhandlinger foeres af Kommissionen inden for rammerne af direktiver, som Raadet kan meddele den, og i samraad med det raadgivende udvalg, jf. artikel 15.
3. Ved udoevelsen af de befoejelser, som i denne artikel er tillagt Raadet, traeffer det afgoerelse efter den beslutningsprocedure, der er fastsat i traktatens artikel 84, stk. 2.
AFSNIT II
PROCEDUREREGLER
Artikel 10
Behandling af sager ex officio eller paa begaering
Kommissionen indleder paa begaering eller paa eget initiativ behandlingen af en sag med henblik paa at bringe en overtraedelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 til ophoer, ligesom den paa begaering eller eget initiativ indleder proceduren med henblik paa anvendelse af denne forordnings artikel 7.
Berettigede til at indgive klage er:
a) medlemsstaterne,
b) fysiske eller juridiske personer, som paaberaaber sig en berettiget interesse.
Artikel 11
Afslutning af sager, der er behandlet paa begaering eller ex officio
1. Konstaterer Kommissionen, at der foreligger en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, kan den ved beslutning paalaegge de paagaeldende virksomheder og sammenslutninger af virksomheder at bringe den konstaterede overtraedelse til ophoer.
Uden at det beroerer de oevrige bestemmelser i denne forordning, kan Kommissionen, inden den traeffer beslutning i henhold til foerste afsnit, rette henstillinger til de paagaeldende virksomheder og sammenslutninger af virksomheder om at bringe overtraedelsen til ophoer.
2. Stk. 1 finder ligeledes anvendelse paa det i denne forordnings artikel 7 omhandlede tilfaelde.
3. Saafremt Kommissionen finder, at der efter de foreliggende kendsgerninger ikke er anledning til i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 eller denne forordnings artikel 7 at skride ind over for en aftale, en vedtagelse eller en praksis, tilbageviser den, naar sagen beror paa en klage, ved en beslutning klagen som ubegrundet.
4. Saafremt Kommissionen efter behandlingen af en sag, der er paabegyndt paa grundlag af en klage eller paa dens eget initiativ, finder, at en aftale, en vedtagelse eller en samordnet
praksis opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 1 og 3, vedtager den en beslutning om anvendelse af artikel 85, stk. 3. I beslutningen angives det tidspunkt, fra hvilket den faar virkning. Dette tidspunkt kan ligge forud for den dag, paa hvilken beslutningen vedtages.
Artikel 12
Anvendelse af artikel 85, stk. 3 - fremsaettelse
af indsigelser
1. Virksomheder og sammenslutninger af virksomheder, som vil paaberaabe sig traktatens artikel 85, stk. 3, med hensyn til aftaler, vedtagelser og samordnet praksis af den i artikel 85, stk. 1, angivne art, som de er deltagere i, indgiver en ansoegning til Kommissionen.
2. Er Kommissionen i besiddelse af alt materiale, og finder den, at ansoegningen kan fremmes, offentliggoer den, saafremt der ikke allerede paa grundlag af artikel 10 er paabegyndt en sag mod aftalen, vedtagelsen eller den samordnede praksis, saa hurtigt som muligt i De Europaeiske Faellesskabers Tidende det vaesentligste af ansoegningens indhold med opfordring til enhver interesseret tredjemand og medlemsstat om inden for en frist paa 30 dage at fremsaette sine bemaerkninger over for Kommissionen. Ved offentliggoerelsen skal der tages hensyn til virksomhedernes berettigede interesse i bevarelsen af deres forretningshemmeligheder.
3. Saafremt Kommissionen ikke inden for en frist paa 90 dage fra dagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende meddeler ansoegerne, at der bestaar betydelig tvivl med hensyn til anvendeligheden af artikel 85, stk. 3, anses aftalen, vedtagelsen eller den samordnede praksis som beskrevet i ansoegningen for at vaere fritaget fra forbudet i den forloebne tid og i hoejst seks aar fra dagen for offentliggoerelsen af ansoegningen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Konstaterer Kommissionen efter udloebet af fristen paa 90 dage, men foer udloebet af seksaarsfristen, at betingelserne for anvendelse af artikel 85, stk. 3, ikke er til stede, erklaerer den ved en beslutning, at det i artikel 85, stk. 1, indeholdte forbud er gaeldende. Denne beslutning kan tillaegges tilbagevirkende kraft, saafremt de paagaeldende har afgivet urigtige oplysninger, eller saafremt de misbruger fritagelsen fra bestemmelserne i artikel 85, stk. 1.
4. Kommissionen kan rette den i stk. 3, foerste afsnit, omhandlede meddelelse til ansoegerne; og skal goere det, saafremt en medlemsstat anmoder herom inden for en frist paa 45 dage fra dagen for fremsendelsen af ansoegningen til denne medlemsstat, jf. artikel 15, stk. 2. Medlemsstatens ansoegning skal vaere begrundet i betragtninger, der bygger paa traktatens konkurrenceregler.
Konstaterer Kommissionen, at betingelserne i artikel 85, stk. 1 og 3, er opfyldt, vedtager den en beslutning om anvendelse
af artikel 85, stk. 3. I beslutningen angives den dato, fra hvilken den faar virkning. Denne dato kan ligge forud for datoen for ansoegningen.
Artikel 13
Gyldighedstiden for og tilbagekaldelse af beslutninger om anvendelse af artikel 85, stk. 3
1. I den i overensstemmelse med artikel 11, stk. 4, eller artikel 12, stk. 4, andet afsnit, vedtagne beslutning om anvendelse af artikel 85, stk. 3, skal det angives, for hvilket tidsrum den gaelder; dette tidsrum udgoer i almindelighed ikke mindre end seks aar. Der kan knyttes betingelser og paabud til beslutningen.
2. Beslutningen kan fornys, hvis forudsaetningerne for anvendelse af artikel 85, stk. 3, stadig er opfyldt.
3. Kommissionen kan tilbagekalde eller aendre beslutningen eller forbyde de paagaeldende bestemte handlinger:
a) saafremt de faktiske forhold har aendret sig paa et for beslutningen vaesentligt punkt,
b) saafremt de paagaeldende ikke overholder et paabud, der er knyttet til beslutningen,
c) saafremt beslutningen hviler paa urigtige oplysninger eller er fremkaldt ved svig, eller
d) saafremt de paagaeldende misbruger den ved beslutningen opnaaede fritagelse fra artikel 85, stk. 1.
I de i litra b), c) og d) naevnte tilfaelde kan beslutningen tilbagekaldes med tilbagevirkende kraft.
Artikel 14
Kompetence
Bortset fra Domstolens adgang til at proeve beslutningen, er det alene Kommissionen, som kan
- bringe artikel 7 i anvendelse,
- vedtage en beslutning om anvendelse af artikel 85, stk. 3.
Medlemsstaternes myndigheder forbliver kompetente til at afgoere, om betingelserne i artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 er opfyldt, saa laenge Kommissionen hverken har taget skridt til at udarbejde en beslutning i det enkelte tilfaelde eller har oversendt den i artikel 12, stk. 3, foerste afsnit, omhandlede meddelelse.
Artikel 15
Forbindelse med medlemsstaternes myndigheder
1. Kommissionen gennemfoerer den i denne forordning omhandlede sagsbehandling i naer og vedvarende forbindelse
med medlemsstaternes kompetente myndigheder, som er berettigede til at fremsaette bemaerkninger vedroerende sagsbehandlingen.
2. Kommissionen oversender omgaaende til medlemsstaternes kompetente myndigheder en genpart af klager og ansoegninger samt af de vigtigste dokumenter, der som et led i sagsbehandlingen forelaegges den eller fremsendes af den.
3. Et raadgivende udvalg for kartel- og monopolspoergsmaal paa soetransportomraadet hoeres foer enhver beslutning, der traeffes som foelge af behandlingen af en sag i henhold til artikel 10, samt foer enhver beslutning i henhold til artikel 12, stk. 3, andet afsnit, og stk. 4, andet afsnit. Det raadgivende udvalg skal endvidere hoeres foer vedtagelsen af de i artikel 26 omhandlede gennemfoerelsesbestemmelser.
4. Det raadgivende udvalg sammensaettes af embedsmaend med sagkundskab inden for soetransport samt karteller og monopoler. Hver medlemsstat udpeger to embedsmaend til at repraesentere den; disse kan ved forfald erstattes af en anden embedsmand.
5. Hoeringen finder sted paa et faelles moede, som Kommissionen indkalder til; dette moede finder sted tidligst fjorten dage efter afsendelsen af indkaldelsen. En fremstilling af sagen med angivelse af de vigtigste dokumenter samt et foreloebigt forslag til beslutning for hver sag, der skal behandles, skal vaere vedlagt indkaldelsen.
6. Det raadgivende udvalg kan afgive en udtalelse, selv om medlemmer af udvalget eller deres stedfortraedere ikke er til stede. Resultatet af hoeringen skal vedlaegges forslaget til beslutning. Resultatet af hoeringen offentliggoeres ikke.
Artikel 16
Begaering om oplysninger
1. Kommissionen kan til loesning af de opgaver, som er paalagt den efter denne forordning, indhente alle noedvendige oplysninger fra medlemsstaternes regeringer og vedkommende myndigheder samt fra virksomheder og sammenslutninger af virksomheder.
2. Fremsaetter Kommissionen begaering om oplysninger over for en virksomhed eller en sammenslutning af virksomheder, sender den samtidig til vedkommende myndighed i den medlemsstat, hvor virksomheden eller sammenslutninger af virksomheder har sit hjemsted, en genpart af sin begaering.
3. I sin begaering skal Kommissionen angive retsgrundlaget for og formaalet med begaeringen samt de sanktioner, der i artikel 19, stk. 1, litra b), er fastsat for afgivelse af urigtige oplysninger.
4. Pligten til at afgive oplysninger paahviler virksomhedernes indehavere eller disses repraesentanter, og for saa vidt
angaar juridiske personer og selskaber samt foreninger, der ikke har status som juridiske personer, paahviler oplysningspligten de personer, der ifoelge lov eller vedtaegt er bemyndiget til at repraesentere dem.
5. Saafremt en virksomhed eller sammenslutning af virksomheder ikke eller ikke udtoemmende meddeler de kraevede oplysninger inden for udloebet af en af Kommissionen fastsat frist, fremsaetter Kommissionen krav om oplysningerne ved beslutning. I denne beslutning angives det, hvilke oplysninger der kraeves, fastsaettes der en passende frist for afgivelse af oplysningerne, og henvises der til de i artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra c), fastsatte sanktioner samt til adgangen til at indgive klage over beslutningen for Domstolen.
6. Kommissionen sender samtidig til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor virksomheden eller sammenslutningen af virksomheder har sit hjemsted, en genpart af sin beslutning.
Artikel 17
Kontrolundersoegelser foretaget af medlemsstaternes
myndigheder
1. Paa Kommissionens begaering foretager medlemsstaternes kompetente myndigheder de kontrolundersoegelser, som Kommissionen i henhold til artikel 18, stk. 1, anser for formaalstjenlige, eller som den har paabudt ved en beslutning i henhold til artikel 18, stk. 3. De repraesentanter for medlemsstaternes kompetente myndigheder, som har faaet til opgave at gennemfoere kontrolundersoegelsen, udoever deres befoejelser efter fremlaeggelse af en skriftlig fuldmagt udstedt af vedkommende myndighed i den medlemsstat, inden for hvis omraade kontrolundersoegelsen skal foretages. Fuldmagten skal indeholde en angivelse af kontrolundersoegelsens genstand og formaal.
2. Repraesentanterne for Kommissionen kan efter dennes anmodning eller efter anmodning fra vedkommende myndighed i den medlemsstat, inden for hvis omraade undersoegelsen skal foretages, bistaa denne myndigheds repraesentanter med loesningen af deres opgaver.
Artikel 18
Kommissionens befoejelser til at foretage kontrolundersoegelser
1. Til loesning af de opgaver, som i denne forordning er henlagt til Kommissionen, kan denne foretage alle noedvendige kontrolundersoegelser hos virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
Til dette formaal har Kommissionens befuldmaegtigede repraesentanter foelgende befoejelser:
a) at kontrollere boeger og andre forretningspapirer;
b) at tage afskrifter eller ekstraktudskrifter af boeger og forretningspapirer;
c) at kraeve mundtlige forklaringer paa stedet;
d) at faa adgang til alle virksomhedernes lokaler, grunde og transportmidler.
2. De repraesentanter, som af Kommissionen har faaet fuldmagt til at foretage kontrolundersoegelsen, udoever deres befoejelser efter fremlaeggelse af en skriftlig fuldmagt, der indeholder oplysning om kontrolundersoegelsens genstand og formaal samt om de i denne forordning i artikel 19, stk. 1, litra c), fastsatte sanktioner, der finder anvendelse, saafremt de forlangte boeger eller forretningspapirer ikke fremlaegges i deres helhed. Kommissionen skal med passende varsel give vedkommende myndighed i den medlemsstat, inden for hvis omraade kontrolundersoegelsen skal foretages, underretning om undersoegelsesopgaven og om de befuldmaegtigede personers identitet.
3. Virksomheder og sammenslutninger af virksomheder har pligt til at underkaste sig de kontrolundersoegelser, hvorom Kommissionen har truffet beslutning. I beslutningen angives kontrolundersoegelsens genstand og formaal, fastsaettes tidspunktet for dens begyndelse og gives oplysning om de i artikel 19, stk. 1, litra c), og artikel 20, stk. 1, litra d), fastsatte sanktioner samt om adgangen til at indbringe klage over beslutninger for Domstolen.
4. Kommissionen traeffer de i stk. 3 omhandlede beslutninger efter at have indhentet udtalelse fra vedkommende myndighed i den medlemsstat, inden for hvis omraade kontrolundersoegelsen skal foretages.
5. Repraesentanterne for vedkommende myndighed i den medlemsstat, inden for hvis omraade undersoegelsen skal foretages, kan efter vedkommende myndigheds eller Kommissionens anmodning bistaa Kommissionens repraesentanter med loesningen af disse opgaver.
6. Modsaetter en virksomhed sig en i henhold til denne artikel paabudt kontrolundersoegelse, yder vedkommende medlemsstat de af Kommissionen bemyndigede repraesentanter den fornoedne stoette til loesning af deres opgaver. Medlemsstaterne traeffer, efter at have raadfoert sig med Kommissionen, inden den 1. januar 1989 de til dette formaal fornoedne foranstaltninger.
Artikel 19
Boeder
1. Ved beslutning kan Kommissionen paalaegge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder boeder paa 100 til 5 000 ECU, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt:
a) fremsaetter urigtige eller forvanskede oplysninger i forbindelse med en meddelelse i henhold til artikel 5, stk. 5, eller en ansoegning i medfoer af artikel 12;
b) i et svar paa en begaering i henhold til artikel 16, stk. 3 eller stk. 5, giver en oplysning, der er urigtig, eller ikke giver en oplysning inden udloebet af den frist, som er fastsat ved beslutning, truffet i henhold til artikel 16, stk. 5;
c) under en kontrolundersoegelse i henhold til artikel 17 eller artikel 18 kun ufuldstaendigt fremlaegger de forlangte boeger eller oevrige forretningspapirer eller naegter at underkaste sig en kontrolundersoegelse, der er paabudt ved beslutning i henhold til artikel 18, stk. 3.
2. Ved beslutning kan Kommissionen paalaegge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder boeder paa mindst 1 000 og hoejst 1 000 000 ECU, idet sidstnaevnte beloeb dog kan forhoejes med 10 % af omsaetningen i det sidste regnskabsaar i hver af de virksomheder, som har medvirket ved overtraedelsen, saafremt de forsaetligt eller uagtsomt:
a) overtraeder bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, eller undlader at efterkomme et paabud, der er meddelt dem i medfoer af denne forordnings artikel 7;
b) handler i strid med et paabud meddelt i henhold til artikel 5 eller artikel 12, stk. 1.
Ved fastsaettelsen af boedens stoerrelse skal der tages hensyn til baade overtraedelsens grovhed og dens varighed.
3. Bestemmelserne i artikel 15, stk. 3 og 4, anvendes.
4. Beslutninger, der traeffes i henhold til stk. 1 og 2 er ikke sanktioner i strafferetlig forstand.
5. De boeder, som er omhandlet i stk. 2, litra a), kan ikke paalaegges for handlinger, som foretages efter, at anmeldelse er sket til Kommissionen, og inden denne traeffer beslutning i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, for saa vidt de ligger inden for graenserne af den i anmeldelsen beskrevne erhvervsudoevelse.
Denne bestemmelse finder dog ikke anvendelse, saa snart Kommissionen har meddelt de paagaeldende virksomheder, at den efter en foreloebig undersoegelse er af den opfattelse, at betingelserne for anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 1, er til stede, og at der ikke findes grundlag for anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3.
Artikel 20
Tvangsboeder
1. Kommissionen kan ved beslutning paalaegge virksomheder og sammenslutninger af virksomheder tvangsboeder paa 50 til 1 000 ECU for hver dag, der gaar ud over det i beslutningen fastsatte tidspunkt, for at tvinge dem til:
a) at ophoere med en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, hvis ophoer den har anordnet i henhold til artikel 11, eller at efterkomme et paabud i henhold til artikel 7,
b) at ophoere med en handling, som er forbudt i henhold til artikel 13, stk. 3,
c) at afgive udtoemmende og rigtige oplysninger, som er afkraevet dem ved beslutning truffet af Kommissionen i henhold til artikel 16, stk. 5,
d) at underkaste sig en kontrolundersoegelse, som Kommissionen har paabudt ved beslutning i henhold til artikel 18, stk. 3.
2. Naar virksomhederne eller sammenslutningerne af virksomheder har efterkommet den forpligtelse, til hvis opfyldelse tvangsboeden er blevet fastsat, kan Kommissionen fastsaette tvangboedens endelige stoerrelse til et mindre beloeb end det, den oprindelige beslutning ville foere til.
3. Bestemmelserne i artikel 15, stk. 3 og 4, anvendes.
Artikel 21
Proevelse ved Domstolen
Med hensyn til klager over beslutninger, hvorved Kommissionen har fastsat en boede eller en tvangsboede, har Domstolen i overensstemmelse med bestemmelsen i traktatens artikel 172 fuld proevelsesret; den kan ophaeve, nedsaette eller forhoeje den paalagte boede eller tvangsboede.
Artikel 22
Regningsenhed
Ved anvendelse af bestemmelserne i artikel 19 til 21 gaelder den ECU, som er fastsat for opstillingen af Faellesskabets budget i medfoer af bestemmelserne i traktatens artikel 207 og 209.
Artikel 23
Udtalelser fra interesserede parter og tredjemand
1. Forinden der traeffes beslutning i henhold til artikel 11, artikel 12, stk. 3, andet afsnit, og stk. 4, artikel 13, stk. 3, samt artikel 19 og 20 giver Kommissionen de deltagende virksomheder og sammenslutninger af virksomheder lejlighed til at udtale sig om de af Kommissionen fremfoerte klagepunkter.
2. For saa vidt Kommissionen eller medlemsstaternes kompetente myndigheder anser det for paakraevet, kan der ogsaa indhentes udtalelser fra andre fysiske eller juridiske personer. I tilfaelde af at fysiske eller juridiske personer fremsaetter anmodning om at maatte udtale sig i sagen, skal en saadan anmodning imoedekommes, hvis de paagaeldende godtgoer at have tilstraekkelig interesse heri.
3. Vil Kommissionen vedtage en beslutning om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, offentliggoer den det vaesentlige indhold af den paagaeldende aftale, vedtagelse eller samordnede praksis med opfordring til enhver interesseret tredjemand til at meddele Kommissionen sine bemaerkninger inden for en af Kommissionen fastsat frist, der mindst skal vaere paa en maaned. Ved offentliggoerelsen tages der hensyn til virksomhedernes berettigede interesse i beskyttelse af deres forretningshemmeligheder.
Artikel 24
Tavshedspligt
1. De oplysninger, der er indhentet i medfoer af artikel 17 og 18 maa kun bruges til det med undersoegelsen eller kontrollen tilsigtede formaal.
2. Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder samt deres tjenestemaend og oevrige ansatte er forpligtede til ikke at give oplysninger om forhold, som de i medfoer af denne forordning faar kendskab til, og som ifoelge deres natur er undergivet tavshedspligt, jf. dog artikel 23
og 25.
3. Bestemmelserne i stk. 1 og 2 er ikke til hinder for offentliggoerelse af oversigter eller redegoerelser, som ikke indeholder oplysning om enkelte virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder.
Artikel 25
Offentliggoerelse af beslutninger
1. Kommissionen offentliggoer de beslutninger, som er truffet i medfoer af artikel 11, artikel 12, stk. 3, andet afsnit, og stk. 4, og artikel 13, stk. 3.
2. Offentliggoerelsen sker med angivelse af de interesserede parter og beslutningens vaesentligste indhold; ved offentliggoerelsen skal der tages hensyn til virksomhedernes berettigede interesse i beskyttelse af deres forretningshemmeligheder.
Artikel 26
Gennemfoerelsesbestemmelser
Kommissionen er bemyndiget til at udstede gennemfoerelsesbestemmelser om raekkevidden af den i artikel 5, stk. 5, naevnte pligt til at give Kommissionen meddelelse, om form, indhold og andre enkeltheder i klager i henhold til artikel 10, ansoegninger i henhold til artikel 12, samt om hoeringer i henhold til artikel 23, stk. 1 og 2.
Artikel 27
Ikrafttraeden
Denne forordning traeder i kraft den 1. juli 1987.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 22. december 1986.
A Tanács 4056/86/EGK rendelete
(1986. december 22.)
a Szerződés 85. és 86. cikkének a tengeri szállításra történő alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 84. cikkének (2) bekezdésére és 87. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel a versenyszabályok a Szerződés általános rendelkezéseinek részét képezik, amelyek a tengeri szállításra is vonatkoznak; mivel e rendelkezések alkalmazásának részletes szabályai a Szerződésnek a versenyszabályokkal foglalkozó fejezetében vannak megállapítva, vagy azokat az ott előírt eljárás szerint kell meghatározni;
mivel a 141. tanácsi rendelet [3] szerint a 17. tanácsi rendelet [4] nem vonatkozik a szállításra; mivel az 1017/68/EGK tanácsi rendelet [5] csak a szárazföldi szállításra vonatkozik; mivel következésképpen a Bizottságnak jelenleg nem áll módjában a 85. és 86. cikknek a tengeri szállításban történő megsértése gyanújának közvetlen kivizsgálása; mivel ezenfelül a Bizottság nem rendelkezik saját hatáskörrel olyan határozatok meghozatalára és büntetés kiszabására, amelyekre az általa megállapított jogsértések megszüntetéséhez szüksége lenne;
mivel ez a helyzet szükségessé teszi egy rendelet elfogadását a versenyszabályok tengeri szállítás területén történő alkalmazásáról; mivel a vonalhajózási konferenciák magatartási kódexéről szóló ENSZ-egyezmény tagállamok által történő megerősítéséről, illetve a tagállamok ahhoz való csatlakozásáról szóló, 1979. május 15-i 954/79/EGK tanácsi rendelet [6] a magatartási kódex alkalmazását eredményezi számos, a Közösségben működő vonalhajózási konferencia számára; mivel a versenyszabályoknak tengeri szállításra történő alkalmazására vonatkozó rendeletnek, amelyet a 954/79/EGK rendelet utolsó preambulumbekezdése előrevetített, figyelembe kell vennie a kódex elfogadását; mivel azon konferenciák tekintetében, amelyek a magatartási kódex alanyai, a rendeletnek a kódexet ki kell egészítenie, illetve pontosítania kell;
mivel célszerűbbnek tűnik kizárni a tramphajózási szolgáltatást e rendelet alkalmazási köréből, mivel e szolgáltatások díjait a felek esetenként szabadon egyeztetik a kereslet és a kínálat által megszabott feltételekkel összhangban;
mivel e rendeletnek figyelembe kell vennie annak szükségességét, hogy egyrészt érvényesüljenek olyan szabályok, amelyek lehetővé teszik a Bizottság számára annak biztosítását, hogy a verseny ne torzuljon el túlzott mértékben a közös piacon, másrészt pedig, hogy az ágazat ne legyen túlszabályozott;
mivel e rendeletnek meg kell határoznia a Szerződés 85. és 86. cikke rendelkezéseinek alkalmazási körét, figyelemmel a tengeri szállítás egyedi jellemzőire; mivel a tagállamok közötti kereskedelem sérülhet, valahányszor versenykorlátozó magatartások vagy visszaélések jelentkeznek a nemzetközi tengeri szállításban, beleértve a Közösségen belüli, illetve a közösségi kikötőkből vagy kikötőkbe történő kereskedelmet; mivel az ilyen versenykorlátozó magatartások vagy visszaélések befolyásolhatják a versenyt egyrészt különböző tagállamok kikötői között azzal, hogy megváltoztatják azok vonzáskörzeteit, másrészt az e vonzáskörzetekben folytatott tevékenységek között, valamint zavarhatják a közös piacon a kereskedelmi szokásokat;
mivel egyes műszaki jellegű megállapodások, döntések és összehangolt magatartások kizárhatók a versenykorlátozó magatartásokra vonatkozó tilalom alól azon az alapon, hogy főszabályként nem korlátozzák a versenyt;
mivel rendelkezni kell a vonalhajózási konferenciák csoportmentességéről; mivel a vonalhajózási konferenciák stabilizáló hatással rendelkeznek, a feladóknak megbízható szolgáltatásokat biztosítanak; mivel az előbbiek általában hozzájárulnak a rendszeres, kellő és hatékony tengeri szállítási szolgáltatások nyújtásához, és kellő mértékben tekintetbe veszik a szállítási szolgáltatást igénybe vevők érdekeit; mivel ilyen eredmény nem érhető el a szállítással foglalkozó társaságok által támogatott vonalhajózási konferenciákon belül a fuvardíjakkal és ahol lehetséges a kapacitás kihasználásával vagy szállítmányok elosztásával, valamint a bevételekkel kapcsolatos együttműködés nélkül; mivel legtöbb esetben a vonalhajózási konferenciák továbbra is ki vannak téve a konferencián kívüli menetrendszerű szolgáltatások, valamint bizonyos körülmények között a tramphajózási és más szállítási szolgáltatások tényleges versenyének; mivel a hajóparkok mobilitása, amely jellemző tulajdonsága a kínálat szerkezetének a hajózás területén, a vonalhajózási konferenciákat folyamatos versennyel szembesíti, amelyet azok általános szabályként képtelenek felszámolni a kérdéses szállítási szolgáltatások jelentős részén;
mivel azonban annak megakadályozása érdekében, hogy a vonalhajózási konferenciák olyan magatartást tanúsítsanak, amely összeegyeztethetetlen a Szerződés 85. cikkének (3) bekezdésével, a mentességeket meghatározott feltételekhez és kötelezettségekhez kell kötni;
mivel a feltételek célja annak megakadályozása kell legyen, hogy a vonalhajózási konferenciák olyan korlátozásnak tegyék ki a versenyt, amelyek nem nélkülözhetetlenek azoknak a céloknak az elérése szempontjából, amelyek a mentesség megadását indokolttá teszik; mivel e célból a vonalhajózási konferenciáknak egy adott útvonalra nem szabad olyan fuvardíjakat és feltételeket alkalmazniuk, amelyeket kizárólag a szállított áruk származási vagy rendeltetési országa szerint különböztetnek meg egymástól, ezáltal olyan torzulást okozva a Közösség kereskedelmében, amely káros hatással van az egyes kikötőkre, feladókra, fuvarozókra vagy a szállítás járulékos szolgáltatásainak nyújtóira; mivel ezenfelül a lojalitási egyezségek is csak olyan szabályok szerint engedhetők meg, amelyek nem korlátozzák egyoldalúan a szolgáltatást igénybe vevők szabadságát és ezáltal a versenyt a szállítási ágazatban, azonban nem sérülhet a vonalhajózási konferenciáknak az a joga, amely szerint büntethetik az olyan szolgáltatást igénybe vevőket, akik helytelen eszközökhöz folyamodnak a konferencia által számukra nyújtott engedményekért, csökkentett fuvardíjakért vagy jutalékokért cserébe igényelt lojalitásvállalási kötelezettség elkerülése céljából; mivel a szolgáltatást igénybe vevőknek szabadon kell meghatározniuk azt a vállalkozást, amelyhez a hajózási vállalkozással egyeztetett fuvar- és egyéb díjakban nem foglalt szárazföldi szállítási és rakparti szolgáltatások ügyében fordulnak;
mivel a mentességet meghatározott kötelezettségekhez kell kötni; mivel e tekintetben a szolgáltatást igénybe vevőknek mindig olyan helyzetben kell lenniük, hogy megtudhassák a vonalhajózási konferencia tagjai által alkalmazott fuvardíjakat és feltételeket, mivel hajótársaságok által szervezett szárazföldi szállítás esetén az utóbbira az 1017/68/EGK rendelet vonatkozik; mivel rendelkezni kell arról, hogy a Bizottság haladéktalanul értesüljön a választottbírósági ítéletekről és a felek által elfogadott békéltetői ajánlásokról annak érdekében, hogy ezzel igazolni tudja, hogy az adott konferencia ezek által nem mentesül az e rendeletben megállapított feltételek és kötelezettségek alól, s így ezek nem sértik meg a 85. és 86. cikk rendelkezéseit;
mivel a szolgáltatást igénybe vevők vagy azok társulásai és a vonalhajózási konferenciák közötti konzultációk valószínűleg biztosítani tudják a tengeri szállítási szolgáltatások hatékonyabb működését, amely jobban figyelembe veszi a szolgáltatást igénybe vevők igényeit; mivel következésképpen mentesíteni kell bizonyos, az ilyen konzultációkból származó versenykorlátozó magatartásokat;
mivel nem adható mentesség, ha a 85. cikk (3) bekezdésében megállapított feltételek nem teljesülnek; mivel a Bizottságnak ezért módot kell adni arra, hogy megfelelő intézkedéseket hozhasson, valahányszor egy megállapodásról vagy összehangolt magatartásról rendkívüli körülmények folytán kiderül, hogy bizonyos hatásai összeegyeztethetetlenek a 85. cikk (3) bekezdésével; mivel a konferenciák sajátos szerepet töltenek be a vonalhajózás területén, a Bizottság intézkedéseinek előremutatóknak és arányosaknak kell lenniük; mivel ezért a Bizottságnak módot kell adni arra, hogy először ajánlást tegyen, majd határozatot hozzon;
mivel megkülönböztető jellegük vagy más jellemzőik folytán a 85. cikk (3) bekezdése alapján nem mentesített megállapodásokra vagy döntésekre vonatkozó, a 85. cikk (2) bekezdésében megállapított semmisség a megállapodásnak csak azon elemeire vonatkozik, amelyek a 85. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom alá esnek, és csak akkor vonatkozik a szerződés egészére, ha a kérdéses elemek nem választhatóak el attól, mivel a Bizottság ezért valahányszor csoportmentesség megsértését állapítja meg, vagy meg kell határoznia, hogy a megállapodásnak mely elemei tartoznak a tilalom alá, s válnak ezért semmissé, vagy jeleznie kell, hogy a szóban forgó elemek miért nem választhatók el a megállapodás fennmaradó részétől, s így miért válik a megállapodás egészében semmissé;
mivel a nemzetközi tengeri szállítás jellemzőire tekintettel figyelmet kell fordítani arra a tényre, hogy e rendeletnek bizonyos versenykorlátozó magatartásokra vagy visszaélésekre történő alkalmazása ellentétes lehet egyes harmadik országok jogaival és szabályaival, és károsnak bizonyulhat fontos közösségi kereskedelmi és szállítási érdekekre; mivel a Bizottságnak konzultációkat és esetenként a Tanács engedélyével tárgyalásokat kell folytatnia az előbbi országokkal a Közösség tengeri szállítási politikájának megfelelően;
mivel e rendeletnek rendelkeznie kell azokról az eljárásokról, döntéshozatali jogról és büntetésekről, amelyek a 85. cikk (1) bekezdésében és a 86. cikkben foglalt tilalmaknak és a 85. cikk (3) bekezdésének alkalmazását meghatározó feltételeknek való megfelelés biztosításához szükségesek;
mivel e tekintetben figyelembe kell venni a szállítási tevékenységek egészének bizonyos egyedi jellemzőivel foglalkozó 1017/68/EGK rendelet szárazföldi szállítási tevékenységekre vonatkozó eljárási rendelkezéseit;
mivel különös figyelemmel a tengeri szállítás egyedi jellemzőire, elsősorban a vállalkozások kötelezettsége annak megállapítása, hogy megállapodásaik, döntéseik vagy összehangolt magatartásaik megfelelnek-e a versenyszabályoknak, következésképpen nem szükséges kötelezővé tenni a Bizottsághoz történő bejelentést ezekről;
mivel bizonyos körülmények között a vállalkozások mindamellett megkereshetik a Bizottságot annak megerősítésére, hogy megállapodásaik, döntéseik vagy összehangolt magatartásaik összhangban állnak a hatályban lévő rendelkezésekkel; mivel ilyen esetekre egyszerűsített eljárást kell megállapítani,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. SZAKASZ
1. cikk
A rendelet tárgya és hatálya
(1) Ez a rendelet részletes szabályokat állapít meg a Szerződés 85. és 86. cikkének a tengeri szállítási szolgáltatásokra történő alkalmazására.
(2) Kizárólag egy vagy több közösségi kikötőből vagy oda irányuló nemzetközi tengeri szállítási szolgáltatásokra kell alkalmazni, kivéve a tramphajózási szolgáltatásokat.
(3) E rendelet alkalmazásában:
a) a "tramphajózási szolgáltatás" áruk ömlesztett vagy egységrakományként egy vagy több feladó részére egészben vagy részben út- vagy időbérletbe adott hajóval vagy bármely más szerződéses formában nem menetrendszerű, vagy meg nem hirdetett járatban való szállítása, ahol a fuvardíjakat esetenként szabadon alkudják ki a kereslet és a kínálat által megszabott feltételekkel összhangban;
b) a "vonalhajózási konferencia" vízi járműveket üzemeltető két vagy több fuvarozótársaság olyan csoportját jelenti, amely nemzetközi vonalhajózási szolgáltatásokat nyújt rakományok szállítására meghatározott útvonalon vagy útvonalakon megadott földrajzi határok között, s amely valamely olyan jellegű megállapodással vagy egyezséggel rendelkezik, amelynek keretében azok vonalhajózási szolgáltatások nyújtására vonatkozó egységes vagy közös fuvardíjak és más, egyeztetett feltételek szerint működnek;
c) a "szállítási szolgáltatást igénybe vevő" bármely olyan vállalkozást jelent (pl. feladó, címzett, szállítmányozó stb.), amely áruk szállítására szerződéses vagy más megállapodást kötött egy vonalhajózási konferenciával vagy vonalhajózási társasággal, vagy erre irányuló szándékot tanúsított, illetve jelenti a feladók bármilyen társulását.
2. cikk
Műszaki megállapodások
(1) A Szerződés 85. cikke (1) bekezdésében megállapított tilalom nem vonatkozik olyan megállapodásokra, döntésekre vagy összehangolt magatartásokra, amelyek kizárólagos célja és hatása a műszaki fejlesztés vagy műszaki együttműködés megvalósítása az alábbiak segítségével:
a) szabványok vagy típusok bevezetése vagy egységes alkalmazása vízi járművek és más szállítóeszközök, berendezések, felszerelések vagy helyhez kötött létesítmények tekintetében;
b) vízi járművek, vízi járművek rakterének vagy konténerhelyek és más szállítóeszközök, személyzet, berendezések vagy helyhez kötött létesítmények cseréje vagy közös használata szállítási szolgáltatások működtetése céljából;
c) egymást követő vagy kiegészítő tengeri szállítási tevékenységek szervezése és végrehajtása, teljes fuvardíjak és feltételek megállapítása és alkalmazása ilyen tevékenységekre;
d) egymáshoz kapcsolódó útvonalakra vonatkozó szállítási menetrendek egyeztetése;
e) egyedi küldemények egyesítése;
f) a szállítási díjtételek szerkezetével és alkalmazásuk feltételeivel kapcsolatos egységes szabályok megállapítása vagy alkalmazása.
(2) A Bizottság szükség esetén javaslatot terjeszt a Tanács elé az (1) bekezdésben szereplő felsorolás módosítására vonatkozóan.
3. cikk
Fuvarozók közötti, menetrendszerű tengeri szállítási szolgáltatások működtetésére vonatkozó megállapodások mentesítése
Egy vagy több vonalhajózási konferencia összes vagy néhány tagjának megállapodásai, döntései vagy összehangolt magatartásai mentesülnek a Szerződés 85. cikke (1) bekezdésében foglalt tilalom alól, figyelemmel az e rendelet 4. cikkében megszabott feltételre is, amennyiben kitűzött céljuk a fuvardíjak és feltételek rögzítése, és esetenként az alábbiak közül néhány:
a) szállítási menetrendek, járatok vagy kikötések időpontjának összehangolása;
b) járatok vagy kikötések gyakoriságának meghatározása;
c) járatok vagy kikötések összehangolása vagy felosztása a vonalhajózási konferencia tagjai között;
d) az egyes tagok által kínált fuvarozási kapacitás szabályozása;
e) rakomány vagy bevétel megosztása a tagok között.
4. cikk
A mentességgel kapcsolatos feltételek
A 3. és 6. cikkben meghatározott mentesség annak a feltételnek a függvénye, hogy az adott megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás a közös piacon nem okoz kárt egyes kikötőknek, szállítási szolgáltatásokat igénybe vevőknek vagy fuvarozóknak azáltal, hogy ugyanazoknak az árucikkeknek a szállítására a megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás alá tartozó területen belül olyan fuvardíjakat és feltételeket alkalmaz, amelyek változnak a származási vagy rendeltetési ország, vagy a berakó, illetve kirakó kikötő szerint, hacsak ezek a fuvardíjak és feltételek gazdaságilag nem indokoltak.
Minden olyan megállapodás vagy döntés, vagy ha az szétválasztható, a megállapodás vagy döntés olyan része, amely nem felel meg az előző bekezdésnek, a Szerződés 85. cikkének (2) bekezdése alapján semmis.
5. cikk
A mentességgel kapcsolatos kötelezettségek
A 3. cikkben biztosított mentességhez a következő kötelezettségek kapcsolódnak:
(1) Konzultációk
(2) Lojalitási egyezségek
A lojalitási egyezségeknek az alábbi feltételeknek kell megfelelniük:
a) Minden vonalhajózási konferencia a szállítási szolgáltatást igénybe vevőknek azonnali engedmények rendszerét kínálja, vagy választási lehetőséget biztosít egy ilyen rendszer és a késleltetett engedmények rendszere között:
- az azonnali engedmények rendszerében a felek mindegyikének joga van bármikor, büntetés terhe nélkül, legfeljebb hat hónapos értesítési időszakkal felmondani a lojalitási egyezséget; ez az időszak három hónapra csökken, amennyiben a vonalhajózási konferencia fuvardíjszabása jogvita tárgya;
- a késleltetett engedmények rendszerében sem az engedmény kiszámításánál alapként számító lojalitásvállalási időszak, sem az ezt követő, az engedmény kifizetése előtt előírt lojalitásvállalási időszak nem haladhatja meg a hat hónapot; ez az időszak három hónapra csökken, amennyiben a vonalhajózási konferencia fuvardíjszabása jogvita tárgya.
b) A vonalhajózási konferencia a szállítási szolgáltatásokat igénybe vevőkkel folytatott konzultációt követően az alábbiakat állítja össze:
i. egy jegyzéket arról, a szállítási szolgáltatást igénybe vevőkkel egyeztetett rakományról, vagy bármely részrakományról, amelyet kifejezetten kivontak a lojalitási egyezség hatálya alól; a 100 %-os lojalitásvállalás felkínálható, de nem állapítható meg egyoldalúan;
ii. egy jegyzéket az olyan körülményekről, amelyek között a szállítási szolgáltatást igénybe vevők mentesülnek a lojalitásvállalási kötelezettségeik alól; ezek közé tartoznak az alábbiak:
- olyan körülmények, amelyek között a küldeményeket a vonalhajózási konferencia alá tartozó területen lévő, de meg nem hirdetett kikötőből vagy kikötőbe adják fel, és a kivételes elbírálás iránti kérelem indokolt, és
- olyanok, amelyek között egy kikötőben a várakozási idő meghalad egy minden kikötőre és minden árura vagy áruosztályra meghatározott időszakot, amelyet a kikötő megfelelő kiszolgálásában közvetlenül érintett szállítási szolgáltatást igénybe vevőkkel folytatott konzultáció után állapítanak meg.
A szállítási szolgáltatást igénybe vevőknek azonban előre értesíteniük kell a vonalhajózási konferenciát egy meghatározott időszakon belül a küldeménynek egy, a konferencia által meg nem hirdetett kikötőből való feladására vonatkozó szándékukról, valamint arról, ha egy konferencián kívüli hajót kívánnak igénybe venni egy, a konferencia által kiszolgált kikötőben; az utóbbiról akkor, amint a járatok kihirdetett menetrendjéből arra a megállapításra jutnak, hogy a maximális várakozási időt túl fogják lépni.
(3) A fuvardíjban nem foglalt szolgáltatások
(4) A díjtételek hozzáférhetősége
5. Választottbírósági ítéletek és ajánlások közlése a Bizottsággal
6. cikk
Szállítási szolgáltatást igénybe vevők és vonalhajózási konferenciák közötti, menetrendszerű tengeri szállítási szolgáltatások igénybevételével kapcsolatos megállapodások mentesítése
Egyrészt a szállítási szolgáltatást igénybe vevők, másrészt a vonalhajózási konferenciák közötti megállapodások, döntések és összehangolt magatartások és e célból szállítási szolgáltatást igénybe vevők között esetleg szükséges megállapodások, amelyek vonalhajózási szolgáltatások díjszabására, feltételeire és minőségére vonatkoznak, amennyiben az 5. cikk (1) és (2) bekezdésében vannak meghatározva, mentesülnek a Szerződés 85. cikkének (1) bekezdésében foglalt tilalom alól.
7. cikk
A mentesített megállapodások ellenőrzése
(1) Egy kötelezettség megszegése
Amennyiben az érintett személy az 5. cikk értelmében a 3. cikkben biztosított mentességgel kapcsolatos kötelezettségek egyikét megszegi, a Bizottság az ilyen kötelezettségszegés megszüntetése céljából, és a II. szakaszban megállapított feltételek értelmében:
- ajánlást intéz az érintett személyeknek,
- amennyiben e személyek nem veszik figyelembe az ajánlást, a szóban forgó kötelezettségszegés súlyának figyelembevételével a Bizottság egy határozatot fogad el, amely vagy megtiltja, vagy előírja a személyeknek meghatározott tevékenység végzését, vagy, miközben visszavonja a csoportmentesség kedvezményét, amelyben addig részesültek, egyedi mentességben részesíti őket a 11. cikk (4) bekezdésével összhangban, vagy visszavonja a csoportmentesség kedvezményét, amelyben addig részesültek.
(2) A 85. cikk (3) bekezdésével összeegyeztethetetlen hatások
a) Amennyiben az alább leírt különleges körülmények miatt a 3. és 6. cikkben meghatározott mentességre jogosult megállapodások, döntések és összehangolt magatartások mégis olyan hatásokkal járnak, amelyek összeegyeztethetetlenek a Szerződés 85. cikkének (3) bekezdésében megállapított feltételekkel, a Bizottság, a panasz beérkezésekor, vagy saját kezdeményezésére, és a II. szakaszban meghatározott feltételek szerint az alábbi c) pontban leírt intézkedéseket hozza meg. Az intézkedést úgy kell megállapítani, hogy igazodjék a cselekmény súlyához.
b) Rendkívüli körülmények lépnek fel többek között az alábbiak folytán:
i. vonalhajózási konferenciák intézkedései, vagy a piaci feltételek megváltozása egy adott üzletágban, amelyek a tényleges vagy potenciális verseny hiányához vagy megszűnéséhez vezetnek, ilyenek például a versenykorlátozó magatartások, amelyek által az üzletágat kirekesztik a versenyből; vagy
ii. vonalhajózási konferenciák intézkedései, amelyek meggátolhatják a műszaki vagy gazdasági fejlődést, vagy kirekeszthetik a szolgáltatást igénybe vevőket az előnyökből való részesedésből;
iii. harmadik országok intézkedései, amelyek:
- megakadályozzák kívülállók működését az üzletágban,
- a vonalhajózási konferencia tagjaira tisztességtelen fuvardíjat állapítanak meg,
- olyan rendelkezéseket hoznak, amelyek más módon hátráltatják a műszaki vagy gazdasági fejlődést (rakománymegosztás, hajótípusok korlátozása).
c) i. Amennyiben harmadik országok fellépésének eredményeként hiányzik, vagy megszűnhet a tényleges vagy potenciális verseny, a Bizottság konzultációkat kezdeményez az érintett harmadik ország hatáskörrel rendelkező hatóságaival, majd szükség esetén tárgyalásokba kezd a Tanács iránymutatásai alapján a helyzet orvoslása érdekében.
Ha a különleges körülmények a tényleges vagy potenciális verseny hiányához vagy megszűnéséhez vezetnek, s ezzel sérül a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének b) pontja, a Bizottság visszavonja a csoportmentességet. Ugyanakkor a Bizottság eldönti, hogy adható-e egyedi mentesség az érintett konferenciamegállapodásra, s ha igen, akkor milyen további feltételek és kötelezettségek mellett, figyelemmel többek között arra, hogy a konferencián kívüli vonalhajózási társaságoknak is a piacra kell jutniuk.
ii. Ha a b) pontban meghatározott különleges körülmények a fenti i. alpontban megadottól eltérő hatásokkal járnak, a Bizottság az (1) bekezdésben leírt intézkedések közül hajt végre egyet vagy többet.
8. cikk
A Szerződés 86. cikkével összeegyeztethetetlen hatások
(1) Az erőfölénnyel való visszaélés a Szerződés 86. cikke értelmében - előzetes határozat nélkül - tilos.
(2) Amennyiben a Bizottság saját kezdeményezésére, vagy egy tagállam, vagy jogos érdekére hivatkozó természetes vagy jogi személy kérelmére megállapítja, hogy az adott esetben a 3. cikkben meghatározott mentességben részesített vonalhajózási konferenciák magatartása mégis a Szerződés 86. cikkével összeegyeztethetetlen hatásokkal jár, visszavonhatja a csoportmentességet, és a 10. cikk szerint megfelelő intézkedéseket hozhat a Szerződés 86. cikke megszegésének megszüntetése céljából.
(3) A (2) bekezdés szerinti határozat meghozatala előtt a Bizottság ajánlást intézhet az érintett vonalhajózási konferenciához a jogsértés abbahagyására.
9. cikk
Nemzetközi jogi kollízió
(1) Amennyiben e rendelet egyes versenykorlátozó magatartásokra vagy kikötésekre történő alkalmazása összeütközéshez vezethet egyes harmadik országok törvényeiben, rendeleteiben vagy közigazgatási intézkedéseiben meghatározott rendelkezésekkel, s ez fontos közösségi kereskedelmi és szállítási érdekeket sértene, a Bizottság a lehető leghamarabb konzultációkat kezd az érintett harmadik országok hatáskörrel rendelkező hatóságaival a fenti érdekek lehetőség szerinti közelítése céljából, a közösségi jog szem előtt tartásával. E konzultációk eredményeiről a Bizottság tájékoztatja a 15. cikkben említett tanácsadó bizottságot.
(2) Ha harmadik országokkal kötendő megállapodásról kell tárgyalásokat folytatni, a Bizottság ajánlást tesz a Tanácsnak, a Tanács pedig felhatalmazza a Bizottságot a szükséges tárgyalások megkezdésére.
A Bizottság e tárgyalásokat a 15. cikkben említett tanácsadó bizottsággal konzultálva folytatja, és a Tanács által esetleg kibocsátott iránymutatások keretében vezeti.
(3) E cikkben ráruházott hatáskör gyakorlása során a Tanács a Szerződés 84. cikke (2) bekezdésében meghatározott döntéshozatali eljárásnak megfelelően jár el.
II. SZAKASZ
ELJÁRÁSI SZABÁLYOK
10. cikk
Panaszra vagy hivatalból indított eljárások
A Bizottság panasz kézhezvételekor vagy hivatalból eljárást indít a Szerződés 85. cikke (1) bekezdésének vagy 86. cikke rendelkezései megsértésének megszüntetésére, vagy e rendelet 7. cikkének érvényesítésére.
A panaszokat benyújthatják:
a) a tagállamok;
b) a jogos érdekükre hivatkozó természetes vagy jogi személyek.
11. cikk
Panaszra vagy hivatalból indított eljárások eredményei
(1) Amennyiben a Bizottság a Szerződés 85. cikke (1) bekezdésének vagy 86. cikkének megsértését állapítja meg, határozat útján kötelezheti az érintett vállalkozásokat vagy vállalkozások társulásait a jogsértés abbahagyására.
E rendelet egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül a Bizottság az előző albekezdés szerinti határozat meghozatala előtt ajánlásokat intézhet az érintett vállalkozásokhoz vagy vállalkozások társulásaihoz a jogsértés abbahagyására.
(2) Az (1) bekezdést kell alkalmazni az e rendelet 7. cikkének hatálya alá tartozó esetekre is.
(3) Ha a Bizottság egy beérkezett panasz alapján jár el és arra a megállapításra jut, hogy az általa ismert tények nem indokolják a Szerződés 85. cikkének (1) bekezdése, vagy 86. cikke, vagy e rendelet 7. cikke alapján való beavatkozást egy megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás tekintetében, határozatot bocsát ki, amelyben megalapozatlannak nyilvánítva elutasítja a panaszt.
(4) Ha a Bizottság egy beérkezett panasz alapján vagy hivatalból jár el, és arra a megállapításra jut, hogy egy megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás kielégíti a Szerződés 85. cikke (1) bekezdésének és 85. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseit, határozatot bocsát ki a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének alkalmazásáról. Ilyen határozaton fel kell tüntetni a hatálybalépésük időpontját. Ez az időpont a határozat meghozatalának időpontjánál korábbi is lehet.
12. cikk
A 85. cikk (3) bekezdésének alkalmazása - kifogások
(1) A 85. cikk (1) bekezdése rendelkezéseinek hatálya alá tartozó megállapodások, döntések vagy összehangolt magatartások tekintetében az azokban részt vevő, a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének alkalmazására igényt tartó vállalkozások vagy vállalkozások társulásai kérelmet nyújtanak be a Bizottsághoz.
(2) Amennyiben a Bizottság egy kérelmet megengedhetőnek ítél, birtokában van minden hozzáférhető bizonyítéknak és nincs folyamatban a 10. cikk szerinti intézkedés a kérdéses megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás ellen, úgy a Bizottság a lehető legrövidebb időn belül közzéteszi az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában a kérelem összegzését, és felhív minden érdekelt harmadik felet és a tagállamokat arra, hogy észrevételeiket a Bizottsághoz 30 napon belül nyújtsák be. Ilyen közzététel figyelembe veszi a vállalkozások üzleti titkaik védelmére vonatkozó jogos érdekeit.
(3) Ha a Bizottság nem értesíti a kérelmezőket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való közzétételtől számított 90 napon belül arról, hogy komoly kétségek merültek fel a 85. cikk (3) bekezdésének alkalmazhatóságát illetően, az adott megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás mentesnek tekintendő a tilalom alól a már eltelt időszakra, és az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésétől számított legfeljebb hatéves időszakra, feltéve hogy megfelel a kérelemben megadott leírásnak.
Ha a Bizottság a kilencvennapos határidő lejártával, de a hatéves időszak eltelte előtt úgy találja, hogy a 85. cikk (3) bekezdése alkalmazásának feltételei nem teljesülnek, határozatot bocsát ki, amelyben kijelenti, hogy a 85. cikk (1) bekezdésében foglalt tilalom alkalmazandó. Az ilyen határozat lehet visszaható hatályú, amennyiben az érintett felek a valóságnak nem megfelelő adatot nyújtottak be, vagy visszaéltek a 85. cikk (1) bekezdésének rendelkezései alóli mentességgel.
(4) A Bizottság a (3) bekezdés első albekezdése szerint értesítheti a kérelmezőket, s ezt meg is teszi, ha a kérelemnek egy tagállamhoz történő, 15. cikk (2) bekezdése szerinti közvetítésétől számított 45 napon belül az adott tagállam erre felkéri. Ezt a kérelmet a Szerződés versenyszabályain alapuló megfontolásoknak kell alátámasztaniuk.
Ha a Bizottság úgy találja, hogy teljesülnek a 85. cikk (1) és a 85. cikk (3) bekezdésének rendelkezései, határozatot bocsát ki a 85. cikk (3) bekezdésének alkalmazásáról. Az ilyen határozat feltünteti a hatálybalépése időpontját. Ez az időpont a kérelem időpontjánál korábbi is lehet.
13. cikk
A 85. cikk (3) bekezdését alkalmazó határozatok időtartama és visszavonása
(1) A 11. cikk (4) bekezdése, vagy a 12. cikk (4) bekezdésének második albekezdése értelmében a 85. cikk (3) bekezdését alkalmazó határozatok feltüntetik az érvényességük időszakát; ez az időszak általában hat évnél nem kevesebb. A határozathoz feltételek és kötelezettségek csatolhatók.
(2) A határozat megújítható, ha a 85. cikk (3) bekezdése alkalmazásának feltételei továbbra is fennállnak.
(3) A Bizottság visszavonhatja vagy módosíthatja határozatát, vagy megtilthat a feleknek meghatározott tevékenységeket, ha:
a) változás állt be valamely tényezőben, amely lényegesnek számított a határozat meghozatalánál;
b) a felek megszegik a határozattal kapcsolatos kötelezettségek valamelyikét;
c) a határozat valótlan adaton alapul, vagy azt megtévesztéssel váltották ki;
d) a felek visszaélnek a 85. cikk (1) bekezdésének rendelkezései alól - határozat útján biztosított - mentességgel.
A b), c) vagy d) pontnak megfelelő esetekben a határozat visszaható hatállyal vonható vissza.
14. cikk
Hatáskörök
Határozatának bírósági felülvizsgálatára is figyelemmel, a Bizottság az alábbi kizárólagos hatáskörökkel rendelkezik:
- kötelezettségek előírása a 7. cikk szerint,
- határozatok kibocsátása a 85. cikk (3) bekezdése szerint.
A tagállamok hatóságai egészen addig fenntartják a jogot annak eldöntésére, hogy egy eset a 85. cikk (1) bekezdése vagy a 86. cikk rendelkezése alá tartozik-e vagy sem, amíg a Bizottság eljárást nem kezdeményez a kérdéses esetre vonatkozó határozat kidolgozására, vagy értesítést nem küld a 12. cikk (3) bekezdése első albekezdésében meghatározottak szerint.
15. cikk
Kapcsolattartás a tagállamok hatóságaival
(1) Az e rendeletben meghatározott eljárásokat a Bizottság a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaival szoros és folyamatos kapcsolattartás mellett hajtja végre; e hatóságoknak joguk van az eljárásokra vonatkozó nézeteiket közölni.
(2) A Bizottság a panaszok és kérelmek, továbbá az ilyen eljárások során hozzá beküldött, illetve általa kiküldött legfontosabb iratok másolatát haladéktalanul továbbítja a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak.
(3) A 10. cikkben meghatározott eljárást alkalmazó határozatok, és a 12. cikk (3) bekezdésének második albekezdése, vagy a 12. cikk (4) bekezdésének második albekezdése értelmében hozott határozatok meghozatala előtt konzultálnak a tengeri szállítási ágazaton belüli megállapodásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottsággal. A 26. cikkben megadott végrehajtási rendelkezések elfogadása előtt is konzultálnak a tanácsadó bizottsággal.
(4) A tanácsadó bizottság a tengeri szállításban, továbbá a megállapodások és az erőfölény területén járatos tisztviselőkből áll. Minden egyes tagállam két tisztviselőt jelöl ki a képviseletére, akiket akadályoztatásuk esetén más tisztviselők helyettesíthetnek.
(5) A konzultációra a Bizottság által összehívott együttes ülésen kerül sor; ilyen ülés az azt összehívó értesítés kiküldése után legalább tizennégy nappal tartható meg. Az értesítéseket minden egyes megvizsgálandó eset tekintetében az eset összegzése kíséri a legfontosabb iratok és egy előzetes határozati javaslat ismertetésével együtt.
(6) A tanácsadó bizottság véleményt alkothat annak ellenére is, hogy tagjai, illetve azok helyettesei közül néhányan nincsenek jelen. A határozattervezet melléklete tartalmaz egy beszámolót a konzultatív eljárás eredményeiről. Ezt nem hozzák nyilvánosságra.
16. cikk
Adatok igénylése
(1) Az e rendeletben ráruházott feladatok végzése során a Bizottság minden szükséges adatot igényelhet a tagállamok kormányaitól és hatáskörrel rendelkező hatóságaitól, vállalkozásoktól és azok társulásaitól.
(2) A Bizottság, valahányszor egy vállalkozástól vagy vállalkozások társulásától adatot igényel, egyidejűleg továbbítja a felkérés másolatát annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságához, amelynek területén a vállalkozásnak vagy vállalkozások társulásának a székhelye található.
(3) A Bizottság kérelmében feltünteti annak jogalapját és célját, továbbá a 19. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerint a valótlan adatok nyújtásáért kiszabható büntetést.
(4) A vállalkozások tulajdonosai vagy azok képviselői, és jogi személyek, társaságok vagy cégek, illetve jogi személyiséggel nem rendelkező társulások esetében az azok képviseletére törvény vagy létesítő okiratuk alapján megbízott személyek kötelesek a kért adatot benyújtani.
(5) Amennyiben egy vállalkozás vagy vállalkozások társulása nem adja meg a kért adatot a Bizottság által megszabott határidőn belül, vagy hiányos adatot nyújt be, a Bizottság határozattal kérelmezi a szükséges adatot. A határozat feltünteti az igényelt adatot, annak benyújtására megfelelő határidőt tűz ki, és feltünteti a 19. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 20. cikk (1) bekezdésének c) pontjában elrendelt büntetéseket, továbbá a határozat bírósági felülvizsgálatára vonatkozó jogot.
(6) A Bizottság egyidejűleg továbbítja határozatának másolatát annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságához, amelynek területén a vállalkozásnak vagy vállalkozások társulásának a székhelye található.
17. cikk
A tagállamok hatóságai által folytatott vizsgálatok
(1) A Bizottság kérelmére a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai vállalják mindazoknak a vizsgálatoknak az elvégzését, amelyeket a Bizottság a 18. cikk (1) bekezdése értelmében szükségesnek vél, vagy amelyeket a 18. cikk (3) bekezdése alapján határozatban elrendel. A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak e vizsgálatok elvégzéséért felelős tisztviselői hatáskörüket egy olyan írásbeli felhatalmazás bemutatásával gyakorolják, amelyet annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatósága állít ki, amelynek területén a vizsgálatot el kell végezni. Az ilyen felhatalmazások meghatározzák a vizsgálatok tárgyát és célját.
(2) Amennyiben a Bizottság, vagy annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatósága, amelynek területén a vizsgálatot el kell végezni, arra igényt tart, a Bizottság tisztviselői együttműködhetnek az adott hatóság tisztviselőivel feladatainak elvégzésében.
18. cikk
A Bizottság vizsgálati hatásköre
(1) Az e rendelet által ráruházott feladatok végzése során, a Bizottság felvállalhatja vállalkozásoknak vagy azok társulásainak minden szükséges vizsgálatát.
Ennek értelmében a Bizottság által felhatalmazott tisztviselőknek joga van:
a) megvizsgálni a könyvelést és más üzleti feljegyzéseket;
b) a könyvelésről és más üzleti feljegyzésekről másolatot vagy kivonatot készíteni;
c) a helyszínen szóbeli magyarázatot kérni;
d) a vállalkozás bármilyen üzleti helyiségébe, telephelyére, járművébe belépni.
(2) A Bizottság e vizsgálatok elvégzésére felhatalmazott tisztviselői a hatáskörüket írásbeli felhatalmazás bemutatásával gyakorolják, amely meghatározza a vizsgálat tárgyát és célját, valamint a 19. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott büntetéseket arra az esetre, ha az igényelt könyvelési és más üzleti feljegyzéseket hiányosan nyújtották be. A vizsgálat előtt megfelelő idővel a Bizottság értesíti a vizsgálatról, továbbá az annak végzésére felhatalmazott tisztviselők személyazonosságáról annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságát, amelynek területén a vizsgálatot el kell végezni.
(3) A vállalkozások és a vállalkozások társulásai alávetik magukat a Bizottság határozatával elrendelt vizsgálatoknak. A határozat feltünteti a vizsgálat tárgyát és célját, megjelöli a kezdés tervezett időpontját, és feltünteti a 19. cikk (1) bekezdésének c) pontjában és a 20. cikk (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott büntetéseket, továbbá a határozat bírósági felülvizsgálatára vonatkozó jogot.
(4) A Bizottság a (3) bekezdésben említett határozatokat azután hozza meg, miután konzultációt folytatott annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatóságával, amelynek területén a vizsgálatot el kell végezni.
(5) A vizsgálat helyszíneként megjelölt tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának tisztviselői az adott hatóság vagy a Bizottság felkérésére együttműködhetnek a Bizottság tisztviselőivel a feladataik elvégzésében.
(6) Ha egy vállalkozás szembeszegül egy e cikk szerint elrendelt vizsgálattal, az érintett tagállam megadja a szükséges segítséget a Bizottság által felhatalmazott tisztviselőknek annak érdekében, hogy azok elvégezhessék a vizsgálatot. A tagállamok a Bizottsággal folytatott egyeztetés után 1989. január 1-jéig megteszik az ehhez szükséges intézkedéseket.
19. cikk
Bírságok
(1) A Bizottság vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira határozat útján 100 ECU-től 5000 ECU-ig terjedő bírságot róhat ki, amennyiben azok szándékosan vagy gondatlanságból:
a) valótlan vagy félrevezető adatokat nyújtanak, vagy egy, az 5. cikk (5) bekezdése szerinti közleményben, vagy egy, az 12. cikk szerinti kérelemben; vagy
b) valótlan adatokat nyújtanak be a 16. cikk (3) vagy (5) bekezdése szerint intézett kérelemre adott válaszban, vagy nem adnak meg adatokat a 16. cikk (5) bekezdése értelmében hozott határozattal megszabott határidőn belül; vagy
c) az igényelt könyvelési és egyéb üzleti feljegyzéseket hiányosan mutatják be a 17. vagy 18. cikk szerinti vizsgálatok során, vagy nem hajlandóak alávetni magukat a 18. cikk (3) bekezdése végrehajtása során hozott határozattal elrendelt vizsgálatnak.
(2) A Bizottság a vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira határozat útján 1000 ECU-tól egymillió ECU-ig terjedő bírságot, vagy ennél nagyobb, de a jogsértésben részt vevő minden egyes vállalkozás előző üzleti évi forgalmának 10 %-át meg nem haladó összeget róhat ki, valahányszor azok szándékosan vagy gondatlanul:
a) megsértik a Szerződés 85. cikke (1) bekezdését, 86. cikkét, vagy nem tesznek eleget az e rendelet 7. cikke értelmében rájuk rótt kötelezettségeknek; vagy
b) megszegik az 5. cikk vagy a 13. cikk (1) bekezdése alapján rájuk rótt kötelezettségek valamelyikét.
A bírság összegét úgy kell megállapítani, hogy igazodjék a jogsértés súlyához, illetve annak időtartamához.
(3) A 15. cikk (3) és (4) bekezdését alkalmazni kell.
(4) Az (1) és (2) bekezdés alapján hozott határozatok nem büntetőjogi természetűek.
A (2) bekezdés a) pontjában meghatározott bírságot nem vetik ki a Bizottsághoz történő bejelentés után, de általa a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének alkalmazása során hozott határozat előtti tevékenységek tekintetében, feltéve hogy azok a bejelentésben leírt tevékenység keretébe tartoznak.
Azonban ez a rendelkezés nem hatályos, amennyiben a Bizottság az előzetes vizsgálatot követően arról értesítette az érintett vállalkozást, hogy véleménye szerint a Szerződés 85. cikkének (1) bekezdése alkalmazandó, és a 85. cikk (3) bekezdésének alkalmazása nem indokolt.
20. cikk
Kényszerítő bírság
(1) A Bizottság a vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira határozattal napi 50 ECU-tól 1000 ECU-ig terjedő kényszerítő bírságot szabhat ki a határozatban megjelölt időponttól számítva, ezáltal arra kényszerítve azokat, hogy:
a) hagyják abba a Szerződés 85. cikke (1) bekezdésének vagy 86. cikkének megsértését, amelynek megszüntetését a 11. cikk alapján rendelte el, vagy teljesítsék valamely, a 7. cikk értelmében rájuk rótt kötelezettséget;
b) tartózkodjanak a 13. cikk (3) bekezdése értelmében tiltott tevékenységtől;
c) a 16. cikk (5) bekezdése szerint hozott határozattal intézett kérelemre teljes és helytálló adatot nyújtsanak be;
d) vessék alá magukat a 18. cikk (3) bekezdése szerint hozott határozattal elrendelt vizsgálatnak.
(2) Amennyiben a vállalkozások vagy vállalkozások társulásai eleget tettek azoknak a kötelezettségeknek, amelyek kikényszerítése a kényszerítő bírság célja volt, a Bizottság a kényszerítő bírságot az eredeti határozatban megadott teljes összegnél alacsonyabban is megállapíthatja.
(3) A 15. cikk (3) és (4) bekezdéseit kell alkalmazni.
21. cikk
Bírósági felülvizsgálat
A Bíróság a Szerződés 172. cikke értelmében korlátlan hatáskörrel rendelkezik az olyan határozatok felülvizsgálata tekintetében, amelyekkel a Bizottság pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot szabott ki; törölheti, csökkentheti vagy növelheti a kirótt pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot.
22. cikk
Elszámolási egység
A 19-21. cikk alkalmazásában az ECU a Közösség költségvetésének a Szerződés 207. és 209. cikkével összhangban történő összeállításakor elfogadott egység.
23. cikk
A felek és harmadik személyek meghallgatása
(1) A 11. cikkben, a 12. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében, a 12. cikk (4) bekezdésében, a 13. cikk (3) bekezdésében, továbbá a 19. és a 20. cikkben említett határozatok meghozatala előtt a Bizottság az érintett vállalkozásoknak és vállalkozások társulásainak lehetőséget biztosít meghallgatásra azokban az ügyekben, amelyekben a Bizottság kifogást emelt.
(2) Amennyiben a Bizottság vagy a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai szükségesnek ítélik, meghallgathatnak más természetes vagy jogi személyeket is. Az ilyen személyek meghallgatás iránti kérelmét, ha kellő érdekeltségüket igazolják, teljesíteni kell.
(3) Amennyiben a Bizottság a Szerződés 85. cikkének (3) bekezdése alapján nemleges megállapítást kíván érvényesíteni, közzéteszi a szóban forgó megállapodás, döntés vagy összehangolt magatartás összegzését, és felkér minden érdekelt harmadik felet észrevételeik benyújtására egy legalább egy hónapos, rögzített határidőn belül. A közzététel során figyelembe veszi a vállalkozások jogos érdekeit üzleti titkaik védelme tekintetében.
24. cikk
Szakmai titoktartás
(1) A 17. és 18. cikk alkalmazásának eredményeként megszerzett adatok kizárólag a vonatkozó kérelmek és vizsgálatok céljaira használhatók fel.
(2) A 23. és 25. cikk rendelkezéseinek sérelme nélkül a Bizottság és a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, azok tisztviselői és más alkalmazottai nem fedhetik fel az e rendelet alkalmazása során szerzett olyan adatokat, amelyek a szakmai titoktartási kötelezettség körébe tartoznak.
(3) Az (1) és (2) bekezdés rendelkezései nem gátolják meg az olyan általános információk és felmérések közlését, amelyek nem tartalmaznak egyes vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira vonatkozó adatokat.
25. cikk
Határozatok nyilvánosságra hozatala
(1) A Bizottság nyilvánosságra hozza azokat a határozatokat, amelyeket a 11. cikk, a 12. cikk (3) bekezdésének második albekezdése, a 12. cikk (4) bekezdése és a 13. cikk (3) bekezdése alapján hozott.
(2) A nyilvánosságra hozatal során megadja a felek nevét és a határozat tartalmi lényegét; ennek során figyelembe veszi a vállalkozások jogos érdekeit az üzleti titok védelme tekintetében.
26. cikk
Végrehajtási rendelkezések
A Bizottságnak joga van végrehajtási rendelkezéseket elfogadni az 5. cikk (5) bekezdése szerinti közlési kötelezettség hatálya, a 10. cikk szerinti panaszok formája, a 12. cikk szerinti kérelmek és a 23. cikk (1) és (2) bekezdésben elrendelt meghallgatások vonatkozásában.
27. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet 1987. július 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1986. december 22-én.