KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 21. oktober 2008
om statsstøtte C 10/08 (ex NN 7/08) som Tyskland har ydet til omstrukturering af IKB Deutsche Industriebank AG
(meddelt under nummer K(2008) 6022)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2009/775/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Proceduren blev indledt på grundlag af oplysninger, som Tyskland afgav den 3. august 2007. Ved brev af 15. januar 2008 anmeldte Tyskland disse foranstaltninger efter at have udvekslet yderligere oplysninger flere gange og gjorde gældende, at foranstaltningerne under alle omstændigheder måtte anses for at være en rednings-/omstruktureringsstøtte, der var forenelig med fællesmarkedet.
(2)
Ved brev af 27. februar 2008 underrettede Kommissionen Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, over for disse foranstaltninger.
(3)
Kommissionens beslutning om indledning af den formelle procedure (herefter kaldet procedurens indledning) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede de interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til støtten. Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra tredjemand.
(4)
Efter procedurens indledning den 27. marts 2008 fremsatte Tyskland bemærkninger og fremsendte ud over de oplysninger, der blev fremsendt den 15. og 25. januar, den 5. og 25. februar, den 3., 6., 11., 14., 20. og 27. marts 2008, yderligere oplysninger den 3. og 25. april, den 7. og 30. maj, den 9. og 27. juni, den 25. juli, den 4., 22. og 26. august, den 2., 3., 4., 5., 16., 18., 19. og 25. september samt den 14. oktober 2008. Sammen med disse oplysninger fremsendte Tyskland 68 forskellige aftaler og dokumenter, der danner grundlag for de pågældende foranstaltninger. Desuden blev der afholdt en række møder og telefonkonferencer med Tyskland, den begunstigede virksomhed og Kreditanstalt für Wiederaufbau (herefter kaldet KfW).
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGERNE
2.1. Støttemodtageren
(5)
Støttemodtageren er IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«). IKB er en tysk, mellemstor privatbank med hovedsæde i Düsseldorf, som er SDAX-noteret. Før krisen ejede den statslige bank KfW, der er hovedaktionær, 38 % af aktierne. Desuden ejede Stiftung Industrieforschung, der ikke driver egen virksomhed, 12 %. De resterende 50 % af aktierne blev handlet frit. Efter den planlagte kapitaltilførsel ville KfW's aktieandel stige til 91 %.
(6)
IKB's hovedaktionær, KfW, er en udviklingsbank, der er ejet af den tyske forbundsstat (80 %) og de tyske delstater (20 %). Med en balancesum på i alt 360 mia. EUR (pr. 31.12.2006) er det en af de ti største banker i Tyskland. KfW er en selvejende institution med hovedsæde i Tyskland, som således påvirker økonomi, samfund og økologi i Tyskland, Europa og resten af verden. Det er en af KfW's opgaver at støtte små og mellemstore virksomheder, at støtte finansiering og modernisering af boligbyggeri samt uddannelse og videreuddannelse, at finansiere kommunale infrastrukturprojekter, at støtte eksport- og projektfinansiering, at støtte udviklingslande og lande med overgangsøkonomi samt at støtte tiltag til beskyttelse af miljøet og klimaet. KfW skaffer primært støttemidlerne på kapitalmarkedet. Bankens statsligt pålagte hverv vedrørende støtte fremgår af den tyske lov om KfW (3). KfW har et »institutionelt ansvar« for at opfylde sit offentlige hverv.
(7)
Før omstruktureringen var IKB's aktiviteter fordelt på følgende fire forretningsområder.
1.
Virksomhedskunder
Det er IKB's primære forretningsområde at tilbyde langsigtet finansiering til mellemstore virksomheder med en årlig omsætning på over 7,5 mio. EUR. Ydelse af kreditter, egenkapitalfinansiering og leasing til mellemstore virksomheder har hele tiden været kernen i forretningerne med virksomhedskunder, hvor forretninger i Tyskland står i forgrunden. Mens IKB's markedsandel på markedet for virksomhedskunder kun er 1 %, dækker IKB 10 % af markedssegmentet for langsigtede kreditter til mellemstore virksomheder. IKB's styrke er de langsigtede kunderelationer. I betragtning af den meget hårde konkurrence er avancerne dog begrænsede. Udlånsforretningen er […] (4) mindre attraktiv, og IKB er derfor tvunget til at udvikle andre mere indbringende aktiviteter med denne kundekreds (f.eks. strukturerede finansieringer eller ejendomsprodukter) og at udnytte sine mangeårige kunderelationer i den forbindelse.
2.
Struktureret finansiering
Dette forretningsområde omfatter især følgende aktiviteter: Finansiering af direkte investeringer, projekt- og eksportfinansiering, finansiering af virksomhedsopkøb og infrastruktur samt omstrukturering af virksomheders finansieringsstrukturer og spredning af lån (syndikering) for mellemstore virksomhedskunder. IKB's afdelinger i de vigtige finansmetropoler London, Luxembourg, Madrid, Milano, New York og Paris er meget velplacerede til at varetage nationale og internationale opgaver med finansiering af virksomhedsopkøb. IKB hjælper sine kunder ved optimering af virksomhedens samlede finansiering og frasalg af kreditter. Inden for rammerne af den syndikerede udlånsforretning er IKB også involveret i kreditfaciliteter, der oprettes af andre pengeinstitutter. Tyskland er kernen i de strukturerede finansieringer, men IKB varetager også tyske virksomheders interesser i Vesteuropa.
IKB opnår et meget højt udbytte af sine aktiviteter inden for forretningsområdet strukturerede finansieringer. I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 10] % for dette forretningsområde.
3.
Ejendomsfinansiering
Ca. [ 10] % af IKB's markedsaktiviteter er koncentreret om ejendomsfinansiering. Finansiering af kontor-, handels- og industri-, logistik- og administrationsejendomme samt pakkefinansieringer på steder, hvor man må forvente vedvarende udlejning og salgbarhed, danner kernen i dette forretningsområde. Her er IKB partner for mellemstore virksomheder, store virksomheder, private og institutionelle investorer, projektudviklere, egnsudviklingsselskaber og investeringsfonde. Projekterne har et finansieringsbehov på mindst 5 mio. EUR. Som totaludbyder inden for ejendomsinvesteringer udvikler IKB også omfattende planer og løsninger til nybyggeri, renoverings- og omstruktureringsprojekter. Serviceydelserne inden for ejendomsfinansiering tilbydes ikke kun i Tyskland, men også i andre europæiske lande, især i Belgien, Frankrig, Italien, Luxembourg, Holland, Spanien og Det Forenede Kongerige.
I den oprindelige omstruktureringsplan, som de senere aftalte udligningsforanstaltninger endnu ikke var omfattet af, var der budgetteret med en egenkapitalforrentning på ca. [ 5] % i dette forretningsområde.
4.
Porteføljeinvesteringer
Siden begyndelsen af dette århundrede har IKB investeret mere og mere i internationale kreditporteføljer inden for mange forskellige investeringsområder. Målet med denne udvidelse var at diversificere risikoprofilen både med hensyn til regioner og brancher og samtidig øge udbyttet af provisionsindtægterne. Idet kreditrisikoen blev udskilt fra balancen gennem ikke-balanceførte virksomheder til specielt formål (SPE'er), kunne der frigøres kapital, så IKB kunne investere i andre aktivklasser som f.eks. finansiering til mellemstore virksomheder eller kreditporteføljer. Af de forklarende bemærkninger i betragtning 10 ff. fremgår det, at IKB's omfattende porteføljeinvesteringer er årsag til bankens vanskeligheder. Derfor har IKB i mellemtiden trukket sig ud af denne forretningstype igen.
(8)
I regnskabsåret 2006/07 blev der opnået følgende resultater på de forskellige forretningsområder:
Tabel 1
Oversigt over forretningsområderne
(EUR)
Driftsresultat
Udlånsvolumen
Virksomhedskunder
92,8
16 065
Strukturerede finansieringer
90,6
4 889
Fast ejendom
23,2
7 870
Egenkapitalfinansiering
11,3
18 260
Hovedafdeling/konsolidering
- 103
4 114
I alt
114,5
51 198
(9)
Før krisen havde IKB en balancesum på 49,1 mia. EUR (pr. 31.12.2006), der steg til 63,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007) efter korrektion under hensyntagen til alle IKB's aktiviteter, der ikke fremgik af regnskabet.
2.2. Årsager til IKB's vanskeligheder
(10)
IKB's vanskeligheder er forbundet med den vedvarende subprime-krise i USA, som medførte høje risici for IKB og især for en af IKB's virksomheder til specielt formål (SPE), Rhineland Funding Capital Corporation (herefter kaldet »Rhineland«) (5). Som følge af krisen opstod der likviditetsmangel, som Rhineland (hvis de normalt anvendte CP ikke var fuldtegnet) dækkede ved at gøre brug af kreditlinjer hos forretningsbanker.
(11)
IKB stillede flere likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt ca. 8,1 mia. EUR til rådighed for Rhineland. Rhineland investerede i strukturerede kreditporteføljer, hvilket også omfatter risici i forbindelse med lån i fast ejendom fra subprime-området i USA, og refinansierede sine investeringer ved at udstede kortfristede værdipapirer, der var sikret med fordringer (»commercial papers«, herefter kaldet »CP«). Ud over de likviditetsfaciliteter, som Rhineland fik stillet direkte til rådighed, stillede IKB indirekte en garanti for Rhinelands aktivposter via den såkaldte Havenrock-struktur. Havenrock-strukturens samlede tabsrisiko for IKB beløb sig til 1,2 mia. EUR. Både de direkte likviditetsfaciliteter til Rhineland og Havenrock-strukturen er ikke-balanceførte arrangementer. Desuden foretog IKB også direkte balanceførte porteføljeinvesteringer (til dels inden for subprime-området) ved hjælp af gældsbeviser med en lavere prioritet i den strukturerede investeringsenhed Rhinebridge (herefter kaldet »Rhinebridge«) og i andre typer investeringsporteføljer (f.eks. »collateralised debt obligations«, »CDO«). I sommeren 2007 blev dele af Rhinelands og Rhinebridges strukturerede porteføljer, der tidligere var vurderet meget højt, og CDO nedvurderet kraftigt af kreditvurderingsbureauerne.
(12)
På grund af den vedvarende krise på det amerikanske subprime-realkreditmarkedet og som direkte følge af kreditvurderingsbureauernes nedvurdering af værdipapirer med sikring i subprime-fordringer faldt værdien af visse papirer, der blev handlet inden for dette markedssegment. Det ramte især SPE'en Rhineland, der var i fare for ikke længere at kunne refinansiere sin investeringsportefølje på CP-markedet. Som følge af det udtørrede CP-marked var det sandsynligt, at Rhineland måtte trække på de likviditetsfaciliteter til en værdi af 8,1 mia. EUR, som IKB havde stillet til rådighed, men som der ikke var taget højde for i IKB's balance. Desuden var de andre regnskabsmæssige porteføljeinvesteringer som f.eks. Rhinebridge i vid udstrækning udsat for fair-value-udsving, der skulle optages i henhold til de internationale regnskabsstandarder (International Financial Reporting Standards - IFRS).
(13)
Årsagen til IKB's vanskeligheder er porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR. Størstedelen af de porteføljeinvesteringer på 18,3 mia. EUR, der fremgår af det korrigerede regnskab for 2006/2007, blev oprindeligt ikke balanceført og figurerede i Rhinelands balance, mens kun en mindre del var optaget i IKB's balance. Med hensyn til de ikke-balanceførte aktivposter, der kun fremgik af Rhinelands balance, drejede det sig om aktiver til en værdi af 11,5 mia. EUR (pr. 31.3.2007 og også under krisen). Værdien af disse aktiver faldt løbende som følge af salg og valutakurskorrektioner, og i august 2008 havde de en værdi på 6,3 mia. EUR. I det korrigerede regnskab for 2006/07 beløb de balanceførte porteføljeinvesteringer sig til 6,8 mia. EUR.
2.3. Foranstaltningerne
a) Den første foranstaltning: Risikoafdækning
(14)
Den 27. juli 2007 underrettede en tysk bank, som havde stillet en kreditlinje til rådighed for IKB, det tyske finanstilsyn (herefter kaldet »BaFin«) om, at den ville lukke denne kreditfacilitet. Derefter meddelte BaFin KfW, det tyske finansministerium og andre involverede parter, at BaFin ville lukke IKB (6), hvis de nævnte parter ikke ville overtage risiciene fra IKB's engagement i Rhineland. Desuden viste det sig, at IKB's subprime-poster ikke var begrænset til Rhineland, men også omfattede Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer.
(15)
Den 29. juli 2007 indgik BaFin, det tyske finansministerium, KfW og de tre store tyske bankforbund (7) en aftale om, at KfW efter aftale med BaFin skulle gribe ind og varetage en risikoafdækning (en såkaldt Risikoabschirmung) for IKB. De tre bankforbund erklærede sig villige til at overtage 30 % af risikoen i forbindelse med risikoafdækningen. Det blev bekræftet skriftligt den 16. august 2007 i en aftale mellem KfW og de tre bankforbund.
(16)
KfW anmeldte følgende foranstaltninger til sikring af IKB's kreditværdighed:
-
Fra mandag den 30. juli 2007, risikoafdækning vedr. alle IKB's rettigheder (gebyrer) og forpligtelser for de likviditetsfaciliteter på 8,1 mia. EUR, som Rhineland havde fået stillet til rådighed (dette beløb er i mellemtiden faldet til 6,3 mia. EUR primært som følge af valutakursudviklingen). Den formelle overtagelse af forpligtelserne den 29. juli 2007 vedr. de likviditetsfaciliteter, som Rhineland havde fået stillet til rådighed, gælder, indtil de strukturerede kreditporteføljer forfalder til betaling eller bliver solgt (8). Sådanne porteføljer har normalt en løbetid på over fem år.
-
Afdækningsgaranti til IKB mod tab på 1 mia. EUR som følge af engagementet i Rhinebridge og i andre balanceførte subprime-porteføljeinvesteringer på i alt 6,8 mia. EUR.
(17)
Oprindeligt havde Tyskland vurderet KfW's og de tyske bankforbunds forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen for IKB til i alt 3,5 mia. EUR (Rhineland og Havenrock: 2,5 mia. EUR, Rhinebridge og andre subprime-porteføljeinvesteringer: 1 mia. EUR (9).
(18)
I den oprindelige aftale af 29. juli 2007 indgik KfW og de tyske bankforbund aftale om at fordele de forventede tab i forbindelse med risikoafdækningen på følgende måde:
-
I princippet dækker KfW 70 % af de forventede tab, dog uden risikoreduktion i forbindelse med Rhineland - dvs. KfW skal dække 100 % af de tab, der eventuelt overstiger de tyske bankforbunds andel på 30 % (se nedenfor).
-
De tyske bankforbund dækker 30 % af de forventede tab op til maksimalt 1 mia. EUR.
(19)
Risikofordelingen mellem KfW og de tyske bankforbund gælder inden for en maksimal dækningsgrænse på 1 mia. EUR for bankforbundene (se betragtning 18) uafhængigt af, hvor tabene realiseres inden for risikoafdækningen (Rhineland, Rhinebridge eller direkte investeringer), idet brugen af parternes garantier sker med sideordnet prioritet i overensstemmelse med den aftalte risikofordeling.
(20)
Ud over deres andel i risikoafdækningen har de tre tyske bankforbund erklæret sig villige til at søge at påvirke deres medlemmer på en sådan måde, at de igen stiller de kreditlinjer til rådighed for IKB, som blev lukket, da krisen brød ud.
(21)
Desuden bliver det påpeget i aftalen af 16. august 2007, at KfW i sin egenskab af pool-manager skal forhandle sig til en rimelig godtgørelse for risikoafdækningen og skal træffe foranstaltninger til tilbagebetaling af alle bankforbundenes og KfW's omkostninger. Mens der var enighed med hensyn til tilbagebetalingen, og der blev truffet passende foranstaltninger i den sammenhæng, blev spørgsmålet om godtgørelse ikke behandlet, da dette ville have kunnet været fortolket som […], som ville have krævet godkendelse fra […].
(22)
Bankforbundenes risikoandel på 30 % blev delt op blandt forbundene på følgende måde:
-
50 % forbundet af tyske banker (»BdB«)
-
16,7 % forbundet af tyske andelsbanker (»BVR«)
-
33,3 % forbundet af tyske sparekasser og girobanker (»DSGV«).
(23)
BdB overtog en andel på 50 %, fordi hver enkelt privat- eller virksomhedskundes indestående i tilfælde af IKB's insolvens ville være sikret af de private bankers garantifond med op til 30 % af omfanget af IKB's ansvarlige kapital (ca. 662 mio. EUR pr. kunde pr. 26. september 2007) (10).
b) Den anden foranstaltning: Forøgelse af risikoreserve
(24)
I betragtning af en yderligere forværring af situationen på de finansielle markeder blev risikoafdækningen for IKB udnyttet fuldstændigt inden for Havenrock-strukturen, og det viste sig, at risikoafdækningen var utilstrækkelig. Det blev nødvendigt med yderligere foranstaltninger til dækning af tab for at sikre IKB's fortsatte drift. I forbindelse med kreditlinjerne i Havenrock-strukturen sikrede KfW og bankforbundene den 30. november 2007 IKB mod yderligere tabsrisici på ca. 350 mio. EUR (440 mio. USD). 150 mio. EUR blev dækket af KfW, heraf 54,3 mio. EUR i form af et konvertibelt værdipapir, som KfW ombyttede til aktier den 14. februar 2008 (med virkning pr. 28. februar 2008) for at øge sin aktieandel i IKB til 43 %. BdB dækkede yderligere 150 mio. EUR, og BVR og DSGV yderligere 50 mio. EUR.
c) Den tredje foranstaltning: Kapitaltilførsel og lån fra KfW
(25)
I februar 2008 gav den tyske regering KfW pålæg om at stille yderligere 2,3 mia. EUR til rådighed for IKB.
(26)
1,05 mia. EUR blev ydet i form af lån, som blev eftergivet umiddelbart derefter, og som der er indgået en overskudsklausul for, ifølge hvilken IKB vil betale afdrag på lånet, hvis IKB i de kommende år igen får overskud. Foranstaltningerne var nødvendige for at indskyde kapital i banken og på den måde at forhindre, at IKB's kernekapitalprocent kom under den lovpligtige grænseværdi.
(27)
Desuden forlangte BaFin, at KfW stillede en reelt ubegrænset garanti for kapitaltilførsel. KfW erklærede sig villig til at sikre ekstra finansiering i form af en kapitaltilførsel på EUR 1,25 mia. Foranstaltningerne i forbindelse med denne kapitalforbedring blev i princippet truffet i august 2008. Den faktiske kapitaltilførsel kan dog først ske efter bekendtgørelse af en positiv beslutning fra Kommissionen. Kapitaltilførslen er således ikke gennemført endnu. Efter kapitaltilførslen ville KfW's aktieandel i IKB være ca. 90,8 %.
(28)
KfW's tredje foranstaltning blev støttet med 1,2 mia. EUR af den tyske regering, som stillede dette beløb til KfW's rådighed, og med 300 mio. EUR fra de tyske bankforbund.
d) Tilvejebringelse af likviditet
(29)
Desuden har KfW siden januar 2008 stillet likviditetsfaciliteter til en værdi af i alt [ 2,5] mia. EUR til rådighed for IKB. Midlerne er opdelt i to rammefaciliteter på hver […] mia. EUR, idet den første rammefacilitet blev oprettet den 24. januar 2008 til Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Den anden rammefacilitet blev oprettet den 18. juli 2008 til Euribor plus [ 100] basispoint med [ 100] % sikkerhed. Denne høje securitisation af kreditlinjerne skulle sikre, at aktiverne er tilstrækkelige til at dække kreditten, selv hvis det værst tænkelige skulle blive en realitet.
(30)
Andre banker stillede også likviditetsfaciliteter til rådighed for IKB. F.eks. stillede [en amerikansk storbank] og [en anden amerikansk storbank] likviditetsfaciliteter til en værdi af [ 0,75] mia. EUR på månedsbasis og til Euribor plus [ 100] til [ 100] basispoint til rådighed for IKB med sikkerhed på [ 100] % til [ 100] %. Desuden havde IKB adgang til en likviditetsfacilitet på op til [ 250] mio. EUR, som [en tysk delstatsbank] havde stillet til rådighed med en varighed på et år til Euribor plus [ 90] til [ 100] basispoint mod [ 100] % til [ 100] % sikkerhed. En yderligere likviditetsfacilitet på [ 500] mio. EUR blev stillet til rådighed af [en anden tysk delstatsbank] med en varighed på et år til Euribor plus [ 50] basispoint med tilsvarende sikkerhed.
2.4. Øget tab under omstruktureringen
(31)
De forventede tab, der skulle dækkes via risikoafdækningen for ikke-balanceførte aktivposter i Rhineland, steg fra de oprindeligt anslåede 2,5 mia. EUR (i værste fald) til 7,0 mia. EUR (11). Som led i den risikoafdækning, der blev stillet til rådighed for Rhineland i juli 2007, overtog KfW i forbindelse med likviditetsfaciliteterne til Rhineland alle risici forbundet med de ikke-balanceførte aktivposter, således at KfW overførte disse risici til sit eget regnskab. Dette påvirker ikke den maksimale dækning på 1 mia. EUR for tab fra andre poster, som de tyske bankforbund har forpligtet sig til.
(32)
Desuden dækkede den første foranstaltning tab på op til 1 mia. EUR for balanceførte porteføljeinvesteringer på 6,8 mia. EUR. De balanceførte investeringers værdi faldt til 6,31 mia. EUR i foråret 2008 som følge af valutakurskorrektioner. I foråret 2008 forsøgte IKB også at sælge de to porteføljer ved en offentlig auktion. På grund af den vedvarende krise på kapitalmarkerne var det ikke muligt at sælge dem, da buddene lå langt under de forventede salgspriser. Derefter måtte IKB nedjustere den regnskabsmæssige værdi af disse porteføljer yderligere. Frem til august 2008 led IKB tab på [ 750] mio. EUR. Endvidere solgtes der aktiver til en nominel værdi af 990 mio. EUR på markedet. Derefter beløb den nominelle værdi af den resterende portefølje sig i august 2008 til [ 5] mia. EUR.
(33)
For at tage et klart skridt blev den resterende risikoafdækning af porteføljerne i IKB's regnskab opfyldt i august som forberedelse til et muligt salg af IKB, idet KfW stillede de resterende 360 mio. EUR til rådighed før tiden. Officielt blev tabene endnu ikke realiseret, men de tilgrundliggende aktivposter er allerede tabt. Garantien på 1 mia. EUR er således udnyttet fuldt ud og kan anses for at være opfyldt.
(34)
Som led i forhandlingerne med de bydende parter er de resterende porteføljeinvesteringer blevet delt op i to strukturerede investeringsporteføljer (SIP 1 og SIP 2). SIP 1 omfatter generelt [bestemte værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR (12). SIP 2 omfatter IKB's resterende [værdipapirer] med en nominel værdi på […] mia. EUR og en regnskabsmæssig værdi på [ 1] mia. EUR.
(35)
Tabel 2 giver et overblik over udviklingen i porteføljeinvesteringerne frem til slutningen af august 2008. Realiserede og forventede tab anslås til i alt ca. 10,28 mia. EUR.
Tabel 2
Porteføljeinvesteringer fra marts 2007 til august 2008
(mia. EUR)
Nominel værdi korrigeret 3/2007
Kurskorrigeringer
Salg
(aktivernes nom. værdi)
Tab ved salg
(salgsprisens nom. værdi)
Realiserede tab
(aktivernes nom. værdi)
Nominel værdi 8/2008
(IKB eller KfW)
Afskrivninger
Regnskabsmæssig værdi 8/2008
(IFRS)
Tab i alt
(realiserede + forventede tab)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
I regnskabet i alt
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2]
-
SIP 1
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
SIP 2
findes ikke
[…] (IKB)
[…]
[ 1]
[…]
-
Øvrige
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
I alt (1-3)
18,3
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. Salget
(36)
Salget af KfW's IKB-aktier blev påbegyndt i januar 2008 og blev afsluttet den 21. august 2008 med beslutningen om at sælge IKB til Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, USA (herefter kaldet »Lone Star«).
(37)
Salget skete som led i en åben, ubetinget og transparent licitation. Efter almindelig bekendtgørelse i begyndelsen af januar 2008 erklærede [ 40] bydende (herunder tyske og internationale banker og finansinvestorer) deres interesse i første runde. [ 20] bydende modtog et informationsmemorandum (i slutningen af januar) efter at have underskrevet en fortrolighedsaftale. [ 5] bydende afgav et indledende bud (i slutningen af februar). [ 5] bydende fik adgang til datarummet. I alt [ 5] bydende afgav et konkret bud (i midten af maj).
(38)
I slutningen af maj 2008 opfordrede KfW tre af de [ 5] bydende ([finansinvestorer og strategiske investorer fra forskellige lande]) til at afgive et bindende bud. Af de [ 5] bydende, der afgav et gyldigt bud, blev Lone Star valgt som køber på grundlag af en økonomisk sammenligning af de [ 5] bud, idet Lone Star havde budt den højeste nettopris.
(39)
Salget af IKB skete primært til en salgspris på ca. […] mio. EUR (for 90,8 % af aktierne) samt mod finansinvestoren Lone Stars løfte om at investere [ 400] mio. EUR i IKB. Lone Star stillede i forbindelse med buddet som krav, at overskudsklausulen ikke ville blive taget i brug. Som modydelse har Lone Star forpligtet sig til at finansiere SIP 2 med de tidligere nævnte [ 400] mio. EUR. For øjeblikket overvejer IKB at sælge aktivposterne i SIP 2 til en virksomhed med specielt formål (SPE). KfW har erklæret sig villig til at indtræde i refinansieringen af SIP 2 ved at yde et lån på 775 mio. EUR, som godtgøres til Euribor plus [ 80] basispoint, og som har prioritet frem for Lone Stars og IKB's Capital Notes til en værdi af [ 200] mio. EUR og Mezzanine Notes til en værdi af [ 150] mio. EUR.
(40)
KfW har købt SIP 1 til 1 mia. EUR (13). KfW er forpligtet til at dække tabsrisikoen for de første 150 mio. EUR, den tyske stat har stillet sikkerhed for de næste 600 mio. EUR (det drejer sig her om uventede tab (14), og KfW dækker de resterende 250 mio. EUR af risikoen. KfW er sikker på, at prisen allerede afspejler de samlede tab, der må forventes af porteføljen, så efter KfW's opfattelse er det ikke nødvendigt at træffe yderligere foranstaltninger.
(41)
Desuden bliver de to rammefaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, som KfW har stillet til rådighed for IKB, forlænget frem til senest den […] (oprindeligt skulle de udløbe i hhv. april og juli 2009). Betingelserne er blevet ændret ganske lidt. Den stillede sikkerhed for den første facilitet blev reduceret fra [ 100] % til [ 100] %, og rentesatsen for den anden facilitet blev sænket fra Euribor plus [ 100] basispoint til Euribor plus [ 100] basispoint. Ifølge KfW er disse ændringer berettigede, fordi IKB har forøget sin egenkapital.
(42)
Desuden indeholder købekontrakten ingen særlige salgsbetingelser bortset fra en klausul vedrørende ansvarsfritagelse, som foreskriver, at [bestemte forhold] med finansielle konsekvenser på op til […] EUR er undtaget. Det omfatter især […]. Selvom det her drejer sig om […], som kunne være på op til […] EUR, er risikoen for, […], ifølge Tyskland meget lav, da IKB takket være sine meget gode driftsresultater havde den næstebedste bank-rating, en måned før finanskrisen indtrådte, og da banken ved vurdering af […] ud fra de tilgængelige oplysninger ikke afveg fra almindelig forretningsspraksis. Det er svært at vurdere dette […], da det på den ene side er ret usandsynligt, at denne situation indtræffer […], men på den anden side kunne de […] konsekvenser […] være alvorlige. Tyskland gør gældende, at sådanne […] risici normalt fortsat er den tidligere ejers i tilfælde af opkøb. Derfor har KfW undtaget denne risiko helt fra begyndelsen af salget. Da det er meget usandsynligt, at en sådan risiko indtræffer, har IKB ikke foretaget hensættelser i regnskabet til eventuelle fordringer.
2.6. Støtteforanstaltningerne
Tabel 3
Foranstaltninger til støtte af IKB i forbindelse med omstruktureringen
Nr.
Foranstaltning
Nominel værdi
(mia. EUR)
1.
Risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR, balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
ca. 7,65
(deraf 1,00 fra bankforbundene)
2.
Ekstra risikoreserve (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
0,35
(deraf 0,20 fra bankforbundene)
3.
Kapitaltilførsel og et ikke-tilbagebetalingspligtigt lån (til dækning af afskrivninger af aktivposter, der påvirker balancen)
2,30
(deraf 0,30 fra bankforbundene)
4.
Likviditetsfacilitet
[ 2,5]
5.
Salg af IKB-aktier
[…]
5.1.
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
0,78
5.2.
Overdragelse af SIP 1 til KfW
1,00
5.3.
Klausul vedr. ansvarsfritagelse […]
[…]
I alt
[ 15]
2.7. Omstruktureringsplanen
(43)
Tyskland har tilsendt flere reviderede udgaver af omstruktureringsplanen for IKB. I bilagene fra august 2007 blev foranstaltninger til overvindelse af bankkrisen og undgåelse af problemer i fremtiden beskrevet. Umiddelbart efter at den første foranstaltning var truffet, lod IKB PriceWaterhouseCoopers (PWC) analysere den daværende situation. På grundlag af denne undersøgelse meddelte IKB den 3. september 2007, at IKB ville trække sig ud af forretningsområdet med internationale strukturerede investeringer.
(44)
I mellemtiden har IKB ajourført planen, og IKB er blevet solgt til Lone Star. Lone Star fremlagde en omstruktureringsplan for IKB, som blev gennemgået af revisionsselskabet KPMG fra den 16. juli 2008 til den 25. september 2008. Omstruktureringsplanen indeholder et overblik over IKB's relevante kernemarkeder, klarlægger årsagerne til krisen, analyserer problemerne og foreslår foranstaltninger til afhjælpning af disse problemer. Denne plans formål er på den ene side at opnå en kortsigtet stabilisering af bankens økonomiske situation ved at sikre den nødvendige likviditet og på den anden side at genetablere den langsigtede rentabilitet ved at fjerne risikoposter og fokusere på det primære forretningsområde. På langt sigt lægger omstruktureringsplanen op til, at IKB koncentrerer sig om forretningsområdet virksomhedskunder i form af mellemstore virksomheder, og at strukturerede finansieringer kun bibeholdes i den størrelsesorden, der er nødvendig for forretningerne med virksomhedskunder.
(45)
Omstruktureringsplanen bekræfter, at IKB forlader forretningsområdet porteføljeinvesteringer, sådan som IKB også havde besluttet umiddelbart efter krisen.
(46)
I løbet af drøftelserne med Kommissionen accepterede IKB desuden som en udligningsforanstaltning at gå ud af ejendomsfinansiering. Det betyder, at IKB fra slutningen af 2008 ikke indgår nye forretninger inden for ejendomsfinansiering, og at de eksisterende aktivposter afvikles hurtigst muligt (kreditlinjer kan ikke ophæves uden varsel), idet mindst 60 % skal være afviklet og IKB skal have solgt sine datterselskaber IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH i slutningen af omstruktureringsperioden, dvs. pr. 30. september 2011 (15). Den resterende portefølje på [ 3] mia. EUR likvideres ved de resterende aktivposters forfald. Det fuldstændige salg gør det muligt at reducere udlånsvolumen på forretningsområdet ejendomsfinansiering med 4,9 mia. EUR.
(47)
Desuden har Tyskland som en udligningsforanstaltning tilbudt, at IKB skiller sig af med nogle af sine datterselskaber:
-
IKB International SA, Luxemburg afvikles aktivt før den 30. september 2011 (16): Dette selskab med en balancesum på ca. [ 10] mia. EUR var en vigtig platform på kapitalmarkedet. Fra den 31. marts 2009 indgås der ingen nye forretninger. Alle de forretninger, der er vigtige for den første eller anden søjle, foretages fra IKB's hovedafdeling i Düsseldorf (17).
-
IKB Capital Corporation i New York med en balancesum på [ 2] mia. EUR var aktiv i USA inden for struktureret finansiering. Dette datterselskab afvikles aktivt før den 30. september 2011. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Desuden nedlægger IKB AG sin afdeling i Amsterdam. Denne afdeling med en kreditbog på [ 500] mio. EUR var specialiseret i finansiering af små og mellemstore virksomheder og handel med fast ejendom. Denne afdeling afvikles aktivt senest den 30. marts 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ingen nye forretninger.
-
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH med en balancesum på p.t. [ 500] mio. EUR sælges senest den 30. september 2011.
-
Desuden skiller IKB sig af med bestemte, ikke-strategiske aktivposter til en værdi af 1,7 mia. EUR (balanceværdi pr. 31. marts 2007). De afvikles aktivt senest den 30. september 2011.
(48)
I betragtning af den spændte situation på markedet har Tyskland alligevel forhandlet sig frem til en genforhandlingsklausul, der giver IKB mulighed for at ændre en foranstaltning eller at erstatte den med en anden eller at forlænge en frist, hvis det er tilstrækkeligt begrundet, og Kommissionen ikke kommer med indsigelser, i tilfælde af uforudsete forhold, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktivposter.
(49)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt andrager 33,5 mia. EUR (18) pr. 30. september 2011. Det svarer til en reduktion af balancesummen med 47,2 % i forhold til de 63,5 mia. EUR i den korrigerede balance fra marts 2007. Realisering af udligningsforanstaltningerne og udtrædelse af porteføljeinvesteringsområdet anslås af Tysklands på følgende måde:
Tabel 4
Reduktionsforanstaltninger
(mia. EUR)
Nr.
Foranstaltning
Aktiver pr. 31.3.2007
Aktiver pr. 30.9.2011
Resterende aktivposter på primært forretningsområde
[ 35,0]
[ 35,0]
Foranstaltninger til genetablering af rentabiliteten
Udtrædelse af porteføljeinvesteringer
18,30
0,00
Udligningsforanstaltninger
1.
Ejendomsfinansiering
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International SA, Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
Salg af ikke-strategiske aktivposter
1,70
0,00
6.
Salg af IKB's andel på 50 % i Movesta
[ 0,5]
0,00
Mellemsum: åbne udligningsforanstaltninger (mellemsum: udførte udligningsforanstaltninger)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
[ 12,0]
Fornyet opbygning af bestemte forretninger, der tidligere afvikledes i Luxembourg
-
[ 2,0]
Samlet balancesum uden vækst
63,50
(…)
Maksimal balancesum
33,50
33,50
Resterende margen til nye forretninger
-
(…)
(50)
Desuden gøres der i omstruktureringsplanen opmærksom på, at IKB, hvis Fitch-rating er faldet fra A + til BBB-, har finansieringsproblemer under de nuværende markedsbetingelser. Det maksimale likviditetsbehov frem til slutningen af omstruktureringsperioden anslås til [ 10 mia.] EUR. Denne likviditetsmangel skal udlignes ved hjælp af kapitaltilførslen, forlængelse af KfW's likviditetsfaciliteter og en fordringsbaseret refinansiering. En del af likviditetsmanglen dækkes ved at reducere de nye forretningsområder.
(51)
Omstruktureringsplanen indeholder endvidere planlægningsantagelser for bankens fremtidige udvikling i henhold til et good-case-, et base-case- og et bad-case-scenario. Ifølge disse antagelser vil IKB ifølge base-case-scenariet have opnået en egenkapitalforrentning på […] % i slutningen af omstruktureringsfasen i september 2011. Resultatet før skat vil i givet fald være […] mio. EUR med […] fuldtidsansatte. Tier-1-ratio vil stige til […] %, og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) vil falde til […] %.
(52)
Tyskland tilsendte desuden oplysninger om omstruktureringsomkostningerne, der kan opdeles på følgende måde: Omkostninger i forbindelse med tab på porteføljeinvesteringer på [ 6] mia. EUR (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 1,2 mia. EUR) og på balanceførte porteføljeinvesteringer ([…] mia. EUR) (19), reelle omstruktureringsomkostninger (inklusive risikoafdækning, portefølje-exit-omkostninger og administrationsomkostninger på ca. [ 0,25] mia. EUR), kapitaltab på ca. [ 1] mia. EUR, omkostninger i forbindelse med reduktion af forretningsområderne, der til dels er foretaget og til dels endnu ikke er sket som følge af forlængelsen af de eksisterende aftaler til en værdi af [ 1] mia. EUR, samt […] på […] mia. EUR (20). Derfor anslår Tyskland omkostningerne til omstruktureringen af IKB til i alt ca. [ 15] mia. EUR.
3. DEN FORMELLE PROCEDURE
(53)
I procedurens indledning rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt KfW's foranstaltninger til fordel for IKB er i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, da risikoen i forbindelse med foranstaltningerne var ubegrænset for KfW, mens bankforbundenes andel af risikoafdækningen var begrænset, og IKB's andre aktionærer slet ikke deltog.
(54)
Desuden var Kommissionen på daværende tidspunkt i tvivl om, hvorvidt foranstaltningerne kunne anses for at være forenelige med fællesmarkedet i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Efter Kommissionens opfattelse kunne foranstaltningerne ikke anses for at være midler til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi, der er forenelige med fællesmarkedet, i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b). Desuden mente Kommissionen ikke, at der var grund til at betragte foranstaltningerne som redningsstøtte, da det ikke drejede sig om midlertidige foranstaltninger. På daværende tidspunkt var samtlige kriterier, der fremgår af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter kaldet rammebestemmelserne) (21), ikke opfyldt.
4. TYSKLANDS BEMÆRKNINGER I FORBINDELSE MED PROCEDURENS INDLEDNING
(55)
Tyskland fastholder den oprindelige opfattelse, at de pågældende foranstaltninger ikke kan kaldes statsstøtte, da de opfylder det markedsøkonomiske investorprincip. Indgrebet skete på baggrund af en markedsøkonomisk investors overvejelser, idet IKB's insolvens ville medføre højere omkostninger for KfW end foranstaltningerne til støtte af IKB's omstrukturering. Tyskland understreger, at spørgsmålet om en passende afkastningsgrad er irrelevant i den forbindelse. Desuden bør vurderingen af, om det markedsøkonomiske investorprincip blev overholdt, ske ex ante.
(56)
Ved vurdering af den første foranstaltning skulle der efter Tysklands opfattelse kun tages højde for de oprindeligt anslåede tab, dvs. tab på 3,5 mia. EUR i worst-case-scenariet og [ 2,5] mia. EUR i mid-case-scenariet. Tyskland gør gældende, at en markedsøkonomisk investor ville gå ud fra de direkte omkostninger ved IKB's eventuelle insolvens, dvs. i dette tilfælde 1,5 mia. EUR, som ville opstå ved at bevare IKB's regnskabsmæssige værdi på ca. 620 mio. EUR (22) (i henhold til de tyske regnskabsstandarder) og afskrive kreditter på ca. 850 mio. EUR, som IKB havde ydet til tredjemand i forbindelse med KfW's støtte (23). Desuden ville IKB's insolvens have medført, at yderligere kreditter fra støtteordningen på mindst 1,1 mia. EUR skulle have været afskrevet, hvilket ville få refinansieringsomkostningerne til at stige. Dertil kommer, at KfW's omdømme ville tage skade.
(57)
Tyskland påpeger derudover, at selv om støtteforanstaltningerne blev betragtet som statsstøtte, skulle støtten reduceres med de tab, som KfW ville lide i tilfælde af IKB's insolvens.
(58)
I forbindelse med den anden foranstaltning henviser Tyskland til, at dette kun er et supplement til den første foranstaltning, og at størstedelen af denne foranstaltning blev finansieret af bankforbundene. På baggrund af Alitalia-dommen må man gå ud fra, »at et kapitaltilskud med offentlige midler opfylder privatinvestorprincippet og ikke er statsstøtte, når foranstaltningen iværksættes sammen med et betydeligt indskud af kapital fra en privat investor på tilsvarende vilkår« (24).
(59)
Tyskland bestrider ikke, at den tredje foranstaltning har karakter af statsstøtte.
(60)
Efter Tysklands opfattelse er der heller ikke tale om statsstøtte ved salget af IKB, da KfW handlede som en markedsøkonomisk sælger. Købsprisen er resultatet af forhandlinger med de forskellige potentielle købere og er således i overensstemmelse med markedsvilkårene. De øvrige foranstaltninger var nødvendige for at sælge banken, og de blev foretaget på markedsbetingelser.
(61)
Dette gælder for det første for SIP 1, som blev solgt til KfW til en pris, der lå [ 10] % under den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Denne pris er rent faktisk bedre end den salgspris, som Lone Star forhandlede sig frem til for SIP 2 ([nedslag 10] %), men i den forbindelse skal det indgå i overvejelserne, at SIP 2 i modsætning til SIP 1 primært bestod af […]. Derfor gør Tyskland gældende, at KfW kunne sælge porteføljen eller beholde den uden tab frem til forfald. Desuden havde KfW brug for støtte til salget af SIP 1 fra sin ejer, Forbundsrepublikken Tyskland, da KfW […]. Dette blev dækket af statsgarantien for at undgå, at KfW skulle binde egenkapital på ca. […] mio. EUR ([…]). For det andet var KfW's andel i SIP 2 også begrundet med markedsøkonomiske forhold, da dette i betragtning af kredittens høje prioritet var forbundet med begrænset risiko, og da betalingen (Euribor plus [ 80] basispoint), som Tyskland tilsendte markeds-benchmarks for, var høj. Det faktum, at KfW måtte påtage sig ansvarsrisikoen (reserve) på […] EUR for […], er ikke usædvanligt i tilfælde, hvor der er en lav sandsynlighed for, at tabet indtræffer, og kravet samtidig har en høj værdi, og det blev stillet som betingelse af alle parter i den sidste forhandlingsrunde.
(62)
Hvis Kommissionen skulle være af den opfattelse, at foranstaltningerne indeholder støtteelementer, påpeger Tyskland, at disse støtteforanstaltninger under alle omstændigheder skal anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet. Bankens forretningsområde, der førte til bankens vanskeligheder, er blevet opgivet, og banken vil for fremtiden koncentrere sig om sit primære forretningsområde.
(63)
Desuden har Tyskland forpligtet sig til at træffe alle de foranstaltninger, der er nævnt i betragtning 46.
(64)
Tyskland gør desuden gældende, at banken har bidraget til omstruktureringen med en betydelig egenbetaling (mindst [ 10] mia. EUR). Tyskland har ændret sine bemærkninger til dette punkt flere gange, og egenbetalingen er senest beregnet som summen af alle bidrag til omstruktureringen, der ikke er givet støtte til, med reduktion af nye forretninger og indtjening fra salg minus tab. Nettoindtjeningen fra salgene er vurderet til [ 5] mia. EUR. Disse beregninger er baseret på de aktivposter, der skal sælges i omstruktureringsperioden, med fradrag af […], den resterende forretning i Luxembourg og enkelte porteføljeinvesteringer i Luxembourg. Tyskland vurderede de enkelte poster på følgende måde: handel med fast ejendom […] mia. EUR, datterselskabet i Luxembourg […] mia. EUR, datterselskabet i New York […] mia. EUR, Amsterdam […] mio. EUR, Movesta […] mia. EUR og andre ikke-strategiske aktiver […] mia. EUR.
5. RETLIG VURDERING AF STØTTE
5.1. Statsstøtte
(65)
Kommissionen vurderer først, om foranstaltningerne udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I henhold til denne bestemmelse er statsstøtte støtte ydet af staten eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemstaterne.
a) Risikoafdækning og kapitaltilførsel (foranstaltning 1 til 3)
(66)
Kommission fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at ingen af disse tre økonomiske foranstaltninger ville være blevet truffet af en markedsøkonomisk investor, og at de således alle må anses for at være statsstøtte. Da IKB agerer på tværs af landegrænser og internationalt, er det ubestrideligt, at en begunstigelse i form af adgang til statsmidler ville begrænse konkurrencen og få betydning for banksektoren og dermed samhandelen inden for fællesskabet (25).
(67)
Kommission tager Tysklands argument om, at de pågældende foranstaltninger ikke ville have givet IKB en fordel, da KfW udelukkende handlede i sin egenskab af ejer og dermed som privat investor, til efterretning. Tyskland bestrider dog ikke, at KfW er et statsligt pengeinstitut med en offentligt opgave, og at KfW's handlinger kan henregnes til staten. Idet Tyskland indrømmer, at det tyske finansministerium ikke blot deltog i bestyrelsesmøderne, der havde indflydelse på samtlige beslutninger, der blev taget i weekenden fra den 27. til den 29. juli 2007, men endda havde formandsposten, da beslutningen blev truffet, bekræfter Tyskland reelt, at KfW's beslutninger kan henregnes til staten (26).
(68)
Derfor koncentrerede Kommissionen sig i sine undersøgelser om spørgsmålet om, hvorvidt IKB har opnået samme fordel ved KfW's intervention, som IKB ville have fået af en markedsøkonomisk investor under de samme omstændigheder. Kommissionen indrømmer, at risikoafdækningen for IKB ifølge de på forhånd foretagne vurderinger i værste fald ville have dækket et tab på i alt 2,5 mia. EUR. Som i sammenlignelige tilfælde (27) går Kommissionen også her ud fra, at en privat investor med hensyn til det forventelige tab i en så uoverskuelig situation ville have taget udgangspunkt i dette worst-case-scenario og ikke i et mid-case-scenario. Desuden skal det pointeres, at KfW ikke udelukkede, at hæftelsen potentielt set kunne stige til op til 8,1 mia. EUR.
(69)
Det er ikke korrekt, at foranstaltningen ville medføre lavere omkostninger for KfW og Tyskland end likvidationen af IKB (28), heller ikke, hvis der anvendes en ex-ante-vurdering af situationen på det tidspunkt, hvor beslutningen blev truffet (29). Kommissionen kan ikke acceptere alle de likvidationsomkostninger, som Tyskland har gjort gældende. Også selvom IKB's regnskabsmæssige værdi virkelig var 620 mio. EUR, gjorde Kommissionen allerede i procedurens indledning opmærksom på, at kursen på IKB-aktien var faldet betydeligt allerede før KfW's intervention, så værdien af KfW's andel af IKB på interventionstidspunktet sandsynligvis ikke svarede til den regnskabsmæssige værdi. Desuden betvivlede Kommissionen i procedurens indledning, at den anslåede risiko for tab på ca. [ 15] % var realistisk for de kreditter, der blev givet som led i støtten. Tyskland har ikke forelagt tilstrækkelige beviser til at underbygge plausibiliteten af den vurdering, som blev foretaget af KfW.
(70)
Efter Kommissionens vurdering er der heller ikke givet tilstrækkelig begrundelse for det truende indirekte tab, der er gjort gældende, som følge af en generel bankkrise, der, som beskrevet i procedurens indledning, synes at være af ren hypotetisk natur. Kommissionen fastholder ligeledes, at den strukturerede finansiering som led i støtten er en del af KfW's offentlige opgave og ikke af KfW's funktion som et normalt kreditinstitut. Derfor kan tabene fra denne forretning ikke anses for at være omkostninger, som en markedsøkonomisk investor ville have taget højde for (30).
(71)
Et afgørende argument for Kommissionen er fortsat, at de vurderede tab fra risikoafdækningen de facto ikke var begrænset til 2,5 mia. EUR, men var uden loft. Selv om det kunne gøres gældende, at BaFins ubegrænsede ansvar var krævet som en ufravigelig forudsætning for at give afkald på moratoriet, er der alligevel ingen tvivl om, at en markedsøkonomisk investor også ville have taget højde for dette forhold i forbindelse med dennes afvejning pro et contra. Det bliver tydeligt, når man ser på den private deltagelse i risikoafdækningen.
(72)
Hvad angår KfW's og bankforbundenes handlinger, bemærker Kommissionen, at en offentlig aktionær, der agerer parallelt med private investorer, skal være forholdsmæssigt lige så villig til at yde kapitalindskud på samme betingelser (31) og på grundlag af de samme forretningsmæssige overvejelser (32). Disse overvejelser ligger også til grund for Alitalia-dommen fra Retten i Første Instans, som Tyskland henviser til, hvor der blev forlangt sammenlignelige forhold.
(73)
I den sammenhæng fastholder Kommissionen, at bankforbundene i den første foranstaltning begrænsede deres dækning af tab til 1 mia. EUR (ca. 30 %), mens KfW ikke fastlagde en øvre grænse og således påtog sig en langt højere risiko end bankforbundene. Selv om de potentielle direkte tab som følge af KfW's ejerposition og kreditterne, i alt angivet til […] mia. EUR, trækkes fra (se betragtning 56), og de ugunstigste vurderinger bruges som grundlag, er KfW's andel af risikoafdækningen stadig lige så høj som de deltagende bankforbunds i alt. Det kan derfor konstateres, at KfW ikke medvirkede på samme måde som bankforbundene.
(74)
Endvidere er det ikke et holdbart argument, at det ville have udløst en generel krise i den tyske banksektor, som ville have haft katastrofale følger for KfW. Alle andre banker ville være blevet ramt på tilsvarende vis af en krise. Men bankforbundenes begrænsede andel af risikoafdækningen på 1 mia. EUR (ca. 30 %) står unægtelig ikke i forhold til deres medlemsbankers markedsandel i Tyskland på over 95 % (33). Kommissionen kan derfor ikke se nogen kommerciel årsag til KfW's uforholdsmæssigt høje bidrag. Ganske vist kan KfW i en vis udstrækning have handlet i sit datterselskabs interesse, men KfW er uden tvivl gået videre end en privat investor. En privat ejer ville have engageret sig langt mindre og ville have insisteret på yderligere støtte fra bankforbundene eller staten. Derfor har KfW under alle omstændigheder til en vis grad ikke handlet som en markedsøkonomisk investor.
(75)
Det samme gør sig gældende ved den anden foranstaltning, hvor det ifølge Tysklands udsagn blot drejede sig om en foranstaltning, der skulle supplere den første risikoafdækning. Selvom KfW's og bankforbundenes andel ser mere afbalanceret ud i absolutte tal (relativt set skulle bankforbundenes andel dog have været betydeligt større), må denne foranstaltning sammen med den første foranstaltning betragtes på baggrund af den samlede omstrukturering, så KfW, idet KfW ikke har handlet som en markedsøkonomisk investor, ifølge fast retspraksis ikke længere kan gøre argumentet om en markedsøkonomisk investor gældende (34).
(76)
Dette gælder i endnu højere grad for den tredje foranstaltning, hvor den tyske stat entydigt har givet KfW anvisninger om at handle og støttede en yderligere foranstaltning på 2,3 mia. EUR med 1,2 mia. EUR. Det gjorde KfW langt mere udsat end bankforbundene, også selv om IKB's insolvens ville udløse en sikkerhedsmekanisme, som ville fordele byrden på hele banksektoren.
(77)
I andre tilfælde har Kommissionen været af den opfattelse, at det er svært at definere støttebeløbet, når støtten ydes ved hjælp af risikoafdækning (35). I overensstemmelse med rammebestemmelserne og retspraksis kan støtteelementet i en garanti for en kriseramt virksomhed være lige så stort som det beløb, der potentielt dækkes af garantien, men undertiden dog også mindre (36). Men selv om støtteelementet blev vurderet ex ante til mindre end 8,1 mia. EUR (Rhineland, Havenrock og balanceførte aktivposter på 1 mia. EUR), er den realistiske vurdering af tabene på 6,8 mia. EUR imidlertid langt højere end vurderingerne af worst-case-scenariet (se tabel 3, uden tredje foranstaltning). Kommissionen kommer derfor frem til, at den støtte, der blev ydet som led i risikoafdækningen og via kapitaltilførslerne, beløber sig til 8,8 mia. EUR (se tabel 3, nr. 1-3).
b) Likviditetsfaciliteten
(78)
Ud over kapitaltilførslen og foranstaltningerne til udligning af tab støttede KfW også IKB's fortsatte drift med to rammefaciliteter på hver [ 1] mia. EUR. Disse foranstaltninger blev truffet som led i omstruktureringen og kan ikke adskilles fra første og anden foranstaltning, og KfW kan således heller ikke i dette tilfælde gøre argumentet om den markedsøkonomiske investor gældende (37). Det er ikke indlysende for Kommissionen, at en privat investor - især uden sikkerhed via en risikoafdækning - ville havet accepteret en så høj risiko. Hvis KfW alligevel skulle have orienteret sig efter bestemte markedsbenchmarks, burde det have afspejlet sig i støtteelementets størrelse.
(79)
Kommissionen fastholder, at der var fastlagt en fast rentesats på Euribor plus [ 50] til [ 50] basispoint for den første rammefacilitet, som allerede er udnyttet, og en rentesats på Euribor plus [ 100] basispoint for den anden likviditetsfacilitet, og at begge faciliteter […] var sikret med over 100 % ([…] %). Sikkerheden blev stillet med fuldgyldige IKB-aktiver, der ikke stammer fra porteføljeinvesteringer, og som normalt ikke skulle kunne give tab. Sikkerheden er struktureret, så sikkerheden de facto aldrig kan falde til under 100 %. Der er således reelt en høj sikkerhed og en relativt lav risiko for tab ved at stille likviditet til rådighed. KfW stolede således ikke kun på IKB's økonomiske formåen, men havde også fuld sikkerhed.
(80)
De anvendte risikotillæg skulle dog være i overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om revision af metoden for fastsættelse af referencesatsen og kalkulationsrenten (38) (herefter kaldet meddelelsen om referencesats og kalkulationsrente). Da virksomhedens kreditvurdering blev foretaget på grundlag af risikoafdækningen, og der er enighed om, at det drejer sig om en kriseramt virksomhed (se betragtning 96), skal Kommissionen anvende tillægget for kriseramte virksomheder. I tilfælde med høj sikkerhed er tillægget på 400 basispoint (39). Kommissionen går således ud fra, at fordelen ved den første likviditetsfacilitet på [ 1] mia. EUR med en periode på ti måneder (januar-oktober 2008) i gennemsnit svarer til [ 300] basispoint. Den anden likviditetsfacilitet fra juli 2008, som endnu ikke er udnyttet, giver med en periode på ni måneder (februar til oktober 2008) tilsvarende en fordel på [ 200] basispoint. Den støtte, der er forbundet med disse faciliteter, ville således beløbe sig til […] mio. EUR for den første likviditetsfacilitet og […] mio. EUR for den anden, hvilket giver en samlet støtte på […] mio. EUR.
(81)
Kommissionen har ingen anledning til at antage, at likviditetsfaciliteterne fra [en tysk delstatsbank] og fra [en anden tysk delstatsbank] ikke ville være blevet stillet til rådighed på baggrund af markedsøkonomiske overvejelser og muligvis ville have givet IKB en fordel. De omstændigheder, under hvilke disse likviditetsfaciliteter blev indrømmet, især det faktum, at interbankforretningen hører til en banks daglige og normale drift, den samtidige omfattende deltagelse af private erhvervsdrivende og det forhold, at [en tysk delstatsbank] og [en anden tyske delstatsbank] ikke oprettede disse kreditfaciliteter efter statens anvisning, har fået Kommissionen til at drage den konklusion, at der ikke er nogen indicier for, at de ovennævnte forretninger må henregnes til den tyske stat (40). Derfor omfatter disse faciliteter efter Kommissionens vurdering ingen statsstøtte.
c) Salget af IKB
(82)
Kommissionen har endvidere vurderet, om salget af IKB til Lone Star omfattede statsstøtte. Dette ville være tilfældet, hvis IKB var blevet solgt til Lone Star under markedsprisen. Tyskland har tilsendt Kommissionen mange oplysninger i den forbindelse (se afsnit 2.5), som dog ikke indeholder nogen indicier for, at den pris, som Lone Star betalte, ikke svarer til det højeste bud, som kunne være opnået ved et åbent, transparent, diskriminerings- og betingelsesfrit salg. Da dette ifølge Kommissionens principper for privatisering (41) er det afgørende kriterium, kan det konstateres, at salget ikke omfatter støtte til fordel for Lone Star.
(83)
Desuden vurderede Kommissionen, om salget omfattede yderligere støtte til IKB, hvilket ville være tilfældet, hvis likvidationen af IKB ville have medført lavere omkostninger for KfW end salget af IKB, dvs. at det blev undersøgt, om der var tale om normal sælgeradfærd. I den forbindelse fastholder Kommissionen, at der ved salget ikke kun bliver opnået en salgspris, men at salget også omfatter yderligere kapitaltilførsel fra KfW, som må betragtes som værende del af salget. Dette omfatter bevarelse af de to likviditetsfaciliteter på [ 2,5] mia. EUR, KfW's prioritetskredit til refinansiering af SIP 2, overdragelse af SIP 1 til KfW, som fandt sted før salget af IKB, og indkalkulering af ansvarsrisiko […]. KfW har helt klart truffet disse foranstaltninger for at muliggøre salget af IKB og for på den måde at komme af med så mange aktivposter som muligt på kortest mulig tid. Selvom KfW ved første øjekast har opnået en positiv salgspris, blev salget ledsaget af foranstaltninger, der, når alt kommer til alt, medførte en negativ salgspris.
(84)
Det må dog ikke ignoreres, at disse foranstaltninger blev iværksat som led i IKB's omstrukturering og dermed også i forbindelse med de første tre støtteforanstaltninger. Derfor kan Kommissionen ikke betragte disse adskilt fra de første tre foranstaltninger, hvorfor Kommissionen heller ikke anser KfW's argument om den markedsøkonomiske investor for at være holdbart her (42).
(85)
Lades dette ude af betragtning, synes kriteriet om den markedsøkonomiske sælger i dette tilfælde alligevel ikke at være opfyldt. Det afgørende er i sidste ende, om prisen blev negativ, fordi Tyskland ikke kunne gøre troværdige, ekstra afviklingsomkostninger gældende, som en markedsøkonomisk sælger ville have taget højde for. Kommissionen kan især ikke tage hensyn til de vurderede tab i forbindelse med risikoen for tab på de kreditter, der blev ydet som led i støtten. Efter Kommissionens vurdering er den strukturerede finansiering som led i støtten en del af KfW's offentlige opgaver og ikke af KfW's funktioner som et normalt pengeinstitut. De skulle derfor ikke betragtes som et omkostningspunkt, der også ville være vigtigt for en markedsøkonomisk investor, da denne slet ikke ville have indgået forpligtelser i forbindelse med statslige støtteforanstaltninger (43).
(86)
Derfor vurderede Kommissionen, om støtteforanstaltningerne de facto medførte en negativ pris. Da støtteforanstaltningerne ikke udgøres af tilskud, men i stedet generelt af kreditter og garantier, skal den økonomiske fordel, som de gav IKB, fastlægges på samme måde som ved en normal retlig vurdering af statsstøtte.
(87)
For det første stiller KfW stadig likviditet til rådighed for IKB. Som allerede beskrevet i betragtning 77 er det svært at sætte tal på den derved opnåede fordel, da private investorer muligvis også ville have været villige til at stille likviditet til rådighed under bestemte betingelser, så længe der blev ydet risikoafdækning. Efter salget af IKB til Lone Star ophæves risikoafdækningen. Lone Stars overtagelse af IKB og Kommissionens godkendelse af omstruktureringsstøtten og omstruktureringsplanen viser, at det anses for muligt at genetablere rentabiliteten. Mens IKB i omstruktureringsfasen officielt anses for at være en kriseramt virksomhed, er det berettiget at betegne virksomheden som »svag« (vurderingskategori B) ved beregning af foranstaltningen i hehold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten (44). I henhold til denne meddelelse var lånemargen 220 basispoint, hvilket betød, at den anden likviditetsfacilitet lå [ 100] basispoint og den første [ 125] basispoint under referencesatsen. Fremskrevet […] år (oktober 2008 til april […]) ville det give en ekstra støtte svarende til [ca. 90] mio. EUR.
(88)
For det andet købte KfW SIP 1 for 1 mia. EUR. Kommissionen fastholder, at den pris, som KfW forhandlede sig frem til, er [ 10] % lavere end den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden, og at IKB allerede havde kunnet sælge nogle dele af porteføljen til priser, der lå over den regnskabsmæssige værdi i henhold til IFRS-standarden. Med den nuværende markedssituation findes der næppe en privat investor, der er i stand til eller villig til at købe en sådan portefølje (i hvert fald ikke hele porteføljen). Det faktum, at Lone Star ikke var interesseret i at købe, og at KfW ikke var i stand til at foretage et sådant køb uden statshjælp, taler for sig selv. Det kan ikke udelukkes, at det bliver nødvendigt at foretage yderligere afskrivninger af porteføljen. I værste fald ville det ramme tranchen af efterstillede fordringer på [ 200] mio. EUR. Da der ikke findes andre benchmarks, går Kommissionen ud fra, at SIP 1 giver KfW en ekstra risiko på op til [ 200] mio. EUR.
(89)
For det tredje stillede KfW en prioritetskredit på 775 mio. EUR til disposition for SIP 2, der bliver forrentet til Euribor plus [ 90] basispoint for den højere prioritet (dvs. at kreditten dækkes som første prioritet ved hjælp af opnåede indtægter). Kreditten ydes imidlertid til en virksomhed med specielt formål (SPE), der endnu ikke er kendt som låntager. Den rentesats, der er ydet til en sådan virksomhed med specielt formål, skulle i henhold til meddelelsen om referencesatsen og kalkulationsrenten være på mindst Euribor plus 400 basispoint (45). Da det dog drejer sig om en prioritetskredit, der er efterstillet IKB's indskud og således egentlig er til fordel for IKB, accepterer Kommissionen i dette tilfælde også en lånemargen på 220 basispoint. Støtteordningen i forbindelse med ydelsen af tranchen med højere prioritet på 775 mia. EUR kan således anslås til ca. [ 30] mio. EUR ([ 100] basispoint i løbet af […] år, dvs. fra oktober 2008 til […]).
(90)
For det fjerde var årsagen til overtagelsen af risikoen for […], at denne risiko ikke ville kunne anslås dækkende i tilfælde af, at risikoen blev overdraget sammen med IKB. Da der er tale om en begrænset ansvarsrisiko, og da det fremgår af oplysningerne, at det er ret usandsynligt, at risikoen ville blive til virkelighed, ville det ikke være rimeligt at se denne risiko som en del af salget. Den begrænsede risiko bekræftes af, at revisorerne ikke forlangte henlæggelser til reserver af IKB. Med hensyn til eventuelle betalinger af skadeserstatning, der måtte opstå som følge af […], er der naturligvis en vis restrisiko. Da der ikke blev fremsendt en kvantitativ risikovurdering, går Kommissionen ud fra, at der må budgetteres med […] EUR for de nuværende foranstaltninger, hvilket svarer til en risiko på […] %.
(91)
I alt omfatter de foranstaltninger, som KfW har truffet som led i salget af IKB, støtte til en værdi af 390 mio. EUR. Dette beløb overstiger salgsprisen på [ 100] mio. EUR med [ 250] mio. EUR, hvilket giver en negativ salgspris. Derfor må det konstateres, at salget af IKB indeholdt støtte til fordel for IKB.
d) Et overblik over de statslige støtteordninger
(92)
Som det fremgår af tabel 5, beløber den samlede støtte, der er ydet som led i alle foranstaltningerne, sig til 9,155 mia. EUR.
Tabel 5
Støtte til fordel for IKB under firmaets omstrukturering
Nr.
Foranstaltning
i mio. EUR
Støttebeløb
i mio. EUR
1
Første risikoafdækning (Rhineland: 5,8 mia. EUR, Havenrock: 0,85 mia. EUR; balanceførte aktivposter: 1 mia. EUR)
6 650
2
Anden risikoafdækning (350 mio. EUR til dækning af yderligere tab - Havenrock)
200
3
Kapitaltilførsel og ikke-tilbagebetalingspligtige lån (til dækning af afskrivningerne af balanceførte aktivposter)
2 000
4
Likviditetsfacilitet til IKB (før salget)
[…]
5
Salg af IKB
5a
Prisen på IKB-aktierne
[…]
5b
Likviditetsfacilitet til IKB (efter salget)
[…]
5c
Prioritetskredit til refinansiering af SIP 2
[…]
5d
Overdragelse af SIP 1 til KfW
[…]
5e
Ansvarsfrigørelse […]
[…]
Salg af IKB (netto)
[ 250]
I alt
[ 10 000]
5.2. Foranstaltningernes forenelighed med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b): Støtte til afhjælpning af en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi
(93)
Kommissionen fastholder sit standpunkt fra procedurens indledning om, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), ikke finder anvendelse i den foreliggende sag. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), må der ydes støtte for at modvirke en alvorlig forstyrrelse af en medlemsstats økonomi. Kommissionen henviser til, at Retten i Første Instans har pointeret, at EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b), skal anvendes restriktivt.
(94)
Undersøgelsen har bekræftet Kommissionens antagelse om, at IKB's problemer skyldes hændelser i netop denne virksomhed. Desuden har de oplysninger, som Tyskland har forelagt, ikke kunnet overbevise Kommissionen om, at de systemiske virkninger, der måtte opstå som følge af IKB's insolvens, ville få en størrelsesorden, som ville medføre »en alvorlig forstyrrelse af økonomien« i Tyskland efter artikel 87, stk. 3, litra b) (46). Den konkrete sag skyldes specifikke problemer i IKB, der nødvendiggjorde målrettede støtteforanstaltninger, som kan træffes i henhold til reglerne for kriseramte virksomheder. De pågældende foranstaltninger kan således ikke erklæres forenelige med fællesmarkedet efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b).
5.3. Forenelighed med fællesmarkedet efter artikel 87, stk. 3, litra c) - omstruktureringsstøtte
(95)
Undersøgelsens resultater førte til den konklusion, at foranstaltningerne kan anses for at være omstruktureringsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet, da de opfylder alle betingelserne i rammebestemmelserne. Derfor er det ikke nødvendigt at undersøge, om der med de pågældende foranstaltninger også kunne være tale om redningsstøtte, hvilket Kommissionen allerede havde udelukket i procedurens indledning på grund af risikoafdækningens irreversible karakter.
a) Kriseramt virksomhed
(96)
Efter Kommissionens vurdering var IKB en kriseramt virksomhed i henhold til rammebestemmelsernes punkt 9, og uden KfW's intervention ville IKB med stor sandsynlighed ikke have været i stand til at imødegå likviditetskrisen ret meget længere. De truende tab ville have medført lukning af banken, og dermed er betingelserne i rammebestemmelsernes punkt 10, litra c), opfyldt. Tyskland har ikke gjort indsigelser mod dette standpunkt, der allerede blev fremført ved procedurens indledning.
b) Genoprettelse af den langsigtede rentabilitet
(97)
Denne undersøgelse har bekræftet, at IKB's langsigtede rentabilitet bliver genoprettet med omstruktureringen. Efter Kommissionens vurdering er salget af IKB til Lone Star af afgørende betydning for løsningen af de opståede problemer og for en positiv økonomisk udvikling i banken.
(98)
Desuden har undersøgelsen bekræftet, at IKB har omlagt sine aktiviteter. IKB har afhændet de tabsgivende forretningsområder og investerer ikke længere i porteføljeforretninger. For fremtiden koncentrerer banken sig desuden om sit primære forretningsområde, mellemstore virksomhedskunder. De resterende forretninger i segmentet struktureret finansiering bevares for at opfylde kravene på forretningsområdet virksomhedskunder, men [ 20] % af segmentet, men hele forretningsområdet ejendomsfinansiering vil dog blive opgivet. Desuden har IKB truffet foranstaltninger til forbedring af risikostyringen og reduceret risikoposterne væsentligt. IKB har således truffet de interne foranstaltninger, der er nødvendige for et kursskifte.
(99)
Desuden tager Kommissionen til efterretning, at der i IKB's omstruktureringsplan tilstræbes en vedvarende genoprettelse af IKB's langsigtede rentabilitet. Det fremgår af planen, der er understøttet af solide prognoser for markedets udvikling, at den valgte forretningsmodel vil fungere. En tier-1-ratio på […] % og omkostnings-/udbytteforholdet (cost income ratio) på […] %, der skal opnås inden 2011, tyder på, at der er tale om en solid forretningsplan. Den relativt lave egenkapitalforrentning på […] % (2012) skal ses i sammenhæng med IKB's relativt høje tier-1-ratio, der er en uundværlig buffer. Kommissionen tager de betydelige foranstaltninger til reduktion af omkostningerne til efterretning, som skal være gennemført inden år 2011. Kommissionen har også undersøgt de antagelser, der ligger til grund for omstruktureringsplanen, og betvivler ikke, at de er realistiske.
(100)
Det fremgår af omstruktureringsplanen, at en positiv økonomisk udvikling af IKB med en positiv egenkapitalforretning vil være mulig selv i tilfælde af et worst-case-scenario. I dette tilfælde vil banken stadig kunne opnå en tier-1-ratio på […] % og således have et solidt fundament.
c) Begrænsning af støtten til det nødvendige minimum - virksomhedens eget bidrag
(101)
Kommissionens tvivl om, hvorvidt støtten er begrænset til det nødvendige minimum, er nu fjernet. Kommissionen kan hermed konkludere, at støtten er begrænset til det nødvendige minimum, og at der ydes et betydeligt bidrag med egne midler til omstruktureringen i overensstemmelse med kravene i rammebestemmelserne, dvs. at mere end 50 % af omstruktureringsomkostningerne kommer fra egenfinansiering.
(102)
Omstruktureringsomkostningerne omfatter flere tabsposter (tab fra porteføljerne, tab som følge af højere finansieringsomkostninger, tab på grund af de reducerede forretningsområder og tab som led i salget af aktivposter) og omkostninger til oprettelse af risikoafdækningen, personaleomstruktureringsomkostninger, administrationsomkostninger samt rådgiver- og advokathonorarer. Kommissionen betvivler ikke, at disse omkostninger, sådan som Tyskland har angivet i betragtning 52, beløber sig til [ 15] mia. EUR. Kommissionen anerkender ligeledes, at det i forbindelse med refinansieringen af SIP 1 og prioritetskreditten for SIP 2 drejer sig om omstruktureringsomkostninger, da disse instrumenter er nødvendige for at genetablere den langsigtede rentabilitet. De samlede omkostninger vurderes således til ca. [ 17] mia. EUR.
(103)
IKB's omstrukturering kan i overensstemmelse med rammebestemmelsernes punkt 43 finansieres ved hjælp af støtte, støttemodtagerens egne midler, salg af aktiver, aktionærernes midler og fremmedfinansiering på markedsbetingelser.
(104)
Virksomheden selv samt de tidligere og de nye private aktionærer yder et stort bidrag til omstruktureringen af porteføljerne. Det gælder især bidraget fra bankforbundene, IKB's egenkapital (47) og kapitaltilførslen fra Lone Star. Dog kan forretningsmæssige tab og nedskæringer i virksomhedens aktiviteter som følge af krisen ikke anerkendes som egenbetaling, da det i henhold til rammebestemmelsernes punkt 43 skal dreje sig om et konkret, dvs. faktisk bidrag. På grundlag af denne kategori beløber egenbetalingen sig således til ca. […] mia. EUR ([ 20] %).
(105)
Hvis udbyttet af de salg, der blev foretaget som udligningsforanstaltninger, inddrages, øges dette beløb væsentligt, så det udgør mindst 50 %. Dette omfatter aktivposter med en nominel værdi på [ 15] mia. EUR (se tabel 4). Kommissionen kan dog ikke anerkende det fulde beløb som egenbetaling. For det første bliver en del af IKB Luxemburgs forretningsaktiviteter genoptaget i Düsseldorf ([…] mia. EUR), så det kun drejer sig om et delvist salg. For det andet bliver en del af de finansielle midler ikke opnået ved aktive salg, men som følge af de pågældende aktivers forfaldstidspunkt. For det tredje er det ikke klart, hvilken værdi aktivposterne kan afvikles til. […]. Tyskland har dog fremsat tilstrækkelige argumenter til at overbevise Kommissionen om, at den aktive afvikling af aktivposterne vil kunne indbringe mindst [ 5] mia. EUR inden for overskuelig fremtid (48). Kommissionen vil overvåge dette for at sikre, at der virkelig opnås en tilstrækkeligt høj egenbetaling, og at støtten virkelig er begrænset til det nødvendige minimum.
(106)
Salget af aktiverne har en dobbelt effekt. På den ene side reduceres mængden af risikovægtede aktiver, så der frigives kapital og kapitaliseringsgraden øges. På den anden side skabes der likviditet ved salget, som kan anvendes til finansiering af omstruktureringen eller til styrkelse af likviditetsgrundlaget (49). Som allerede forklaret i nr. 105 drejer det sig i forbindelse med disse midler til dels om forventet kapitaltilstrømning, hvoraf en del allerede er realiseret, og en yderligere del vil tilflyde virksomheden i nærmeste fremtid. Også hvis man ser bort fra de forventede kapitaltilstrømninger, der først kan opnås i 2011, og forsigtigt antager, at ikke alle forventede indtjeninger opnås i fuldt omfang, kommer Kommissionen frem til, at betingelsen om et egetbidrag på mindst 50 % for en omstrukturering, der ikke er i strid med statsstøttereglerne, er opfyldt.
(107)
Kommissionen er kommet til denne konklusion under hensyn til følgende aspekter:
Tabel 6
Egenbetaling
(mia. EUR)
Foranstaltning
Midlernes oprindelse
Værdi
Risikoafdækning
Bankforbund
1,50
Virksomhedens kapitalreserver og hybridkapital
IKB
[ 1,5]
Kapitaltilførsel SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Mellemsum
[ 3,25]
Salg af porteføljeinvesteringer
Marked
[…]
Afvikling af handel med fast ejendom
Marked
[…]
Afvikling af IKB Int. Luxemburg
Marked
[…]
Afvikling af IKB CC New York
Marked
[…]
Afvikling af IKB Amsterdam
Marked
[…]
Salg af andelene i Movesta
Marked
[…]
Salg af ikke-strategiske aktivposter
Marked
[…]
Mellemsum: Salg som udligningsforanstaltninger
[ 5,0] (mindst […])
d) Undgåelse af urimelige konkurrencefordrejninger - kompenserende foranstaltninger
(108)
Kommissionen er efter undersøgelsen overbevist om, at der træffes tilstrækkelige foranstaltninger for så vidt muligt at mindske mulige negative effekter af støtten for konkurrenterne.
(109)
Kommissionen konstaterer, at IKB skiller sig af med et helt forretningsområde, og at IKB's mest udbytterige forretningsområde, strukturerede finansieringer, reduceres med [20-30] %.
(110)
Kommissionen kan ikke acceptere, at den største del af reduktionen (dvs. afviklingen af porteføljeinvesteringer til en værdi af 18,3 mia. EUR) gøres gældende som kompenserende foranstaltning, da nedskæringsforanstaltninger er nødvendige for at genoprette den langsigtede rentabilitet. Sådanne foranstaltninger kan i henhold til rammebestemmelsernes punkt 40 ikke anerkendes som kompeserende foranstaltninger.
(111)
Til trods for dette svarer de yderligere reduktioner på ca. [ 10] mia. EUR til ca. [25] % af balancesummen efter fradrag af porteføljeinvesteringerne (dvs. [ 10] mia. EUR af 45,2 mia. EUR) (50). Mens udtrædelsen af porteføljeinvesteringerne ikke kan accepteres som kompenserende foranstaltning, påvirker dette alligevel bankens størrelse og aktiviteter. Som følge af de foranstaltninger, som Tyskland har foreslået, reduceres IKB's balancesum med 47,2 % (dvs. 18,3 mia. EUR porteføljeinvesteringer og [ 10] mia. EUR til udligningsforanstaltninger minus […] mia. EUR vækstmargen sammenholdt med den samlede balancesum på 63,5 mia. EUR).
(112)
Kommissionen henviser desuden til, at reduktionen af den samlede balancesum til 33,5 mia. EUR, der tilstræbes at være opnået i slutningen af omstruktureringsperioden (30.9.2011), sikrer, at lukningerne og salgene ikke bliver modvirket af, at forretningen genetableres i eller blot flyttes til andre dele af banken.
(113)
Desuden deltager bankens tidligere ejere og tidligere ledelse ikke længere i IKB's drift, hvilket giver et vigtigt signal med hensyn til bekæmpelsen af »moral hazard«. Derudover blev banken solgt i en åben og ikke-diskriminerende proces, der gav konkurrenterne i banksektoren mulighed for at erhverve banken, hvilket som sådan faktisk udgør en slags udligning af den konkurrencefordrejning, de blev udsat for som følge af støtten.
(114)
Alt i alt står kompenserende foranstaltninger i forhold til de fordrejninger, som støtten til IKB har medført, og de sikrer, at de negative virkninger på markedsvilkårene så vidt muligt afbødes.
(115)
Det er nødvendigt, at Kommissionen holdes løbende underrettet om, hvorledes realiseringen af disse udligningsforanstaltninger skrider fremad.
6. KONKLUSION
(116)
Kommissionen fastslår, at de pågældende støtteforanstaltninger er gennemført i strid med EF-traktatens artikel 88, stk. 3. Kommissionen konkluderer dog, at de pågældende foranstaltninger er en form for omstruktureringsstøtte, der i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), kan anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis de relevante betingelser er opfyldt -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den støtte, som Tyskland i medfør af de aftaler og dokumenter, som Tyskland har forelagt, har ydet til fordel for IKB Deutsche Industriebank AG (herefter kaldet »IKB«), er med forbehold af de i artikel 2 nævnte betingelser og klausuler forenelig med fællesmarkedet.
Artikel 2
1. Tyskland skal sikre, at omstruktureringsplanen for IKB, som Tyskland tilsendte Kommissionen den 25. september 2008, er ført ud i livet i fuldt omfang senest den 30. september 2011.
2. Tyskland skal sikre, at følgende af IKB's aktiver sælges til en tredjepart, der er uafhængig af IKB og KfW, eller afvikles:
a)
Hele forretningsområdet for ejendomsfinansiering, der både omfatter indenlandsk og international ejendomsfinansiering, indstilles pr. 31. december 2008 og afvikles aktivt (51), idet […] % skal sælges senest den 30. september 2010, yderligere […] % senest den 30. september 2011 og resten inden for de pågældende forfaldsfrister. Afviklingen omfatter også IKB Immobilien Management GmbH, IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG og IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH (52).
b)
Datterselskabet IKB International SA Luxemburg afvikles aktivt senest den 30. september 2011. Fra den 31. marts 2009 indgås der ikke flere nye handler. IKB overtager de forretninger fra dette datterselskabs forretningsområder, som er vigtige for områderne virksomhedskunder og strukturerede finansieringer.
c)
IKB Capital Corporation New York afvikles aktivt frem til den 30. september 2011, idet […] % af kreditporteføljen skal sælges senest den 30. september 2010. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
d)
Forretningsaktiviteterne i IKB AG i Amsterdams afvikles aktivt senest den […]. Fra den 31. december 2008 indgås der ikke flere nye handler.
e)
Andelen på 50 % i Movesta Lease and Finance GmbH sælges senest den 30. september 2011.
f)
Yderligere ikke-strategiske aktivposter, der oprindeligt fremgik af balancen, afvikles aktivt til en nominel værdi af 1,7 mia. EUR (regnskabsmæssig værdi pr. 31. marts 2007) senest den 30. september 2011.
3. Tyskland skal sikre, at IKB's samlede balancesum maksimalt er 33,5 mia. EUR (53) pr. 30. september 2011.
4. I tilfælde af at uforudsete forhold indtræffer, især hvis krisen på kapitalmarkedet varer ved, eller hvis det viser sig at være umuligt at sælge bestemte aktiver, kan de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 2 og 3, ændres eller erstattes, eller fristen kan forlænges, hvis dette bliver tilstrækkeligt begrundet mindst to måneder før den pågældende frists udløb, og hvis Kommissionen ikke rejser indsigelser inden for to måneder.
5. For at de betingelser og klausuler, der er fastlagt i stk. 1, 2 og 3, kan overvåges, skal Tyskland frem til år 2012 hvert år senest den 31. juli fremsende rapporter om, hvorledes realiseringen af omstruktureringsplanen samt disse betingelser og pålæg skrider fremad.
Artikel 3
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. oktober 2008.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2008. október 21.)
a Németország által az IKB Deutsche Industriebank AG szerkezetátalakítása céljából nyújtott C 10/08 (ex NN 7/08) számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2008) 6022. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2009/775/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az említett cikkeknek (1) megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
Az eljárást a Németország által 2007. augusztus 3-án továbbított információk alapján indították meg. Németország többszöri újabb információcserét követően 2008. január 15-én kelt levelében bejelentette az intézkedéseket, és kifejtette, hogy az intézkedések minden esetben a közös piaccal összeegyeztethető, megmentési célú, illetve szerkezetátalakítási támogatásnak tekinthetők.
(2)
A Bizottság 2008. február 27-i levelében értesítette Németországot azon határozatáról, hogy az intézkedésekkel kapcsolatban megindítja az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást.
(3)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló bizottsági határozatot (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2). A Bizottság felhívta az érdekelt feleket a támogatási intézkedésre vonatkozó észrevételeik megtételére. A Bizottság harmadik féltől nem kapott észrevételeket.
(4)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követően Németország 2008. március 27-én tett észrevételt a Bizottság megállapításaival kapcsolatban, majd a 2008. január 15-én és 25-én, február 5-én és 25-én, március 3-án, 6-án, 11-én, 14-én, 20-án és 27-én benyújtott információkat kiegészítve 2008. április 3-án és 25-én, május 7-én és 30-án, június 9-én és 27-én, július 25-én, augusztus 4-én, 22-én és 26-án, szeptember 2-án, 3-án, 4-én, 5-én, 16-án, 18-án, 19-én és 25-én, valamint október 14-én további információkat küldött. Ezekkel az információkkal együtt Németország 68 olyan különböző szerződést és dokumentumot továbbított a Bizottságnak, amelyek az intézkedések alapját képezik. Ezenkívül a Bizottság számos találkozót és telefonkonferenciát tartott Németországgal, a kedvezményezett intézménnyel és a Kreditanstalt für Wiederaufbau (a továbbiakban: KfW) nevű fejlesztési bankkal.
2. AZ INTÉZKEDÉSEK LEÍRÁSA
2.1. A kedvezményezett
(5)
A kedvezményezett az IKB Deutsche Industriebank AG (a továbbiakban: IKB). Az IKB egy, az SDAX-on jegyzett, közepes méretű német magánbank, amelynek székhelye Düsseldorfban van. Többségi részvényese az állami tulajdonban lévő KfW, amely a válság előtt a részvények 38 %-ával rendelkezett. Ezenkívül a saját aktív üzletággal nem rendelkező iparkutatási alapítvány, a Stiftung Industrieforschung 12 %-kal rendelkezett; a részvények fennmaradó 50 %-ával pedig szabadon kereskedtek. A tervezett feltőkésítést követően a KfW a részvények 91 %-ára tehet szert.
(6)
Az IKB fő részvényese, a KfW egy fejlesztési bank, amely 80 %-ban szövetségi, 20 %-ban pedig tartományi tulajdonban áll. Összesen 360 milliárd EUR-s mérlegfőösszegével (2006. december 31-i állapot) a KfW Németország tíz legnagyobb bankja közé tartozik. A KfW németországi székhelyű közjogi intézményként Németország, Európa és a világ gazdaságának, társadalmának és környezetének egyaránt lendületet ad. A KfW feladatainak körébe a kis- és középvállalkozások támogatása, az ingatlantulajdon, valamint a képzés és továbbképzés finanszírozásának és korszerűsítésének előmozdítása, az infrastruktúra fejlesztésére irányuló önkormányzati projektek finanszírozása, az export- és a projektfinanszírozás támogatása, a fejlődő és átalakulóban lévő országok támogatása, valamint a környezet- és az éghajlatvédelem támogatása tartozik. A KfW a támogatásra szánt pénzöszegeket többnyire a tőkepiacon veszi fel. A bank támogatásokra vonatkozó állami feladatát a KfW-ről szóló törvény (3) rögzíti. Állami feladatának ellátása során a KfW intézményi jótállással (Anstaltslast) rendelkezik.
(7)
A szerkezetátalakítás előtt az IKB üzleti tevékenysége a következő négy üzletágra terjedt ki:
1.
Vállalati ügyfelek
Az IKB alapvető üzleti tevékenysége abból áll, hogy hosszú távú finanszírozást biztosít a legalább 7,5 millió EUR összegű éves forgalommal rendelkező középvállalkozások részére. A középvállalkozások részére biztosított hitelek, sajáttőke-finanszírozás és lízing mindig is a vállalati ügyfelekkel kapcsolatos ügyletek legfontosabb csoportját alkották; ennek során a belföldi ügyletek állnak előtérben. Míg a vállalati ügyfelek piacán az IKB piaci részesedése csak 1 %, a középvállalkozások részére nyújtott hosszú távú hitelek piaci szegmensében ez az arány 10 %. A bank sikeres a hosszú távú ügyfélkapcsolatok terén. A haszonkulcsok ugyanakkor - tekintettel a rendkívül kiélezett versenyre - nem nagyok. A hitelüzletág […] (4) kevésbé vonzó, ezért az IKB-nak mindenképpen más, nyereségesebb tevékenységeket (pl. strukturált finanszírozás vagy ingatlantermékek) kell kialakítania ugyanezzel az ügyfélkörrel, és ehhez fel kell használnia sokéves ügyfélkapcsolatait.
2.
Strukturált finanszírozás
Ebbe az üzletágba különösen a következő tevékenységek tartoznak: közvetlen befektetések finanszírozása, projekt- és exportfinanszírozás, akvizíció- és infrastruktúrafinanszírozás, valamint a vállalkozások finanszírozási struktúráinak átalakítása és a hitelek kihelyezése (szindikálás) a közepes méretű ügyfelek számára. Az IKB telephelyei igen előnyös módon a fontos pénzügyi központokban, Londonban, Luxembourgban, Madridban, Milánóban, New Yorkban és Párizsban helyezkednek el, így mind nemzeti, mind nemzetközi akvizíciók finanszírozásával tudnak foglalkozni. Az IKB vállalkozásuk teljes finanszírozásának optimálásában és a hitelértékesítésben segít ügyfeleinek. Szindikált hitelügyletei keretében az IKB olyan hitelkeretekben is szerepet vállal, amelyeket más hitelintézetek állítottak fel. A strukturált finanszírozás Németországra összpontosul, de az IKB nyugat-európai német vállalkozásokkal is foglalkozik.
A strukturált finanszírozási üzletágban folytatott tevékenységeivel az IKB nagyon magas nyereségre tesz szert. Az eredeti szerkezetátalakítási terv, amely még nem tartalmazta a később meghatározott kompenzációs intézkedéseket, erre az üzletágra vonatkozóan mintegy [ 10] %-os sajáttőke-hozamot tüntetett fel.
3.
Ingatlanfinanszírozás
Az IKB piaci tevékenységeinek mintegy [ 10] %-a az ingatlanfinanszírozásra összpontosul. Ennek az üzletágnak a középpontjában az irodai, kereskedelmi és ipari, valamint logisztikai és menedzsment célú ingatlanok finanszírozása, továbbá az olyan helyeken történő csomagfinanszírozás áll, ahol tartós bérbeadásra és kedvező értékesítési lehetőségekre lehet számítani. Ezen a területen középvállalkozások, nagyvállalkozások, magán- és intézményi befektetők, projektfejlesztők, vidékfejlesztési társaságok és befektetési társaságok az IKB partnerei. A projektek finanszírozási szükséglete legalább 5 millió EUR. Az ingatlanbefektetések teljes körű szolgáltatójaként az IKB átfogó terveket és megoldásokat is kidolgoz az építkezésekre, a felújítási és átalakítási intézkedésekre vonatkozóan. Németország mellett más európai államokban is, mindenekelőtt Belgiumban, Franciaországban, Olaszországban, Luxemburgban, Hollandiában, Spanyolországban és az Egyesült Királyságban nyújtanak ingatlanfinanszírozási szolgáltatásokat.
Az eredeti szerkezetátalakítási terv, amely még nem tartalmazta a később meghatározott kompenzációs intézkedéseket, erre az üzletágra vonatkozóan mintegy [ 5] %-os sajáttőke-hozamot tüntetett fel.
4.
Portfólióbefektetés
Az IKB az új évezredben fokozta a legkülönfélébb befektetési területek nemzetközi hitelportfólióiba irányuló befektetéseit. E bővítés célja a kockázati profil diverzifikációja volt úgy a régiók, mint a gazdasági ágazatok tekintetében, a jutalékbevételekből származó nyereségek egyidejű növelése mellett. Azáltal, hogy a mérlegből mérlegen kívüli különleges célú gazdasági társaságokon keresztül kiiktatták a hitelkockázatokat, tőkét lehetett felszabadítani, így az IKB olyan más eszközosztályokba ruházhatott be, mint a középvállalkozások finanszírozása vagy a hitelportfóliók. A (10) és azt követő preambulumbekezdésekből kiderül, hogy az IKB átfogó portfólióbefektetései okozták a bank nehézségeit. Ezért az IKB időközben már kiszállt ebből az üzletágból.
(8)
A 2006/2007. üzleti évben a különböző üzletágakban a következő eredményeket érték el:
1. táblázat
Az üzleti szegmensek áttekintése
(millió EUR)
Működési nyereség
Hitelvolumen
Vállalati ügyfelek
92,8
16 065
Strukturált finanszírozás
90,6
4 889
Ingatlanok
23,2
7 870
Sajáttőke-finanszírozás
11,3
18 260
Központ/Konszolidáció
- 103
4 114
Összesen
114,5
51 198
(9)
A válság előtt az IKB mérlegfőösszege 49,1 milliárd EUR volt (a 2006. december 31-i állapot szerint), amely az IKB valamennyi mérlegen kívüli tevékenységének figyelembevételével történt kiigazítást követően 63,5 milliárd EUR-ra nőtt (2007. március 31-i állapot).
2.2. Az IKB nehéz helyzetének okai
(10)
Az IKB nehéz helyzete az egyesült államokbeli másodlagos jelzálogpiacok tartós válságával áll összefüggésben, amelynek következtében megnőtt az IKB és különösen egyik különleges célú gazdasági társasága, a Rhineland Funding Capital Corporation (a továbbiakban: Rhineland) kockázati kitettsége (5). A válság nyomán beszűkült a likviditás, amit a Rhineland (ha a rendszerint felhasznált CP jegyzése nem volt teljes körű) kereskedelmi bankoknál lévő hitelkeretekkel hidalta át.
(11)
Az IKB mintegy 8,1 milliárd EUR értékben biztosított különféle likviditási eszközöket a Rhineland részére. A Rhineland olyan strukturált hitelportfóliókba fektetett be, amelyeket többek között az amerikai másodlagos jelzáloghitelnek való kitettség jellemez, és befektetéseit rövid lejáratú, eszközalapú fizetési eszközök (commercial papers, a továbbiakban: CP) kibocsátásával refinanszírozta. A Rhineland részére közvetlenül nyújtott likviditási kereteken kívül az IKB az úgynevezett Havenrock-struktúrán keresztül közvetve biztosított kockázatlefedést a Rhineland eszköztételeire. A Havenrock-struktúra teljes veszteségre vonatkozó kockázata az IKB esetében 1,2 milliárd EUR volt. Mind a Rhinelandnek biztosított közvetlen likviditási keretek, mind a Havenrock-struktúra esetében mérlegen kívüli intézkedésekről volt szó. Emellett az IKB a Rhinebridge strukturált befektetési eszköz (a továbbiakban: Rhinebridge) és más típusú befektetési portfóliók (pl. collateralised debt obligations, CDO) alárendelt adósságinstrumentumai révén közvetlen, mérlegben feltüntetett portfólióbefektetésekkel is rendelkezett (részben a másodlagos jelzálogok szegmenséből). 2007 nyarán a Rhineland és a Rhinebridge eredetileg nagyon magasra értékelt strukturált portfólióinak részeit és a CDO-kat az ezzel a területtel foglalkozó hitelminősítő intézetek jelentősen leminősítették.
(12)
Az Egyesült Államok jelzálogpiacán a másodlagos jelzálogok szegmensében elhúzódó válság miatt és a másodlagos jelzáloghitel-alapú értékpapírok hitelminősítő intézetek általi leminősítésének közvetlen következményeként egyes papírok, amelyekkel ebben a piaci szegmensben kereskednek, veszítettek értékükből. Ez különösen a Rhineland különleges célú gazdasági társaságot érintette, amelyet az a veszély fenyegetett, hogy nem tudja refinanszírozni befektetési portfólióját a CP-piacon. Figyelemmel arra, hogy a CP-piac kiszáradt, valószínű volt, hogy a Rhineland az IKB által nyújtott, 8,1 milliárd EUR értékű likviditási keretet, amelyről ugyanakkor az IKB-mérlegben nem gondoskodtak, le fogja hívni. Ezenkívül a mérlegben feltüntetett többi portfólióbefektetés, mint a Rhinebridge is, jelentős mértékben ki volt téve a valósérték-ingadozásoknak, amelyeket a nemzetközi számviteli standardoknak (nemzetközi pénzügyi beszámolási standardok, International Financial Reporting Standards; IFRS) megfelelően kellett feltüntetni.
(13)
Az IKB nehéz helyzetét a 18,3 milliárd EUR összegű portfólióbefektetés okozta. A 2006/2007. évi kiigazított mérlegben feltüntetett, 18,3 milliárd EUR értékű portfólióbefektetés eredetileg legnagyobb részt mérlegen kívüli volt, és a Rhinelandet érintette, csak egy kisebb rész szerepelt az IKB mérlegében. A Rhineland mérlegen kívüli eszköztételei 11,5 milliárd EUR értékű vagyoni eszközből tevődtek össze (2007. március 31-i állapot, illetve a válság alatt is). Az eszközök értéke az eladás és a pénznem-kiigazítások folytán folyamatosan csökkent, és 2008 augusztusában 6,3 milliárd EUR volt. A 2006/2007. évi kiigazított mérlegben a mérlegben feltüntetett portfólióbefektetések értéke 6,8 milliárd EUR volt.
2.3. Az intézkedések
a) Első intézkedés: kockázatlefedés
(14)
2007. július 27-én egy német bank, amely hitelkeretet bocsátott az IKB rendelkezésére, arról értesítette a német bankfelügyeleti hatóságot (Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht; a továbbiakban: BaFin), hogy megszünteti ezt a keretet. Ezt követően a BaFin közölte a KfW-vel, a német pénzügyminisztériummal és a többi érdekelt féllel, hogy bezárja az IKB-t (6), ha az említett felek nem vállalják át az IKB Rhinelanddel kapcsolatos kötelezettségeiből eredő kockázatokat. Ezenkívül kiderült, hogy az IKB másodlagos jelzálogpiaci pozíciói nemcsak a Rhinelandre korlátozódtak, hanem a Rhinebridge-re is kiterjedtek, és egyéb másodlagos jelzálogpiaci portfólióbefektetéseket is magukban foglaltak.
(15)
2007. július 29-én a BaFin, a német pénzügyminisztérium, a KfW és a három fő német bankszövetség (7) abban állapodott meg, hogy a KfW a BaFinnel együttműködve közbeavatkozik, és kockázatlefedést biztosít az IKB részére. Emellett a bankszövetségek is hajlandóak voltak a kockázatlefedésben a kockázatok 30 %-ának átvállalására. 2007. augusztus 16-án mindezt egy, a KfW és a három bankszövetség között létrejött írásbeli megállapodásban is megerősítették.
(16)
A KfW az IKB bonitásának biztosítását célzó következő intézkedéseket jelentette be:
-
2007. július 30-tól (hétfő) kockázatlefedés a Rhineland részére rendelkezésre bocsátott, 8,1 milliárd EUR értékű (ez az összeg, elsősorban az átváltási árfolyam ingadozásaiból fakadóan, időközben 6,3 milliárd EUR-ra csökkent) likviditási kerettel kapcsolatban az IKB valamennyi jogára (díjak) és kötelezettségére vonatkozóan. A 2007. július 29-én a Rhineland részére rendelkezésre bocsátott likviditási keretből eredő kötelezettségek hivatalos átvétele esedékességig, illetve a strukturált hitelportfólió eladásáig (8) marad érvényes. Az ilyen portfóliók futamideje általában meghaladja az öt évet.
-
Az IKB lefedése a Rhinebridge-ben és egyéb, mérlegben feltüntetett, másodlagos jelzálogpiaci portfólióbefektetésekben való, összesen 6,8 milliárd EUR értékű tevékenységéből származó veszteségekkel szemben 1 milliárd EUR értékben.
(17)
Németország eredetileg 3,5 milliárd EUR-ra becsülte a KfW és a bankszövetségek által az IKB javára biztosított kockázatlefedés keretében keletkező várt veszteségeket (Rhineland és Havenrock: 2,5 milliárd EUR, Rhinebridge és egyéb, másodlagos jelzálogpiaci portfólióbefektetések: 1 milliárd EUR (9).
(18)
Az eredeti, 2007. július 29-i megállapodásban a KfW a következőképpen állapodott meg a bankszövetségekkel a kockázatlefedésből várt veszteségek megosztásáról:
-
A KfW elvileg a várt veszteségek 70 %-át viseli, azonban a Rhineland tekintetében felső határ nélkül; azaz a bankszövetségek által vállalt 30 %-os részarányt (lásd alább) meghaladó veszteségeket teljes mértékben a KfW-nek kell viselnie.
-
A bankszövetségek a várt veszteségek 30 %-át vállalják, legfeljebb 1 milliárd EUR értékig.
(19)
A KfW és a bankszövetségek közötti kockázatmegosztás a bankszövetségek tekintetében az 1 milliárd EUR felső értékhatárig érvényes (lásd a (18) preambulumbekezdést), függetlenül attól, hogy a veszteségek a kockázatlefedés mely tételénél (Rhineland, Rhinebridge vagy közvetlen befektetések) realizálódnak, miközben a felek az igénybevétel szempontjából a megállapodás szerinti kockázatmegosztásnak megfelelően egyenrangúak.
(20)
A bankszövetségek a kockázatlefedésben vállalt részesedésük mellett azt is vállalták, hogy arra ösztönzik tagjaikat, hogy a válság kitörésekor megszüntetett hitelkereteket nyissák meg ismét az IKB számára.
(21)
Ezenkívül a 2007. augusztus 16-i megállapodás utal arra, hogy a KfW banki szindikátusvezetőként megfelelő ellentételezést fog kialkudni a kockázatmegosztási intézkedésekért, és intézkedéseket fog tenni a bankszövetségek és a KfW valamennyi ráfordításának visszafizetése érdekében. Míg a visszafizetés tekintetében egyezséget értek el, és ezzel kapcsolatban megtették a megfelelő intézkedéseket, az ellentételezés kérdése lekerült a napirendről, mivel azt […] lehetett volna értelmezni, amihez szükség lett volna […] engedélyére.
(22)
A bankszövetségek által vállalt 30 %-os kockázatrészesedés a következőképpen oszlott meg az egyes szövetségek között:
-
50 % Bundesverband deutscher Banken (BdB),
-
16,7 % Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken (BVR),
-
33,3 % Deutscher Sparkassen- und Giroverband (DSGV).
(23)
A BdB azért vállalt 50 %-ot, mert az IKB fizetésképtelensége esetére az egyes magán- vagy vállalati ügyfelek aktíváját a magánbankok befektetésbiztosítási alapjain keresztül az IKB irányadó szavatoló tőkéjének 30 %-áig biztosították (ügyfelenként mintegy 662 millió EUR 2007. szeptember 26-án) (10).
b) Második intézkedés: a kockázati tartalék növelése
(24)
A pénzpiacok helyzetének további rosszabbodására tekintettel az IKB veszteségeihez Havenrock-struktúra keretében teljes mértékben igénybe vették a kockázatlefedést, de ez nem bizonyult elégnek. Az IKB üzleti tevékenységének folytatása érdekében újabb veszteségfedező intézkedésekre volt szükség. 2007. november 30-án a KfW és a bankszövetségek a hitelkeretekkel összefüggésben hozzávetőleg 350 millió EUR (440 millió USD) értékű további kockázattal szemben nyújtottak biztosítékot az IKB számára a Havenrock-struktúrában. A KfW 150 millió EUR-t biztosított, ebből 54,3 millió EUR-t átváltható értékpapírok formájában, amelyeket 2008. február 14-én (2008. február 28-i hatállyal) részvényekre cserélt, részesedését az IKB-ban ezzel 43 %-ra emelve. A BdB további 150 millió EUR-t vállalt, a BVR és a DSGV pedig további 50 millió EUR-t.
c) Harmadik intézkedés: tőkeemelés és KfW-kölcsön
(25)
2008 februárjában a szövetségi kormány utasítására a KfW további 2,3 milliárd EUR-t bocsátott az IKB rendelkezésére.
(26)
1,05 milliárd EUR-t kölcsön formájában nyújtottak, amelyre vonatkozóan közvetlenül lemondtak a követelésekről, és kikötöttek egy jobb megtérülést biztosító záradékot, amelynek értelmében az IKB-nak akkor kell visszafizetéseket teljesítenie, ha az elkövetkező években nyereségre tesz szert. Az intézkedésekre azért volt szükség, hogy tőkét injektáljanak a bankba, és így megakadályozzák, hogy az IKB alapvető tőkeelemeinek aránya a törvényben előírt küszöbérték alá süllyedjen.
(27)
Ezenkívül a BaFin tőkeemelési garanciát követelt meg a KfW-től, amelynek mértékét nem korlátozták. A KfW vállalta, hogy 1,25 milliárd EUR értékű tőkeemelés formájában kiegészítő finanszírozást biztosít. A tőkeemeléssel kapcsolatos intézkedéseket elvileg 2008 augusztusában hozták meg; a tényleges tőkésítésre azonban csak a Bizottság pozitív határozata után kerülhet sor. Ennek megfelelően a tőkeemelést még nem hajtották végre. A tőkeemelést követően a KfW IKB-ban való részesedése mintegy 90,8 %-ot fog kitenni.
(28)
A KfW harmadik intézkedését a német szövetségi kormány a KfW rendelkezésére bocsátott 1,2 milliárd EUR-val, a bankszövetségek pedig 300 millió EUR-val támogatták.
d) A likviditás biztosítása
(29)
A KfW ezenkívül 2008 januárja óta összesen [ 2,5] milliárd EUR értékű likviditási keretet bocsátott az IKB rendelkezésére. A források két, egyenként […] milliárd EUR értékű keretkonstrukcióból állnak, és az első, 2008. január 24-i keretkonstrukciót Euribor plusz [ 50]-[ 50] bázispont mellett [ 100] %-os fedezettséggel látták el. A második, 2008. július 18-i keretkonstrukciót Euribor plusz [ 100] bázispont mellett [ 100]-os fedezettséggel hozták létre. A hitelkeretek ilyen magas fedezetének biztosítania kell, hogy a biztosítékok még a legrosszabb (worst-case) forgatókönyv bekövetkezése esetén is elegendőek legyenek a hitelek fedezésére.
(30)
Az IKB-nak más bankok is nyújtottak likviditási keretet. Így az IKB-nak [egy egyesült államokbeli nagybank] és [egy másik egyesült államokbeli nagybank] [ 0,75] milliárd EUR értékű likviditási keretet biztosított havi alapon és Euribor plusz [ 100]-[ 100] bázispont mellett [ 100] %-[ 100] % fedezettséggel. Az IKB hozzáfért továbbá egy legfeljebb [ 250] millió EUR értékű likviditási kerethez is, amelyet [egy német tartományi bank] hozott létre egy évre, Euribor plusz [ 90]-[ 100] bázispont mellett, [ 100] %-[ 100] %-os biztosíték ellenében. Egy további, [ 500] millió EUR-s likviditási keret nyílt [egy másik német tartományi banknál] egy évre Euribor plusz [ 50] bázispont mellett, megfelelő fedezettséggel.
2.4. Növekvő veszteségek a szerkezetátalakítás során
(31)
A Rhineland mérlegen kívüli eszköztételeire vonatkozó kockázatlefedéssel lefedni tervezett várt veszteségek az eredetileg becsült 2,5 milliárd EUR-ról (legrosszabb forgatókönyv) 7,0 milliárd EUR-ra nőttek (11). A 2007 júliusában a Rhineland tekintetében biztosított kockázatlefedés folyamán a KfW a Rhinelandnek nyújtott likviditási keretek keretében vállalta a mérlegen kívüli eszköztételek valamennyi kockázatát, azaz átvitte ezeket a kockázatokat a saját mérlegére. Ennek semmilyen hatása nincs a bankszövetségek által az egyéb pozíciókból származó veszteségek tekintetében vállalt, legfeljebb 1 milliárd EUR-s felelősségvállalásra.
(32)
Ezenkívül az első intézkedés 1 milliárd EUR-ig fedezte a veszteségeket a mérlegben feltüntetett, 6,8 milliárd EUR értékű portfólióbefektetések tekintetében. A mérlegben feltüntetett befektetések 2008 tavaszán a pénznem-kiigazítások folytán 6,31 milliárd EUR-ra csökkentek. Szintén 2008 tavaszán az IKB megpróbálta eladni a két portfóliót egy nyilvános árverésen. Az elhúzódó tőkepiaci válság miatt nem került sor eladásra, mert az ajánlatok messze a várt eladási ár alatt maradtak. Ezt követően az IKB-nak tovább kellett lefelé korrigálnia a portfóliók könyv szerinti értékeit. 2008 augusztusáig az IKB [ 750] millió EUR eszközveszteséget szenvedett el. Ezenkívül 990 millió EUR névértékű eszközt lehetett a piacon eladni. Ezáltal a megmaradt portfóliók névértéke 2008 augusztusában [ 5] milliárd EUR volt.
(33)
Egy világos választóvonal meghúzása céljából az IKB esetleges augusztusi eladásának előkészítése keretében az IKB-mérlegben szereplő portfóliókra vonatkozó megmaradt kockázatlefedést a maradék 360 millió EUR-nak a KfW általi korai rendelkezésre bocsátása révén teljesítették. Hivatalosan a veszteségek még nem realizálódtak, de az alapul vett eszköztételek már kiestek. Az 1 milliárd EUR mértékű garanciát ezzel teljes mértékben lehívták, és az teljesítettnek tekinthető.
(34)
Az ajánlattevőkkel folytatott tárgyalások keretében a megmaradt portfólióbefektetéseket két strukturált befektetési portfólióra (SIP 1 és SIP 2) osztották fel. A SIP 1 lényegében [bizonyos értékpapírokat] foglal magában, amelyek névértéke […] milliárd EUR, könyv szerint értéke pedig [ 1] milliárd EUR (12). A SIP 2 az IKB többi [értékpapírját] tartalmazza, amelyek névértéke […] milliárd EUR, könyv szerint értéke pedig [ 1] milliárd EUR.
(35)
A 2. táblázat a portfólióbefektetések alakulásáról ad áttekintést, 2008 augusztusának végéig. A realizált és várt veszteséget összességében mintegy 10,28 milliárd EUR-ra becsülik.
2. táblázat
Portfólióbefektetések 2007 márciusa és 2008 augusztusa között
(milliárd EUR)
Névérték kiigazítva 2007/3
Pénznemkiigazítások
Eladás
(az eszközök névértéke)
Eladási veszteség
(az eladási ár névértéke)
Realizált veszteség
(az eszközök névértéke)
Névérték 2008/8
(IKB vagy KfW)
Értékcsökkenés
Könyv szerinti érték 2008/8
(IFRS)
Összes veszteség
(realizált + várt veszteség)
Rhineland
11,5
3,7
[ 1]
-
[ 0,5]
[ 5] (KfW)
[ 3]
[ 2,0]
[ 3,5]
Havenrock
(1,2)
-
-
-
1,2
0
0
0
1,2
Mérleg szerint összesen
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,75]
[ 5] (IKB)
[ 1,5]
[ 2]
[ 2,0]
-
SIP 1
nincs adat
-
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
SIP 2
nincs adat
[…] (IKB)
(…)
[ 1]
(…)
-
Egyéb
6,81
0,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 0,5]
0
0
0
[ 0,5]
Összesen (1-3)
18,3
4,5
[ 2]
[ 0,5]
[ 1,7]
[ 7,5]
[ 4,5]
[ 3,0]
[ 6,0]
2.5. Az eladás
(36)
A KfW IKB-részvényeinek eladása 2008 januárjában kezdődött és 2008. augusztus 21-én azzal a döntéssel zárult, hogy az IKB-t eladják a Lone Star Funds VI Financial Holdings, L.P. Dallas, USA (a továbbiakban: Lone Star) nevű pénzügyi befektető cégnek.
(37)
Az eladásra nyilvános, megkülönböztetésmentes és átlátható pályázati eljárás keretében került sor. A 2008. január eleji általános felhívást követően az első körben [ 40] ajánlattevő (köztük német és nemzetközi bankok és pénzügyi befektetők) jelezte érdeklődését. Egy titoktartási nyilatkozat aláírása után [ 20] ajánlattevő kapott tájékoztató anyagot (január végén). [ 5] ajánlattevő tette meg első ajánlatát (február végén). [ 5] ajánlattevő kapott hozzáférést az adatszobához. Összesen [ 5] ajánlattevő tett tényleges ajánlatot (május végén).
(38)
2008 májusa végén a KfW az említett [ 5] ajánlattevőből ([pénzügyi és stratégiai befektetők különböző államokból]) hármat kért fel, hogy tegyenek kötelező érvényű ajánlatot. Az érvényes ajánlatot benyújtó [ 5] ajánlattevőből a benyújtott [ 5] ajánlat gazdasági összehasonlítása alapján a legmagasabb nettó árat kínáló Lone Star mellett döntöttek.
(39)
Az IKB eladása magában foglal lényegében egy mintegy […] millió EUR összegű vételárat (a részvények 90,8 %-áért), valamint a Lone Star pénzügyi befektető [ 400] millió EUR IKB-ba való befektetésére vonatkozó ígéretét. A Lone Star ajánlata megtételekor abból indult ki, hogy lemondanak a jobb megtérülést biztosító záradékról. Ezzel szemben a Lone Star vállalta, hogy az említett [ 400] millió EUR-val finanszírozza a SIP 2-t. Jelenleg az IKB azt fontolgatja, hogy eladja a SIP 2 eszköztételeit egy különleges célú gazdasági társaságnak. A KfW hajlandó 775 millió EUR hitellel részt vállalni a SIP 2 refinanszírozásában, amely Euribor plusz [ 80] bázisponttal kamatozik és kiemelt hitelnek minősül a Lone Startól és az IKB-től származó, [ 200] millió EUR-s Capital Notes és [ 150] millió EUR-s Mezzanine Notes ellenében.
(40)
A KfW 1 milliárd EUR-ért vette meg a SIP 1-et (13). A KfW viseli a kezdeti veszteség 150 millió EUR-s kockázatát, és egy kezesség révén Németország viseli a kockázat következő 600 millió EUR-ját (a nem várt veszteségek tartoznak ide (14), a kockázat maradék 250 millió EUR-ját pedig a KfW viseli. A KfW bízik abban, hogy a portfólióból várható összes veszteséget figyelembe vették az ár kialakításánál, így a KfW meglátása szerint nincs szükség további intézkedésekre.
(41)
Ezenkívül a KfW által az IKB-nak biztosított két, [ 2,5] milliárd EUR értékű keretkonstrukciót legfeljebb […] meghosszabbítják (eredetileg 2009 áprilisában, illetve júliusában jártak volna le). A feltételeket kis mértékben módosították. Az első keret fedezettségét [ 100] %-ról [ 100] %-ra csökkentették, a második keret kamatlábát pedig Euribor plusz [ 100] bázispontról Euribor plusz [ 100] bázispontra mérsékelték. A KfW szerint ezek a módosítások jogosak, mivel az IKB növelte sajáttőkéjét.
(42)
Ezen túlmenően az adásvételi szerződés nem tartalmaz különös szerződéses feltételeket, kivéve egy felelősség alóli mentesítő záradékot, amely alapján [bizonyos körülmények], amelyek pénzügyi hatása nem haladja meg a(z)[…] EUR-t, kivételt képeznek a felelősség alól. Ez különösen a(z) […] vonatkozik. Habár itt […] van szó, amelynek értéke […] EUR-ig terjedhet, annak a kockázata, hogy […], Németország szerint nagyon csekély, mivel az IKB a pénzügyi válság kirobbanása előtt egy hónappal nagyon jó üzleti eredményeinek köszönhetően a németországi bankok sorrendjében a második helyen állt, és a bank a(z) […] értékelésekor a rendelkezésre álló információk szerint nem tért el a szokásos üzleti gyakorlattól. Mivel egyrészt nagyon csekély a(z) […] bekövetkezésének valószínűsége, másrészt azonban a(z) […] következmények […] lehetnek, nehéz […] értékelni. Németország kifejti, hogy az akvizíciók során az ilyen […] kockázatokat rendszerint a volt tulajdonos viseli. Ezért a KfW ezt a kockázatot kezdettől fogva kivonta az eladásból. Mivel egy ilyen kockázat tényleges megvalósulása nagyon valószínűtlen, az IKB az esetleges követelésekre nem különített el tartalékokat a könyvelésében.
2.6. A támogatási célú intézkedések
3. táblázat
A szerkezetátalakítás során az IKB támogatása céljából nyújtott intézkedések
Sz.
Intézkedés
Névérték
(milliárd EUR)
1.
Kockázatlefedés (Rhineland: 5,8 milliárd EUR; Havenrock: 0,85 milliárd EUR; mérlegben feltüntetett eszköztételek: 1 milliárd EUR.
mintegy 7,65
(ebből 1,00 a bankszövetségeké)
2.
Kiegészítő kockázati céltartalékképzés (350 millió EUR a további veszteségek lefedésére - Havenrock)
0,35
(ebből 0,20 a bankszövetségeké)
3.
Tőkeemelés és vissza nem fizetendő kölcsön (a mérlegben feltüntetett eszköztételek értékcsökkenésének fedezete)
2,30
(ebből 0,30 a bankszövetségeké)
4.
Likviditási keret
[ 2,5]
5.
Az IKB-részvények eladása
[…]
5.1.
Kiemelt hitel a SIP 2 refinanszírozására
0,78
5.2.
A SIP 1 átvitele a KfW-be
1,00
5.3.
Felelősség alóli mentesítő záradék […]
(…)
Összesen
[ 15]
2.7. A szerkezetátalakítási terv
(43)
Németország a szerkezetátalakítási terv több átdolgozott változatát is továbbította az IKB-nak. A 2007. augusztusi dokumentumok a bankválság megszüntetésére és jövőbeni problémák elkerülésére irányuló intézkedéseket fogalmaztak meg. Az IKB közvetlenül az első intézkedést követően megbízta a PriceWaterhouseCooperst (PWC), hogy elemezze az akkori helyzetet. E tanulmány alapján az IKB 2007. szeptember 3-án bejelentette, hogy kivonul a nemzetközi strukturált befektetések területéről.
(44)
Az IKB időközben aktualizálta a tervet, a Lone Star pedig megvette az IKB-t. A Lone Star bemutatott egy szanálási koncepciót az IKB számára, amelyet a KPMG gazdasági ellenőrző társaság 2008. július 16-tól2008. szeptember 25-ig vizsgált. A szanálási koncepció tartalmaz egy áttekintést az IKB legfontosabb piacairól, kifejti a válság okait, elemzi a problémákat és intézkedéseket javasol e problémák megoldására. A koncepció célja egyrészt az, hogy a szükséges likviditás biztosításával rövid távon stabilizálja a bank pénzügyi helyzetét, másrészt pedig az, hogy a kockázati pozíciók leépítésével és az alapvető üzleti tevékenységre történő összpontosítás révén helyreállítsa a hosszú távú jövedelmezőséget. A szanálási koncepció hosszú távon azzal számol, hogy az IKB a vállalati ügyfelekkel kapcsolatos ügyletekre, azon belül a középvállalkozásokra összpontosít, a strukturált finanszírozásokat pedig csak a vállalati ügyfelekkel kapcsolatos ügyletekhez szükséges mértékben folytatja.
(45)
A szanálási koncepció megerősíti a kiszállást a portfólióbefektetési üzletágból, amelyről az IKB közvetlenül a válság után döntött.
(46)
A Bizottsággal folytatott megbeszélések folyamán az IKB ezenkívül kompenzációs intézkedésként elfogadta az ingatlanfinanszírozásból való kiszállást. Ez azt jelenti, hogy az IKB 2008 végétől nem folytat új ingatlanfinanszírozási tevékenységet, és a meglévő eszköztételeket folyamatosan felszámolja (a hitelkereteket nem lehet azonnali hatállyal felszámolni), ennek révén a szerkezetátalakítási időszak végére, azaz 2011. szeptember 30-ig legalább 60 %-ot fel kell számolni, és az IKB-nak eddig az időpontig el kell adnia leányvállalatait, az IKB Immobilien Management GmbH-t, az IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG-t és az IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH-t (15). A megmaradó, [ 3 milliárd] milliárd EUR értékű portfóliót a megmaradó eszköztételek esedékességekor számolják fel. A teljes eladás révén lehetőség nyílik a hitelvolumen 4,9 milliárd EUR-val történő csökkentésére az ingatlanfinanszírozási üzletágban.
(47)
Németország kompenzációs intézkedésként felajánlotta emellett, hogy a IKB megválik néhány IKB-leányvállalattól:
-
az IKB International S.A., Luxemburg nevű céget 2011. szeptember 30-ig ténylegesen felszámolják (16): ez a társaság mintegy [ 10] milliárd EUR-s mérlegfőösszegével fontos tőkepiaci platform volt. 2009. március 31-től nem kötnek új ügyleteket. A düsseldorfi IKB-központban bonyolítanak le minden olyan ügyletet, amely az első vagy a második pillér szempontjából fontos (17).
-
A(z) [ 2] milliárd EUR-s mérlegfőösszegű IKB Capital Corporation New York a strukturált finanszírozás területén tevékenykedett az Amerikai Egyesült Államokban. 2011. szeptember 30-ig ténylegesen felszámolják. 2008. december 31-től nem kötnek új ügyleteket.
-
Az IKB AG megszünteti továbbá amszterdami telephelyét; az ottani, [ 500] millió EUR hitelkönyv szerinti értékkel bíró telephely a kis- és középvállalkozások finanszírozására és ingatlanügyletekre specializálódott. 2010. március 30-ig ténylegesen felszámolják. 2008. december 31-től nem kötnek új ügyleteket.
-
A jelenleg [ 500] millió EUR-s mérlegfőösszegű Movesta Lease and Finance GmbH 50 %-os részesedését 2011. szeptember 30-ig eladják.
-
Az IKB megválik továbbá egyes, nem stratégiai eszköztételektől, amelyek értéke 1,7 milliárd EUR (2007. március 31-i mérlegérték). 2011. szeptember 30-ig ezeket ténylegesen felszámolják.
(48)
A feszült piaci helyzetre tekintettel Németország mindazonáltal kialkudott egy gazdasági záradékot, amely lehetőséget ad az IKB-nak arra, hogy előre nem látható körülmények esetén, különösen a tőkepiaci válság elhúzódása vagy egyes eszköztételek eladásának lehetetlenülése esetén, módosítsa vagy kicserélje az intézkedéseket, vagy határidőket hosszabbítson meg, amennyiben ez kellően indokolt és a Bizottság nem emel kifogást.
(49)
Németország ezenkívül vállalta, hogy biztosítja, hogy az IKB összesített mérlegfőösszege 2011. szeptember 30-ig legfeljebb 33,5 milliárd (18) EUR legyen; ez a 2007. márciusi kiigazított mérleg 63,5 milliárd EUR-jához képest 47,2 %-os mérlegcsökkentésnek felelne meg. A kompenzációs intézkedések végrehajtásával és a portfólióbefektetési üzletágból való kiszállással kapcsolatban Németország a következő becsléseket állította fel.
4. táblázat
Csökkentési intézkedések
(milliárd EUR)
Sz.
Intézkedés
Eszközök 2007. március 31-én
Eszközök 2011. szeptember 30-án
Az alapvető üzleti tevékenység terén megmaradó eszköztételek
[ 35,0]
[ 35,0]
A jövedelmezőség helyreállítására irányuló intézkedések
Kiszállás a portfólióbefektetésekből
18,30
0,00
Kompenzációs intézkedések
1.
Ingatlanfinanszírozás
4,90
[ 3,0]
2.
IKB International S.A., Luxemburg
[ 10,0]
0,00
3.
IKB Capital Corporation, New York
[ 2,0]
0,00
4.
Amsterdam AG
[ 0,5]
0,00
5.
A nem stratégiai eszköztételek értékesítése
1,70
0,00
6.
A Movestában meglévő 50 %-os részesedés értékesítése
[ 0,5]
0,00
Köztes összeg: nyitott kompenzációs intézkedések (Köztes összeg: végrehajtott kompenzációs intézkedések)
[ 15,0]
(0)
[ 3,0]
([ 12,0])
Egyes, korábban Luxemburgban bonyolított ügyletek újbóli felépítése
-
[ 2,0]
Összesített mérleg, növekedés nélkül
63,50
(…)
Maximális mérlegfőösszeg
33,50
33,50
Megmaradó különbözet új ügyletek számára
-
(…)
(50)
A szanálási koncepció utal továbbá arra, hogy az IKB, amelynek Fitch-Ratings szerinti minősítése A + besorolásról BBB- besorolásra csökkent, a jelenlegi piaci körülmények között finanszírozási nehézségekkel küzd. A maximális likviditási szükségletet a szerkezetátalakítási időszak végéig [ 10 milliárd] EUR-ra becsülik. Ezt a deficitet tőkeemeléssel, a KfW likviditási keretének meghosszabbításával, valamint követelésalapú refinanszírozással kell kiegyenlíteni. A likviditási deficit egy részét az új ügyletek csökkentésével fedezik.
(51)
A szanálási terv továbbá tervezési feltételezéseket tartalmaz a bank jövőbeni fejlődésére vonatkozóan egy kedvező (good-case), egy átlagos (base-case) és egy kedvezőtlen (bad-case) forgatókönyv alapján. E feltételezések szerint az IKB az átlagos helyzetet alapul véve a szerkezetátalakítási időszak végén, 2011 szeptemberében […] %-os sajáttőke-hozamot gazdálkodna ki. Az adózás előtti nyereség […] millió EUR lenne […] teljes munkaidőben foglalkoztatott alkalmazottal. Az elsődlegestőke-arány […] %-ra emelkedne, a költség-bevétel arány (cost income ratio) pedig […] %-ra süllyedne.
(52)
Németország adatokat küldött továbbá a szerkezetátalakítási költségekről, amelyek a következőképpen oszlanak meg: a portfólióbefektetésekből származó veszteségekkel kapcsolatos költségek [ 6] milliárd EUR értékben (Rhineland: 5,8 milliárd EUR, Havenrock: 1,2 milliárd EUR) és a mérlegben feltüntetett portfólióbefektetésekből származó veszteségekkel kapcsolatos költségek ([…] milliárd EUR) (19), tényleges szerkezetátalakítási költségek (ideértve a kockázatlefedést, a portfólióból való kilépés költségeit és az igazgatási költségeket mintegy [ 0,25] milliárd EUR értékben), mintegy [ 1] milliárd EUR tőkeveszteség, az üzleti tevékenységek részben már bekövetkezett és részben a fennálló szerződések meghosszabbítására tekintettel még küszöbön álló szűküléséből eredő költségek [ 1] milliárd EUR értékben, valamint […] […] milliárd EUR értékben (20). Mindezek alapján Németország az IKB szerkezetátalakításának költségeit összesen mintegy [ 15] milliárd EUR-ra becsüli.
3. A HIVATALOS ELJÁRÁS
(53)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság kétségbe vonta, hogy a KfW által az IKB javára tett intézkedések megfelelnek a piacgazdasági magánbefektető elvének, mivel az intézkedésekkel kapcsolatos kockázat a KfW számára nem volt korlátozott, miközben a bankszövetségek a kockázatlefedésben való részvételüket korlátozták, az IKB többi részvényese pedig egyáltalán nem vett abban részt.
(54)
Ezenkívül a Bizottság kételkedik abban, hogy az intézkedéseket az adott időpontban az EK-Szerződés 87. cikkének (3) bekezdése szerint a közös piaccal összeegyeztethetőnek lehetett tekinteni. A Bizottság véleménye szerint az intézkedéseket nem lehetett az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdése b) pontjának értelmében vett, egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott, a közös piaccal összeegyeztethető támogatásnak tekinteni. Emellett a Bizottság véleménye szerint azt sem indokolta semmi, hogy megmentési célú támogatásnak tekintsék az intézkedéseket, mivel azok nem átmeneti intézkedések voltak. Az akkori időpontban nem teljesült a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásban (a továbbiakban: iránymutatás) (21) említett valamennyi feltétel.
4. NÉMETORSZÁG ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ HATÁROZATOT KÖVETŐEN
(55)
Németország ragaszkodik eredeti véleményéhez, amely szerint az intézkedések nem állami támogatások, mivel megfelelnek a piacgazdasági magánbefektető elvének. A beavatkozásra a piacgazdasági magánbefektető megfontolásai alapján került sor, hiszen az IKB fizetésképtelensége az IKB szerkezetátalakítása során nyújtott támogatási célú intézkedéseknél magasabb költségeket okozott volna a KfW számára. E vonatkozásban Németország hangsúlyozza, hogy a megfelelő tőkejövedelmezőség kérdése nem mérvadó. Ezen túlmenően előzetesen kellene vizsgálni, hogy a piacgazdasági magánbefektető elvét betartották-e.
(56)
Az első intézkedés értékelésekor Németország véleménye szerint csak az eredetileg becsült veszteségeket kellene figyelembe venni, azaz 3,5 milliárd EUR-t a legrosszabb (worst-case) forgatókönyvben és [ 2,5] milliárd EUR-t a közepes (mid-case) forgatókönyvben. Németország kifejti, hogy egy piacgazdasági magánbefektető az IKB fizetésképtelenségének közvetlen költségeit venné figyelembe, azaz ebben az esetben azt a 1,5 milliárd EUR-t, amely az IKB mintegy 620 millió EUR-s, könyv szerinti értékéből (22) (német számviteli előírások szerint) és azoknak a hiteleknek a mintegy 850 millió EUR-s értékcsökkenéséből adódna, amelyeket az IKB a KfW támogatási tevékenysége keretében harmadik feleknek nyújtott (23). Ezenkívül az IKB fizetésképtelensége oda vezetett volna, hogy a támogatási tevékenységből további hiteleket kellett volna leírni legalább 1,1 milliárd EUR értékben, így a refinanszírozási költségek nőttek volna. Végeredményben pedig a KfW hírneve is csorbát szenvedett volna.
(57)
Németország kifejti továbbá, hogy ha a támogatási célú intézkedések állami támogatásnak minősülnének is, a támogatást csökkenteni kellene azzal a veszteséggel, amelyet a KfW a fizetésképtelenség esetén elszenvedett volna.
(58)
A második intézkedés tekintetében Németország utal arra, hogy az csak az első intézkedés kiegészítése, és legnagyobb részt a bankszövetségek finanszírozták. Tekintettel az Alitalia-ítéletre, abból kell kiindulni, „hogy az állami forrásból származó tőkebevitel teljesíti a piacgazdasági magánbefektető elvét, és nem minősül állami támogatásnak - többek között - abban az esetben, ha egyidejűleg hajtják végre egy magánbefektető meghatározó mértékű, azonos feltételek mellett történő tőkebefektetésével” (24).
(59)
Németország nem vitatja, hogy a harmadik intézkedés támogatási jellegű.
(60)
Németország véleménye szerint az IKB eladásakor sincs szó állami támogatásról, mivel a KfW piacgazdasági eladóként járt el. A vételár a különböző lehetséges vevőkkel folytatott tárgyalások eredménye, következésképpen megfelel a piaci feltételeknek. A kiegészítő intézkedésekre szükség volt a bank eladásához, azokra piaci feltételek között került sor.
(61)
Ez elsődlegesen a SIP 1-re vonatkozik, amelyet az IFRS szerinti könyv szerinti értéknél [ 10] %-kal alacsonyabb áron adtak el a KfW-nek. Ez az ár valóban jobb a Lone Star által a SIP 2-re kialkudott eladási árnál ([csökkenés 10] %), ugyanakkor figyelembe kell venni, hogy a SIP 1-gyel ellentétben a SIP 2 elsősorban […] állt. Ezért Németország kifejti, hogy a KfW a portfóliót eladhatja vagy az esedékességig megtarthatja veszteség nélkül. Ezenkívül a SIP 1 eladásához a KfW-nek szüksége volt tulajdonosa, a Németországi Szövetségi Köztársaság támogatására, mivel […]; ezt az állami garanciával hidalták át, hogy elkerüljék, hogy a KfW-nek mintegy […] millió EUR sajáttőkét kelljen lekötnie ([…]). Másrészt a KfW SIP 2-ben való részesedése piacgazdaságilag szintén indokolt, mivel a hitel kiemeltségére figyelemmel alacsony kockázatot rejtett, és az az ellenérték (Euribor plusz [ 80] bázispont), amelyért Németország piaci viszonyítási pontokat továbbított, magas volt. Az a tény, hogy a KfW-nek […] EUR jótállási kockázatot (tartalék) kellett vállalnia […] vonatkozóan, nem szokatlan olyankor, amikor a bekövetkezés valószínűsége alacsony, viszont magas a vonatkozó érték; ezt az utolsó tárgyalási körben valamennyi érdekelt fél feltételül szabta.
(62)
Arra az esetre, ha a Bizottság úgy vélné, hogy az intézkedések támogatási elemeket tartalmaznak, Németország kifejti, hogy ezeket a támogatásokat minden esetben a közös piaccal összeegyeztethető szerkezetátalakítási támogatásoknak kell tekinteni. A bank felhagyott azzal az üzleti tevékenységgel, amely nehéz helyzetét okozta, és a jövőben alapvető üzleti tevékenységére fog összpontosítani.
(63)
Németország vállalta továbbá, hogy megteszi a (46) preambulumbekezdésben említett intézkedéseket.
(64)
Németország ezenkívül kifejti, hogy a bank maga is jelentősen (legalább [ 10] milliárd EUR értékben) hozzájárult a szerkezetátalakításhoz. Németország e pontban többször is módosított adatain, és a saját hozzájárulást végül a szerkezetátalakításhoz nyújtott valamennyi, támogatásban nem részesült hozzájárulás, az új ügyletek csökkentése és az értékesítések veszteségekkel csökkentett bevételei összegeként állapította meg. Az értékesítésekből származó nettó bevételeket [ 5] milliárd EUR-ra becsülték; ehhez a szerkezetátalakítási időszakban eladandó eszköztételeket vették alapul, figyelmen kívül hagyva […], a Luxemburgban megmaradó ügyleteket és néhány luxemburgi portfólióbefektetést. Mindezt részletezve Németország […] milliárd EUR-val számolt az ingatlanügyletekre, […] milliárd EUR-val a luxemburgi leányvállalatra, […] milliárd EUR-val a New York-i leányvállalatra, […] millió EUR-val Amszterdamra, […] milliárd EUR-val a Movestára és […] milliárd EUR-val a többi, nem stratégiai eszközre vonatkozóan.
5. TÁMOGATÁSI JOGI ÉRTÉKELÉS
5.1. A támogatás megléte
(65)
A Bizottság elsőként azt vizsgálja, hogy az intézkedések az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek-e. E bekezdés szerint állami támogatás a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozások előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
a) Kockázatlefedés és tőkeemelés (1-3. intézkedés)
(66)
A Bizottság ragaszkodik az eljárás megindításáról szóló határozatban képviselt álláspontjához, amely szerint egy piacgazdasági magánbefektető a három pénzügyi intézkedés egyikét sem tette volna meg, így azok mindegyike állami támogatásnak minősül. Mivel az IKB határokon átnyúló jelleggel és nemzetközi szinten tevékenykedik, vitathatatlan, hogy az állami eszközök rendelkezésre bocsátásából következő kedvezmény korlátozná a bankszektorban a versenyt, és érintené a Közösségen belüli kereskedelmet (25).
(67)
A Bizottság tudomásul veszi Németország érvét, amely szerint a szóban forgó intézkedések nem juttatták előnyhöz az IKB-t, mivel a KfW kizárólag tulajdonosi minőségében és ezáltal magánbefektetőként járt el; Németország nem vitatja azonban, hogy a KfW állami feladatot ellátó állami hitelintézet és a KfW tevékenysége az államnak tudható be. Németország azzal, hogy elismeri, hogy a német pénzügyminisztérium nem puszta résztvevője volt a 2007. július 27.-29. közötti hétvégén született határozatokat meghozó vezetőség üléseinek, hanem a határozatok megszületésekor még elnökölt is, tulajdonképpen azt is elismeri, hogy a KfW határozatai az államnak tudhatók be (26).
(68)
Ezért a Bizottság vizsgálódásai során arra a kérdésre összpontosított, hogy az IKB a KfW beavatkozása révén olyan előnyhöz jutott-e, amelyet ugyanolyan körülmények között egy piacgazdasági magánbefektető is biztosított volna a részére. A Bizottság elismeri, hogy az előzetesen elvégzett becslések szerint a kockázatlefedés a legkedvezőtlenebb esetben összesen 2,5 milliárd EUR értékű veszteséget fedezett volna az IKB részére. Ahogy azt hasonló esetekben is teszi (27), a Bizottság itt is abból indul ki, hogy egy ennyire átláthatatlan helyzetben egy magánbefektető a várható veszteségek tekintetében a legkedvezőtlenebb helyzetet vette volna alapul egy közepes (mid-case) forgatókönyv helyett. Emellett hangsúlyozni kell, hogy a KfW nem zárta ki, hogy a felelőssége akár 8,1 milliárd EUR-ig is terjedhetett volna.
(69)
Nem helytálló az a megállapítás, hogy a KfW és Németország számára kedvezőbb költséggel járna az intézkedés, mint az IKB felszámolása (28), még a határozat meghozatalának időpontjában (29) készült előzetes helyzetértékelés alapulvételével sem. A Bizottság nem tudja a Németország által érvényesített valamennyi felszámolási költséget elfogadni. Még ha az IKB könyv szerinti értéke ténylegesen 620 millió EUR volt is, a Bizottság már az eljárás megindításáról szóló határozatban utalt arra, hogy az IKB-részvények árfolyama már a KfW-beavatkozás előtt jelentősen esett, így a KfW IKB-ban való részesedésének értéke a beavatkozás időpontjában valószínűleg nem felelt meg ennek a könyv szerinti értéknek. Ezenkívül az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság kételkedett abban, hogy az alapul vett mintegy [ 15] %-os, veszteségre vonatkozó kockázat a támogatási tevékenység keretében kiadott hiteleknél reális volt. Németország nem mutatott be egyetlen kellő hitelt érdemlő bizonyítékot sem a KfW által végzett becslés valószínűségének alátámasztására.
(70)
A Bizottság véleménye szerint azokra a felvetett, az általános bankválság következtében fenyegető közvetett veszteségekre vonatkozóan is hiányzik az elégséges indoklás, amelyek, amint azt az eljárás megindításáról szóló határozat kifejti, láthatólag pusztán feltevésen alapulnak. A Bizottság ahhoz a megállapításhoz is ragaszkodik, hogy a támogatási tevékenység keretében folytatott strukturált finanszírozás a KfW állami feladatai közé tartozik, és nem az átlagos hitelintézetként tevékenykedő KfW működésének része. Ezért az ebből az üzleti tevékenységből származó veszteségeket nem lehet olyan költségnek tekinteni, amelyet egy piacgazdasági magánbefektető is figyelembe vett volna (30).
(71)
A Bizottság szemében továbbra is döntő érv, hogy a kockázatlefedés keretében a becsült veszteségek valójában nem korlátozódtak 2,5 milliárd EUR-ra, hanem felfelé nyitottak voltak. Még ha érvényre is lehetne juttatni, hogy ezt a korlátlan felelősséget a BaFin a moratóriumról való lemondás elengedhetetlen feltételeként követelte, mégis kétségtelen, hogy mérlegelése során ezt a körülményt egy piacgazdasági magánbefektető is figyelembe vette volna. Ez a kockázatlefedésben való magánrészesedést szemügyre véve válik világossá.
(72)
Ami a KfW és a bankszövetségek eljárását illeti, a Bizottság emlékeztet arra, hogy egy, a magánbefektetőkkel párhuzamosan tevékenykedő állami részvényes esetén a tőke rendelkezésre bocsátásának arányosnak kell lennie, valamint ugyanolyan feltételekkel (31) és ugyanolyan üzleti megfontolásokból (32) kell bekövetkeznie. Ezek a megfontolások képezik az Elsőfokú Bíróság Németország által említett Alitalia-ítéletének alapját is, amely hasonló körülményeket követel meg.
(73)
Ebben az összefüggésben a Bizottság megállapítja, hogy a bankszövetségek az első intézkedés kapcsán a veszteségfedezésben való szerepvállalásukat 1 milliárd EUR-ra (mintegy 30 %) korlátozták, míg a KfW nem tartott igényt felső határra, és ezzel sokkal nagyobb kockázatot vállalt, mint a bankszövetségek. Ha a KfW tulajdonosi helyzetéből és a hitelekből adódó lehetséges közvetlen veszteségek (összesen állítólag […] milliárd EUR) levonásra is kerülnek (lásd az (56) preambulumbekezdést) és a legkedvezőtlenebb becsléseket veszik alapul, a KfW szerepvállalása a kockázatlefedésben még mindig ugyanolyan mértékű, mint a részt vevő bankszövetségeké összesen. Ezért megállapítható, hogy a KfW a banki szindikátustól eltérő módon járt el.
(74)
Nem helytálló továbbá az az érv, hogy egy, a KfW-re nézve katasztrofális következményekkel járó általános válság robbant volna ki a német bankszektorban. Egy ilyen válság minden másik bankot hasonló módon érintett volna. Mindazonáltal a bankszövetségek 1 milliárd EUR-ra (mintegy 30 %) korlátozott szerepvállalása a kockázatlefedésben nem áll arányban a tagbankok 95 %-ot meghaladó mértékű németországi piaci részesedésével (33). A Bizottság ezért nem lát olyan kereskedelmi természetű okot, amely indokolná a KfW aránytalanul nagy szerepvállalását. Lehetséges ugyan, hogy a KfW bizonyos mértékben a leányvállalatai érdekében cselekedett, mégsem fér hozzá kétség, hogy többet tett, mint egy magánbefektető. Egy magántulajdonos lényegesen kevesebbet vállalt volna, és a bankszövetségek vagy az állam kiegészítő támogatását sürgette volna. Ezért a KfW legalább egy bizonyos mértékig nem úgy járt el, mint egy piacgazdasági magánbefektető.
(75)
Ugyanez vonatkozik a második intézkedésre is, amely Németország tájékoztatása szerint pusztán az első kockázatlefedést támogató intézkedés volt. Még ha az abszolút számokat nézve kiegyenlítettebbnek is tűnne a KfW és a bankszövetségek szerepvállalása (relatív értelemben a bankszövetségek részvételének mindenképpen tetemesen nagyobbnak kellene lennie), ezt az intézkedést az első intézkedéssel együtt a teljes szerkezetátalakítás összefüggésében kell szemlélni, ezért a KfW, mivel nem úgy járt el, mint egy piacgazdasági befektető, az ítélkezési gyakorlat szerint nem hivatkozhat a piacgazdasági befektetőre vonatkozó érvre (34).
(76)
Még inkább igaz ez a harmadik intézkedésre, amelynek esetében a német állam egyértelműen beavatkozásra utasította a KfW-t, és egy további 2,3 milliárd EUR-s intézkedést 1,2 milliárd EUR-val támogatott. Ezzel a KfW sokkal nagyobb szerepet vállalt, mint a bankszövetségek, még akkor is, ha az IKB fizetésképtelensége esetén a terhek bizonyos óvintézkedések révén meg is oszlanának a bankszektor egészében.
(77)
Más esetekben a Bizottság azt a véleményt képviselte, hogy nehéz meghatározni a támogatás összegét, ha a támogatást kockázatlefedés révén nyújtják (35). Az iránymutatásokkal és az ítélkezési gyakorlattal összhangban egy nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak nyújtott garancia támogatási eleme ugyanolyan magas lehet, mint az az összeg, amelyet a garancia adott esetben fedezhet, esetenként azonban alacsonyabb is lehet (36). De még ha előzetesen kevesebb mint 8,1 milliárd EUR-ra kalkulálták is a támogatási elemet (Rhineland, Havenrock és 1 milliárd EUR mérlegben feltüntetett eszköztétel), a veszteségek 6,8 milliárd EUR-s reális becslése időközben jelentősen meghaladja a legkedvezőtlenebb eset szerinti becsléseket (lásd a 3. táblázatot, a harmadik intézkedés nélkül). A Bizottság ezért arra az eredményre jut, hogy a kockázatlefedés keretében és a tőkeemelések révén nyújtott támogatás mértéke 8,8 milliárd EUR (lásd a 3. táblázatot, 1-3. sz.).
b) A likviditási keret
(78)
A tőkebevitelen és a veszteségkompenzációs intézkedéseken kívül a KfW két, egyenként [ 1] milliárd EUR értékű keretkonstrukcióval is támogatta az IKB üzleti tevékenységeinek folytatását. Ezekre az intézkedésekre a szerkezetátalakítás folyamán került sor, és nem választhatók el az első és a második intézkedéstől, így a KfW ebben az esetben sem hivatkozhat a piacgazdasági befektetőre vonatkozó érvre (37). A Bizottság számára nem világos, hogy egy magánbefektető miért vállalna ilyen magas kockázatot - különösen kockázatlefedés nyújtása nélkül. Ha a KfW mégis bizonyos piaci viszonyítási pontokhoz igazodott, akkor ennek tükröződnie kellene a támogatási elemek számszerűsítésében.
(79)
A Bizottság megállapítja, hogy a már lehívott első keretkonstrukció esetében Euribor plusz [ 50]-[ 50] bázispont mértékű állandó kamatot, a második likviditási keret esetében pedig Euribor plusz [ 100] bázispont mértékű kamatot határoztak meg, valamint hogy minden keretet […]100 %-ot meghaladó mértékben ([…] %) láttak el fedezettel. Fedezetül az IKB teljes értékű eszköztételeit vették igénybe, amelyek nem portfólióbefektetésekből származnak, és rendes körülmények között nem is veszhetnek el. A fedezettség úgy van kialakítva, hogy a biztosíték ténylegesen sohasem süllyedhet 100 % alá. Ezzel a likviditásnyújtás szempontjából valójában magas a fedezet és viszonylag alacsony a veszteségre vonatkozó kockázat. A KfW ezáltal az IKB pénzügyi kapacitására hagyatkozott, ugyanakkor teljes értékű biztosítékokkal is rendelkezett.
(80)
Az alapul vett kockázati árréseknek azonban összhangban kell állniuk a referencia-kamatláb és a leszámítolási kamatláb megállapítási módjának módosításáról szóló bizottsági közleménnyel (38) (a továbbiakban: a referencia-kamatlábról és a leszámítolási kamatlábról szóló közlemény). Mivel a vállalkozás hitelminősítésére a kockázatlefedés alapján került sor, és egyetértés van arról, hogy a vállalkozás nehéz helyzetben van (lásd a (96) preambulumbekezdést), a Bizottságnak a nehéz helyzetben lévő vállalkozásokra vonatkozó hitelfelárakat kellett alapul vennie. Magas fedezettség esetén ez a kamatfelár 400 bázispont (39). A Bizottság ezért abból indul ki, hogy a(z) [ 1] milliárd EUR értékű első likviditási keret által egy tíz hónapos időszak esetében (2008. januártól októberig) nyújtott előny átlagosan [ 300] bázispontnak felel meg. A második, 2008. júliusi, eddig még nem lehívott likviditási keret ennek megfelelően egy kilenc hónapos időszak esetében (2008. februártól októberig) [ 200] bázispontos előnyt nyújtott. Az ezekhez a keretekhez kapcsolódó támogatás tehát az első likviditási keret esetében […] millió EUR, a második esetében pedig […] millió EUR, ami egy […] millió EUR-s összesített támogatási összeget eredményez.
(81)
[Az egyik tartományi bank] és [a másik tartományi bank] likviditási keretével kapcsolatban a Bizottság nem lát okot annak feltételezésére, hogy azokat nem piacgazdasági megfontolások figyelembevételével bocsátották rendelkezésre és az IKB-t esetleg előnyhöz juttatták. A likviditási keretek nyújtásának körülményeiből, különösen abból a tényből, hogy a bankközi ügyletek a bankok napi megszokott ügymenetéhez tartoznak, a magánszférába tartozó gazdasági szereplők egyidejű, átfogó szerepvállalásából és abból a körülményből, hogy [az egyik tartományi bank] és [a másik tartományi bank] a hitelkeretet nem az állam utasítására állította fel, a Bizottság arra következtet, hogy semmi sem utal arra, hogy az előbb említett ügyletek az államnak lennének betudhatók (40). Ezért a Bizottság véleménye szerint ezek a likviditási keretek nem tartalmaznak állami támogatást.
c) Az IKB eladása
(82)
A Bizottság vizsgálta továbbá, hogy az IKB Lone Star részére történt eladása foglalt-e magában állami támogatást. Ez akkor állna fenn, ha az IKB-t a Lone Starnak a piacinál alacsonyabb áron adták volna el. Németország ezzel kapcsolatban számos információt küldött a Bizottságnak (lásd a 2.5. szakaszt), amelyek azonban nem tartalmaznak támpontokat arra vonatkozóan, hogy a Lone Star által fizetett ár ne felelne meg egy nyilvános, átlátható, megkülönböztetésmentes és feltételek nélküli eladási eljáráson elérhető legmagasabb ajánlatnak. Mivel a Bizottság privatizációs alapelvei (41) alapján ez a döntő kritérium, az a következtetés vonható le, hogy az eladás nem tartalmaz a Lone Star javára nyújtott támogatást.
(83)
A Bizottság vizsgálta továbbá, hogy az eladás tartalmaz-e az IKB javára nyújtott további támogatást; ez akkor lenne így, ha a felszámolás kedvezőbb költségekkel járt volna a KfW számára, mint az IKB eladása, azaz azt vizsgálták, hogy piacgazdasági értékesítés történt-e. Ezzel kapcsolatban a Bizottság megállapítja, hogy az eladás nem csak egy vételárat eredményezett, hanem a KfW további tőkebeviteleivel is együtt járt, amelyeket az eladás részének kell tekinteni. Ide tartozik a két likviditási keret fenntartása [ 2,5] milliárd EUR értékben, a KfW kiemelt hitele a SIP 2 refinanszírozására, a SIP 1 átvitele az IKB eladása előtt a KfW-be és […] jótállási kockázat számításba vétele. A KfW egyértelműen azért tette meg ezeket az intézkedéseket, hogy lehetővé tegye az IKB eladását és a lehető legrövidebb időn belül a lehető legtöbb eszköztételtől szabaduljon meg. Bár a KfW első pillantásra pozitív eladási árat kapott, az értékesítést olyan intézkedések kísérték, amelyek végeredményben negatív eladási árat eredményeztek.
(84)
Nem szabad azonban figyelmen kívül hagyni, hogy ezekre az intézkedésekre az IKB szerkezetátalakítása keretében, és így az első három, támogatási célú intézkedéssel kapcsolatban került sor. Ezért a Bizottság ezeket az intézkedéseket nem kezelheti az első három intézkedéstől elkülönítve, és így itt sem tartja helytállónak a KfW által előadott, a piacgazdasági befektetőre vonatkozó érvet (42).
(85)
Úgy tűnik, hogy a piacgazdasági értékesítés kritériuma ebben az esetben ettől függetlenül sem teljesült. Végeredményben az a döntő, hogy negatív ár keletkezett-e, mivel Németország nem tudott olyan hihető további felszámolási költségeket felsorolni, amelyeket egy piacgazdasági eladó figyelembe vett volna. Így a Bizottság nem veheti figyelembe különösen a veszteségre vonatkozó kockázatból adódó becsült veszteségeket a támogatási tevékenység keretében nyújtott hitelek tekintetében. A Bizottság véleménye szerint a támogatási tevékenység keretében folytatott strukturált finanszírozás a KfW állami feladatai közé tartozik, és nem az átlagos hitelintézetként tevékenykedő KfW működésének része. Ezért ezt nem is lehet egy piacgazdasági befektető számára is fontos költségtényezőnek tekinteni, mivel egy piacgazdasági befektető egyáltalán nem vállalna kötelezettségeket állami támogatási célú intézkedésekben (43).
(86)
Ezért a Bizottság azt vizsgálta, hogy a támogatási célú intézkedések ténylegesen negatív árat eredményeztek-e. Mivel a támogatási célú intézkedések nem pénzügyi támogatások, hanem lényegében hitelek és garanciák, az általuk az IKB-nak nyújtott gazdasági előnyt ugyanúgy meg kell határozni, mint egy szokványos támogatási jogi értékelésnél.
(87)
Egyrészt a KfW továbbra is likviditást biztosít az IKB-nak. Amint a (77) preambulumbekezdésből kitűnik, az így nyújtott előnyt nehéz számszerűsíteni, mivel adott esetben magánbefektetők is készek lettek volna arra, hogy bizonyos feltételek mellett likviditást bocsássanak rendelkezésre, amennyiben a kockázatlefedés biztosított. Az IKB Lone Starnak történt eladása után a kockázatlefedés megszűnik. Az IKB Lone Star általi átvétele, valamint a szerkezetátalakítási támogatás és a szanálási terv Bizottság általi felszabadítása azt mutatja, hogy a jövedelmezőség helyreállítását lehetségesnek tartják. Míg a szerkezetátalakítási időszakban az IKB-t hivatalosan nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak tekintik, a támogatási elem kiszámítása szempontjából a vállalkozást indokolt a referencia-kamatlábról és a leszámítolási kamatlábról szóló közlemény értelmében „gyenge” besorolásúnak (B hitelminősítési kategória) nevezni (44). E közlemény szerint a kamatfelár 220 bázispontos lenne, ami azt jelentené, hogy a második likviditási keret [ 100] bázisponttal, az első pedig [ 125] bázisponttal lenne alacsonyabb, mint a referencia-kamatláb. […] évre (2008 októberétől […] áprilisáig) számítva így [mintegy 90] millió EUR kiegészítő támogatás adódna.
(88)
Másrészt a KfW a SIP 1-et 1 milliárd EUR-ért vette meg. A Bizottság megállapítja, hogy a KfW által kialkudott ár [ 10] %-kal alacsonyabb, mint az IFRS szerinti könyv szerinti érték, valamint hogy előtte az IKB a portfólió egyes részeit az IFRS szerinti könyv szerinti értéket meghaladó áron tudta eladni. Az akkori piaci helyzetben nemigen akadhatott olyan magánbefektető, aki képes vagy hajlandó lett volna, egy ilyen portfóliót (teljes egészében) megvenni. Az a tény, hogy a Lone Star nem volt érdekelt az adásvételben, a KfW pedig nem volt abban a helyzetben, hogy egy ilyen adásvételt állami segítség nélkül lebonyolítson, önmagáért beszél. A portfólió tekintetében nem zárható ki további értékcsökkentések szükségessége. A legrosszabb esetben ez a(z) [ 200] millió EUR-s másodlagos részletre vonatozna. Mivel nincs más viszonyítási pont, a Bizottság abból indul ki, hogy a KfW a SIP 1-gyel legfeljebb [ 200] millió EUR-ig terjedő kiegészítő kockázatot visel.
(89)
Harmadrészt a KfW 775 millió EUR kiemelt hitelt bocsátott a SIP 2 rendelkezésére, amely Euribor plusz [ 90] bázisponttal kamatozik a kiemeltségért (a kiemelt hitel azt jelenti, hogy elsőként elégítik ki a beérkező bevételekből). A hitelt mindazonáltal egy különleges célú gazdasági társaságnak nyújtják, amely mint hitelfelvevő még nem ismert. Egy ilyen különleges célú gazdasági társaság esetében a kamatlábnak a referencia-kamatlábról és a leszámítolási kamatlábról szóló közlemény szerint legalább Euribor plusz 400 bázispontosnak kell lennie (45). Mivel azonban kiemelt hitelről van szó, amely a rangsorban az IKB részesedése után következik és eszerint alapjában véve az IKB számára előnyös, a Bizottság ebben az esetben a 220 bázispontos kamatfelárat is elfogadja. A 775 milliárd EUR-s kiemelt részlettel összefüggő támogatási elem így mintegy [ 30] millió EUR-val kalkulálható([ 100] bázispont […] évre, azaz 2008 októberétől […]-ig).
(90)
Negyedrészt a(z) […] tekintetében a kockázatvállalás indoka az volt, hogy az IKB-val közös kockázatvállalás esetén ezt a kockázatot nem lehetett megfelelően számszerűsíteni. Mivel a jótállási kockázat csekély, és az információkból az tűnik ki, hogy a kockázati esemény bekövetkezése nagyon valószínűtlen, ezt a kockázatot nem lett volna méltányos az eladás részének tekinteni. Az alacsony kockázatot megerősíti az a tény, hogy a könyvvizsgálók nem követeltek meg tartalékot az IKB-tól. A […] kapcsolatban felmerülő esetleges kártérítés-fizetések tekintetében természetesen némi maradékkockázat továbbra is fennáll. A Bizottság - mivel számszerűsített kockázatbecslést nem kapott - abból indul ki, hogy ezekre az intézkedésekre […] EUR-val kell kalkulálni, ami […] %-os kockázatnak felel meg.
(91)
Összességében a KfW által az IKB eladása keretében megtett intézkedések 390 millió EUR értékű támogatást tartalmaznak; ez az összeg [ 250] millió EUR-val meghaladja a(z) [ 100] millió EUR-s eladási árat, azaz negatív eladási ár jött létre. Ezért meg kell állapítani, hogy az IKB eladása az IKB javára nyújtott támogatást tartalmazott.
d) Az állami támogatások áttekintése
(92)
Amint az 5. táblázatból kitűnik, a valamennyi intézkedés keretében nyújtott támogatások összege összesen 9,155 milliárd EUR.
5. táblázat
A szerkezetátalakítás során az IKB javára nyújtott támogatások
Sz.
Intézkedés
millió EUR
Támogatási összeg
(millió EUR)
1.
Első kockázatlefedés (Rhineland: 5,8 milliárd EUR, Havenrock: 0,85 milliárd EUR; mérlegben feltüntetett eszköztételek: 1 milliárd EUR)
6 650
2.
Második kockázatlefedés (350 millió EUR a további veszteség fedezésére - Havenrock)
200
3.
Tőkeemelés és vissza nem fizetendő hitel (a mérlegben feltüntetett eszköztételek értékcsökkenésének fedezete)
2 000
4.
Likviditási keret az IKB számára (eladás előtt)
(…)
5.
Az IKB eladása
5a.
Az IKB-részvények ára
(…)
5b.
Likviditási keret az IKB számára (eladás után)
(…)
5c.
Kiemelt hitel a SIP 2 refinanszírozására
(…)
5d.
A SIP 1 átvitele a KfW-be
(…)
5e.
Felelősség alóli mentesítés […]
(…)
Az IKB eladása (nettó)
[ 250]
Összesen
[ 10 000]
5.2. Az intézkedések összeegyeztethetősége a közös piaccal az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján: egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére nyújtott támogatások
(93)
A Bizottság kitart az eljárás megindításáról szóló határozatban megfogalmazott álláspontja mellett, amely szerint az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja erre az esetre nem alkalmazandó. Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja szerint egy tagállam gazdaságában bekövetkezett komoly zavar megszüntetésére lehet támogatást nyújtani. A Bizottság utal arra, hogy az Elsőfokú Bíróság hangsúlyozta, hogy az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontját megszorítóan kell alkalmazni.
(94)
A vizsgálat megerősítette a Bizottság azon megfigyelését, hogy az IKB problémái vállalkozásspecifikus eseményekre vezethetők vissza. Ezenkívül a Németország által benyújtott információk nem győzték meg a Bizottságot arról, hogy az IKB fizetésképtelenségéből adódó rendszerszintű hatások olyan mértéket ölthetnének, amely Németország gazdaságában bekövetkezett komoly zavarnak minősülne a 87. cikk (3) bekezdésének b) pontja értelmében (46). Ez az eset az IKB egyedi problémáin alapul, ezért célzott támogatási intézkedések szükségesek, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozásokra vonatkozó szabályoknak megfelelően lehet meghozni. A szóban forgó intézkedéseket ezért az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) pontja alapján nem lehet a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítani.
5.3. Összeegyeztethetősége a közös piaccal az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján - szerkezetátalakítási támogatás
(95)
A vizsgálati eredményekből a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az intézkedés a közös piaccal összeegyeztethető szerkezetátalakítási támogatásnak tekinthető, mivel az iránymutatás valamennyi követelményének eleget tesz. Ezért nincs szükség annak vizsgálatára, hogy az intézkedések lehettek-e megmentési célú támogatások, amit a Bizottság a kockázatlefedés visszafordíthatatlan jellege alapján már az eljárás megindításáról szóló határozatban kizárt.
a) Nehéz helyzetben lévő vállalkozás
(96)
A Bizottság véleménye szerint az IKB az iránymutatás 9. pontja értelmében nehéz helyzetben lévő vállalkozás volt, amely a likviditási válságban a KfW beavatkozása nélkül valószínűleg nem lett volna képes sokáig talpon maradni. A fenyegető veszteségek a bank bezárásához vezettek volna, így teljesültek az iránymutatás 10. pontjának c) alpontjában megfogalmazott feltételek. Németország nem vitatta ezt a már az eljárás megindításáról szóló határozatban képviselt álláspontot.
b) A hosszú távú jövedelmezőség helyreállítása
(97)
Ez a vizsgálat megerősítette, hogy a szerkezetátalakítás révén helyreáll az IKB hosszú távú jövedelmezősége. A Bizottság véleménye szerint az IKB Lone Star részére történt eladásának döntő jelentősége van a fellépő nehézségek megoldása és a bank pozitív gazdasági fejlődése szempontjából.
(98)
A vizsgálat megerősítette továbbá, hogy az IKB új irányt szabott tevékenységének. Elhagyta a veszteséges üzletágakat, és többé nem fektet be portfólióügyletekbe. Ezenkívül a továbbiakban a bank alapvető üzleti tevékenységére, a középvállalkozásokra fog összpontosítani. A strukturált finanszírozás szegmensében megmaradó üzleti tevékenységeket megtartják, hogy meg tudjanak felelni a vállalati ügyfelekkel kapcsolatos ügyletek során felmerülő követelményeknek, ugyanakkor azonban a szegmens [ 20] %-át, valamint a teljes ingatlanfinanszírozási üzletágat felszámolják. Ezenkívül az IKB intézkedéseket tett a kockázatkezelés javítása érdekében, és jelentősen csökkentette a kockázati pozíciókat. Az IKB ezzel megtette az irányváltáshoz szükséges belső intézkedéseket.
(99)
A Bizottság ezenkívül tudomásul veszi, hogy az IKB szerkezetátalakítási terve az IKB hosszú távú jövedelmezőségének tartós helyreállítását tűzi ki célul. A piaci fejleményekkel kapcsolatos megbízható előrejelzésekre támaszkodó terv alapján a választott üzleti modell be fog válni. A 2011-re elérni tervezett […] %-os elsődlegestőke-arányból és […] %-os költség-bevétel arányból (cost income ratio) megbízható üzleti tervre lehet következtetni. Az aránylag alacsony, […] %-os sajáttőke-hozamot (2012) az IKB aránylag magas elsődlegestőke-arányával összefüggésben kell értelmezni, ami nélkülözhetetlen puffer. A Bizottság tudomásul veszi azokat a jelentős költségtakarékossági intézkedéseket, amelyeket 2011-ig kell végrehajtani. A Bizottság megvizsgálta a szerkezetátalakítási terv alapjául szolgáló felvetéseket is, és semmi kétsége afelől, hogy azok reálisak.
(100)
A szerkezetátalakítási tervből kiderül, hogy a legkedvezőtlenebb esetben is lehetséges lesz az IKB pozitív sajáttőke-hozammal járó pozitív gazdasági fejlődése. A bank ebben az esetben is elérhet egy […] %-os elsődlegestőke-arányt, és ezzel szilárd alapokon fog állni.
c) A támogatás minimumra korlátozása - saját hozzájárulás
(101)
A Bizottság arra vonatkozó kételyei, hogy a támogatás a lehető legalacsonyabb szintre van-e korlátozva, tisztázódtak. A Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a támogatás a lehető legalacsonyabb szintre van korlátozva, és az iránymutatás előírásainak megfelelően saját forrásokból jelentős hozzájárulást nyújtanak a szerkezetátalakításhoz, azaz a szerkezetátalakítási költségek több mint 50 %-a esetében saját finanszírozásra kerül sor.
(102)
A szerkezetátalakítás költségei több veszteségtételt (a portfóliók veszteségei, a magasabb finanszírozási költségekből fakadó veszteségek, az üzletágak csökkentéséből adódó veszteségek és az eszköztételek értékesítése során keletkező veszteségek), valamint a kockázatlefedés intézményi költségeit, a szerkezetátalakítás személyi költségeit, az igazgatási költségeket, továbbá a tanácsadói és ügyvédi díjakat foglalják magukban. A Bizottság nem vonja kétségbe, hogy ezen költségek összege - amint azt Németország az (52) preambulumbekezdésben ismerteti - [ 15] milliárd EUR. Azt is elismeri, hogy a SIP 1 refinanszírozása és a SIP 2 kiemelt hitelei esetében szerkezetátalakítási költségekről van szó, mivel ezekre az eszközökre a hosszú távú jövedelmezőség helyreállításához szükség van. A teljes költséget ezek alapján [ 17] milliárd EUR-ra lehet becsülni.
(103)
Az IKB szerkezetátalakítását az iránymutatás 43. pontjával összhangban támogatásokból, a kedvezményezettek saját forrásaiból, eszközök eladásából, a részvényesek forrásaival és külső finanszírozásból lehet megvalósítani, piaci feltételekkel.
(104)
A portfólió szerkezetének átalakításához jelentősen hozzájárulnak maga a vállalkozás, valamint az egykori és új magánrészvényesek; ide tartozik mindenekelőtt a bankszövetségek szerepvállalása, az IKB saját forrásai (47) és a Lone Star tőkeinjekciója. Mindazonáltal saját hozzájárulásként nem fogadhatók el az üzleti veszteségek és az üzleti tevékenységek válsággal összefüggő szűkítései, hiszen az iránymutatás 43. pontja szerint a hozzájárulásnak ténylegesnek, vagyis valósnak kell lennie. Ebből a kategóriából a saját hozzájárulás ezzel mintegy […] milliárd EUR ([ 20] %).
(105)
Ha figyelembe veszik a kompenzációs intézkedésekként lebonyolított értékesítésekből származó bevételeket, ez az összeg jelentősen megemelkedik, és eléri legalább az 50 %-ot. Ez azokra az eszköztételekre vonatkozik, amelyek névértéke [ 15] milliárd EUR (lásd a 4. táblázatot). A Bizottság azonban saját hozzájárulásként nem fogadhatja el a teljes összeget. Egyrészt az IKB Luxemburg üzleti tevékenységének egy részét Düsseldorfban folytatni fogják ([…] milliárd EUR), így itt csak részleges értékesítésről van szó. Másrészt a pénzeszközök egy részére nem a tényleges eladáskor, hanem az szóban forgó eszközök esedékességének időpontjában tesznek szert. Harmadrészt nem világos, hogy az eszköztételeket milyen értéken lehet felszámolni. […]. Németország azonban elegendő érvet sorolt fel ahhoz, hogy a Bizottság megbizonyosodjon arról, hogy az eszköztételek tényleges felszámolásából belátható időn belül legalább [ 5] milliárd EUR fog befolyni (48). Ezt a Bizottság figyelemmel fogja követni, hogy biztosítsa, hogy tényleg megfelelő mértékű saját hozzájárulás lesz, és a támogatás a ténylegesen szükséges minimális szintre korlátozódjon.
(106)
Az eszköztételek értékesítésének kettős hatása van. Egyrészt csökken a kockázattal súlyozott eszközök mennyisége, így tőke szabadul fel és növekszik a feltőkésítés mértéke. Másrészt az értékesítés bővíti a likviditást, amit fel lehet használni a szerkezetátalakítás finanszírozására vagy éppen a likviditási bázis erősítésére (49). Amint az az előző preambulumbekezdésben már kifejtésre került, ezek az eszközök részben várt tőkeinjekciók, egy részüket már realizálták, egy további részük pedig a közeljövőben folyik be. A Bizottság arra az eredményre jut, hogy a versenyjogi szempontból nem aggályos szerkezetátalakításokra vonatkozó, legalább 50 %-os saját hozzájárulást előíró feltétel még a csak 2011-re várt tőkeinjekciók figyelmen kívül hagyásával és azzal a körültekintő feltételezéssel is teljesül, hogy nem minden várt bevétel fog teljes mértékben megvalósulni.
(107)
A Bizottság a következő szempontok figyelembevételével jutott erre a következtetésre.
6. táblázat
Saját hozzájárulás
(milliárd EUR)
Intézkedés
Az eszközök eredete
Érték
Kockázatlefedés
Bankszövetségek
1,50
A vállalkozás tőketartaléka és hibridtőkéje
IKB
[ 1,5]
Tőkeinjekció SIP II
Lone Star
[ 0,25]
Köztes összeg
[ 3,25]
A portfólióbefektetések értékesítése
Piac
(…)
Az ingatlanüzletág felszámolása
Piac
[…]
Az IKB Int. Luxembourg felszámolása
Piac
[…]
Az IKB CC New York felszámolása
Piac
[…]
Az IKB Amsterdam felszámolása
Piac
[…]
A Movestában meglévő részesedések értékesítése
Piac
[…]
A nem stratégiai eszköztételek értékesítése
Piac
[…]
Köztes összeg: értékesítések mint kompenzációs intézkedések
[ 5,0] (legalább […])
d) A verseny indokolatlan torzulásainak megelőzése - kompenzációs intézkedések
(108)
A Bizottság a vizsgálatot követően meg van győződve arról, hogy elegendő intézkedést hoztak a támogatás versenyre gyakorolt esetleges kedvezőtlen hatásainak a lehető legnagyobb mértékű enyhítésére.
(109)
A Bizottság megállapítja, hogy az IKB egy egész üzleti szegmenstől megválik, és legjövedelmezőbb üzleti szegmensét, a strukturált finanszírozásokat [20-30] %-kal csökkenti.
(110)
A Bizottság nem tudja elfogadni, hogy a kapacitáscsökkentés (azaz a portfólióbefektetések felszámolása 18,3 milliárd EUR értékben) legnagyobb részét kompenzációs intézkedésnek kellene tekinteni, mivel a kapacitáscsökkentő intézkedésekre a hosszú távú jövedelmezőség helyreállítása szempontjából van szükség. Az ilyen intézkedéseket az iránymutatás 40. pontja szerint nem lehet kompenzációs intézkedésnek tekinteni.
(111)
Ettől függetlenül a többi, [ 10] milliárd EUR mértékű csökkentés a portfólióbefektetések levonása utáni mérlegfőösszeg mintegy [25] %-a (azaz [ 10] milliárd EUR a 45,2 milliárd EUR-ból) (50). Jóllehet a portfólióbefektetésekből való kiszállást nem lehet kompenzációs intézkedésként elfogadni, az mégis kihat a bank méretére és üzleti tevékenységére. A Németország által javasolt intézkedések nyomán az IKB mérlegfőösszege 47,2 %-kal fog csökkenni (azaz 18,3 milliárd EUR portfólióbefektetés és [ 10] milliárd EUR a kompenzációs intézkedésekre, levonva […] milliárd EUR növekedési potenciált a 63,5 milliárd EUR-s összesített mérlegfőösszeggel szemben).
(112)
A Bizottság ezenkívül utal arra, hogy az összesített mérlegfőösszeg 33,5 milliárd EUR-ra tervezett csökkentése, amelyet a szerkezetátalakítási időszak végéig (2011. szeptember 30.) kívánnak elérni, biztosítja, hogy a bezárások és értékesítések ne hiúsuljanak meg az adott üzleti tevékenységnek a bank valamely más részén történő újbóli kiépítése vagy egy egyszerű áthelyezés révén.
(113)
Ezenkívül a bank egykori tulajdonosai és vezetői már nem vesznek részt az IKB üzleti tevékenységében, ami jelzés értékű az erkölcsi kockázat elleni küzdelem tekintetében. Emellett a bankot nyilvános és megkülönböztetésmentes eljárás keretében eladták, lehetőséget biztosítva ezzel a bankszektorbeli versenytársaknak a bank megvásárlására, ami önmagában már egyfajta kompenzációt jelent a támogatás révén okozott versenysérelemért.
(114)
A kompenzációs intézkedések összességében arányban állnak azokkal a versenytorzító hatásokkal, amelyeket az IKB-nak nyújtott támogatás okozott, és biztosítják, hogy a kereskedelmi feltételekre gyakorolt hátrányos hatások a lehető legnagyobb mértékben tompuljanak.
(115)
A Bizottságot folyamatosan tájékoztatni kell e kompenzációs intézkedések végrehajtásának folyamatáról.
6. KÖVETKEZTETÉS
(116)
A Bizottság megállapítja, hogy a szóban forgó támogatási intézkedések végrehajtása sértette az EK-Szerződés 88. cikkének (3) bekezdését. A Bizottság következtetése szerint azonban a kérdéses intézkedések esetében szerkezetátalakítási támogatásról van szó, amely az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja alapján összeegyeztethetőnek tekinthető a közös piaccal, amennyiben az alkalmazandó követelmények teljesülnek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Németország által az általa benyújtott megállapodások és dokumentumok alapján az IKB Deutsche Industriebank AG (a továbbiakban: IKB) javára nyújtott támogatások, a 2. cikkben említett feltételekre és kötelezettségekre is figyelemmel, összeegyeztethetők a közös piaccal.
2. cikk
(1) Németország biztosítja, hogy az IKB szerkezetátalakítási tervét, amelyet Németország 2008. szeptember 25-én megküldött a Bizottságnak, 2011. szeptember 30-ig teljes körűen végrehajtják.
(2) Németország biztosítja, hogy az IKB következő eszköztételeit az IKB-tól és a KfW-től független harmadik fél részére értékesítik, illetve felszámolják:
a)
A mind a belföldi, mind a nemzetközi ingatlanfinanszírozást magában foglaló teljes ingatlanfinanszírozási üzleti szegmenst 2008. december 31-ig megszüntetik és ténylegesen felszámolják (51), ennek során […] %-át 2010. szeptember 30-ig, további […] %-át 2011. szeptember 30-ig, a fennmaradó részt pedig a mindenkori esedékességi határidőn belül értékesítik. A felszámolás az IKB Immobilien Management GmbH-ra, az IKB Projektentwicklungs GmbH Co. KG-re és az IKB Projektentwicklungsverwaltungsgesellschaft mbH-ra is vonatkozik. (52)
b)
Az IKB International S.A. Luxembourg leányvállalatot 2011. szeptember 30-ig ténylegesen felszámolják. 2009. március 31-től nem kötnek új ügyleteket. A leányvállalat üzletágaiból az IKB átveszi a vállalati ügyfelek és a strukturált finanszírozások területe szempontjából fontos ügyleteket.
c)
Az IKB Capital Corporation New York nevű céget 2011. szeptember 30-ig ténylegesen felszámolják, ennek keretében a hitelportfólió […] %-át 2010. szeptember 30-ig értékesítik. 2008. december 31-től nem kötnek új ügyleteket.
d)
Az IKB AG amszterdami üzleti tevékenységét […]-ig ténylegesen felszámolják. 2008. december 31-től nem kötnek új ügyleteket.
e)
A Movesta Lease and Finance GmbH nevű cégben meglévő 50 %-os részesedést 2011. szeptember 30-ig értékesítik.
f)
A mérlegben eredetileg feltüntetett további, nem stratégiai eszköztételeket 1,7 milliárd EUR névértéken (2007. március 31-i könyv szerinti érték) 2011. szeptember 30-ig ténylegesen felszámolják.
(3) Németország biztosítja, hogy az IKB összesített mérlegfőösszege 2011. szeptember 30-án legfeljebb 33,5 milliárd EUR legyen (53).
(4) Előre nem látható körülmények esetén, különösen a tőkepiaci válság elhúzódása vagy egyes eszköztételek értékesítésének lehetetlenülése esetén a (2) és (3) bekezdésben említett intézkedéseket módosítani lehet vagy helyükbe más intézkedések léphetnek, vagy a határidőket meg lehet hosszabbítani, amenynyiben ezt legalább két hónappal az adott határidő előtt kellően megindokolják és a Bizottság két hónapon belül nem emel kifogást.
(5) Az (1), (2) és (3) bekezdésben meghatározott feltételek és kötelezettségek teljesülésének nyomon követhetősége érdekében Németország 2012-ig minden évben legkésőbb július 31-ig jelentést küld a szerkezetátalakítási terv, valamint e feltételek és kötelezettségek végrehajtásának folyamatáról.
3. cikk
E határozatnak a Németországi Szövetségi Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2008. október 21-én.