++++
RAADETS DIREKTIV
af 13 . december 1976
om foranstaltninger med henblik paa at lette den faktiske udoevelse af etableringsfriheden og den fri udveksling af tjenesteydelser inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikringsmaegler ( ex gruppe 630 CITI ) , herunder navnlig overgangsforanstaltninger for disse former for virksomhed
( 77/92/EOEF )
RAADET FOR DE EUROPAEISKE FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab , saerlig artikel 49 , 57 , 66 og 235 ,
under henvisning til forslag fra Kommissionen ,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet ( 1 ) ,
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg ( 2 ) , og
ud fra foelgende betragtninger :
I henhold til traktaten er enhver i nationaliteten begrundet diskriminerende behandling inden for omraadet etablering og tjenesteydelser forbudt fra overgangsperiodens udloeb ; det saaledes gennemfoerte princip for den nationale behandling vedroerer navnlig optagelse i faglige organisationer i det omfang den paagaeldendes erhvervsmaessige virksomhed medfoerer udnyttelse af denne rettighed ;
der er ikke , med hensyn til virksomhed som forsikringsagent og forsikringsmaegler , i alle medlemsstater foreskrevet betingelser for adgangen til og udoevelsen af disse former for virksomhed ; snart er der fri adgang hertil og fri udoevelse heraf , snart gaelder der strenge bestemmelser med krav om et kvalifikationsbevis for adgang til erhvervet ;
paa grund af de forskelle , der bestaar mellem medlemsstaterne med hensyn til afgraensningen af virksomhed som forsikringsagent og som forsikringsmaegler , er det oenskeligt saa noejagtigt som muligt at fastsaette de former for virksomhed , paa hvilke dette direktiv finder anvendelse ;
i oevrigt er det i artikel 57 i traktaten bestemt , at der for at lette adgangen til at optage og udoeve selvstaendig erhvervsvirksomhed udstedes direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , certifikater og andre kvalifikationsbeviser og om samordning af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser ;
det forekommer dog oenskeligt - i mangel af en gensidig anerkendelse af eksamensbeviser , og da en samordning ikke er umiddelbart forestaaende - at lette den effektive udnyttelse af retten til fri etablering og fri udveksling af tjenesteydelser inden for de paagaeldende former for virksomhed , nemlig ved at traeffe overgangsforanstaltninger som omhandlet i de almindelige planer ( 3 ) , med henblik paa at undgaa usaedvanlige vanskeligheder for statsborgere i de medlemsstater , hvor adgangen til disse former for virksomhed ikke er undergivet nogen betingelser ;
for at imoedegaa eventuelle vanskeligheder skal overgangsforanstaltningerne gaa ud paa , at adgangen til de paagaeldende former for virksomhed i de vaertsmedlemsstater , der har bestemmelser om saadan virksomhed , alene goeres betinget af , at denne virksomhed i den tidligere opholdsmedlemsstat , naar der ikke stilles krav om forudgaaende uddannelse , rent faktisk er blevet udoevet i et rimeligt tidsrum , som ikke ligger for langt tilbage i tiden , med henblik paa saaledes at opnaa sikkerhed for , at den begunstigede er i besiddelse af faglige kundskaber svarende til dem , der kraeves af landets egne statsborgere ;
under hensyn til forholdene i Nederlandene , hvor forsikringsmaeglerne i forhold til deres faglige kundskaber er opdelt i flere kategorier , boer der fastsaettes et tilsvarende system for statsborgere fra de oevrige medlemsstater , som oensker at faa adgang til en af de paagaeldende kategorier ; det bedst egnede og mest objektive kriterium herfor er antallet af ansatte , som er eller har vaeret underordnet den begunstigede ;
saafremt virksomhed som agent omfatter en staaende fuldmagt fra et eller flere forsikringsforetagender , saaledes at den begunstigede er befoejet til i deres navn at forpligte foretagendet eller foretagenderne i alle eller en del af de retshandler , som falder ind under den normale udoevelse af foretagendernes virksomhed , skal den paagaeldende ligeledes kunne faa adgang til at udoeve virksomhed som maegler i vaertsstaten ;
dette direktiv mister sin berettigelse , naar samordningen af betingelserne for adgang til og udoevelse af de paagaeldende former for virksomhed samt den gensidige anerkendelse af diplomer , eksamensbeviser og oevrige kvalifikationsbeviser er gennemfoert ;
i det omfang medlemsstaterne ogsaa for loenmodtagere goer adgangen til og udoevelsen af de i direktivet opregnede former for virksomhed betinget af besiddelse af faglige kundskaber og faerdigheder , skal dette direktiv ligeledes finde anvendelse paa denne kategori af personer med det formaal at fjerne en hindring for arbejdskraftens frie bevaegelighed og saaledes udbygge de foranstaltninger , der er truffet inden for rammerne af Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet ( 4 ) , aendret ved forordning ( EOEF ) nr . 312/76 ( 5 ) ;
af samme grund boer de bestemmelser , der er fastsat med hensyn til bevis for haederlighed og bevis for , at den paagaeldende ikke er eller har vaeret erklaeret konkurs , ligeledes gaelde for loenmodtagere -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV :
Artikel 1
1 . Medlemsstaterne traeffer de i dette direktiv fastlagte foranstaltninger for saa vidt angaar etablering paa deres omraade af de i i afsnit I i de almindelige planer naevnte fysiske personer og selskaber og for saa vidt angaar tjenesteydelser , som udfoeres af disse personer og selskaber , i det foelgende benaevnt " begunstigede " , inden for de i artikel 2 fastsatte former for selvstaendig virksomhed .
2 . Dette direktiv finder ligeledes anvendelse paa statsborgere i medlemsstaterne , der i henhold til forordning ( EOEF ) nr . 1612/68 som loenmodtagere vil udoeve de i artikel 2 naevnte former for virksomhed .
Artikel 2
1 . Dette direktiv gaelder for foelgende former for virksomhed , saafremt disse henhoerer under CITI-gruppe ex 630 i bilag III til den almindelige plan for ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden :
a ) erhvervsudoevelse af personer , som med henblik paa ved forsikring eller genforsikring at tilvejebringe daekning af risici optraeder som formidlere mellem forsikringstagere og frit valgte forsikrings - og genforsikringsforetagender , som tilrettelaegger tegning af forsikringer , og som eventuelt medvirker ved administration og gennemfoerelse af disse , navnlig i skadestilfaelde ;
b ) erhvervsudoevelse af personer , som i henhold til en eller flere kontrakter eller fuldmagter har til opgave at forelaegge , foreslaa og tilrettelaegge eller afslutte forsikringskontrakter eller at medvirke ved administrationen og gennemfoerelsen af saadanne kontrakter , navnlig i skadestilfaelde , i et eller flere forsikringsforetagenders navn og for deres regning eller alene for deres regning ;
c ) virksomhed udoevet af andre personer end dem , der er naevnt under litra a ) og b ) , men som handler for saadanne personers regning og navnlig udfoerer forberedende arbejde , forelaegger forsikringskontrakter eller opkraever praemier , uden at disse handlinger kan indebaere overtagelse af forpligtelser over for offentligheden eller af dennes forpligtelser .
2 . Dette direktiv gaelder navnlig for foelgende former for virksomhed , der udoeves under nedennaevnte betegnelser , som saedvanligvis anvendes i medlemsstaterne :
a ) for saa vidt angaar de i stykke 1 , litra a ) , omhandlede former for virksomhed :
- i Belgien :
- Courtier d'assurance , Verzekeringsmakelaar ;
- Courtier de réassurance , Herverzekeringsmakelaar ;
- i Danmark :
- Juridiske og fysiske personer , som driver selvstaendig virksomhed som formidler ved afsaetning af forsikringskontrakter ;
- i Tyskland :
- Versicherungsmakler ,
- Rueckversicherungsmakler ;
- i Frankrig :
- Courtier d'assurance ,
- Courtier d'assurance maritime ,
- Courtier de réassurance ;
- i Irland :
- Insurance Broker ,
- Reinsurance Broker ;
- i Italien :
- Mediatore di assicurazioni ,
- Mediatore di riassicurazioni ;
- i Nederlandene :
- Makelaar ,
- Assurantiebezorger ,
- Erkend assurantieagent ,
- Verzekeringsagent ;
- i Det forenede Kongerige :
- Insurance Broker ;
b ) for saa vidt angaar de i stykke 1 , litra b ) , omhandlede former for virksomhed :
- i Belgien :
- Agent d'assurance , Verzekeringsagent ;
- i Danmark :
- Forsikringsagent ;
- i Tyskland :
- Versicherungsvertreter ;
- i Frankrig :
- Agent général d'assurance ;
- i Irland :
- Agent ;
- i Italien :
- Agente di Assicurazioni ;
- i Luxembourg :
- Agent principal d'assurance ,
- Agent d'assurance ;
- i Nederlandene :
- Gevolmachtigd agent ,
- Verzekeringsagent ;
- i Det forenede Kongerige :
- Agent ;
c ) for saa vidt angaar de i stykke 1 , litra c ) , omhandlede former for virksomhed :
- i Belgien :
- Sous-agent , Sub-agent ;
- i Danmark :
- Underagent ;
- i Tyskland :
- Gelegenheitsvermittler ,
- Inkassant ;
- i Frankrig :
- Mandataire ,
- Intermédiaire ,
- Sous-agent ;
- i Irland :
- Sub-agent ;
- i Italien :
- Subagente ;
- i Luxembourg :
- Sous-agent ;
- i Nederlandene :
- Sub-agent ;
- i Det forenede Kongerige :
- Sub-agent .
Artikel 3
De medlemsstater , i hvilke adgang til og udoevelse af de i artikel 2 omhandlede former for virksomhed er undergivet opfyldelse af visse kvalifikationsbetingelser , skal drage omsorg for , at en begunstiget , som anmoder herom , foer han etablerer sig eller begynder udoevelse af midlertidig virksomhed , underrettes om de bestemmelser , under hvilke det erhverv , som han har til hensigt at udoeve , henhoerer .
Artikel 4
Er i en medlemsstat adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) og b ) , omhandlede former for virksomhed betinget af besiddelse af generelle , handelsmaessige eller faglige kundskaber og faerdigheder , anerkender denne medlemsstat som tilstraekkeligt bevis for disse kundskaber og faerdigheder den faktiske udoevelse af en af de paagaeldende former for virksomhed i en anden medlemsstat :
a ) enten i fire paa hinanden foelgende aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed ;
b ) eller i to paa hinanden foelgende aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed , naar den begunstigede godtgoer , at han har vaeret ansat i mindst 3 aar hos en eller flere forsikringsagenter eller -maeglere eller i et eller flere forsikringsforetagender ;
c ) eller i ét aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed , naar den begunstigede godtgoer , at han med henblik paa den paagaeldende form for virksomhed har faaet en forudgaaende uddannelse , bekraeftet ved et statsanerkendt eksamensbevis eller bedoemt af en kompetent faglig organisation som vaerende fuldt gyldig .
Artikel 5
1 . Stiller en medlemsstat strengere betingelser for adgang til eller udoevelse af en af de former for virksomhed , som er omhandlet i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) , end for den i artikel 2 , stk . 1 , litra b ) , omhandlede form for virksomhed , kan denne stat med henblik paa adgang til og udoevelse af den foerstnaevnte form for virksomhed kraeve , at denne har vaeret udoevet i en anden medlemsstat inden for den i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) , naevnte erhvervsgren :
a ) enten i fire paa hinanden foelgende aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed ;
b ) eller i to paa hinanden foelgende aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed , naar den begunstigede kan godtgoere , at han har vaeret ansat i mindst 3 aar hos en eller flere forsikringsagenter eller -maeglere i et eller flere forsikringsforetagender ;
c ) eller i ét aar som selvstaendig eller som leder af en virksomhed , naar den begunstigede godtgoer , at han med henblik paa den paagaeldende form for virksomhed har flaaet en forudgaaende uddannelse , bekraeftet ved et statsanerkendt eksamensbevis eller bedoemt af en kompetent faglig organisation som vaerende fuldt gyldig .
Med den form for virksomhed , der er omhandlet i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) , sidestilles en form for virksomhed udoevet af den begunstigede i overensstemmelse med artikel 2 , stk . 1 , litra b ) , saafremt den omfatter en staaende fuldmagt fra et eller flere forsikringsforetagender , saaledes at den paagaeldende er befoejet til i deres navn at forpligte foretagendet eller foretagenderne i alle eller en del af de retshandler , som falder ind under den normale udoevelse af foretagendernes virksomhed .
2 . I Nederlandene er adgang til eller udoevelse af den i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) , omhandlede form for virksomhed dog yderligere betinget af , at den paagaeldende form for virksomhed er udoevet :
- i et foretagende , hvor den begunstigede har ledet mindst 10 ansatte , saafremt han vil have adgang til virksomhed som " makelaar " ;
- i et foretagende , hvor den begunstigede har ledet mindst 5 ansatte , saafremt han vil have adgang til virksomhed som " assurantiebezorger " ;
- i et foretagende , hvor den begunstigede har ledet mindst 2 personer , saafremt han vil have adgang til virksomhed som " erkend assurantieagent " .
Artikel 6
1 . Er i medlemsstat adgang til eller udoevelse af den i artikel 2 , stk . 1 , litra c ) , omhandlede form for virksomhed betinget af besiddelse af generelle handelsmaessige eller faglige kundskaber og faerdigheder , anerkender denne medlemsstat som tilstraekkeligt bevis for disse kundskaber og faerdigheder den faktiske udoevelse af den paagaeldende form for virksomhed i en anden medlemsstat :
a ) enten i to paa hinanden foelgende aar som selvstaendig eller som ansat hos en eller flere forsikringsagenter eller -maeglere eller i et eller flere forsikringsforetagender ;
b ) eller i et aar under de i litra a ) anfoerte forhold , naar den begunstigede godtgoer , at han med henblik paa den paagaeldende form for virksomhed har faaet en forudgaaende uddannelse , bekraeftet ved et statsanerkendt eksamensbevis eller bedoemt af en kompetent faglig organisation som vaerende fuldt gyldigt .
2 . Den faktiske udoevelse i mindst ér aar af en af de i artikel 2 , stk . 1 , litra a ) eller b ) , omhandlede former for virksomhed og den uddannelse , der er erhvervet med henblik paa en af disse former for virksomhed , anses som ligestillet med de i stk . 1 anfoerte betingelser .
Artikel 7
I de i artikel 4 , 5 og 6 naevnte tilfaelde maa de paagaeldende former for virksomhed ikke vaere ophoert mere end ti aar forud for datoen for indgivelse af ansoegning i henhold til artikel 9 , stk . 1 . Er der i en medlemsstat for dennes statsborgere fastsat en kortere frist , skal denne frist dog ligeledes anvendes over for de begunstigede .
Artikel 8
1 . Som leder af en virksomhed i henhold til artikel 4 og artikel 5 , stk . 1 , anses enhver , der inden for den paagaeldende form for virksomhed har vaeret beskaeftiget :
a ) som leder af et foretagende eller som leder af en filial ;
b ) som souschef under lederen af foretagende eller som befuldmaegtiget , hvis der med denne stilling er forbundet et ansvar svarende til det ansvar , der paahviler lederen af det repraesenterede foretagende .
2 . Som leder af en virksomhed i henhold til artikel 4 anses ligeledes enhver , der i et forsikringsforetagende har haft en stilling , som indebaerer tilrettelaeggelse eller tilsyn med agenternes arbejde .
3 . De i artikel 4 , litra b ) , og artikel 5 , stk . 1 , litra b ) omhandlede former for virksomhed skal indebaere et ansvar med hensyn til akkvisition , administration og opfyldelse af forsikringskontrakter .
Artikel 9
1 . Bevis for , at de i artikel 4 , 5 , 6 og 7 anfoerte betingelser er opfyldt , gives i form af en attest , som udstedes af den kompetente myndighed eller organisation i den medlemsstat , der er hjemstat eller seneste opholdsstat , og som den paagaeldende skal fremlaegge til stoette for sin ansoegning om at maatte udoeve en af de paagaeldende former for virksomhed i vaertslandet .
2 . Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 13 fastsatte frist de myndigheder og organer , som er kompetente til at udstede den i stk . 1 naevnte attest , og underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom .
3 . Ligeledes underretter hver medlemsstat inden for den i artikel 13 fastsatte frist de oevrige medlemsstater og Kommissionen om , for hvilke myndigheder og organisationer forelaeggelse skal finde sted af ansoegningen om i vaertsmedlemsstaten at maatte udoeve de i artikel 2 naevnte former for virksomhed og af de dertil knyttede dokumenter .
Artikel 10
1 . Saafremt en vaertsmedlemsstat af sine egne statsborgere som betingelser for adgang til en af de i artikel 2 naevnte former for virksomhed kraever bevis for haederlighed og bevis for , at den paagaeldende ikke er eller har vaeret erklaeret konkurs , eller blot et af disse to beviser , skal denne stat for statsborgere fra de oevrige medlemsstater som tilstraekkeligt bevis godkende fremlaeggelse af en udskrift af strafferegistret , eller i mangel heraf et tilsvarende dokument , udstedt af en kompetent retlig eller administrativ myndighed i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland , hvoraf det fremgaar , at disse krav er opfyldt .
2 . Saafremt det i stk . 1 omhandlede dokument ikke udstedes i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland , kan det erstattes af en erklaering under ed - eller i stater , hvor en saadan edsaflaeggelse ikke finder sted , en hoejtidelig erklaering - der afgives af den paagaeldende for en kompetent retlig eller administrativ myndighed , eller i givet fald for en notar i den medlemsstat , der er hjemland eller seneste opholdsland , som afgiver en attestation til bekraeftelse af denne edsaflaeggelse eller hoejtidelige erklaering . Erklaeringen om , at der ikke foreligger eller har foreligget konkurs , kan ligeledes afgives for en kompetent erhvervsorganisation i samme land .
3 . De i henhold til stk . 1 og 2 udstedte dokumenter maa ved deres forelaeggelse ikke vaere aeldre end 3 maaneder .
4 . Medlemsstaterne udpeger inden for den i artikel 13 fastsatte frist de myndigheder og organisationer , der er kompetente med hensyn til udstedelse af de i stk . 1 og 2 i naervaerende artikel omhandlede dokumenter , og underretter straks de oevrige medlemsstater og Kommissionen herom .
Ligeledes underretter hver medlemsstat inden for den i artikel 13 fastsatte frist de oevrige medlemsstater og Kommissionen om , for hvilke myndigheder og organisationer forelaeggelse skal finde sted af de i naervaerende artikel naevnte dokumenter til stoette for ansoegningen om tilladelse til i vaertsmedlemsstaten at maatte udoeve de i artikel 2 naevnte former for virksomhed .
5 . Skal der i den medlemsstat , som er vaertsland , foeres bevis for finansiel formaaen , skal denne stat betragte attestationer udstedt af banker i hjemlandet eller det seneste opholdsland som ligestillet med attestationer udstedt inden for dets eget omraade .
Artikel 11
Saafremt en medlemsstat , der er vaertsland , af sine egne statsborgere kraever en edsaflaeggelse eller hoejtidelig erklaering som betingelse for adgang til eller udoevelse af en af de i artikel 2 omhandlede former for virksomhed , og i tilfaelde af at udformningen af denne ed eller denne erklaering ikke kan anvendes af statsborgere fra de oevrige medlemsstater , drager denne stat omsorg for , at en passende affattelse af tilsvarende art forelaegges for de paagaeldende .
Artikel 12
Dette direktiv finder anvendelse , indtil forskrifterne om samordning af de enkelte landes bestemmelser vedroerende adgang til og udoevelse af de paagaeldende former for virksomhed traeder i kraft .
Artikel 13
Medlemsstaterne saetter de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv i kraft inden for en frist paa 18 maaneder fra dets meddelelse og underretter straks Kommissionen herom .
Artikel 14
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter , som de udsteder paa det omraade , der er omfattet af dette direktiv .
Artikel 15
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne .
Udfaerdiget i Bruxelles , den 13 . december 1976 .
A Tanács irányelve
(1976. december 13.)
a biztosítási ügynökök és alkuszok (korábbi ISIC 630 csoport) tevékenységével összefüggésben a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását elősegítő intézkedésekről és különösen az említett tevékenységekre vonatkozó átmeneti intézkedésekről
(77/92/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 49., 57., 66. és 235 cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
mivel a Szerződés értelmében az átmeneti időszak végétől a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás vonatkozásában tilos minden megkülönböztető bánásmód az állampolgárság alapján; mivel e nemzeti bánásmód elve alkalmazandó különösen a szakmai szervezetekhez való csatlakozás jogára, amennyiben az érintett személy szakmai tevékenysége szükségszerűen együtt jár e jog gyakorlásával;
mivel nem minden tagállam szab feltételeket a biztosítási ügynöki és alkuszi tevékenység megkezdéséhez és folytatásához; mivel egyes esetekben e tevékenység szabadon megkezdhető és folytatható, míg egyéb esetekben szigorú rendelkezések érvényesülnek, amelyek a szakma gyakorlását a képesítés hivatalos igazolásához kötik;
mivel, tekintettel az ügynökök és alkuszok tevékenységi körét illetően a tagállamok közötti különbségekre, a lehető legvilágosabban meg kell határozni azokat a tevékenységeket, amelyekre ez az irányelv vonatkozik;
mivel továbbá, a Szerződés 57. cikke úgy rendelkezik, hogy irányelveket kell kibocsátani az oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, valamint a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseinek összehangolásáról annak érdekében, hogy megkönnyítsék az önfoglalkoztató tevékenységek megkezdését és folytatását;
mivel az oklevelek kölcsönös elismerése, illetve az azonnali összehangolás hiányában azonban elő kell segíteni a szóban forgó tevékenységek esetében a letelepedés és szolgáltatásnyújtás szabadságának tényleges gyakorlását, különösen az Általános Programokban [3] előirányzott átmeneti rendelkezések elfogadásával annak érdekében, hogy ne rójanak szükségtelen terheket azoknak a tagállamoknak az állampolgáraira, ahol az ilyen tevékenységek megkezdését nem kötik semmilyen feltételhez;
mivel az ilyen jellegű nehézségek megelőzése érdekében az átmeneti intézkedéseknek az lenne a célja, hogy az e tevékenységek megkezdésére szabályokkal rendelkező, adott fogadó tagállam a tevékenység megkezdéséhez megfelelő képesítésnek tekintse azt a tényt, hogy abban a tagállamban, ahonnan a külföldi állampolgár érkezik, a közelmúltban megfelelő ideig folytatta tevékenységét, amennyiben előzetes képzés nem szükséges, annak biztosítása érdekében, hogy az érintett személy rendelkezik a fogadó tagállam saját állampolgáraitól megkövetelt, egyenértékű szakmai ismeretekkel;
mivel a Hollandiában fennálló helyzetre tekintettel, ahol a biztosítási alkuszok szakmai tudásuktól függően több kategóriába vannak besorolva, ezzel egyenértékű rendszert kell biztosítani a többi tagállam azon állampolgárai számára, akik az érintett kategóriák valamelyikében kívánnak tevékenységbe kezdeni; mivel ebből a szempontból a legmegfelelőbb és legtárgyilagosabb szempont azoknak a munkavállalóknak a száma, akik az érintett személy irányítása alatt tevékenykednek, illetve tevékenykedtek;
mivel, amenynyiben az ügynök tevékenysége magában foglalja, hogy valamely biztosítóintézet vagy biztosítóintézetek állandó megbízottjaként járjon el, és az adott intézet vagy intézetek szokásos üzleti tevékenységének körébe tartozó egyes vagy valamennyi ügylet tekintetében az intézet vagy intézetek nevében kötelezettségeket vállaljon, az érintett személy jogosult a fogadó tagállamban alkuszi tevékenységet végezni;
mivel ez az irányelv okafogyottá válik, mihelyt a szóban forgó tevékenységek megkezdésére és folytatására vonatkozó feltételek összehangolása, valamint az oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerése megtörténik;
mivel, amenynyiben a tagállamokban az ebben az irányelvben említett tevékenységek megkezdése és folytatása munkavállalók esetében szintén a szakmai ismeretek és képességek meglététől függ, ezt az irányelvet kell alkalmazni e személyek kategóriájára is annak érdekében, hogy a munkavállalók szabad mozgása útjában álló akadályok megszűnjenek, és ezzel kiegészüljön a 312/76/EGK rendelettel [4] módosított, a Közösségen belül a munkavállalók szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15-ei 1612/68/EGK tanácsi rendelet [5];
mivel ugyanezen okból a jó hírnév és az annak igazolására vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni a munkavállalók esetében is, hogy az adott munkavállaló korábban nem állt fizetésképtelenség miatt folytatott eljárás hatálya alatt,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamok a területükön való letelepedés vagy szolgáltatásnyújtás tekintetében elfogadják az ezen irányelvben meghatározott intézkedéseket az Általános Programok I. címének hatálya alá tartozó, azon természetes személyek és társaságok esetében (a továbbiakban: "kedvezményezettek"), akik vagy amelyek önálló vállalkozóként a 2. cikkben említett tevékenységet kívánják folytatni.
(2) Ezt az irányelvet kell alkalmazni a tagállamoknak azokra az állampolgáraira is, akik az 1612/68/EGK irányelvben meghatározottak szerint munkavállalóként kívánják folytatni a 2. cikkben említett tevékenységeket.
2. cikk
(1) Ezt az irányelvet kell alkalmazni a letelepedés szabadságát korlátozó intézkedések felszámolását célzó Általános Program III. mellékletében felsorolt, az ISIC 630. csoportjába tartozó következő tevékenységekre:
a) az olyan személyek szakmai tevékenysége, akik teljesen szabadon választva intézetet, kapcsolatot teremtenek a biztosítási vagy viszontbiztosítási kockázatukra biztosítási vagy viszontbiztosítási fedezetet kereső személyek és biztosító, illetve viszontbiztosító intézetek között, és akik a biztosítási vagy viszontbiztosítási szerződések megkötését megelőzően előkészítő munkát végeznek, és amikor szükséges, segítséget nyújtanak a szóban forgó szerződések kezelésében és teljesítésében, különös tekintettel kárigények esetére;
b) az olyan személyek szakmai tevékenysége, akiket egy vagy több szerződés keretében utasítanak, illetve felhatalmaznak arra, hogy egy vagy több biztosító nevében és megbízásából, vagy kizárólagosan megbízásából eljárva, biztosítási szerződések előkészítése, illetve e szerződések megkötése érdekében végezzenek üzletszerző tevékenységet, tegyenek ajánlatot és végezzenek előkészítő munkát, illetve működjenek közre e szerződések kezelésében és teljesítésében, különös tekintettel kárigények esetére;
c) az a) és b) pontokban említett személyek kivételével az olyan személyek tevékenysége, akik e személyek megbízásából többek között üzletszerző munkát végeznek, megismertetik a biztosítási szerződéseket, vagy a biztosítási díjak beszedését végzik feltéve, hogy e tevékenységek részeként biztosítással kapcsolatos kötelezettséget nem vállalnak a lakossággal szemben, illetve velük összefüggésben.
(2) Ezt az irányelvet kell alkalmazni különösen a tagállamokban szokásosan a következőként megnevezett tevékenységekre:
a) az (1) bekezdés a) pontjában említett tevékenységeknél:
- Belgiumban:
- Courtier d'assurance
Verzekeringsmakelaar,
- Courtier de réassurance
Herverzekeringsmakelaar,
- Dániában:
- Juridiske og fysiske personer, som driver selvstændig virksomhed som formidler ved afsætning af forsikringskontrakter,
- Németországban:
- Versicherungsmakler,
- Rückversicherungsmakler,
- Franciaországban:
- Courtier d'assurance,
- Courtier d'assurance maritime,
- Courtier de réassurance,
- Írországban:
- Insurance broker,
- Reinsurance broker,
- Olaszországban:
- Mediatore di assicurazioni,
- Mediatore di riassicurazioni,
- Hollandiában:
- Makelaar,
- Assurantiebezorger,
- Erkend assurantieagent,
- Verzekeringsagent,
- az Egyesült Királyságban:
- Insurance broker;
b) az (1) bekezdés b) pontjában említett tevékenységeknél:
- Belgiumban:
- Agent d'assurance
Verzekeringsagent,
- Dániában:
- Forsikringsagent,
- Németországban:
- Versicherungsvertreter,
- Franciaországban:
- Agent général d'assurance,
- Írországban:
- Agent,
- Olaszországban:
- Agente di assicurazioni,
- Luxemburgban:
- Agent principal d'assurance,
- Agent d'assurance,
- Hollandiában:
- Gevolmachtigd agent,
- Verzekeringsagent,
- az Egyesült Királyságban:
- Agent;
c) az (1) bekezdés c) pontjában említett tevékenységeknél:
- Belgiumban:
- Sous-agent
Sub-agent,
- Dániában:
- Underagent,
- Németországban:
- Gelegenheitsvermittler,
- Inkassant,
- Franciaországban:
- Mandataire,
- Intermédiaire,
- Sous-agent,
- Írországban:
- Sub-agent,
- Olaszországban:
- Subagente,
- Luxemburgban:
- Sous-agent,
- Hollandiában:
- Sub-agent,
- az Egyesült Királyságban:
- Sub-agent.
3. cikk
Azok a tagállamok, amelyekben a 2. cikkben említett tevékenységek megkezdése vagy folytatása bizonyos képesítési feltételek teljesítéséhez kötött, biztosítják, hogy az ezt kérelmező kedvezményezett letelepedését, illetve tevékenységének ideiglenes megkezdését megelőzően tájékoztatást kapjon az általa folytatni kívánt szakmára vonatkozó szabályokról.
4. cikk
Amennyiben valamely tagállamban a 2. cikk (1) bekezdése a) és b) pontjában említett tevékenység megkezdése vagy folytatása általános, kereskedelmi, vagy szakmai ismeretekhez és képességekhez kötött, az adott tagállam mindezek igazolásaként elfogadja azt a tényt, hogy a szóban forgó tevékenységek egyikét valamely másik tagállamban a következő időszakokon keresztül folytatták:
a) négy egymást követő éven keresztül önállóan vagy vezetői minőségben; vagy
b) két egymást követő éven kereszül önállóan vagy vezetői minőségben, amennyiben a kedvezményezett igazolja, hogy legalább három évig biztosítási ügynökkel vagy alkusszal, vagy biztosítóintézettel együtt folytatta a tevékenységét; vagy
c) egy éven keresztül önállóan vagy vezetői minőségben, amennyiben a kedvezményezett igazolja, hogy az adott tevékenységre vonatkozóan előzetes képzésben részesült, amelyet államilag elismert bizonyítvány igazol, illetve amelyet az illetékes szakmai testület a követelményeinek minden tekintetben megfelelőnek ismer el.
5. cikk
(1) Amennyiben valamely tagállam a 2. cikk (1) bekezdés a) pontjában említett valamely tevékenység megkezdését vagy folytatását feltételeként szigorúbb előírásokhoz köti, mint a 2. cikk (1) bekezdése b) pontjában említett tevékenységek esetében, az elsőként említett tevékenység megkezdése vagy folytatása feltételeként előírhatja, hogy azt valamely másik tagállamban, a 2. cikk (1) bekezdés a) pontjában említett tevékenységi ágazatban a következő időszakokon keresztül kellett előzetesen folytatni:
a) négy egymást követő éven keresztül önállóan, vagy vezetői minőségben; vagy
b) két egymást követő éven keresztül önállóan vagy vezetői minőségben, amennyiben a kedvezményezett igazolja, hogy legalább három évig biztosítási ügynökkel vagy alkusszal, vagy biztosítási intézettel együtt folytatta tevékenységét; vagy
c) egy éven keresztül önállóan vagy vezetői minőségben, amennyiben a kedvezményezett igazolja, hogy az adott tevékenység tekintetében előzetes képzésben részesült, amelyet államilag elismert bizonyítvány igazol, illetve amelyet az illetékes szakmai szervezet a követelményeinek minden tekintetben megfelelőnek ismer el.
A kedvezményezett által a 2. cikk (1) bekezdés b) pontja szerint folytatott tevékenységet, amennyiben az magában foglalja a tevékenység folytatását valamely biztosítóintézet vagy biztosítóintézetek állandó megbízása alapján, feljogosítva az érintett személyt arra, hogy az intézet szokásos üzleti tevékenységének körébe tartozó egyes vagy minden ügylet tekintetében kötelezettségeket vállaljon a intézet(ek) nevében, a 2. cikk (1) bekezdés a) pontjában említett tevékenységgel egyenértékűnek kell tekinteni.
(2) Mindazonáltal, Hollandiában a 2. cikk (1) bekezdés a) pontjában említett tevékenységek megkezdéséhez vagy folytatásához ezen túlmenően a következő feltételek szükségesek:
- amennyiben a kedvezményezett "makelaar"-ként kíván tevékenykedni, az adott tevékenységeket olyan üzleti formában kellett folytatnia, ahol legalább 10 munkavállaló tartozott az irányítása alá,
- amennyiben a kedvezményezett "assurantiebezorger"-ként kíván tevékenykedni, az adott tevékenységeket olyan üzleti formában kellett folytatnia, ahol legalább 5 munkavállaló tartozott az irányítása alá,
- amennyiben a kedvezményezett "erkend assurantieagent"-ként kíván tevékenykedni, az adott tevékenységeket olyan üzleti formában kellett folytatnia, ahol legalább 2 munkavállaló tartozott az irányítása alá.
6. cikk
(1) Amennyiben valamely tagállamban a 2. cikk (1) bekezdés c) pontjában említett tevékenység megkezdését vagy folytatását általános, kereskedelmi vagy szakmai ismeretekhez és képességekhez kötik, az adott tagállam mindezek meglétének igazolásaként elfogadja azt a tényt, hogy a szóban forgó tevékenységet valamely másik tagállamban a következő időszakokon keresztül folytatták:
a) két egymást követő éven keresztül önállóan, illetve biztosítási ügynökkel vagy alkusszal, vagy biztosítóintézettel; vagy
b) egy éven keresztül az a) pontban meghatározott feltételek szerint, amennyiben a kedvezményezett igazolja, hogy az adott tevékenység tekintetében előzetes képzésben részesült, amelyet államilag elismert bizonyítvány igazol, illetve amelyet az illetékes szakmai szervezet a követelményeinek minden tekintetben megfelelőnek ismer el.
(2) A 2. cikk (1) bekezdés a) vagy b) pontjában említett tevékenységek valamelyikének egy éven keresztül történő folytatása és a szakirányú képzésben való részvétel az (1) bekezdésben megállapított előírásoknak megfelelőnek minősül.
7. cikk
A 4., 5. és 6. cikkben említett esetekben, az adott tevékenység folytatása nem fejeződhetett be a 9. cikk (1) bekezdésében meghatározott kérelem benyújtásának napját megelőző 10 évnél régebben. Mindazonáltal, amennyiben a tagállam saját állampolgáraira vonatkozóan ennél rövidebb időszakot határoz meg, ezt az időszakot kell alkalmazni a kedvezményezettekre is.
8. cikk
(1) A 4. cikk és az 5. cikk (1) bekezdése értelmében egy személy valamely tevékenységet akkor folytatott vezetői minőségben, ha a tevékenységet:
a) az intézet vezetőjeként vagy az intézet fióktelepének vezetőjeként folytatta; vagy
b) az intézet vezetője helyetteseként vagy meghatalmazott képviselőjeként folytatta, amennyiben a beosztáshoz a képviselt intézet vezetőjééhez azonos felelősség társult.
(2) Valamely személy esetében a tevékenység folytatását ugyancsak vezetői minőségben folytatott tevékenységnek kell tekinteni a 4. cikk alkalmazásában, amennyiben a biztosítási intézeten belüli feladatok magukban foglalták az ügynökök irányítását vagy munkájuk ellenőrzését.
(3) A 4. cikk b) pontja és az 5. cikk (1) bekezdés b) pontja szerinti munkának magában kellett foglalnia a biztosítási szerződések megkötésével, kezelésével és teljesítésével kapcsolatos feladatokat.
9. cikk
(1) A 4., 5., 6. és 7. cikkben meghatározott feltételek teljesítését olyan tanúsítvány igazolja, amelyet a származás szerinti tagállam vagy annak a tagállamnak az illetékes hatósága vagy szervezete bocsát ki, ahonnan a személy érkezett; ezt a tanúsítványt a szóban forgó tevékenységeknek a fogadó tagállamban való folytatására irányuló kérelemhez mellékelve kell benyújtani.
(2) A 13. cikkben meghatározott határidőn belül a tagállamok kijelölik az (1) bekezdésben említett tanúsítvány kiadására illetékes hatóságokat és szervezeteket, és erről haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállamot, valamint a Bizottságot.
(3) A 13. cikkben meghatározott határidőn belül valamennyi tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot azokról a hatóságokról és szervezetekről, amelyekhez a 2. cikkben említett tevékenység folytatására irányuló kérelmet és az ahhoz mellékelt okiratokat a fogadó tagállamban be kell nyújtani.
10. cikk
(1) Amennyiben a fogadó tagállam a 2. cikkben említett tevékenységet megkezdeni vagy folytatni kívánó saját állampolgárának előírja jó hírnevének és annak igazolását, hogy megelőzően nem állt fizetésképtelenség miatt folytatott eljárás hatálya alatt, illetve a fentiekben említett bármely igazolást, más tagállamok állampolgárai esetében megfelelő igazolásként kell elfogadnia valamely "bírósági nyilvántartás" kivonatának bemutatását, vagy ennek hiányában az azzal egyenértékű irat bemutatását, amelyet a származás szerinti tagállam vagy annak a tagállamnak az illetékes bírósága vagy államigazgatási szerve bocsátott ki, ahonnan a külföldi állampolgár érkezik, arra nézve, hogy e feltételeknek eleget tett.
(2) Amennyiben a származás szerinti tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezik, nem bocsát ki az (1) bekezdésben említett igazolást, azt helyettesíteni lehet esküvel megerősített nyilatkozattal - vagy olyan államokban, ahol esküvel megerősített nyilatkozat nem létezik, ünnepélyes nyilatkozattal -, amelyet az érintett személy egy illetékes bíróság vagy államigazgatási hatóság előtt, vagy szükség esetén, a származás szerinti tagállamban vagy abban a tagállamban működő közjegyző előtt tesz, ahonnan a személy érkezik; az érintett hatóság vagy közjegyző igazolást állít ki, amely igazolja az esküvel megerősített nyilatkozat vagy az ünnepélyes nyilatkozat hitelességét. Korábbi fizetőképességről ugyancsak tehető nyilatkozat az említett ország illetékes szakmai szervezete előtt is.
(3) Az (1) és (2) bekezdéssel összhangban kiadott igazolások bemutatásukkor a kiadástól számított 3 hónapnál nem lehetnek régebbiek.
(4) A 13. cikkben meghatározott határidőn belül a tagállamok kijelölik az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett igazolások kiadására illetékes hatóságokat és szerveket, és erről haladéktalanul értesítik a többi tagállamot és a Bizottságot.
A 13. cikkben meghatározott határidőn belül valamennyi tagállam értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot azokról a hatóságokról, illetve szervezetekről, amelyekhez az e cikkben említett iratokat a 2. cikkben említett tevékenységnek a fogadó tagállamban történő folytatására iránti kérelemnek a mellékleteként be kell nyújtani.
(5) Amennyiben a fogadó tagállamban szükség van a pénzügyi helyzet igazolására, az adott állam a származás szerinti tagállam vagy annak a tagállamnak a pénzintézetei által kiadott igazolásokat, ahonnan a külföldi állampolgár érkezik, a saját területén kiadott igazolásokkal egyenértékűnek fogadja el.
11. cikk
A fogadó tagállam, amennyiben a 2. cikkben említett tevékenységek valamelyikét megkezdeni vagy folytatni kívánó saját állampolgáraitól megköveteli eskü vagy ünnepélyes nyilatkozat letételét, és amennyiben az ilyen eskü vagy nyilatkozat szövegét más tagállamok állampolgárai nem alkalmazhatják, biztosítja, hogy megfelelő és az előbbivel egyenértékű eskü- vagy nyilatkozatforma álljon rendelkezésre az érintett személyek számára.
12. cikk
Ez az irányelv mindaddig alkalmazandó, ameddig a szóban forgó tevékenységek megkezdésére és folytatására vonatkozó nemzeti rendelkezések összehangolásáról szóló irányelv hatályba nem lép.
13. cikk
A tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított 18 hónapon belül annak megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
14. cikk
A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv hatálya alá tartozó területen fogadnak el.
15. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1976. december 13-án.