RÅDETS DIREKTIV 2006/67/EF
af 24. juli 2006
om forpligtelse for medlemsstaterne til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter
(kodificeret udgave)
(EØS-relevant tekst)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 100,
under henvisning til forslag fra Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 68/414/EØF af 20. december 1968 om forpligtelse for EØF's medlemsstater til at opretholde minimumslagre af mineralolie og/eller mineralolieprodukter (3) er blevet ændret væsentligt (4). Direktivet bør af hensyn til en klar og rationel lovgivning kodificeres.
(2)
De indførte mineraloliemængder og mineralolieprodukter indtager en vigtig plads i Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Enhver vanskelighed, selv af forbigående art, som fører til en nedgang i leveringerne af disse produkter fra tredjelande eller til kraftige prisstigninger på de internationale markeder, kunne forårsage alvorlige forstyrrelser i Fællesskabets økonomiske aktivitet. Fællesskabet skulle derfor være i stand til at udligne eller i det mindste afsvække de negative virkninger af en sådan eventualitet.
(3)
Da en forsyningskrise uventet kan indtræffe, er det uundgåeligt at træffe de nødvendige forholdsregler for at imødegå en mulig knaphed.
(4)
Med dette formål for øje skal sikringen af medlemsstaternes forsyning med råolie og mineralolieprodukter forøges gennem opbygning og opretholdelse af et minimumslager af de vigtigste mineralolieprodukter.
(5)
Det er nødvendigt, at de organisatoriske ordninger for olielagre ikke udgør nogen hindring for, at det indre marked kan fungere hensigtsmæssig.
(6)
Rådet fastsatte i direktiv 73/238/EØF (5) foranstaltninger - herunder også bestemmelser om, hvordan der skal trækkes på olielagre - som skal iværksættes i tilfælde af vanskeligheder med forsyningen af mineralolie og mineralolieprodukter til Fællesskabet. Medlemsstaterne har indgået tilsvarende forpligtelser i aftalen om et internationalt energiprogram.
(7)
Det er nødvendigt, at medlemsstaterne kan disponere over lagre, hvis der opstår vanskeligheder med olieforsyningen. Medlemsstaterne bør have beføjelse og kapacitet til at kontrollere brugen af lagrene, så de omgående kan stilles til rådighed til gavn for de områder, hvor der er størst behov for olieforsyninger.
(8)
Organisatoriske ordninger for opretholdelse af lagre bør sikre, at lagrene er til rådighed og tilgængelige for forbrugeren.
(9)
De organisatoriske ordninger for opretholdelsen af lagre bør være gennemsigtige og sikre en retfærdig og ikke-diskriminatorisk fordeling af byrden ved lagerpligten. Medlemsstaterne kan stille oplysninger om omkostningerne ved at opretholde olielagre til rådighed for interesserede parter.
(10)
Medlemsstaterne kan for at organisere opretholdelsen af lagre gøre brug af et system baseret på en særlig lagerorganisation, som opretholder alle eller en del af de lagre, der udgør deres lagerpligt. En eventuel resterende del bør opretholdes af raffinaderier og andre markedsoperatører. Et partnerskab mellem staten og olieindustrien er afgørende for at sikre effektive og pålidelige oplagringsmekanismer.
(11)
Indenlandsk produktion bidrager i sig selv til forsyningssikkerheden. Udviklingen på oliemarkedet kan berettige til en passende fritagelse fra lagerpligten for medlemsstater med indenlandsk olieproduktion. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne fritage virksomheder for pligten til at opretholde lagre i et omfang, der ikke overstiger mængden af de produkter, som disse virksomheder fremstiller af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område.
(12)
Der bør vedtages fremgangsmåder, som i forvejen følges af Fællesskabet og medlemsstaterne i relation til deres internationale forpligtelser og aftaler. Som følge af ændringer i mønstret i olieforbruget er den internationale lufttrafiks bunkring blevet en væsentlig bestanddel af dette forbrug.
(13)
Der er behov for at tilpasse og forenkle Fællesskabets statistiske indberetningssystem for olielagre.
(14)
Olielagre kan i princippet opretholdes hvor som helst i Fællesskabet, og det bør derfor gøres lettere at oprette lagre uden for det nationale område. Beslutninger om oprettelse af lagre uden for det nationale område skal træffes af myndighederne i den pågældende medlemsstat, afhængigt af medlemsstatens behov og hensynet til forsyningssikkerheden. Hvor der er tale om lagre, der står til rådighed for en anden virksomhed eller særlig lagerorganisation, er der behov for mere detaljerede regler for at sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige i tilfælde af vanskeligheder med olieforsyningen.
(15)
For at sikre, at der ikke opstår problemer på det indre marked, er det ønskeligt at fremme anvendelsen af aftaler mellem medlemsstaterne om minimumsoplagring for at fremme brugen af oplagringsfaciliteter i andre medlemsstater. Det er op til de berørte medlemsstater at træffe afgørelse om at indgå sådanne aftaler.
(16)
Det er formålstjenligt at styrke det administrative tilsyn med lagrene og indføre effektive mekanismer for kontrollen med og opgørelsen af lagre. Det er nødvendigt at indføre sanktioner for at kunne håndhæve en sådan kontrol.
(17)
Rådet bør holdes løbende underrettet om situationen vedrørende mindstelagre i Fællesskabet.
(18)
Målet for den påtænkte handling, nemlig opretholdelse af et højt niveau for olieforsyningssikkerheden i Fællesskabet gennem pålidelige og gennemsigtige mekanismer baseret på solidaritet mellem medlemsstaterne, samtidig med at reglerne om det indre marked og konkurrence overholdes, kan bedre gennemføres på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(19)
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne vedtager love eller administrative bestemmelser, der er egnede til i Fællesskabet, jf. dog artikel 10, til enhver tid at opretholde lagrene af mineralolieprodukter på et niveau, der for hver kategori af mineralolieprodukter, som omhandles i artikel 2, svarer til det indenlandske forbrug i mindst 90 dage, beregnet efter det gennemsnitlige daglige forbrug i det foregående kalenderår, som anført i artikel 4, stk. 2.
2. Den del af det indenlandske forbrug, som dækkes af produkter fremstillet af mineralolie, der udvindes på den pågældende medlemsstats eget område, kan fratrækkes med indtil 25 % af det nævnte forbrug. Den berørte medlemsstat træffer afgørelse om fordelingen inden for medlemsstaten af resultatet af fratrækningen.
Artikel 2
Ved beregningen af det indenlandske forbrug lægges følgende kategorier af produkter til grund:
a)
benzin til motorkøretøjer og brændstof til flyvemaskiner (flybenzin og jet fuel af benzintypen)
b)
gasolie, dieselolie, petroleum og jet fuel af petroleumstypen
c)
fuelolier.
Bunkerleverancer til skibsfart medregnes ikke i det indenlandske forbrug.
Artikel 3
1. Lagre, der opretholdes i henhold til artikel 1, er til medlemsstaternes fulde rådighed, såfremt der opstår vanskeligheder med at få olieforsyninger. Medlemsstaterne sikrer, at de har lovfæstet beføjelse til at kontrollere anvendelsen af lagrene under sådanne omstændigheder.
Medlemsstaterne skal på alle andre tidspunkter sikre, at disse lagre er til rådighed og tilgængelige. De indfører ordninger, der gør det muligt at identificere, opgøre og kontrollere lagrene.
2. Medlemsstaterne sikrer, at rimelige og ikke-diskriminatoriske vilkår er gældende i deres oplagringsordninger.
Den omkostningsmæssige byrde ved at opretholde lagre i henhold til artikel 1 identificeres ved hjælp af gennemsigtige ordninger. I den forbindelse kan medlemsstaterne vedtage foranstaltninger til at indhente passende oplysninger vedrørende den omkostningsmæssige byrde ved opretholdelsen af lagrene i henhold til artikel 1 og gøre sådanne oplysninger tilgængelige for de berørte parter.
3. For at opfylde kravene i stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne beslutte at gøre brug af en særlig lagerorganisation, som er ansvarlig for opretholdelsen af alle eller en del af lagrene.
To eller flere medlemsstater kan beslutte at gøre brug af en fælles lagerorganisation. I så fald er de i fællesskab ansvarlige for overholdelsen af de forpligtelser, der følger af dette direktiv.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne indgiver en statistisk opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre, der er opstillet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2 og 3, og artikel 6, til Kommissionen; samtidig angiver de, hvor mange dages gennemsnitligt forbrug i det foregående kalenderår disse lagre svarer til. Denne opgørelse skal forelægges senest den 25. dag i den anden måned efter den måned, opgørelsen vedrører.
2. Medlemsstaternes lagerpligt er baseret på det foregående kalenderårs indenlandske forbrug. Medlemsstaterne skal ved begyndelsen af hvert kalenderår genberegne deres lagerpligt senest den 31. marts hvert år og påse, at den nye lagerpligt opfyldes snarest og under alle omstændigheder senest den 31. juli hvert år.
3. I den statistiske opgørelse opgøres lagre af jetbrændstof af petroleumstypen særskilt under den i artikel 2, litra b), nævnte kategori.
Artikel 5
1. De lagre, der kræves opretholdt i henhold til artikel 1, kan have form af mineralolie og halvfabrikata eller færdige produkter.
2. I den statistiske opgørelse over de ved slutningen af hver måned bestående lagre
a)
opføres de færdige produkter med deres faktiske vægt
b)
medregnes mineralolie og halvfabrikata således:
i)
enten i det omfang, i hvilket hver kategori af produkter er blevet fremstillet i den pågældende medlems stats raffinaderier i det foregående kalenderår
ii)
eller på grundlag af produktionsprogrammerne for raffinaderierne i den pågældende medlems stat for indeværende år
iii)
eller på grundlag af det forhold, der består mellem på den ene side den samlede mængde af lagringspligtige produkter, der i løbet af det foregående kalenderår er fremstillet i den pågældende medlems stat, og på den anden side den samlede mængde af mineralolie anvendt i det samme år, dog højst 40 % af den samlede lagerpligt for første og anden kategori (benzin og gasolie) og højst 50 % for tredje kategori (fuelolier).
3. Blandingsprodukter kan, når de er bestemt til fremstilling af de i artikel 2 nævnte færdigprodukter, træde i stedet for de produkter, der skal fremstilles deraf.
Artikel 6
1. Ved beregningen af den minimumsbeholdning, der er nævnt i artikel 1, skal alene de beholdninger, der er oplagret i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, medtages i den statistiske opgørelse.
2. Efter bestemmelserne nævnt i stk. 1 kan følgende mængder medregnes i de nævnte lagre:
a)
mængderne om bord på tankbåde, som med henblik på losning er ankommet til en havn, når havneformaliteterne er afsluttet
b)
de oplagrede mængder i lossehavne
c)
mængderne i forrådstanke ved udgangspunkt for olierørledninger
d)
mængderne i raffinaderiernes forrådstanke, med undtagelse af de mængder, som befinder sig i forbindelsesledninger og i produktionsanlæg
e)
mængderne i lagrene hos raffinaderier, import-, oplagrings- og engrosvirksomheder
f)
de mængder, som befinder sig i storforbrugeres lagre, og som opfylder de nationale forskrifter med hensyn til pligten til at holde permanente lagre
g)
de mængder, som befinder sig under transport i lægtere eller kystskibe inden for statsgrænserne, for så vidt de kan kontrolleres af de ansvarlige myndigheder og kan stilles til øjeblikkelig rådighed.
3. De statistiske opgørelser skal bl.a. ikke omfatte følgende: endnu ikke udvundet råolie på medlemsstatens eget område, bunkeleverancer til skibsfarten, leverancer i direkte transit bortset fra de lagre, der er nævnt i artikel 7, stk. 1, samt leverancer, der befinder sig i olierørledninger, motorkøretøjstankvogne, jernbanetankvogne og tanke ved detailsalgssteder og hos småforbrugere.
De statistiske opgørelser skal heller ikke omfatte mængder, som indehaves af de væbnede styrker, og mængder, der opbevares for de væbnede styrker af olieselskaberne.
Artikel 7
1. Med henblik på gennemførelsen af dette direktiv kan der, i henhold til aftaler mellem regeringer, på én medlemsstats område oprettes lagre på vegne af virksomheder eller særlige lagerorganisationer, der er etableret i en anden medlemsstat. Det er den pågældende medlemsstats regering, der træffer afgørelse om, hvorvidt en del af disse lagre skal oprettes uden for det nationale område.
Den medlemsstat, på hvis område disse lagre er oprettet kan i henhold til en sådan aftale, ikke modsætte sig, at lagrene overføres til de andre medlemsstater, for hvis regning lagrene er oprettet i henhold til aftalen; medlemsstaten udøver kontrol med disse lagre i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i aftalen, men medregner dem ikke i sin statistiske opgørelse. Den medlemsstat, for hvis regning lagrene er oprettet, kan medregne dem i sin statistiske opgørelse.
Hver medlemsstat sender sammen med den statistiske opgørelse en indberetning til Kommissionen om de lagre, der opretholdes på dens eget område til brug for en anden medlemsstat, samt om de lagre, der opretholdes i andre medlemsstater til dens brug. I begge tilfælde anføres lagrenes placering og/eller de virksomheder, der opretholder lagrene, de oplagrede mængder og produktkategori - eller mineralolie - i indberetningen.
2. Kommissionen skal gøres bekendt med udkast til sådanne aftaler, som er nævnt i stk. 1, første afsnit, og den kan meddele de pågældende regeringer sine synspunkter. Når aftalerne er indgået, skal de meddeles Kommissionen, som underretter de andre medlemsstater herom.
Aftalerne skal opfylde følgende betingelser:
a)
vedrøre mineralolie og alle mineralolieprodukter, som er nævnt i dette direktiv
b)
fastsætte vilkår og ordninger for opretholdelsen af lagre med det formål at sikre kontrollen med og rådigheden over dem
c)
angive fremgangsmåderne for kontrol med og identifikationen af de omhandlede lagre, bl.a. de metoder, der skal anvendes ved gennemførelsen af og samarbejdet omkring inspektionerne
d)
principielt være indgået med ubegrænset varighed
e)
præcisere, at aftalen, såfremt den kan opsiges ensidigt, ikke må opsiges under en forsyningskrise, og at Kommissionen under alle omstændigheder skal underrettes forud for eventuel opsigelse.
3. Såfremt lagre, der er oprettet i henhold til sådanne aftaler, ikke ejes af den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, som er undergivet lagerpligten, men stilles til rådighed for denne virksomhed eller denne særlige lagerorganisation af en anden virksomhed eller en anden særlig lagerorganisation, skal følgende betingelser overholdes:
a)
den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal have kontraktmæssig ret til at råde over lagrene i aftaleperioden; de nærmere regler for fastsættelsen af prisen for denne rådighed vedtages efter fælles overenskomst mellem parterne
b)
minimumsperioden for en sådan aftale skal være 90 dage
c)
lagerets placering og/eller de virksomheder, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, og mængden og kategorien af lagrede produkter eller mineralolie i det pågældende lager skal specificeres
d)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal til enhver tid i hele aftaleperioden garantere, at den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, har adgang til lagrene
e)
virksomheden eller den særlige lagerorganisation, der stiller lagrene til rådighed for den virksomhed eller den særlige lagerorganisation, der har fået lagrene overdraget, skal være underkastet lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område lagrene er beliggende, for så vidt angår denne medlemsstats retlige beføjelser til at kontrollere og fastslå lagrenes eksistens.
Artikel 8
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige bestemmelser og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre kontrollen og tilsynet med lagrene. De indfører mekanismer med henblik på at kontrollere lagrene i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 9
Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale bestemmelser, der er vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, og træffer passende foranstaltninger til at sikre deres iværksættelse. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
Artikel 10
1. Såfremt der optræder vanskeligheder i Fællesskabets mineralolieforsyning, foranlediger Kommissionen på anmodning af en medlemsstat eller på eget initiativ en konsultation mellem medlemsstaterne.
2. Bortset fra ekstraordinære tilfælde eller for at tilfredsstille et ubetydeligt lokalt behov skal medlemsstaterne undlade at trække på lagrene med den følge, at de kommer under den fastsatte minimumsmængde, før de i stk. 1 nævnte konsultationer har fundet sted.
3. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om alle mængder, som trækkes på reservelagrene, og oplyser så snart som muligt følgende:
a)
dagen, på hvilken lagrene er kommet under den foreskrevne minimumsmængde
b)
grunden til de foretagne formindskelser af lagrene
c)
de eventuelt trufne forholdsregler til retablering af lagrene
d)
om muligt den sandsynlige udvikling af lagrene i det tidsrum, i hvilket de forbliver under den foreskrevne minimumsgrænse.
Artikel 11
Kommissionen forelægger med jævne mellemrum Rådet en rapport om situationen vedrørende lagrene i Fællesskabet, herunder eventuelt om behovet for harmonisering for at sikre en effektiv kontrol og et effektivt tilsyn med lagrene
Artikel 12
Direktiv 68/414/EØF ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret og for anvendelse af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. juli 2006.
A TANÁCS 2006/67/EK IRÁNYELVE
(2006. július 24.)
a tagállamok minimális kőolaj- és/vagy kőolajtermék-készletezési kötelezettségéről
(kodifikált változat)
(EGT vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
mivel:
(1)
Az EGK tagállamainak minimális kőolaj- és/vagy kőolajtermék-készletezési kötelezettségéről szóló, 1968. december 20-i 68/414/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.
(2)
Az importált kőolaj és a kőolajtermékek növekvő fontossággal bírnak a Közösség energiaellátásában. A harmadik országokból importált termékek szállítmányainak csökkenésével vagy ezek világpiaci árának érzékelhető emelkedésével járó, akárcsak ideiglenes nehézség is komoly zavarokat okozhat a Közösség gazdasági tevékenységében. Ezért a Közösségnek olyan helyzetben kell lennie, hogy ilyen esetben semlegesíteni vagy legalábbis csökkenteni tudja a káros hatásokat.
(3)
A készletek beszerzésében egy válsághelyzet váratlanul merülhet fel. Ezért elengedhetetlen fontosságú, hogy létrehozásra kerüljenek a szükséges eszközök egy esetleges hiány orvoslására.
(4)
Ebből a célból a tagállamokban a legfontosabb kőolajtermékek minimális készletének létrehozásával és fenntartásával a kőolajjal és a kőolajtermékekkel történő ellátás biztonságának növelésére van szükség.
(5)
A kőolajtermék-készletezésre irányuló szervezési szabályok nem sérthetik a belső piac zavartalan működését.
(6)
A 73/238/EGK irányelvben (5) a Tanács elfogadta azokat a megfelelő intézkedéseket - beleértve az olajkészletek igénybevételét -, amelyeket a Közösség kőolaj- és kőolajtermék-ellátásában felmerülő nehézségek esetén kell megtenni, és a tagállamok hasonló kötelezettséget vállaltak a „Nemzetközi energiaprogramról” szóló megállapodásban.
(7)
A tagállamoknak készleteknek kell rendelkezésére állni az olajellátásban felmerülő nehézségek elhárításához. A tagállamoknak hatáskörrel kell rendelkezniük és képesnek kell lenniük a készletek felhasználásának oly módon történő ellenőrzésére, hogy gyorsan tudják a készleteket azon területek rendelkezésére bocsátani, amelyeknek arra a legnagyobb szükségük van.
(8)
A készletek fenntartására irányuló szervezési szabályoknak biztosítaniuk kell a készletek rendelkezésre állását és hozzáférhetőségét a fogyasztók számára.
(9)
Célszerű, hogy a készletek fenntartására irányuló szervezési szabályok áttekinthetőek legyenek, biztosítva a készletezési kötelezettség terheinek igazságos és megkülönböztetésmentes megosztását. A tagállamoknak hozzáférhetővé kell tenniük az érdekelt felek számára az olajkészletezés költségeire vonatkozó információkat.
(10)
A készletek fenntartásának megszervezése érdekében a tagállamok igénybe vehetnek egy olyan rendszert, amely azon alapul, hogy készletezési kötelezettségük egészét vagy egy részét átadják egy készletező szervnek vagy testületnek. Az esetlegesen fennmaradó részt a finomítóknak és a többi piaci szereplőnek kell készleteznie. A hatékony és megbízható készletezési mechanizmus működtetéséhez elengedhetetlenül fontos a kormány és az ipar közötti partneri viszony.
(11)
A hazai termelés már önmagában is hozzájárul az ellátás biztonságához. A hazai olajtermeléssel rendelkező tagállamok számára az olajpiac alakulása igazolhatja az eltérést az olajkészletezési kötelezettségtől. A szubszidiaritás elvével összhangban a tagállamoknak rendelkezniük kell azzal a lehetőséggel, hogy a vállalkozásokat a készletezési kötelezettség alól mentesíthessék, legfeljebb addig a termékmennyiségig, amelyet ezek a vállalkozások hazailag kitermelt kőolajból állítanak elő.
(12)
Célszerű olyan megoldásokat elfogadni, amelyeket a Közösség és a tagállamok nemzetközi kötelezettségeikben és megállapodásaikban már alkalmaznak. Az olajfogyasztás szerkezeti változásaival összefüggésben a nemzetközi repülőgépüzemanyag-tartályok ennek a fogyasztásnak fontos összetevőivé váltak.
(13)
Szükség van a Közösség olajkészletekre vonatkozó statisztikai rendszerének kiigazítására és egyszerűsítésére.
(14)
Az olajkészleteket elvben a Közösségen belül bárhol lehet tartani. Ezért célszerű lehetővé tenni készletek létesítését a nemzeti határokon kívül. Szükséges, hogy a készletek nemzeti határokon kívül tartásáról az érintett tagállam kormánya hozzon döntést a szükségleteinek és az ellátás biztonsága figyelembevételének megfelelően. Más vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére tartott készletek esetében részletesebb szabályokra van szükség annak érdekében, hogy olajellátási nehézségek esetén biztosítani lehessen a készletek rendelkezésre állását és az azokhoz való hozzáférést.
(15)
A belső piac zavartalan működésének biztosítása érdekében kívánatos a tagállamok között a minimális készletezésre vonatkozó megállapodások alkalmazásának előmozdítása annak érdekében, hogy elősegítsék a más tagállamokbeli tároló létesítmények használatát. Az érintett tagállamoknak kell dönteniük az ilyen megállapodások megkötéséről.
(16)
Célszerű biztosítani a készletek közigazgatási felügyeletét, és hatékony mechanizmusokat bevezetni a készletek ellenőrzésére és hitelesítésére. Az ilyen ellenőrzés kötelezővé tételéhez szankciórendszer is szükséges.
(17)
A Tanácsot rendszeresen tájékoztatni kell a Közösségben található biztonsági készletek szintjéről.
(18)
Mivel a tervezett intézkedés célja, nevezetesen a kőolaj-ellátás biztonságának a tagállamok közötti szolidaritásra alapozott, megbízható és átlátható mechanizmusok alkalmazásával történő magas szinten tartása a Közösségben - a belső piaci és a versenyszabályok figyelembevétele mellett - közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.
(19)
Ez az irányelv nem érinti az I. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A tagállamok meghozzák a megfelelő törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket annak érdekében, hogy a Közösség területén folyamatosan és a 10. cikk rendelkezéseire is tekintettel a 4. cikk (2) bekezdésében említett előző naptári év legalább 90 napi átlagos napi belföldi fogyasztásának megfelelő szintű kőolajtermék-készletet tartsanak fenn a 2. cikkben felsorolt valamennyi kőolajtermék-kategóriában.
(2) A belföldi fogyasztásnak az érintett tagállam által belföldön termelt kőolajszármazékokból ellátott része az említett fogyasztás legfeljebb 25 %-áig levonható. E levonás eredményének belső megosztásáról az érintett tagállam dönt.
2. cikk
A belföldi fogyasztás kiszámításánál a következő termékkategóriákat kell figyelembe venni:
a)
motorbenzin és repülőgép-üzemanyag (repülőgépbenzin és benzin típusú sugárhajtómű-üzemanyag);
b)
gázolaj, dízelolaj, világítóolaj és kerozin típusú sugárhajtómű-üzemanyag;
c)
fűtőolajok.
A belföldi fogyasztás kiszámítása során a tengerjáró hajók tartályainak készleteit nem kell beszámítani.
3. cikk
(1) Az olajkészletek beszerzésében felmerülő nehézségek esetén az 1. cikknek megfelelően fenntartott készleteket teljes mértékben a tagállamok rendelkezésére kell bocsátani. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ilyen körülmények között legyen jogkörük a készletek felhasználásának ellenőrzésére.
Ilyen körülmények hiányában a tagállamok kötelesek biztosítani e készletek rendelkezésre állását és az azokhoz való hozzáférést; és megalkotják a készletek azonosításának, számbavételének és ellenőrzésének szabályait.
(2) A készletezés terén a tagállamoknak méltányos és megkülönböztetésmentes feltételek alkalmazását kell biztosítaniuk.
Az 1. cikkben előírt készletezésből eredő anyagi terheknek áttekinthetőeknek kell lenniük. Ezzel összefüggésben a tagállamok intézkedéseket hozhatnak annak érdekében, hogy megfelelő információkat szerezzenek az 1. cikkben előírt készletezés anyagi terheire vonatkozóan, és hogy ezeket az információkat hozzáférhetővé tegyék az érdekeltek számára.
(3) Az (1) és (2) bekezdés előírásainak teljesítése érdekében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy egy készletező szervezetet vagy testületet vesznek igénybe, amelynek feladata a készletek egészének vagy egy részének a fenntartása.
Két vagy több tagállam dönthet úgy, hogy közös készletező szervezetet vagy testületet vesz igénybe. Ilyen esetben közösen felelnek az ezen irányelvből eredő kötelezettségek teljesítéséért.
4. cikk
(1) A tagállamok kötelesek havonta, a hónap végén meglévő készleteket bemutató, az 5. cikk (2) és (3) bekezdésének, valamint a 6. cikknek megfelelően elkészített és a készletek által kifejezett megelőző évi átlagos fogyasztás napjainak számát feltüntető statisztikai összesítést küldeni a Bizottságnak. Ezt az összesítést legkésőbb a tárgyhót követő második hónap 25. napjáig kell benyújtani.
(2) A tagállamok készletezési kötelezettsége a megelőző naptári év belföldi fogyasztásán alapul. Minden naptári év elején a tagállamoknak legkésőbb március 31-ig újra ki kell számítaniuk készletezési kötelezettségüket, és gondoskodniuk kell arról, hogy mielőbb, de legkésőbb az adott évben július 31-ig megfeleljenek az új kötelezettségüknek.
(3) A statisztikai összesítésben a kerozin típusú sugárhajtóműüzemanyag-készleteket külön kell bejelenteni a 2. cikk b) pontjában említett kategórián belül.
5. cikk
(1) Az 1. cikkben meghatározott kötelezettség keretében tartandó készletek fenntarthatók kőolaj és köztes termék formájában vagy késztermék formájában is.
(2) A minden hónap végén a meglévő készletekről készült statisztikai összesítésében:
a)
a késztermékeket tényleges súlyuknak megfelelően kell elszámolni;
b)
a kőolajat és a köztes termékeket a következők szerint kell elszámolni:
i.
a szóban forgó tagállam finomítóiból a megelőző naptári év folyamán kapott egyes termékkategóriák mennyiségének arányában; vagy
ii.
a szóban forgó tagállam finomítóinak adott évi termelési programja alapján; vagy
iii.
a készletezési kötelezettség alá tartozó termékeknek a szóban forgó tagállamban a megelőző naptári évben előállított teljes mennyisége és az abban az évben felhasznált kőolaj teljes mennyisége közötti arány alapján, az első és a második kategória (benzin és gázolaj) legfeljebb 40 %-ig és a harmadik kategória (fűtőolaj) legfeljebb 50 %-ig.
(3) A 2. cikkben felsorolt késztermékekbe való feldolgozás céljából hozzáadott keverőkomponensek helyettesíthetik azokat a termékeket, amelyek előállításához ezen összetevőket szánják.
6. cikk
(1) Az 1. cikkben előírt minimális készletek szintjének kiszámításakor a statisztikai összesítésben csak azokat a mennyiségeket kell figyelembe venni, amelyeket a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelően tartanak.
(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseire is figyelemmel a készletek a következőket foglalhatják magukban:
a)
a kikötőben kirakodásra váró olajszállító tartályhajók fedélzetén található készletek, ha a kikötői formalitásokat már elvégezték;
b)
a kirakodási kikötőkben tartott készletek;
c)
az olajvezetékek bemeneténél tartályokban tartott készletek;
d)
a finomító tartályaiban tartott készletek a vezetékekben és a finomítóberendezésben lévő készletek nélkül;
e)
a finomítókban és importőr, tároló vagy nagykereskedelmi elosztó vállalkozások által tárolt készletek;
f)
a nemzeti jogszabályoknak az állandó készlet fenntartása kötelezettségére vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően nagyfogyasztók által tárolt készletek;
g)
az országhatárokon belül szállító uszályokon és part menti kereskedelmi hajókon tartott készletek, amennyiben az illetékes hatóságoknak lehetőségük van arra, hogy az ilyen készleteket ellenőrizzék, és feltéve, hogy a készleteket azonnal rendelkezésre tudják bocsátani.
(3) Különösen a következők nem szerepelhetnek a statisztikai összesítésben: a még ki nem termelt hazai kőolaj; a tengerjáró hajók tartályaiba szánt készletek; a 7. cikk (1) bekezdésében említett készletek kivételével a közvetlenül átmenő készletek; a vezetékekben, közúti és vasúti tartálykocsikban, kiskereskedelmi értékesítő helyek tárolótartályaiban lévő készletek, valamint a kisfogyasztók által tartott készletek.
A fegyveres erőknél és számukra az olajtársaságoknál tartott készletek szintén nem kerülhetnek be a statisztikai összesítésbe.
7. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a végrehajtása céljából a kormányok közötti megállapodások alapján valamely tagállam területén egy másik tagállamban alapított vállalkozások, szervezetek vagy testületek számlájára készletek létesíthetők. Készletei egy részének külföldön tartásáról az érintett tagállam kormányának kell meghoznia a döntést.
Az a tagállam, amelynek területén ilyen megállapodások keretében készleteket tartanak, nem helyezkedhet szembe azoknak abba a másik tagállamba való átszállításával, amelynek számlájára a megállapodás szerint a készleteket tartják; a megállapodásban meghatározott eljárásoknak megfelelően figyelemmel köteles kísérni az ilyen készleteket, de nem szerepeltetheti azokat statisztikai összesítésében. Az a tagállam, amelynek nevében a készleteket tartják, szerepeltetheti azokat statisztikai összesítésében.
A statisztikai összesítéssel együtt minden tagállam jelentést köteles küldeni a Bizottságnak a területén másik tagállam javára fenntartott, valamint a saját javára más tagállamokban fenntartott készletekről. A jelentésben mindkét esetben fel kell tüntetni a tárolási helyeket és/vagy a készleteket tartó társaságokat, a tárolt mennyiségeket és termékkategóriákat, illetve kőolajat.
(2) Az (1) bekezdés első albekezdésében említett megállapodások tervezetét meg kell küldeni a Bizottságnak, amely észrevételeket tehet az érintett kormányoknak. A megkötött megállapodásokról értesíteni kell a Bizottságot, amely azokat a többi tagállam tudomására hozza.
A megállapodásoknak a következő feltételeknek kell megfelelniük:
a)
ki kell terjedniük a kőolajra és az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi kőolajtermékre;
b)
meg kell határozniuk a készletek fenntartásának feltételeit és szabályait abból a célból, hogy megőrizzék a készletek feletti ellenőrzést és az azokhoz való hozzáférést;
c)
meg kell határozniuk az előírt készleteknek az ellenőrzését és azonosítását biztosító eljárásokat, többek között az ellenőrzések végrehajtása és az azokban való együttműködés módszereit;
d)
általános szabályként ezeket határozatlan időre kell megkötni;
e)
amennyiben lehetőség van az egyoldalú felmondásra, rögzíteniük kell, hogy ellátási válság idején azt nem lehet alkalmazni, és hogy a Bizottságot mindenképpen értesíteni kell előzetesen az esetleges felmondásról.
(3) Amikor az ilyen megállapodások alapján létrehozott készleteknek nem az a vállalkozás, szervezet vagy testület a tulajdonosa, amelyik a készletezési kötelezettségért felel, hanem azokat az adott vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére egy másik vállalkozás, szervezet vagy testület tartja fenn, a következő feltételeknek kell megfelelniük:
a)
a kedvezményezett vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek szerződéses joggal kell rendelkeznie arra, hogy ezekhez a készletekhez a szerződés időtartama alatt hozzáférjen; az ilyen hozzáférés ára megállapításának módszerében az érintett feleknek kell megegyezniük;
b)
az ilyen szerződés minimális időtartama 90 nap;
c)
meg kell adni a tárolás helyét és/vagy a vállalkozás, szervezet vagy testület javára készleteket fenntartó társaságot csakúgy, mint az adott helyen tárolt termék vagy kőolaj mennyiségét és kategóriáját;
d)
a kedvezményezett vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére készleteket tartó vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek a szerződés teljes időtartama alatt biztosítania kell a készletekhez való tényleges hozzáférést azon vállalkozás, szervezet vagy testület számára, amelyik javára a készleteket tartják;
e)
a kedvezményezett vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére készleteket tartó vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek annak a tagállamnak a joghatósága alá kell tartoznia, amelynek területén a készletek találhatók, ami a készletek ellenőrzését és meglétük igazolását illeti.
8. cikk
A tagállamok meghoznak minden szükséges rendelkezést és megtesznek minden szükséges intézkedést a készletek ellenőrzése és felügyelete biztosítására. Mechanizmusokat vezetnek be, hogy ennek az irányelvnek megfelelően ellenőrizzék a készleteket.
9. cikk
A tagállamok megállapítják az ezen irányelvnek megfelelőn elfogadott nemzeti rendelkezések megszegése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítására. A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
10. cikk
(1) Ha a közösségi olajellátásban nehézségek merülnének fel, a Bizottság köteles bármelyik tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére a tagállamok között konzultációt szervezni.
(2) A különleges sürgősség esetét vagy a kisebb helyi szükségletek kielégítését kivéve, a tagállamoknak az (1) bekezdésben említett konzultációt megelőzően tartózkodniuk kell készleteik bármely olyan mértékű igénybevételétől, amely ezeket a készleteket a kötelező minimális szint alá csökkentené.
(3) A tagállamok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot tartalékkészleteik bármely felhasználásáról, és amint lehet, közölni a következőket:
a)
a dátum, amikor a készletek a kötelező minimum alá csökkentek;
b)
az ilyen felhasználás okai;
c)
a készletek feltöltésére tett esetleges intézkedések;
d)
ha lehetséges, a helyzet várható alakulásának becslése a készletek vonatkozásában, amíg azok a kötelező minimum alatt maradnak.
11. cikk
A Bizottság rendszeresen jelentést tesz a Tanácsnak a Közösségben létrehozott készletek helyzetéről, többek között - adott esetben - az összehangolás szükségességéről, a készletek hatékony ellenőrzésének és felügyeletének biztosítása érdekében.
12. cikk
A 68/414/EGK irányelv hatályát veszti, az I. melléklet B részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a II. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
13. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
14. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2006. július 24-én.