KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 11. december 2007
om statsstøtte C 32/07 (ex N 389/06) midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien - Portugal
(meddelt under nummer K(2007) 6063)
(Kun den portugisiske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2008/315/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med de nævnte bestemmelser (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Portugal anmeldte foranstaltningen den 20. juni 2006. Kommissionen anmodede ved brev af 6. juli 2006 Portugal om yderligere oplysninger og foreslog i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2) at forlænge fristen for en beslutning om den anmeldte støtte, indtil Kommissionen traf beslutning om en tilsvarende tidligere portugisisk anmeldelse, som stadig var under behandling (3). Portugal godkendte ved brev af 25. juli 2006 dette forslag.
(2)
Ved brev af 11. maj 2007 genoptog Kommissionen behandlingen af anmeldelsen og gjorde Portugal opmærksom på, at anmeldelsen endnu ikke var fuldstændig. Portugal fremsendte supplerende oplysninger ved brev af 5. og 26. juli 2007.
(3)
Ved brev af 10. august 2007 underrettede Kommissionen Portugal om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, vedrørende ovennævnte foranstaltning.
(4)
Ved brev af 17. september 2007, der blev registreret den 26. juli 2006, fremlagde de portugisiske myndigheder deres bemærkninger i forbindelse med ovennævnte procedure.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger. Der blev ikke modtaget bemærkninger fra tredjemand i denne forbindelse.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
(6)
Støtten skulle ydes til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (»ENVC«), et portugisisk skibsværft, som på nuværende tidspunkt har omkring 1 000 ansatte.
(7)
Portugal havde til hensigt at yde ENVC direkte tilskud på 6 575 558 EUR i tilknytning til syv skibsbygningskontrakter, der blev tildelt mellem den 4. februar og den 31. marts 2005. Oplysningerne vedrørende kontrakterne og den tilsvarende støtte kan opsummeres på følgende måde:
Skib til tung last af forskellig art
Dato for kontraktunderskrivelse
Reder
Foreslået statsstøtte (EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Ifølge oplysningerne i anmeldelsen blev støtteansøgningen vedrørende samtlige syv kontrakter fremlagt af værfterne i juli 2005, dvs. efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte støtten under forudsætning af Kommissionens godkendelse heraf ved fælles beslutning truffet af ministeriet for finanser og offentlig administration og ministeriet for økonomi og innovation af 7. august 2006.
(9)
Skibene blev leveret eller forventes leveret på nedenstående datoer:
Skib
Leveringsdato
C 228
30. september 2007
C 229
30. december 2007
C 230
28. juli 2006
C 231
30. oktober 2006
C 232
3. januar 2007
C 233
24. april 2007
C 210
10. juli 2007
(10)
Portugal har til hensigt at tildele støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (5) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (6) (»MDO-forordningen«). MDO-forordningen trådte i kraft den 3. juli 2002 og udløb den 31. marts 2005 og var således ikke længere i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtten.
(11)
Portugal fremfører, at kontrakterne er omfattet af MDO-forordningen, eftersom de blev underskrevet, mens den var i kraft.
III. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN
(12)
I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag fremhævede Kommissionen, at den nærede tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet i henhold til MDO-forordningen af følgende årsager.
(13)
Kommissionen nærede for det første tvivl om støttens tilskyndelsesvirkning. Kommissionen påpegede, at støtteansøgningen først blev indgivet efter kontraktunderskrivelsen. Portugal godkendte ligeledes kun støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen. De portugisiske myndigheder fremlagde ikke dokumentation for, at ENVC ved underskrivelse af kontrakten havde fået garanti for, at skibsværftet ville modtage støtte. Kommissionen nærede derfor tvivl om, hvorvidt ENVC var blevet tilskyndet til at gennemføre de pågældende projekter, fordi der forelå statsstøtte.
(14)
Kommissionen satte for det andet spørgsmålstegn ved retsgrundlaget for godkendelse af støtten. Kommissionen fremhævede, at MDO-forordningens gyldighed ophørte den 31. marts 2005, hvorfor den ikke var i kraft, da Portugal godkendte og anmeldte støtteforanstaltningen. Kommissionen påpegede også, at den i sin beslutning vedrørende sag C 26/2006 (ex N 110/06) (7) udførligt havde forklaret, hvorfor den vurderede, at MDO-forordningen ikke længere udgjorde et gyldigt retsgrundlag for godkendelse af ny driftsstøtte inden for skibsbygning. Portugal havde i det foreliggende tilfælde ikke fremlagt nye oplysninger, der kunne ændre Kommissionens vurdering i denne forbindelse, og kunne derfor ikke i denne fase anse støtten for at være forenelig med fællesmarkedet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA PORTUGAL
(15)
Hvad angår de pågældende kontrakter, fremhævede Portugal, at skibsværftet generelt konkurrerede med skibsværfter uden for Fællesskabet og navnlig var udsat for illoyal konkurrence fra de koreanske værfter, som netop var omhandlet i MDO-forordningen. Hertil kommer, at kontrakterne ikke påvirkede og heller ikke truede med at påvirke konkurrencen i EU, eftersom alle EU-værfter havde samme adgang til støtte ydet under MDO-forordningen, som var gældende i alle medlemsstater. De anmeldte foranstaltninger kunne derfor ikke anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(16)
Hvad angår støttens tilskyndelsesvirkning, fremførte Portugal, at ENVC ikke havde haft reel mulighed for at fremlægge en behørigt begrundet støtteansøgning forud for undertegnelsen af kontrakterne på grund af særlige forhold i forbindelse med forhandlingerne. Kontakterne med rederne var blevet etableret, inden støtteansøgningen var indgivet af ENVC. Portugal påpegede ligeledes, at selv om ENVC havde underskrevet kontrakterne uden offentlig garanti om, at de ville modtage støtten, forhandlede og underskrev værfterne kontrakterne og byggede skibene i forventning om, at både de portugisiske myndigheder og Kommissionen ville godkende støtten, når de objektive betingelser for at kunne modtage støtte var opfyldt i det foreliggende tilfælde.
(17)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, henviste de portugisiske myndigheder til deres bemærkninger i forbindelse med sag C 26/2006 (8), som de også mente var gældende i den foreliggende sag. De portugisiske myndigheder understregede, at de pågældende kontrakter blev underskrevet, mens MDO-forordningen var gældende, dvs. før den 31. marts 2005 og inden WTO's instans til bilæggelse af tvister havde godkendt rapporten fra det panel, der fordømte den nævnte forordning. Portugal erklærede ligeledes, at det ikke var muligt at anmelde støtten før udløbet af MDO-forordningen, eftersom kontrakterne først blev underskrevet i februar og marts 2005 (dvs. kort før MDO-forordningens udløb). De portugisiske myndigheder mener derfor ikke, at dette medfører ugyldighed for disse kontrakter, som opfyldte de objektive betingelser, der var fastsat i MDO-forordningen, da undertegnelsen fandt sted.
V. VURDERING AF STØTTEN
(18)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(19)
Kommissionen vurderer, at den planlagte foranstaltning er statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Der er tale om støtte finansieret med statsmidler. Bortset fra, at MDO-forordningen finder anvendelse i alle medlemsstater, og at alle skibsværfter er berettigede til støtte under den nævnte forordning, således som det fremføres af Portugal, er foranstaltningerne selektive, da de i det foreliggende tilfælde er begrænset til ENVC. Denne selektive støtte kan fordreje konkurrencen, i og med at den giver ENVC en fordel i forhold til konkurrenterne, som ikke modtager støtte. I den forbindelse berører det forhold, at ENVC eventuelt konkurrerer med de koreanske skibsværfter ikke, at det ligeledes konkurrerer med andre skibsværfter i fællesmarkedet. Skibsbygningsindustrien er endelig en økonomisk sektor, som er præget af betydelig samhandel mellem medlemsstaterne, hvorfor foranstaltningerne kan påvirke samhandelen mellem disse.
(20)
Kommissionen bekræfter derfor, at den anmeldte støtte er omfattet af EF-traktatens artikel 87, stk. 1.
(21)
Hvad angår det generelle princip, kan statsstøtte kun anses for at være forenelig med fællesmarkedet, hvis den er nødvendig for at tilskynde den støttemodtagende virksomhed til at handle på en måde, der bidrager til at nå de mål, der er opstillet i forbindelse med den pågældende undtagelse (9).
(22)
Kommissionen påpeger i den forbindelse, at målet med MDO-forordningen var, »at sikre, at skibsværfterne i Fællesskabet kan klare sig over for den illoyale konkurrence fra Korea« (sjette betragtning). Der kunne således ydes direkte støtte svarende til højst 6 % af kontraktværdien før støtte, forudsat at kontrakten havde været genstand for konkurrence fra et koreansk skibsværft, som tilbød en lavere pris (artikel 2).
(23)
Portugal anfører i denne sag, at selv om ENVC ikke havde nogen form for garanti for at modtage støtte, da kontrakterne blev underskrevet, nærede det forventninger herom, eftersom kontrakterne opfyldte de objektive betingelser for at kunne være omfattet af støtte under MDO-forordningen.
(24)
Kommissionen mener imidlertid, at der i den foreliggende sag ikke er tilstrækkeligt bevis for, at støtten var afgørende for ENVC's underskrivelse af kontrakterne.
(25)
Således som det allerede er fremhævet i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, fremlagde de portugisiske myndigheder en kopi af et brev fra en reder, hvori det hævdes, at rederen for seks af de pågældende kontrakter (skib C 228 til C 233) var blevet tilbudt priser, der lå lavere end de koreanske skibsværfters. Dette brev er imidlertid fra 9. marts 2005, dvs. at det først blev sendt til ENVC efter værftets underskrivelse af kontrakterne om disse pristilbud. Det må derfor formodes, at værftet ved underskrivelsen af de første seks kontrakter ikke kunne have sikkerhed for, at kontrakterne opfyldte alle betingelserne for støtteberettigelse. Hvad angår den syvende kontrakt (skib C 210), forekommer omstændighederne også tvivlsomme, eftersom oplysningerne om, at der var modtaget lavere koreanske tilbud først blev sendt til ENVC den 31. marts 2005, dvs. samme dag som ENVC underskrev kontrakten.
(26)
Portugal fremlagde ikke formel eller uformel dokumentation for, at ENVC inden kontraktunderskrivelsen havde modtaget oplysninger fra de portugisiske myndigheder om, at der kunne ydes støtte i forbindelse med disse kontrakter (10). I stedet for formodes det, at ENVC var parat til at gennemføre disse kontrakter, selv uden at have garanti for at modtage støtte. I det dokument, som de portugisiske myndigheder fremlagde i den indledende undersøgelsesfase, fremførte de f. eks. ligeledes, at ENVC var retligt forpligtet til at bygge skibene - også selv om støtten ikke blev godkendt. Portugal tilføjede, at i den foreliggende sag anmodede ENVC først om støtte efter udløbet af MDO-forordningen, hvilket synes at bekræfte, at skibsværftet var rede til at gennemføre projekterne, selv om det risikerede ikke at modtage støtte.
(27)
Det er Kommissionens generelle regel, at for at støtten kan have en tilskyndelsesvirkning, skal ansøgningen herom indgives, inden projektet indledes (11). Det var ikke tilfældet. Støtteanmodningen blev først indgivet efter kontraktunderskrivelsen (dvs. i juli 2005, mens kontrakterne blev underskrevet i februar og marts 2005). Hertil kommer, at Portugal kun godkendte støtten internt (på betingelse af Kommissionens godkendelse) mere end et år efter indgivelsen af ansøgningen om støtte. Hvad angår de formelle aspekter, er kravet med hensyn til tilskyndelsesvirkningen således heller ikke opfyldt.
(28)
Kommissionen konkluderer derfor, at Portugal ikke har fremlagt tilstrækkelig dokumentation for støttens tilskyndelsesvirkning.
(29)
Hvad angår retsgrundlaget for at godkende støtten, fremlagde Portugal ikke ny dokumentation, der fjerner den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure. Portugals vigtigste argument i denne forbindelse er, at kontrakterne er støtteberettigede, fordi de blev undertegnet, mens MDO-forordningen var gyldig. Portugal fremhæver ligeledes, at det forhold, at støtten først blev anmeldt efter MDO-forordningens udløb, ikke har indvirkning på støtteberettigelsen for de kontrakter, der er omfattet af støtten.
(30)
I en tidligere beslutning (12) havde Kommissionen imidlertid redegjort for, hvorfor den ikke længere anså MDO-forordningen for at udgøre et gyldigt retsgrundlag for at godkende ny driftsstøtte til fordel for skibsbygningsindustrien.
(31)
Kommissionen fremhæver, at den tidsbegrænsende anvendelse af MDO-forordningen er fastsat i dens artikel 5 (13), som fastsætter, at forordningen »udløber den 31. marts 2005«. Det forhold, at artikel 4 i MDO-forordningen fastsætter, at denne forordning anvendes »på endelige kontrakter, der undertegnes i tidsrummet fra forordningens ikrafttræden til dens udløb«, er ifølge Kommissionen en betingelse for forenelighed og ikke en fastsættelse af forordningens anvendelsesperiode.
(32)
Dette bekræftes ligeledes i anden del af artikel 4, som fastsætter, at MDO-forordningen ikke finder anvendelse på »endelige kontrakter, der undertegnes, før Fællesskabet i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at det har indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Korea (…), og endelige kontrakter, der undertegnes en måned eller mere efter, at Kommissionen i De Europæiske Fællesskabers Tidende har meddelt, at denne tvistbilæggelsesprocedure har ført til en løsning eller indstilles«.
(33)
Det er på baggrund af ovenstående klart, at MDO-forordningen kun kunne finde anvendelse, hvis der forelå en tvist med Korea (14), og under alle omstændigheder aldrig efter den 31. marts 2005
(34)
Denne fortolkning understøttes af det egentlige mål med MDO-forordningen: »Som en ekstraordinær og midlertidig foranstaltning og for at bistå Fællesskabets skibsværfter inden for de segmenter, der har lidt under negative virkninger i form af væsentlig og alvorlig skade på grund af illoyal koreansk konkurrence, bør der gives tilladelse til anvendelse af en midlertidig defensiv ordning inden for afgrænsede markedssegmenter i et kort og begrænset tidsrum« (15) (tredje betragtning).
(35)
I den foreliggende sag skete ENVC's indgivelse af ansøgning om støtte til de portugisiske myndigheder og godkendelsen af disse samt anmeldelsen til Kommissionen efter datoen for udløbet af MDO-forordningen, hvorfor støtteforanstaltningerne helt klart ligger uden for forordningens anvendelsesperiode.
(36)
Som det allerede er fastsat i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i forbindelse med denne sag, understreger Kommissionen desuden, at der ved fortolkningen af MDO-forordningen bør tages hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser. I henhold til Domstolens faste retspraksis bør fællesskabslovgivningen i videst muligt omfang fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med international lovgivning, herunder med Fællesskabets forpligtelser i forhold til WTO (16).
(37)
Kommissionen noterer sig i den forbindelse, at Korea anfægtede MDO-forordningens forenelighed med WTO-reglerne. Den 22. april 2005 udsendte et WTO-panel en beretning, ifølge hvilken MDO-forordningen og forskellige nationale ordninger, der var vedtaget under dette instrument, og som allerede var i kraft, da Korea klagede til WTO, var i strid med artikel 23, stk. 1, i WTO-forståelsen vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister (17). WTO's tvistbilæggelsesorgan vedtog den 20. juni 2005 dette panels beretning med en henstilling om, at Fællesskabet foretager en tilpasning af MDO-forordningen og de nationale ordninger, der er vedtaget herunder, i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Fællesskabet i henhold til WTO-aftalerne (18). Fællesskabet meddelte den 20. juli 2005 WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde efterlevet organets beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke fortsat kunne yde driftsstøtte under denne forordning.
(38)
I WTO-panelets beretning og WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning om at godkende denne beretning fordømmes MDO-forordningen i sig selv, fordi den strider imod WTO-reglerne, og Fællesskabet pålægges at indstille anvendelsen af den. Fællesskabets forpligtelse til at efterleve WTO-tvistbilæggelsesorganets beslutning omfatter ligeledes fremtidige beslutninger om ydelse af ny støtte inden for rammerne af MDO-forordningen (19). Da Fællesskabet meddelte WTO's tvistbilæggelsesorgan, at det allerede havde tilpasset sine foranstaltninger til dette organs beslutning og henstillinger, eftersom MDO-forordningens gyldighed var ophørt den 31. marts 2005, og medlemsstaterne ikke længere kunne yde driftsstøtte under denne forordning, forpligtede det sig til at ophøre med at anvende denne forordning til godkendelse af ny støtte. Godkendelse af den omhandlede støtte ville derfor være i strid med Fællesskabets internationale forpligtelser.
(39)
Det forhold, at Rådet ikke har forlænget gyldighedsperioden for MDO-forordningen efter dens udløb, er et klart udtryk for, at det ikke havde til hensigt fortsat at bemyndige Kommissionen til at godkende støtte under den nævnte forordning. Det er i overensstemmelse med, at Fællesskabet havde informeret WTO's tvistbilæggelsesorgan om, at medlemsstaterne ikke kunne fortsætte med at yde driftsstøtte i henhold til denne forordning.
(40)
Portugal fremlagde ikke nye argumenter, der anfægtede Kommissionens vurdering, som der var redegjort for i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, og som er gengivet i de foregående punkter.
(41)
Kommissionen konkluderer derfor, at den anmeldte støtte ikke kan godkendes inden for rammerne af MDO-forordningen. Eftersom der ikke kan indrømmes andre undtagelser i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2 eller 3, er støtten uforenelig med fællesmarkedet -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
Den af Portugal påtænkte statsstøtte på 6 575 558 EUR til Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. i forbindelse med syv kontrakter undertegnet af dette skibsværft kan ikke godkendes i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1177/2002 om en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (20) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 502/2004 (21), og den er derfor uforenelig med fællesmarkedet. Støtten kan ikke iværksættes.
Artikel 2
Denne beslutning er rettet til Republikken Portugal.
Udfærdiget i Bruxelles, den 11. december 2007.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2007. december 11.)
a C 32/07. (ex N 389/06) számú állami támogatásról határozott idejű védintézkedés a portugáliai hajógyártási ágazat javára
(az értesítés a C(2007) 6063. számú dokumentummal történt)
(Csak a portugál nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2008/315/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdése első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután felkérték az érdekelteket, hogy az említett rendelkezéseknek (1) megfelelően nyújtsák be észrevételeiket, és ezen észrevételek figyelembevételével,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
Portugália az intézkedést 2006. június 20-án jelentette be. A Bizottság 2006. július 6-i levelében további tájékoztatást kért Portugáliától, és javasolta, hogy a 659/1999/EK rendelet (2) 4. cikke (5) bekezdésének megfelelően hosszabbítsák meg a bejelentésben szereplő támogatásra vonatkozó határozathozatalra rendelkezésre álló időszakot mindaddig, amíg a Bizottság határozatot nem hoz a Portugália által korábban beterjesztett, hasonló bejelentés tárgyában, amely még értékelés alatt áll (3). Portugália 2006. július 25-i levelében elfogadta ezt a javaslatot.
(2)
A Bizottság 2007. május 11-i levelében újra megkezdte a bejelentés értékelését, és emlékeztette Portugáliát, hogy a bejelentés még nem teljes. Portugália 2007. július 5-i, illetve 26-i levelében további tájékoztatást nyújtott.
(3)
A Bizottság 2007. augusztus 10-i levelében tájékoztatta Portugáliát határozatáról, mely szerint a szóban forgó támogatás ügyében megindítja az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást.
(4)
A portugál hatóságok 2007. szeptember 17-i levelükben közölték a fent említett eljárással kapcsolatos észrevételeiket.
(5)
Az eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozat közzétételre került az Európai Unió Hivatalos Lapjában (4). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket. Harmadik fél részéről az üggyel kapcsolatban semmilyen észrevétel nem került benyújtásra.
II. A TÁMOGATÁS LEÍRÁSA
(6)
A támogatás kedvezményezettje az Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (a továbbiakban: ENVC), egy jelenleg közel ezer alkalmazottat foglalkoztató portugál hajógyár lenne.
(7)
Portugália az ENVC számára 6 575 558 EUR összegű közvetlen támogatás nyújtását javasolja hét olyan hajóépítési szerződés vonatkozásában, melyeket 2005. február 4-e és március 31-e között írtak alá. A szerződések és a javasolt vonatkozó támogatások adatai az alábbi táblázatban láthatók:
Többcélú nehézteherszállító hajó
A szerződés aláírásának dátuma
Hajótulajdonos
Javasolt állami támogatás (EUR)
C 228
2005.2.24.
JMS Schiffarhtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 229
2005.2.24.
JMS Schiffarhtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 230
2005.2.4.
MARE Schiffarhtsgesellschaft
1 212 766
C 231
2005.2.4.
MARE Schiffarhtsgesellschaft
661 102
C 232
2005.2.4.
MARE Schiffarhtsgesellschaft
630 328
C 233
2005.2.4.
MARE Schiffarhtsgesellschaft
433 064
C 210
2005.3.31.
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
A bejelentésben foglalt tájékoztatás értelmében a hét szerződésre összesen vonatkozó támogatás iránti kérelmet a gyár 2005 júliusában nyújtotta be, vagyis a szerződések aláírása után. Portugália jóváhagyta a támogatásokat azzal a feltétellel, hogy a Bizottság engedélyezi őket a Pénzügyi és Közigazgatási Minisztérium és a Gazdasági és Fejlesztési Minisztérium2006. augusztus 7-én hozott közös végzése által.
(9)
A hajók az alábbi időpontokban kerültek, illetve kerülnek előreláthatólag átadásra:
Hajó
Átadás időpontja
C 228
2007. szeptember 30.
C 229
2007. december 30.
C 230
2006. július 28.
C 231
2006. október 30.
C 232
2007. január 3.
C 233
2007. április 24.
C 210
2007. július 10.
(10)
Portugália az 502/2004/EK tanácsi rendelettel (5) módosított, a hajógyártásra vonatkozó határozott idejű védintézkedések bevezetéséről szóló 1177/2002/EK tanácsi rendelet (6) (a továbbiakban: védintézkedési rendelet) értelmében a támogatás odaítélését javasolja. A védintézkedési rendelet 2002. július 3-án lépett hatályba, és 2005. március 31-én hatályát vesztette. Az említett rendelet tehát már nem volt hatályban, amikor Portugália a támogatásokat jóváhagyta és bejelentette.
(11)
Portugália azt állítja, hogy a szerződések a védintézkedési rendelet hatálya alá esnek, tekintve, hogy az a szerződések aláírásakor még hatályban volt.
III. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI
(12)
A Bizottság a szóban forgó ügy hivatalos vizsgálati eljárásának megindításáról szóló határozatában kétségét fejezte ki afelől, hogy a támogatás a védintézkedési rendelet alapján a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető, az alábbi indokok miatt.
(13)
Először is, a Bizottságnak kétségei voltak a támogatás ösztönző hatását illetően. A Bizottság hangsúlyozta, hogy a támogatás iránti kérelem csak a szerződések aláírása után került benyújtásra. Továbbá, Portugália csak nemzeti szinten hagyta jóvá a támogatást (azzal a feltétellel, hogy a Bizottság engedélyezi), a kérelem benyújtását követően több mint egy évvel. Portugália nem mutatott be olyan bizonyítékokat, melyek igazolták volna, hogy amikor az ENVC megkötötte a szerződést, bármilyen garanciát kapott volna arra vonatkozólag, hogy a hajógyárak támogatásban részesülhetnek. Következésképpen, a Bizottságnak kétségei voltak, hogy a szóban forgó projektek megvalósításában az ENVC-t ösztönözték-e állami támogatások.
(14)
Másodsorban, a Bizottság megkérdőjelezte a támogatás jóváhagyásának jogalapját. A Bizottság hangsúlyozta, hogy a védintézkedési rendelet 2005. március 31-én hatályát vesztette, azaz amikor Portugália a támogatást bejelentette, már nem volt hatályban. A Bizottság hangsúlyozta továbbá, hogy a C 26/2006 (ex N 110/2006) (7) számú ügyre vonatkozó határozatában részletesen kifejtette az indokokat, amelyek alapján úgy ítélte meg, hogy a védintézkedési rendelet már nem jelenthet érvényes jogalapot újabb működési támogatások engedélyezésére a hajógyártás javára. Portugália a szóban forgó ügyben nem nyújtott semmilyen újabb tájékoztatást, amelynek alapján a Bizottság megváltoztathatta volna az ide vonatkozó értékelését, következésképpen ebben a fázisban nem tudta megállapítani a támogatás összeegyeztethetőségét a közös piaccal.
IV. A PORTUGÁL HATÓSÁGOK RÉSZÉRŐL TETT ÉSZREVÉTELEK
(15)
Általánosságban véve Portugália hangsúlyozta, hogy a szóban forgó szerződések vonatkozásában a hajógyárak elsősorban Közösségen kívüli gyárakkal voltak versenyben, egész pontosan a koreai hajógyárak által előidézett tisztességtelen piaci versenyhelyzet sértette az érdekeiket, ami egyébként a védintézkedési rendelet tárgyát képezte. Továbbá, a szerződések nem voltak torzító hatással az EU-n belüli versenyre, és nem is fenyegettek ezzel, tekintve, hogy az EU minden hajógyára egyforma hozzáféréssel rendelkezett a védintézkedési rendelet keretében megítélt támogatásokhoz, melyek minden tagállamban közvetlenül alkalmazhatók voltak. Ennek alapján nem lehet úgy tekinteni, hogy a bejelentett intézkedések torzító hatással lettek volna a tagállamok közti kereskedelemre.
(16)
A támogatás ösztönző hatására vonatkozólag Portugália azzal érvelt, nem volt lehetséges, hogy az ENVC a szerződések aláírása előtt megfelelően indokolt támogatási kérelmet nyújthasson be, a tárgyalásokhoz kapcsolódó szempontok miatt. Az ENVC már a támogatás megigénylése előtt felvette a kapcsolatot az üzemeletetőkkel. Portugália azzal is érvelt, hogy az ENVC a szerződés aláírásakor nem kapott ugyan állami garanciát a támogatás folyósítására, a hajógyár mégis arra számítva folytatott tárgyalásokat, írta alá a szerződéseit és építette meg a hajókat, hogy a portugál hatóságok, csakúgy, mint a Bizottság, engedélyezni fogják a támogatást, tekintettel arra, hogy a szóban forgó esetben a támogatás elnyerésének minden objektív feltétele teljesült.
(17)
Ami a támogatások engedélyezésének jogalapját illeti, a portugál hatóságok a C 26/2006 számú ügy (8) vonatkozásában benyújtott észrevételeikre hivatkoztak, ezeket a jelen ügyben is helytállónak ítélve. Portugália hangsúlyozta, hogy a szóban forgó szerződések a védintézkedési rendelet alkalmazásának időszakában kerültek aláírásra, azaz 2005. március 31. előtt, valamint azelőtt, hogy a WTO vitarendezési testülete elfogadta volna a vizsgálóbizottság jelentését, amely elítélte az említett rendeletet. Portugália azt is kijelentette, hogy nem volt lehetséges a támogatást a védintézkedési rendelet hatályvesztése előtt bejelenteni, mivel a szerződéseket csak 2005 februárjában és márciusában írták alá (azaz nem sokkal a védintézkedési rendelet hatályvesztése előtt). Portugália azonban úgy véli, hogy emiatt nem vesztik érvényességüket ezek a szerződések, amelyek aláírásuk időpontjában a védintézkedési rendelkezésben előírt minden objektív feltételt teljesítettek.
V. ÉRTÉKELÉS
(18)
Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében a közös piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közti kereskedelmet.
(19)
A Bizottság úgy véli, hogy a javasolt intézkedések az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatást jelentenek. Az intézkedések állami forrásból finanszírozott támogatás formájában jelennek meg. Még ha - ahogy azt Portugália állította - a védintézkedési rendelet minden tagállamban alkalmazható is, és minden hajógyár részesülhet támogatásban az említett rendelet keretében, az intézkedések akkor is szelektív jellegűek, mivel jelen esetben az ENVC-re korlátozódnak. Ez a szelektív jellegű támogatás valószínűsíthetően torzítja a gazdasági versenyt, mivel az ENVC részére előnyt biztosít a többi piaci szereplővel szemben, akik nem részesülnek a támogatásból. Ebben a tekintetben az a tény, hogy az ENVC versenyhelyzetben lehet a koreai hajógyárakkal, nincs hatással arra, hogy ugyanúgy versenyhelyzetben van a közös piac többi hajógyárával. Végül a hajógyártás olyan gazdasági tevékenység, amely jelentős kereskedelmi forgalmat eredményez a tagállamok között, és ilyen módon az intézkedések torzíthatják a tagállamok közötti kereskedelmet.
(20)
A Bizottság tehát megerősíti, hogy a bejelentett támogatás az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének hatálya alá esik.
(21)
Általános alapelv, hogy állami támogatás csak akkor minősíthető összeegyeztethetőnek a közös piaccal, amennyiben a kedvezményezett vállalatot ösztönözni szükséges, hogy úgy működjön, hogy az előirányzott célok elérését elősegítse (9).
(22)
A Bizottság ezzel összefüggésben hangsúlyozza, hogy a védintézkedési rendelet célja, „hogy a közösségi hajógyárak számára ténylegesen lehetővé váljon a tisztességtelen koreai verseny leküzdése” (lásd a (6) preambulumbekezdést). Ebben a formában engedélyezhetők közvetlen támogatások a támogatás előtti szerződési érték maximum 6 százaléka erejéig, mivel a szerződésre behozatali verseny fennállása okán egy koreai hajógyártó részéről alacsonyabb árajánlat érkezett (2. cikk).
(23)
Portugália a jelen ügyben azzal érvel, hogy az ENVC a szerződés aláírásakor nem kapott ugyan állami garanciát a támogatás folyósítására, a hajógyár mégis arra számított, hogy elnyeri a támogatást, tekintve, hogy a szerződések minden objektív feltételt teljesítettek a védintézkedési rendelet hatálya alá eső támogatások elnyeréséhez.
(24)
A Bizottság azonban úgy véli, hogy jelen ügyben nem áll rendelkezésre elegendő bizonyíték arra vonatkozólag, hogy a támogatás meghatározó szerepet játszott volna abban, hogy az ENVC aláírta a szerződéseket.
(25)
Portugália, ahogy azt már a vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatot követően hangsúlyozta, bemutatta az egyik hajótulajdonos levelének másolatát, amely megerősíti, hogy a szóban forgó szerződések közül hatra (C228-C233) a hajótulajdonos alacsonyabb árajánlatot kapott a koreai hajógyáraktól. Ez a levél azonban 2005. március 9-i keltezésű, azaz csak azt követően küldték az ENVC-nek, hogy a hajógyárak már aláírták a szóban forgó árajánlatokra vonatkozó szerződéseket. Ennek alapján úgy tűnik, hogy a hajógyár, az első hat szerződés aláírásakor nem lehetett biztos benne, hogy a szerződések minden jogosultsági feltételnek megfeleltek. A hetedik szerződéssel (C 210 sz. hajó) kapcsolatban is kétségek merültek fel, tekintve, hogy az ENVC-nek csak 2005. március 31-én küldtek értesítést arról, hogy Koreától alacsonyabb árajánlat érkezett, azaz ugyanazon a napon, amikor az ENVC aláírta a szerződést.
(26)
Portugália nem mutatott be semmilyen olyan bizonyítékot, amely formálisan vagy informálisan alátámasztotta volna, hogy az ENVC a szerződések aláírása előtt kapott volna arra utaló információt, hogy ezekhez a szerződésekhez kapcsolódva támogatást nyerhet (10). Sokkal inkább úgy tűnik, hogy az ENVC a támogatások elnyerésére vonatkozó garanciák hiányában is készen állt aláírni a szerződéseket. Portugália azt is elismerte - például abban a dokumentumban, amelyet még a vizsgálati eljárás kezdetén mutatott be -, hogy az ENVC jogilag köteles volt megépíteni a hajókat, abban az esetben is, ha a támogatást nem engedélyezik. Emellett Portugália azt is közölte, hogy a szóban forgó ügyben az ENVC csak a védintézkedési rendelet hatályvesztését követően nyújtotta be támogatás iránti kérelmét, ez pedig alátámasztani látszik azt a tényt, hogy a hajógyár készen állt megvalósítani a projektet, vállalva annak a kockázatát is, hogy nem kap támogatást.
(27)
A Bizottság úgy véli, általános szabály, hogy a támogatásoknak csak akkor lehet ösztönző hatása, ha az adott kérelmet még a projekt megkezdése előtt benyújtják (11). Jelen esetben ez nem így történt. A támogatási kérelmet csak a szerződések aláírása után nyújtották be (azaz 2005 júliusában, miközben a szerződéseket 2005 februárjában és márciusában írták alá). Másrészről, Portugália csak nemzeti szinten hagyta jóvá a támogatásokat (azzal a feltétellel, hogy a Bizottság engedélyezi őket), több mint egy évvel a támogatási kérelem benyújtása után. Ily módon az ösztönző hatásra vonatkozó feltétel formális szempontból sem teljesült.
(28)
A Bizottság ezek alapján megállapította, hogy Portugália nem szolgáltatott elegendő és meggyőző bizonyítékot a támogatás ösztönző hatásának alátámasztására.
(29)
A támogatás engedélyezésének jogalapjára vonatkozólag Portugália nem mutatott be semmilyen újabb érvet, amellyel eloszlatta volna Bizottság kételyeit, melyeket a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatában kifejtett. Ebben a vonatkozásban Portugália legfőbb érve azon a tényen alapul, hogy a szerződések jogosultak a támogatásokra, mivel akkor írták őket alá, amikor a védintézkedési rendelet hatályos volt. Portugália ezzel összefüggésben hangsúlyozza azt is, hogy az a tény, hogy a támogatást csak a védintézkedési eljárás hatályvesztése után jelentették be, nincs hatással a támogatás tárgyát képező szerződések támogathatósági szintjére.
(30)
A Bizottság mindazonáltal egy korábbi határozatában (12) már kifejtette, hogy véleménye szerint a védintézkedési rendelet miért nem jelent már érvényes jogalapot új működési támogatások engedélyezésére a hajógyártás javára.
(31)
A Bizottság hangsúlyozza, hogy a védintézkedési rendelet alkalmazási idejét a rendelet 5. cikke (13) tartalmazza, amely szerint a rendelet „2005. március 31-én hatályát veszti”. Az a tény, hogy a védintézkedési rendelet 4. cikke előírja, hogy az említett rendeletet „hatálybalépésétől kezdődően a hatályvesztéséig aláírt végleges szerződésekre kell alkalmazni”, a Bizottság meglátása szerint az összeegyeztethetőségre vonatkozó feltétel, nem pedig a rendelet alkalmazási idejének meghatározása.
(32)
Ez megerősítésre került a 4. cikk második részében is, amely meghatározza, hogy a védintézkedési rendelet nem alkalmazható azon végleges szerződésekre, amelyeket azt megelőzően írtak alá, hogy a Közösség az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétette a vitarendezési eljárások Koreával szembeni megkezdését, valamint azon végleges szerződésekre, amelyeket legalább egy hónappal azt követően írnak alá, hogy a Bizottság közzéteszi az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában, hogy a jogvita rendezését szolgáló eljárások megoldódtak, vagy azokat felfüggesztették.
(33)
A fentieket figyelembe véve egyértelmű, hogy a védintézkedési rendelet csak abban az esetben lehetne alkalmazható, amennyiben a vitás eset még fennállna Koreával szemben (14), illetve 2005. március 31-e után már semmiképpen sem alkalmazható.
(34)
Ezt az értelmezést támasztja alá a védintézkedési rendelet eredeti célkitűzése is: „kivételes és határozott idejű intézkedésként, illetve a közösségi hajógyárak azon szegmensekben történő támogatása érdekében, amelyeket anyagi kár és súlyos sérelem formájában kedvezőtlenül érintett a tisztességtelen koreai verseny, határozott idejű védintézkedést kell engedélyezni a korlátozott piaci szegmensekre vonatkozóan, és csak rövid időszakra” (15) (harmadik preambulumbekezdés).
(35)
A szóban forgó ügyben az ENVC támogatás iránti kérelmének benyújtása a portugál hatóságok felé, ezek jóváhagyása, valamint a Bizottság felé történő bejelentése a védintézkedési rendelet hatályvesztését követően történt meg, így az intézkedések egyértelműen az említett rendelet alkalmazási időszakán kívül esnek.
(36)
A Bizottság azt hangsúlyozza, hogy amint azt a jelen ügy keretében a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatában már kifejtette, a védintézkedési rendelet értelmezésekor figyelembe kell venni a Közösségre háruló nemzetközi kötelezettségeket is. A Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően a közösségi jogot - amennyire lehetséges - a nemzetközi joggal összhangban kell értelmezni, ideértve az EK-ra háruló, a WTO által előírt kötelezettségeket is (16).
(37)
Ezzel összefüggésben a Bizottság megjegyzi, hogy Korea kétségbe vonta a védintézkedési rendelet összeegyeztethetőségét a WTO szabályrendszerével. 2005. április 22-én a WTO vizsgálóbizottsága kiadott egy jelentést, amelyben megállapította, hogy a védintézkedési rendelet és más, ezen eljárásra vonatkozóan alkalmazott nemzeti szabályozások, amelyek érvényben voltak, amikor Korea benyújtotta panaszát a WTO-hoz, ellentétben álltak a WTO vitarendezési szabályokról és eljárásokról szóló egyetértési megállapodása 23. cikkének 1. bekezdésével (17)2005. június 20-án a WTO vitarendezési testülete elfogadta a fenti vizsgálóbizottsági jelentést, kiegészítve azzal az ajánlással, hogy a Közösség dolgozza át a védintézkedési rendeletet és az ennek keretében alkalmazott egyéb nemzeti szabályozásokat úgy, hogy összhangban legyenek a WTO-egyezmények keretében vállalt kötelezettségeivel (18). 2005. július 20-án a Közösség tájékoztatta a vitarendezési testületet, hogy eleget tett a testület határozatában foglaltaknak, valamint az ajánlásoknak, mivel a védintézkedési rendelet 2005. március 31-én hatályát vesztette, és a tagállamok e szabályozás keretein belül már nem nyújthatnak működési támogatásokat.
(38)
A vizsgálóbizottság jelentése és a WTO vitarendezési testülete, amely határozatában elfogadta azt, szankcionálta a védintézkedési rendeletet, mert az sértette a WTO szabályrendszerét, és arra kötelezte a Közösséget, hogy szüntesse meg az említett rendelet alkalmazását. A Közösségre háruló, a WTO vitarendezési testület határozatának végrehajtását jelentő kötelezettség a védintézkedési rendelet alkalmazásának keretében folyósítani kívánt új támogatásokra vonatkozó jövőbeni határozatokra is vonatkozik (19). A Közösség - miután tájékoztatta a WTO vitarendezési testületét arról, hogy már tett róla, hogy intézkedései összhangban legyenek az említett szerv határozatával és ajánlásaival, azaz a védintézkedési rendelet 2005. március 31-én hatályát vesztette, és a tagállamok e rendelet keretében már nem ítélhetnek oda működési támogatásokat -, kötelezettséget vállalt arra, hogy beszünteti e rendelet új támogatások engedélyezésére történő alkalmazását. Ebből következően a szóban forgó támogatás jóváhagyása a Közösség nemzetközi kötelezettségvállalásainak megszegését jelentené.
(39)
Az a tény, hogy a Tanács a védintézkedési rendelet hatályvesztését követően nem hosszabbította meg annak alkalmazási idejét, egyértelműen azt jelenti, hogy a továbbiakban nem állt szándékában engedélyezni a Bizottság számára, hogy az említett rendelkezés keretében támogatásokat hagyjon jóvá. Ezt támasztja alá az is, hogy a Közösség tájékoztatta a WTO vitarendezési testületét arról, hogy a tagállamok e rendelet keretében már nem ítélhetnek oda működési támogatásokat.
(40)
Portugália nem szolgált olyan újabb érvekkel, amelyek ellentmondtak volna a Bizottság azon álláspontjának, amelyet a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatában megfogalmazott, és az előző pontokban megismételt.
(41)
Ennélfogva a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a bejelentett támogatás a védintézkedési rendelet keretein belül nem hagyható jóvá. Mivel az EK-Szerződés 87. cikke (2) és (3) bekezdése értelmében nem alkalmazható semmilyen más mentesség, a támogatás nem egyeztethető össze a közös piaccal,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A bejelentett 6 575 558 EUR összegű támogatás, amelyet Portugália az Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. részére tervezett odaítélni az e hajógyár által aláírt hét szerződésre vonatkozólag, az 502/2004/EK tanácsi rendelettel (20) módosított, a hajógyártásra vonatkozó határozott idejű védintézkedések bevezetéséről szóló 1177/2002/EK tanácsi rendelet (21) értelmében nem engedélyezhető, mivel összeegyeztethetetlen a közös piaccal. A támogatás nem folyósítható.
2. cikk
E határozat címzettje Portugália.
Kelt Brüsszelben, 2007. december 11-én.