Kommissionens forordning (EF) nr. 1369/2002
af 26. juli 2002
om fravigelse af artikel 31, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ankomstbeviser i forbindelse med differentierede restitutionssatser og om gennemførelsesbestemmelser for den laveste eksportrestitutionssats for visse mejeriprodukter
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter(1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 509/2002(2), særlig artikel 31, stk. 10, tredje led, og artikel 31, stk. 14, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I artikel 31, stk. 10, tredje led, i forordning (EF) nr. 1255/1999 er det fastsat, at hvis der er tale om en differentieret restitution, udbetales restitutionen, når det godtgøres, at produkterne har nået den destination, der er anført på licensen, eller en anden destination, som der er fastsat en restitution for. Denne bestemmelse kan fraviges, hvis det sker på betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
(2) Hvis eksportrestitutionen differentieres efter destination, fastsættes det i artikel 18, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(3), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1253/2002(4), at en del af restitutionen, der er beregnet ved hjælp af bl.a. den laveste restitutionssats, udbetales på eksportørens anmodning, når det er godtgjort, at produktet har forladt Fællesskabets toldområde.
(3) I forbindelse med særordninger med visse tredjelande hænder det, at restitutionssatsen for eksport af visse mejeriprodukter til disse lande kan være lavere og undertiden meget lavere end den normalt anvendte restitutionssats. Det kan desuden forekomme, at der ikke er fastsat nogen restitution, og at den laveste restitutionssats skyldes denne mangel på en restitutionssats.
(4) I Rådets forordning (EF) nr. 1151/2002 af 27. juni 2002 om visse indrømmelser i form af EF-toldkontingenter for visse landbrugsprodukter og om tilpasning, som en selvstændig overgangsforanstaltning, af visse indrømmelser på landbrugsområdet, der er fastsat i Europaaftalen med Estland(5), er der fastsat indrømmelser i form af gensidige toldkontingenter, der indebærer afskaffelse af EF-restitutioner for visse mejeriprodukter. Der er aftalt lignende indrømmelser med Letland og Litauen. Restitutionerne for de pågældende produkter for de tre baltiske lande blev derfor afskaffet med virkning per 4. juli 2002.
(5) Afskaffelse af restitutionerne medfører, at restitutionerne for visse mejeriprodukter differentieres. For at undgå kravet om, at det skal godtgøres, at produkterne har nået deres destinationen, for at der kan ydes restitution efter forordning (EF) nr. 1255/1999, har myndighederne i de tredjelande, som har fået indrømmelser, forpligtet sig til at sørge for, at det kun er forsendelser af EF-produkter, som der ikke er ydet restitutioner for, der indføres til disse lande. Med henblik herpå blev de bestemmelser, der gælder for Polen efter artikel 20b i Kommissionens forordning (EF) nr. 174/1999(6) senest ændret ved forordning (EF) nr. 1368/2002(7), udvidet til også at gælde for de pågældende lande og produkter. Artikel 31, stk. 10, i forordning (EF) nr. 1255/1999 bør derfor fraviges.
(6) Ifølge artikel 20b i forordning (EF) nr. 174/1999, er den handlende forpligtet til ved import til visse bestemmelsessteder af visse produkter, jf. bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999, at forelægge en attesteret kopi af eksportlicensen og af den dertil knyttede udførselsangivelse for myndighederne. Eksportlicensen skal indeholde særlige oplysninger for at sikre, at der ikke er udbetalt eksportrestitutioner for de pågældende produkter. De pågældende tredjelandes myndigheder har forpligtet sig til at kontrollere, at bestemmelserne i artikel 20b i forordning (EF) nr. 174/1999 overholdes.
(7) Der bør derfor tages hensyn til denne særordning i forbindelse med anvendelsen af forordning (EF) nr. 1255/1999 og (EF) nr. 800/1999 for at undgå, at eksportørerne i deres handel med tredjelande pålægges unødige finansielle byrder. Ved bestemmelsen af den laveste restitutionssats bør der således ikke tages hensyn til de satser, der fastsættes på de nævnte betingelser til den nævnte specifikke destination.
(8) Af hensyn til klarheden bør endvidere Kommissionens forordning (EF) nr. 2886/2000 af 27. december 2000 om fravigelse af artikel 31, stk. 10, i Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ankomstbeviser i forbindelse med differentierede restitutionssatser og om gennemførelsesbestemmelser for den laveste eksportrestitutionssats for visse mejeriprodukter(8), der fastsætter tilsvarende bestemmelser for eksport af visse produkter til Polen, ophæves. Nævnte forordnings bestemmelser bør indføjes i nærværende forordning.
(9) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Mælk og Mejeriprodukter -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Uanset artikel 31, stk. 10, tredje led, i forordning (EF) nr. 1255/1999 kræves der intet ankomstbevis for produkter, der er omhandlet i bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999.
Artikel 2
Ved fastsættelse af den laveste restitutionssats, jf. artikel 18, stk. 2, første afsnit, i forordning (EF) nr. 800/1999, tages der ikke hensyn til manglende fastsættelse af en restitutionssats for de produkter, der er omhandlet i bilag VIII til forordning (EF) nr. 174/1999.
Artikel 3
Forordning (EF) nr. 2886/2000 ophæves.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes på licenser, der ansøges om fra den 4. juli 2002.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. juli 2002.
A Bizottság 1369/2002/EK rendelete
(2002. július 26.)
a differenciált visszatérítések esetében a rendeltetési helyre történő megérkezés igazolása tekintetében az 1255/1999/EK tanácsi rendelet 31. cikkének (10) bekezdésétől történő eltérésről, valamint az egyes tejtermékekre alkalmazandó legalacsonyabb export-visszatérítési ráta alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb az 509/2002/EK bizottsági rendelettel [1] módosított, a tej- és tejtermékpiac közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1255/1999/EK tanácsi rendeletre [2] és különösen annak 31. cikke (10) bekezdésének harmadik francia bekezdésére és 31. cikke (14) bekezdésére,
mivel:
(1) Az 1255/1999/EK rendelet 31. cikke (10) bekezdésének harmadik francia bekezdése meghatározza, hogy a differenciált visszatérítések esetében a visszatérítést csak akkor fizetik ki, ha bemutatják az arra vonatkozó igazolást, hogy a termékek megérkeztek az engedélyen feltüntetett rendeltetési helyre vagy egy másik rendeltetési helyre, amelyre visszatérítést rögzítettek. Kivételek e szabály alól akkor lehetségesek, ha az egyenértékű biztosítékokat nyújtó feltételeket megállapították.
(2) Amennyiben az export-visszatérítéseket a rendeltetési hely szerint különböztetik meg, a legutóbb az 1253/2002/EK rendelettel [3] módosított, a mezőgazdasági termékek után járó export-visszatérítési rendszer alkalmazása közös részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1999. április 15-i 800/1999/EK bizottsági rendelet [4] 18. cikkének (1) és (2) bekezdése meghatározza, hogy a visszatérítés legalacsonyabb rátájával kiszámolt visszatérítési részt az exportőr kérelmére kifizetik, ha igazolást nyújt be arra vonatkozóan, hogy a termék elhagyta a Közösség vámterületét.
(3) Bizonyos harmadik országokkal történt különleges megállapodások alapján néhány tejtermék kivitelére alkalmazandó visszatérítési ráta ezeknek az országoknak a viszonylatában alacsonyabb lehet, néhány esetben jelentős összeggel, a normális esetben alkalmazott visszatérítésnél. Az is lehetséges, hogy a visszatérítési rátát nem rögzítik, így a legalacsonyabb visszatérítési ráta a visszatérítés rögzítése hiányának az eredménye.
(4) Az egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó engedmények vámkontingens formájában történő megállapításáról és az Észtországgal kötött Európa-megállapodásban szabályozott egyes mezőgazdasági engedmények önálló és átmeneti intézkedésként történő kiigazításáról szóló, 2002. június 27-i 1151/2002/EK tanácsi rendelet [5] engedményeket állapít meg egyes tejtermékekre vonatkozó közösségi visszatérítések eltörlését is magában foglaló kölcsönös vámkontingensek formájában. Hasonló engedményekben állapodtak meg Lettországgal és Litvániával is. A három balti államból származó érintett termékekre vonatkozó visszatérítéseket ezért 2002. július 4-től kezdődő hatállyal eltörölték.
(5) A visszatérítések eltörlése maga után vonja az egyes tejtermékekre vonatkozó visszatérítések megkülönböztetését. Az 1255/1999/EK rendelet értelmében a visszatérítés megszerzése céljából az exportőröktől megkövetelt, a rendeltetési helyre történő megérkezés igazolása benyújtásának elkerülése érdekében azoknak az országoknak a hatóságai, amelyek számára engedményt nyújtottak, vállalták annak biztosítását, hogy csak az olyan közösségi termékek szállítmányait fogadják el az országukba történő behozatalkor, amelyek nem kaptak visszatérítést. E célból a legutóbb az 1368/2002/EK rendelettel [6] módosított 174/1999/EK bizottsági rendelet [7] 20. cikke b) pontjának értelmében a Lengyelországra alkalmazandó rendelkezéseket kiterjesztették az érintett országokra és termékekre. Ezért az 1255/1999/EK rendelet 31. cikkének (10) bekezdésében foglaltaktól el kell térni.
(6) A 174/1999/EK bizottsági rendelet 20. cikkének b) pontja kötelezi a piaci szereplőket, hogy bemutassák a kiviteli engedély és a vonatkozó kiviteli nyilatkozat hitelesített másolatát az illetékes hatóságoknak, amikor a 174/1999/EK rendelet VIII. mellékletében említett termékeket a mellékletben említett rendeltetési helyekre importálják. A kiviteli engedélyen egyedi jelzéseknek kell szerepelniük, amelyek garantálják, hogy az érintett termékek nem kaptak export-visszatérítést. Az érintett harmadik országok hatóságainak kell ellenőrizni a 174/1999/EK rendelet 20. cikke b) pontjának való megfelelést.
(7) Az 1255/1999/EK és a 800/1999/EK rendelet alkalmazásakor figyelembe kell venni ezeket a különleges megállapodásokat annak érdekében, hogy elkerüljék az exportőrökre szükségtelenül kirótt költségeket harmadik országokkal történő kereskedelmük során. E célból a legalacsonyabb visszatérítési ráta meghatározásakor az adott feltételekkel és az érintett rendeltetési helyre vonatkozóan rögzített rátákat nem kell figyelembe venni.
(8) Az érthetőség kedvéért a differenciált visszatérítések esetében a rendeltetési helyre történő megérkezés igazolása tekintetében az 1255/1999/EK tanácsi rendelet 31. cikke (10) bekezdésétől történő eltérésről, valamint az egyes tejtermékekre alkalmazandó legalacsonyabb export-visszatérítési ráta alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2000. december 27-i 2886/2000/EK bizottsági rendeletet [8], amely meghatározza az egyes termékek Lengyelországba történő kivitelére vonatkozó hasonló rendelkezéseket, hatályon kívül kell helyezni. Az említett rendelet rendelkezéseit e rendeletbe kell beépíteni.
(9) Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Tej- és Tejtermékpiaci Irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1255/1999/EK rendelet 31. cikke (10) bekezdésének harmadik francia bekezdésétől eltérve, a 174/1999/EK rendelet VIII. mellékletében említett termékekre nem kell a rendeltetési helyre történő megérkezés igazolását kérni.
2. cikk
Azt a tényt, hogy a 174/1999/EK rendelet VIII. mellékletében említett termékekre nem rögzítették a visszatérítési rátát, nem veszik figyelembe a 800/1999/EK rendelet 18. cikke (2) bekezdése első albekezdésének értelmében a legalacsonyabb visszatérítési ráta megállapításakor.
3. cikk
A 2886/2000/EK rendelet hatályát veszti.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet a 2002. július 4-től kérelmezett engedélyekre kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2002. július 26-án.