*****
RAADETS DIREKTIV
af 24. juli 1986
om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger
(86/378/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 235,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
I henhold til traktaten skal hver medlemsstat gennemfoere princippet om lige loen til maend og kvinder for samme arbejde; ved loen forstaas den almindelige grund- eller minimumsloen og alle andre ydelser, som arbejdstageren som foelge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier;
selv om ligeloensprincippet finder direkte anvendelse paa tilfaelde af forskelsbehandling, der kan konstateres alene ud fra ligebehandlings- og ligeloenskriteriet, kan der ogsaa vaere tilfaelde, hvor gennemfoerelsen af dette princip forudsaetter vedtagelse af supplerende foranstaltninger, der praeciserer raekkevidden af dette princip;
i henhold til artikel 1, stk. 2, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (4) skal Raadet med henblik paa at sikre en gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring paa forslag af Kommissionen vedtage naermere bestemmelser saerlig om indhold, udstraekning og gennemfoerelse af dette princip; Raadet har med henblik herpaa vedtaget direktiv 79/7/EOEF af 19. december 1978 om gradvis gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til social sikring (5);
i henhold til artikel 3, stk. 3, i direktiv 79/7/EOEF skal Raadet med henblik paa at sikre gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling inden for de erhvervstilknyttede sikringsordninger paa forslag af Kommissionen vedtage bestemmelser, der praeciserer dette princips indhold og udstraekning samt reglerne for dets gennemfoerelse;
princippet om ligebehandling boer gennemfoeres inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, som daekker de i artikel 3, stk. 1, i direktiv 79/7/EOEF omhandlede risici, samt inden for de sikringsordninger, som for loenmodtagerne indebaerer andre fordele i penge eller naturalier i henhold til traktaten;
gennemfoerelsen af princippet om ligebehandling er ikke til hinder for anvendelsen af bestemmelser til beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv tager sigte paa gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder inden for de erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger, i det foelgende benaevnt »ligebehandlingsprincippet«.
Artikel 2
1. Ved erhvervstilknyttede sikringsordninger forstaas ordninger, der ikke er omfattet af direktiv 79/7/EOEF, og som har til formaal at sikre loenmodtagere eller selvstaendige erhvervsdrivende samlet inden for en virksomhed eller en gruppe af virksomheder, inden for en erhvervsgren eller inden for en faglig eller tvaerfaglig branche, ydelser, som skal supplere ydelserne fra de lovbestemte sociale sikringsordninger eller traede i stedet for disse, uanset om medlemskab af disse ordninger er obligatorisk eller ej.
2. Direktivet gaelder ikke for:
a) individuelle aftaler,
b) ordninger, hvori kun én person deltager,
c) loenmodtageres forsikringsaftaler, hvori arbejdsgiveren ikke er part,
d) frivillige bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, som deltagerne tilbydes individuelt for at sikre dem:
- supplerende ydelser,
- valg af datoen, fra hvilken de normale ydelser skal loebe, eller valg mellem flere ydelser.
Artikel 3
Dette direktiv finder anvendelse paa den erhvervsaktive del af befolkningen - herunder selvstaendige erhvervsdrivende, arbejdstagere, der midlertidigt er uden arbejde paa grund af sygdom, svangerskab og foedsel, ulykke eller ufrivillig arbejdsloeshed, og personer, der soeger arbejde - samt paa pensionerede og invalide arbejdstagere.
Artikel 4
Dette direktiv finder anvendelse:
a) paa erhvervstilknyttede ordninger, der sikrer beskyttelse mod foelgende risici:
- sygdom,
- invaliditet,
- alderdom, ogsaa i tilfaelde af foertidspensionering,
- arbejdsulykker og erhvervssygdomme,
- arbejdsloeshed.
b) paa erhvervstilknyttede ordninger, som vedroerer andre sociale natural- eller kontantydelser, herunder ydelser til efterladte og familieydelser, saafremt disse ydelser udbetales til loenmodtagere og derfor er ydelser, som disse modtager fra arbejdsgiveren som foelge af arbejdsforholdet.
Artikel 5
1. Under betingelserne som fastsat i de efterfoelgende bestemmelser indebaerer princippet om ligebehandling, at der ikke maa finde nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen, hverken direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, isaer for saa vidt angaar:
- anvendelsesomraadet for ordningerne samt betingelserne for adgang til disse,
- bidragspligten og beregningen af bidrag,
- beregningen af ydelserne, herunder aegtefaelle- eller forsoergertillaeg, og betingelserne for varigheden og bevarelsen af retten til ydelserne.
2. Princippet om ligebehandling er ikke til hinder for bestemmelser om beskyttelse af kvinder i forbindelse med svangerskab og foedsel.
Artikel 6
1. Blandt bestemmelser, der er i modstrid med princippet om ligebehandling, forstaas saadanne bestemmelser, som direkte eller indirekte, blandt andet under henvisning til aegteskabelig eller familiemaessig stilling, er baseret paa koennet for saa vidt angaar fastsaettelse af:
a) de personer, der har ret til at deltage i en erhvervstilknyttet sikringsordning,
b) hvorvidt deltagelse i en erhvervstilknyttet sikringsordning er tvungen eller frivillig,
c) forskellige regler vedroerende alder ved indtraedelse i ordningen eller vedroerende krav om minimumsanciennitet i stillingen eller om en minimumsperiode for tilslutning til ordningen, for saa vidt angaar erhvervelse af ydelser,
d) forskellige regler for tilbagebetaling af bidrag, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), naar arbejdstageren forlader ordningen uden at have opfyldt betingelserne for at faa udbetalt langtidsydelser med opsaettende virkning;
e) forskellige betingelser for tilkendelse af ydelserne eller udelukkelse af det ene af koennene fra disse ydelser;
f) forskellige aldersgraenser for pensionsret;
g) regler, der suspenderer rettigheder eller adgangen til erhvervelse af rettigheder under lovbestemt eller overenskomstmaessig barselsorlov eller orlov af familiemaessige aarsager, som betales af arbejdsgiveren;
h) forskellige ydelsesniveauer undtagen i det omfang, det er noedvendigt som foelge af aktuarmaessige faktorer, der er forskellige for de to koen i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede; i) forskellige bidragsniveauer for arbejdstagerne;
forskellige bidragsniveauer for arbejdsgiverne i forbindelse med ydelser, som er bidragsdefinerede, medmindre der sker en tilnaermelse af beloebene for de paagaeldende ydelser;
j) forskellige normer eller normer, der kun gaelder for det ene koen, med undtagelse af hvad der er fastsat i henhold til litra h) og i), for erhvervelse eller bevarelse af retten til at faa udbetalt ydelser med opsaettende virkning, naar den paagaeldende forlader ordningen.
2. Naar det overlades til ordningens administrative organer at traeffe afgoerelse om tilkendelse af ydelser i henhold til dette direktiv, skal de paagaeldende organer overholde ligebehandlingsprincippet.
Artikel 7
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til:
a) at bestemmelser i kollektive overenskomster paabudt ved lov, i virksomheders interne reglementer eller i enhver anden aftale vedroerende erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, anses for ugyldige, kan erklaeres ugyldige eller kan aendres;
b) at ordninger, der indeholder saadanne bestemmelser, ikke kan godkendes eller udvides ved administrative foranstaltninger.
Artikel 8
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til, at bestemmelser i erhvervstilknyttede sikringsordninger, der er i modstrid med ligebehandlingsprincippet, bliver taget op til revision senest den 1. januar 1993,
2. Dette direktiv er ikke til hinder for, at rettigheder og pligter, som vedroerer en periode for medlemskab af en erhvervstilknyttet ordning, der ligger forud for revisionen af den paagaeldende ordning, fortsat er undergivet de bestemmelser i ordningen, som var gaeldende for den paagaeldende periode.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan udsaette den obligatoriske gennemfoerelse af ligebehandlingsprincippet for saa vidt angaar:
a) fastsaettelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophoerspensioner samt de foelger, som en saadan udsaettelse maatte have for andre ydelser, efter eget valg:
- indtil den dato, paa hvilken ligebehandlingen gennemfoeres i de lovbestemte ordninger,
- eller senest indtil ligebehandlingen indfoeres ved et direktiv;
b) efterladtepension, indtil ligebehandlingsprincippet ved et direktiv indfoeres i de lovbestemte sociale sikringsordninger om dette spoergsmaal;
c) anvendelse af artikel 6, stk. 1, litra i), foerste afsnit, for at tage hensyn til forskellige aktuarmaessige faktorer, senest indtil udloebet af en frist paa tretten aar fra meddelelsen af dette direktiv.
Artikel 10
Medlemsstaterne indfoerer i deres nationale retsorden de noedvendige foranstaltninger til, at enhver person, der mener sig kraenket ved, at princippet om ligebehandling tilsidesaettes, kan goere sine rettigheder gaeldende for domstolene efter eventuelt at have indbragt sagen for andre kompetente instanser.
Artikel 11
Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagerne mod enhver afskedigelse, som maatte vaere en arbejdsgivers reaktion paa en klage, der er fremsat paa virksomhedsplan, eller paa et soegsmaal, der er indledt med det formaal at udvirke, at princippet om ligebehandling overholdes.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne saetter de noedvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest tre aar efter meddelelsen (1) heraf. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne fremsender senest fem aar efter meddelelsen af dette direktiv alle noedvendige oplysninger til Kommissionen, saaledes at den kan udarbejde en rapport til Raadet om gennemfoerelsen af direktivet.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 24. juli 1986.
A Tanács irányelve
(1986. július 24.)
a férfiak és a nők közti egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatásiszociális biztonsági rendszerekben történő megvalósításáról
(86/378/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Szerződés rendelkezik arról, hogy minden tagállam biztosítsa annak az elvnek az alkalmazását, amely szerint a férfiaknak és anőknek egyenlő munkáért egyenlő díjazásban kell részesülniük; mivel a "díjazást" úgy kell értelmezni, hogy az a rendes alap- vagyminimálbér, illetve illetmény és minden egyéb olyan ellátás, amelyet amunkavállaló a munkáltatójától közvetlenül vagy közvetve, készpénzben vagytermészetben a munkaviszonyára tekintettel kap;
mivel az egyenlő díjazás elve közvetlenül azokra az esetekre vonatkozik, amikor a hátrányos megkülönböztetés csak az egyenlő bánásmód és az egyenlő díjazás szempontjai alapján állapítható meg, azonban vannak olyan esetek is, amikor ezen elv végrehajtása szükségessé teszi az elv hatályát pontosabban kifejező további intézkedések meghozatalát;
mivel a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdése [4] elrendeli, hogy az egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság terén történő fokozatos megvalósítása céljából a Tanács a Bizottság javaslata alapján eljárva ezen elv tartalmát, hatályát és alkalmazási módjait meghatározó rendelkezéseket fogadjon el; mivel e célból a Tanács 1978. december19-én elfogadta a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a szociális biztonság terén történő fokozatos végrehajtásáról szóló 79/7/EGK irányelvet [5];
mivel a 79/7/EGK irányelv 3. cikkének (3) bekezdése elrendeli, hogy az egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatási rendszerekben történő megvalósítása céljából a Tanács a Bizottság javaslata alapján eljárva rendelkezéseket fogadjon el, meghatározva ennek az elvnek a tartalmát, hatályátés alkalmazási módjait;
mivel az egyenlő bánásmód elvét az olyan foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben kell megvalósítani, amelyek a 79/7/EGK irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében említett kockázatok ellen biztosítanak védelmet, és az olyanokban is, amelyek bármilyen más, a Szerződés értelmében vett pénzbeli vagy természetbeni ellenszolgáltatást biztosítanak a munkavállalóknak;
mivel az egyenlő bánásmód elvének megvalósítása nem sérti a nők anyasági védelméhez kapcsolódó rendelkezéseket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelv célja, hogy a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerekben megvalósítsa a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvét - a továbbiakban "egyenlő bánásmód elve".
2. cikk
(1) A "foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek" olyan, a 79/7/EGK irányelv hatálya alá nem tartozó rendszereket jelentenek, amelyek célja, hogy valamely vállalkozásban vagy vállalkozások csoportjában, gazdasági ágazatban, foglalkoztatási ágazatban vagy ilyen ágazatok csoportjában akár alkalmazottként, akár önálló vállalkozóként tevékenykedő munkavállalóknak olyan ellátásokat biztosítsanak, amelyek a törvény által szabályozott kötelező érvényű szociális biztonsági rendszerek által biztosított ellátásokat kívánják kiegészíteni vagy helyettesíteni, akár kötelező, akár választható az ilyen rendszerekben való tagság.
(2) Ezen irányelv hatálya nem terjed ki:
a) az egyéni szerződésekre;
b) a kizárólag egy taggal rendelkező rendszerekre;
c) bérből vagy fizetésből élő munkavállalók esetében azokra a biztosítási szerződésekre, amelyeknél a munkáltató nem szerződő fél;
d) a foglalkoztatási rendszerek tagjainak felkínált választási lehetőségekre, amelyek:
- kiegészítő ellátásokat, vagy
- a rendes ellátások kezdő időpontjának a megválasztását vagy különféle ellátások közötti választást biztosítanak.
3. cikk
Ezen irányelv hatálya alá tartoznak a foglalkoztatottak, beleértve az önálló vállalkozókat, továbbá azokat a személyeket, akiknek a tevékenységét betegség, anyaság, baleset vagy kényszerű munkanélküliség szakította meg, valamint a munkát keresőket, továbbá a nyugdíjasok és a rokkant munkavállalók.
4. cikk
Ezen irányelvet kell alkalmazni:
a) azokra a foglalkoztatási rendszerekre, amelyek a következő kockázatok ellen nyújtanak védelmet:
- betegség,
- rokkantság,
- idős kor, beleértve a korkedvezményes nyugdíjat,
- munkahelyi balesetek és foglalkozási megbetegedések,
- munkanélküliség;
b) azok a foglalkoztatási rendszerek, amelyek egyéb pénzbeli vagy természetbeni szociális ellátásokat, különösen a túlélő hozzátartozói ellátásokat és a családi támogatásokat biztosítják, ha az ilyen ellátásokat az alkalmazottnak fizetik ki, mert azok a munkáltató által a munkavállalónak a munkaviszonyára tekintettel fizetett díjazás részét képezik.
5. cikk
(1) A következő rendelkezések alkalmazásában az egyenlő bánásmód elve azt jelenti, hogy semmilyen nemi megkülönböztetés nem áll fenn, sem közvetlenül, sem közvetetten, különös tekintettel a családi állapotra és a családi jogállásra történő hivatkozással, különösen a következők tekintetében:
- a rendszerek alkalmazási területe és a belépés feltételei,
- a járulékfizetési kötelezettség és a járulékok kiszámítása,
- az ellátások kiszámítása, beleértve a házastárs és azeltartottak kiegészítő ellátásait, illetve az ellátásokra való jogosultság tartamára és fenntartására irányuló feltételek.
(2) Az egyenlő bánásmód elve nem sérti a nők anyasági védelmére vonatkozó rendelkezéseket.
6. cikk
(1) Az egyenlő bánásmód elvével ellentétes rendelkezések közé azok tartoznak, amelyek különösen a családi állapotra és a családi jogállásra történő hivatkozással akár közvetlenül, akár közvetetten a nemre tekintettel:
a) meghatározzák azon személyek körét, akik valamely foglalkoztatási rendszerben részt vehetnek;
b) rögzítik a foglalkoztatási rendszerben való részvétel kötelező vagy önkéntes jellegét;
c) eltérően szabályozzák a rendszerbe történő belépés korhatárát vagy a munkaviszony, illetve a rendszerbeni tagság minimális időtartamát, melyek az ellátásokra jogosítanak;
d) eltérően szabályozzák - a h) és az i) pontban említettek kivételével - a járulékok visszatérítését abban az esetben, amikor a munkavállaló anélkül lép ki a rendszerből, hogy teljesítette volna azokat afeltételeket, amelyek számára később hosszú távú ellátásokat biztosítanak;
e) különböző feltételeket szabnak meg az ellátások teljesítésére, vagy az ilyen ellátásokat valamelyik nemhez tartozó munkavállalókra korlátozzák;
f) eltérő nyugdíjkorhatárokat állapítanak meg;
g) felfüggesztik a jogosultságok fenntartását vagy teljesítését a szülési szabadság vagy egyéb, jogszabályban vagy megállapodásban biztosított, a munkáltató által fizetett, családi okokból igénybevett szabadság idejére;
h) eltérő mértékű ellátásokat állapítanak meg, kivéve ha ezt biztosításmatematikai számítások szükségessé teszik, amelyek nemtől függően eltérnek a járulékfizetés alapján számított ellátások esetén;
i) eltérő mértékű munkavállalói hozzájárulást állapítanak meg;
eltérő mértékű munkáltatói hozzájárulást állapítanak meg a járulékfizetés alapján számított ellátások esetén, kivéve ha az ilyen ellátások összegét kívánják kiegyenlíteni;
j) eltérő szabályokat állapítanak meg, vagy csak az egyik nemhez tartozó munkavállalókra nézve állapítanak meg szabályokat - a h) és az i) pontban említettek kivételével - a későbbi ellátásokra való jogosultság biztosítása vagy fenntartása tekintetében, amikor a munkavállaló kilép a rendszerből.
(2) Ha az ezen irányelv hatálya alá tartozó ellátások megadásáról a rendszert irányító testületek saját jogkörükben döntenek, akkor a testületeknek figyelembe kell venniük az egyenlő bánásmód elvét.
7. cikk
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy:
a) az egyenlő bánásmód elvével ellentétes minden olyan rendelkezést, amelyet jogszabályban előírt kollektív szerződések, üzemi megállapodások vagy a foglalkoztatási rendszerre vonatkozó, egyéb rendelkezések tartalmaznak, semmissé nyilvánítsanak vagy nyilváníthassanak, illetve módosíthassanak;
b) az ilyen rendelkezéseket tartalmazó foglalkoztatási rendszereket közigazgatási határozatokkal nem lehet jóváhagyni vagy általánosan kötelező érvényűnek nyilvánítani.
8. cikk
(1) A tagállamok megteszik azokat a szükséges intézkedéseket, amelyek biztosítják a foglalkoztatási rendszerek egyenlő bánásmód elvével ellentétes rendelkezéseinek 1993. január 1-jéig történő felülvizsgálatát.
(2) Ez az irányelv nem korlátozza azt, hogy valamely foglalkoztatási rendszerben a rendszer felülvizsgálatát megelőző tagsági időszakra vonatkozó jogok és kötelezettségek továbbra is a rendszer azonbiztosítási időszakában érvényben lévő rendelkezéseinek hatálya alá tartozzanak.
9. cikk
A tagállamok a következők tekintetében elhalaszthatják az egyenlő bánásmód elvének kötelező alkalmazását:
a) az öregségi és az egyéb nyugdíjjogosultság szempontjából a nyugdíjkorhatár, illetve a nyugdíjkorhatárnak az egyéb ellátásokra vonatkozó esetleges következményeinek a meghatározása:
- addig az időpontig, amíg az egyenlőséget jogilag szabályozott rendszerekben nem valósítják meg,
- vagy legkésőbb addig, amíg az ilyen egyenlőséget valamely irányelv nem szabályozza.
b) a túlélő hozzátartozói nyugellátások szempontjából mindaddig, amíg e tekintetben valamely irányelv nem szabályozza az egyenlő bánásmód elvének a jogszabályban meghatározott szociális biztonsági rendszerekben történő alkalmazását;
c) a 6. cikk (1) bekezdés i) pontja első albekezdésének alkalmazása esetén a különféle biztosításmatematikai számítások figyelembevétele, legkésőbb az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított tizenhárom évig.
10. cikk
A tagállamok nemzeti jogrendszerükben meghozzák a szükséges rendelkezéseket annak érdekében, hogy minden olyan személy, aki az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt sérelmet szenved, igényét bírói úton érvényesíthesse, miután az egyéb jogorvoslati lehetőségeket az illetékes hatóságoknál már kimerítette.
11. cikk
A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek azoknak a munkavállalóknak az elbocsátása ellen, akik az egyenlő bánásmód elvének betartása érdekében a vállalkozáson belül panaszt tettek vagy más jogi eljárást kezdeményeztek.
12. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az ezen irányelv alkalmazásáról szóló értesítéstől számított három éven belül megfeleljenek [6]. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított öt éven belül minden szükséges információt a Bizottság rendelkezésére bocsátanak, hogy a Bizottság az ezen irányelv alkalmazásáról szóló jelentését a Tanács elé történő terjesztés céljából elkészíthesse.
13. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1986. július 24-én.