KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1244/2004
af 6. juli 2004
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår EF-støtte til privat oplagring af visse oste i oplagringsåret 2004/05
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter (1) særlig artikel 10, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 9 i forordning (EF) nr. 1255/1999 kan der ydes støtte til privat oplagring af oste, som kan lagres, og af oste, som er fremstillet af fåre- og/eller gedemælk og mindst skal modne i seks måneder, hvis prisudviklingen og lagersituationen for disse oste tyder på en alvorlig uligevægt på markedet, som kan fjernes eller mindskes ved oplagring en del af året.
(2)
Den sæsonbestemte produktion af visse oste, som kan lagres, og ostene pecorino romano, kefalotyri og kasseri forværres af den samtidige sæsonbestemte nedgang i forbruget. Den kraftigt opdelte produktion af disse oste forværrer desuden følgerne af det sæsonbestemte forbrug. De mængder, der svarer til forskellen mellem produktionen i sommer- og vintermånederne, bør derfor oplagres i en vis periode.
(3)
Det bør fastsættes, herunder også for de nye medlemsstater, hvilke typer oste og hvor store mængder der maksimalt kan ydes støtte for, og kontrakternes varighed bør fastlægges ud fra de faktiske markedsbehov og mulighederne for at opbevare de pågældende oste. Det bør ligeledes fastsættes, hvilke irske oste der kan ydes støtte for, således at støtten kan målrettes på de oste, der kan give anledning til markedsuligevægt.
(4)
Markedssituationen for pecorino romano, der kendetegnes ved overskudsproduktion og et markant prisfald, berettiger til, at der ydes støtte for en større mængde af denne ost, end det hidtil har været tilfældet.
(5)
Oplagringskontraktens bestemmelser og de nødvendige foranstaltninger, der skal sikre identifikation og kontrol af de pågældende oste, bør fastlægges nærmere. Støtten bør fastsættes ud fra oplagringsudgifterne og den ligevægt, der skal opretholdes mellem oste, som der kan ydes støtte for, og andre oste, der kommer på markedet. Med henblik herpå bør støtten til de faste udgifter reduceres, og støtten til de finansielle udgifter bør beregnes på grundlag af en rentesats på 2 %.
(6)
Der bør fastsættes nærmere bestemmelser om dokumentation, regnskabsføring og hyppighed af og regler for kontrol. Medlemsstaterne bør kunne fastsætte, at kontrahenterne skal bære alle eller en del af kontrolomkostningerne.
(7)
For at gøre det muligt at overvåge anvendelsen af ordningen for støtte til oplagring bør Kommissionen regelmæssigt informeres om de mængder, der er omfattet af denne ordning.
(8)
Forvaltningskomitéen for Mælk og Mejeriprodukter har ikke afgivet udtalelse inden for den af formanden fastsatte frist -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
I denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser for ydelse af den i artikel 9 i forordning (EF) nr. 1255/1999 omhandlede EF-støtte til privat oplagring af visse oste (i det følgende benævnt »støtte«) for oplagringsåret 2004/05.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a)
»lagerparti«: en ostemængde på mindst 2 tons af samme type og indlagret samme dag på samme lager
b)
»dagen for den kontraktlige oplagrings begyndelse«: dagen efter indlagringen
c)
»sidste dag for kontraktlig oplagring«: dagen før udlagringen
d)
»oplagringsår«: den periode, hvor osten må være omfattet af ordningen for privat oplagring som fastsat i bilaget for hver type ost.
Artikel 3
Støtteberettigede oste
1. Der ydes støtte for visse lageroste, pecorino romano-oste og kefalotyri- og kasseri-oste på de i bilaget fastsatte betingelser.
2. Ostene skal være fremstillet i EF og opfylde følgende betingelser:
a)
De skal med skrifttegn, der ikke kan viskes ud, bære en angivelse af den virksomhed, som har fremstillet dem, og fremstillingsdatoen og -måneden, idet disse oplysninger kan være angivet i form af en kode.
b)
Ved en kvalitetskontrol skal det være fastslået, at de med tilstrækkelig sikkerhed efter lagringens afslutning kan klassificeres i de i bilaget fastsatte kategorier.
Artikel 4
Oplagringskontrakt
1. Kontrakter om privat oplagring af oste indgås mellem interventionsorganet i den medlemsstat, på hvis område ostene oplagres, og fysiske eller juridiske personer, i det følgende benævnt »kontrahenter«.
2. Oplagringskontrakten udformes skriftligt og efter ansøgning herom.
Ansøgningen skal være interventionsorganet i hænde senest 30 dage efter indlagringsdatoen, og den kan kun vedrøre ostepartier, for hvilke indlagringen er afsluttet. Interventionsorganet registrerer datoen for ansøgningens modtagelse.
Modtager interventionsorganet ansøgningen i løbet af de første 10 arbejdsdage efter udløbet af ovennævnte frist, kan oplagringskontrakten dog indgås, men støttebeløbet nedsættes med 30 %.
3. Oplagringskontrakten udfærdiges for et eller flere lagerpartier og indeholder bestemmelser om:
a)
den mængde ost, som kontrakten omfatter
b)
de for kontraktens opfyldelse relevante datoer
c)
støttebeløbet
d)
identifikationen af lagrene.
4. Oplagringskontrakten indgås senest 30 dage efter den dato, hvor ansøgningen om indgåelse af kontrakt registreres.
5. Interventionsorganet udarbejder et sæt oplagringsbetingelser vedrørende kontrolforanstaltningerne, navnlig de i artikel 7 omhandlede foranstaltninger. I oplagringskontrakten henvises til disse oplagringsbetingelser.
Artikel 5
Indlagring og udlagring
1. Indlagrings- og udlagringsperioderne er anført i bilaget.
2. Udlagringen skal foretages i hele lagerpartier.
3. Hvis det efter de første 60 dage af den kontraktlige oplagring viser sig, at ostenes kvalitet er blevet forringet mere, end hvad der normalt kan forventes af oplagringen, kan kontrahenterne få tilladelse til én gang pr. lagerparti at udskifte de mangelfulde mængder for egen regning.
Hvis det under oplagringen eller ved udlagringen konstateres, at mængder er mangelfulde, kan der ikke ydes støtte for sådanne mængder. Restmængden af det støtteberettigede parti må desuden ikke være på under 2 tons.
Andet afsnit gælder ved udlagring af en del af et parti inden begyndelsen af den udlagringsperiode, der er omhandlet i stk. 1, eller inden udløbet af den minimumsoplagringsfrist, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2.
4. Ved beregning af støtten for de udskiftede mængder i det i stk. 3, første afsnit, omhandlede tilfælde er den første kontraktlige oplagringsdag dagen for den kontraktlige oplagrings begyndelse.
Artikel 6
Oplagringsbetingelser
1. Medlemsstaten sørger for, at alle betingelserne for at blive berettiget til støtteudbetaling overholdes.
2. Kontrahenten eller den, der er ansvarlig for lageret, sørger på anmodning af eller efter tilladelse fra medlemsstaten for, at den nødvendige dokumentation for nedenstående oplysninger vedrørende de privat oplagrede produkter er til rådighed for det organ, der varetager kontrollen:
a)
ejendomsretten på indlagringstidspunktet
b)
ostenes oprindelse og fremstillingsdato
c)
indlagringsdato
d)
tilstedeværelse på lageret og lagerets adresse
e)
udlagringsdato.
3. Kontrahenten eller i givet fald den, der er ansvarlig for lageret, fører for hver kontrakt et lagerregnskab, som skal være til rådighed på oplagringsstedet og indeholde følgende oplysninger:
a)
lagerpartinummer for privat oplagrede produkter
b)
indlagrings- og udlagringsdato
c)
antal oste og deres vægt, angivet for hvert parti
d)
produkternes placering på lageret.
4. De oplagrede produkter skal være lette at identificere og let tilgængelige, og de skal være oplagret adskilt efter kontrakt. Oplagrede oste skal være forsynet med et særligt mærke.
Artikel 7
Kontrolbestemmelser
1. Ved indlagringen foretager det ansvarlige organ kontrol for at sikre, at de oplagrede produkter er støtteberettigede, og for at forhindre, at produkterne udskiftes under den kontraktlige oplagring.
2. Det ansvarlige organ foretager uanmeldt stikprøvekontrol af, om produkterne befinder sig på lageret. Den udvalgte prøve skal være repræsentativ og udgøre mindst 10 % af den samlede kontraktmængde, som der ydes støtte til privat oplagring for.
Kontrollen omfatter foruden den regnskabskontrol, der er omhandlet i artikel 6, stk. 3, fysisk kontrol af vægten og produkternes art og deres identifikation. Den fysiske kontrol skal omfatte mindst 5 % af den mængde, der underkastes uanmeldt kontrol.
3. Ved udløbet af den kontraktlige oplagringsperiode foretager det ansvarlige organ kontrol af, om produkterne befinder sig på lageret. Hvis produkterne forbliver oplagret efter udløbet af den maksimale kontraktlige oplagringsperiode, kan kontrollen foretages, når produkterne udlagres.
Med henblik på den i første afsnit omhandlede kontrol underretter kontrahenten det ansvarlige organ om de pågældende lagerpartier mindst fem arbejdsdage før udløbet af den kontraktlige oplagringsperiode eller påbegyndelsen af udlagringen, hvis denne finder sted i eller efter oplagringsperioden.
Medlemsstaterne kan acceptere en kortere frist end de i andet afsnit omhandlede fem arbejdsdage.
4. Der skal udarbejdes en rapport om den kontrol, der foretages i henhold til stk. 1, 2 og 3, og rapporten skal indeholde følgende oplysninger:
a)
kontrollens dato
b)
dens varighed
c)
hvilke kontrolforanstaltninger der er gennemført.
Kontrolrapporten skal underskrives af den medarbejder, der er ansvarlig for kontrollen, og medunderskrives af kontrahenten eller eventuelt af den, der er ansvarlig for lageret, og den skal foreligge i betalingsdossieret.
5. Hvis der konstateres uregelmæssigheder, som vedrører 5 % eller mere af den kontrollerede produktmængde, udvides kontrollen til at omfatte en større produktmængde, hvis størrelse fastlægges af det kompetente organ.
Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om sådanne tilfælde inden for en frist på fire uger.
6. Medlemsstaterne kan fastsætte, at kontroludgifterne helt eller delvis bæres af kontrahenten.
Artikel 8
Oplagringsstøtte
1. Støtten fastsættes til følgende beløb:
a)
10 EUR pr. ton for de faste udgifter
b)
0,25 EUR pr. ton og pr. kontraktlig oplagringsdag for oplagringsudgifterne
c)
for de finansielle udgifter pr. kontraktlig oplagringsdag:
i)
0,23 EUR pr. ton for lageroste
ii)
0,28 pr. ton for pecorino romano-oste
iii)
0,39 EUR pr. ton for kefalotyri- og kasseri-oste.
2. Der ydes ikke støtte, hvis den kontraktlige oplagringsperiode er på under 60 dage. Det maksimale støttebeløb kan ikke overstige det beløb, der svarer til en kontraktlig oplagringsperiode på 180 dage.
Hvis kontrahenten ikke overholder fristen i artikel 7, stk. 3, andet afsnit eller i givet fald tredje afsnit, nedsættes støtten med 15 %, og den udbetales kun for den periode, for hvilken kontrahenten fører et for det ansvarlige organ tilfredsstillende bevis for, at ostene er forblevet under kontraktlig oplagring.
3. Støtten udbetales på anmodning af kontrahenten efter den kontraktlige oplagringsperiodes udløb, og betaling foretages senest 120 dage efter modtagelsen af betalingsanmodningen, forudsat at den i artikel 7, stk. 3, omhandlede kontrol er foretaget, og betingelserne for betaling af støtten er opfyldt.
Er der iværksat en administrativ undersøgelse af retten til støtte finder der dog ingen udbetaling sted, før denne ret er blevet anerkendt.
Artikel 9
Meddelelser
Medlemsstaterne meddeler senest den 10. i hver måned følgende oplysninger for den foregående måned:
a)
de mængder af nedenstående ostetyper, som er omfattet af en oplagringskontrakt i begyndelsen af den pågældende måned:
-
lageroste
-
pecorino romano-oste
-
kefalotyri- og kasseri-oste
b)
de mængder ost, som der er indgået oplagringskontrakt for i den pågældende måned, opdelt efter kategorierne i litra a)
c)
de mængder ost, som oplagringskontrakten er udløbet for i den pågældende måned, opdelt efter kategorierne i litra a)
d)
de mængder ost, der er omfattet af en oplagringskontrakt ved udgangen af den pågældende måned, opdelt efter kategorierne i litra a).
Artikel 10
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2004.
A BIZOTTSÁG 1244/2004/EK RENDELETE
(2004. július 6.)
az 1255/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásának módosításáról, a közösségi támogatás odaítéléséről egyes sajtok magánraktározásához a 2004/2005. évi raktározási időszak alatt
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre,
tekintettel a tej- és tejtermékpiac közösségi szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1255/1999/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak (10) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1255/1999/EK rendelet 9. cikke szerint a magánraktározásra támogatás nyújtható legalább 6 hónapos érlelési időszakot igénylő érlelt sajtok, illetve juhtejből és/vagy kecsketejből készült sajtok esetén, amennyiben az árak és e sajtok raktárkészleteinek változása súlyos piaci egyenlőtlenséget mutat, és ezeket a szezonális raktározás megszüntetheti vagy csökkentheti.
(2)
Egyes érlelt sajtok, a pecorino romano, a kefalotyri és a kasseri sajtok termelésének időszaki jellegét növelheti a fogyasztás ellentétes időszakossága. Egyébként e sajtok termelésének szakaszossága fokozhatja az említett időszakos jelleg következményeit. Ezért az időszakos tárolás ellensúlyozhatja a nyári és téli termelési hónapok közötti mennyiségi különbséget.
(3)
Az új tagállamok számára is pontosítandó a támogatásban részesíthető sajtok típusa, maximális mennyisége, illetve a szerződés időtartama a piac valóságos szükségleteinek és az érintett sajtók eltarthatóságának függvényében. Pontosan meg kell határozni a támogatásban részesíthető írországi sajtokat, amelyek esetlegesen piaci egyensúlyzavarokhoz vezethetnek.
(4)
A pecorino romano sajt piaci helyzete, többletei, jelentős áresése indokolja a támogatásban részesíthető sajtok mennyiségének növelését a múltbelihez képest.
(5)
Meg kell határozni a raktározási szerződés tartalmát, illetve azokat az intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik a szerződés alá tartozó sajtok azonosítását és ellenőrzését. A támogatás összegét a raktározási költségek szerint, illetve a támogatásban részesülő és egyéb sajtok között fenntartandó egyensúly függvényében kell meghatározni. Ennek megfelelően az állandó költségekhez nyújtott összeget csökkenteni kell, illetve a pénzügyi költségekhez nyújtandó összeget 2 %-os kamatláb alapján kell kiszámolni.
(6)
Célszerű pontosítani az adminisztráció és a könyvelés részletes feltételeit, illetve az ellenőrzés gyakoriságát és módját. E tekintetben megjegyzendő, hogy a tagállamok a szerződéskötő félre háríthatják az ellenőrzés költségeinek egy részét vagy teljes egészét.
(7)
A raktározáshoz nyújtandó támogatás végrehajtásának nyomon követése érdekében célszerű a támogatás tárgyát képező sajtok mennyiségéről rendszeres információt nyújtani a Bizottság részére.
(8)
A Tej- és Tejtermékpiaci Irányítóbizottság az elnöke által meghatározott határidőn belül nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A rendelet tárgya
A rendelet az 1255/1999/EK rendelet 9. cikkének megfelelően egyes sajtok magángazdasági raktározására vonatkozó közösségi támogatás (a következőkben: támogatás) odaítélésének módját határozza meg a 2004/2005. évi raktározási időszakra.
2. cikk
Meghatározások
A rendeletben előforduló következő kifejezések jelentései:
a)
„raktározási egység”: olyan sajtmennyiség, amely legalább 2 tonna, ugyanolyan fajtájú, és amely ugyanabban a raktárban ugyanazon a napon került raktározásra;
b)
„szerződéses raktározási időszak kezdőnapja”: a beraktározási napot követő nap;
c)
„szerződéses raktározási időszak utolsó napja”: a raktárból való kiszállítást megelőző nap;
d)
„raktározási időszak”: az időszak, amelyben a sajt a magángazdasági raktárban tartható, amint azt a melléklet minden sajtra meghatározza.
3. cikk
Támogatásban részesíthető sajtok
(1) Támogatásban részesíthetők egyes érlelt sajtok, a pecorino romano sajtok, a kefalotyri és a kasseri sajtok a mellékletben szereplő feltételek szerint.
(2) A sajtokat a Közösség területén kell előállítani, illetve a következő feltételeknek kell megfelelniük:
a)
kitörölhetetlen jegyekkel fel kell vinni az előállító cég jelét, a gyártás napját és hónapját, ezek az adatok kód formájában is megjeleníthetők;
b)
minőségi vizsgálatnak kell megfelelniük, amely szerint a sajt minősége elegendő garanciát nyújt arra, hogy az érlelés után a mellékletben meghatározott valamely kategóriába besorolható lesz.
4. cikk
Raktározási szerződés
(1) A sajtok magángazdasági raktározásáról szóló szerződés szerződéskötő felei a tagállam beavatkozást végző azon szerve, amelynek területén a sajtok raktározása történik, illetve természetes vagy jogi személyek, a továbbiakban „szerződéskötő fél”.
(2) A raktározási szerződést írásos formában kell megkötni, szerződéskötési kérelem alapján.
A kérelmet a beavatkozást végző szervhez kell intézni, maximum 30 nappal a beraktározást követően, s csak azokra a raktározási egységekre vonatkozhat, amelyek esetében a beraktározási műveletek már befejeződtek. A beavatkozást végző szerv regisztrálja a kérelem átvételének napját.
Amennyiben a kérelem a szervhez a végső határidő után, de attól számítva tíz napon belül érkezik, a raktározási szerződés megköthető, de a támogatás összege 30 %-kal csökken.
(3) A raktározási szerződés - amely egy vagy több raktározási egységre köthető - kötelezően rendelkezik a következőkről:
a)
a szerződés alá tartozó sajtmennyiség;
b)
a szerződés teljesítésére vonatkozó határidők;
c)
a támogatás összege;
d)
a raktár azonosítói.
(4) A raktározási szerződést legkésőbb a kérelem regisztrálásától számított 30 napon belül meg kell kötni.
(5) Az ellenőrzést, különösképpen a 7. cikkben meghatározott intézkedéseket a beavatkozást végző szerv dokumentációban rögzíti. A raktározási szerződés a dokumentációra hivatkozik.
5. cikk
Beraktározás és a raktárból való kiszállítás
(1) A beraktározási és készletfelszabadítási műveletek időszakait a melléklet határozza meg.
(2) A készletfelszabadítás raktározási egységenként történik.
(3) Amennyiben a szerződéses raktározás első 60 napja alatt a sajt minőségromlása meghaladja a tárolásból fakadó rendes minőségromlást, a szerződéskötő fél raktározási egységenként egyszer kicserélheti a hibás mennyiséget a saját költségére.
Amennyiben a hibára a raktározás alatti ellenőrzés folyamán vagy készletfelszabadításkor derül fény, az adott mennyiség támogatásban nem részesülhet. A támogatásban részesíthető maradék mennyiség két tonnánál kevesebb nem lehet.
A (2) bekezdés a raktározási egység egy részének (1) bekezdésben megjelölt készletfelszabadítás időpontja előtti, vagy a 8. cikk (2) bekezdésében meghatározott minimális raktározási időszak lejárta előtti kiszállítása esetén alkalmazandó.
(4) A helyettesített mennyiségekre vonatkozó támogatás kiszámolásánál a (3) bekezdés első albekezdésében az első szerződéses raktározási nap a szerződéses raktározás kezdőnapjának felel meg.
6. cikk
Raktározási feltételek
(1) A tagállam meggyőződik arról, hogy a támogatás nyújtásának összes feltétele teljesült.
(2) A szerződéskötő fél vagy - a tagállam kérésére, illetve engedélyével - a raktár felelőse az ellenőrzést végző illetékes szerv részére olyan dokumentációt tart rendelkezésre, amelynek alapján meg lehet győződni arról, hogy a magánraktározásba helyezett termékek:
a)
kinek a tulajdonában voltak a beraktározáskor;
b)
a sajt eredetéről, előállításának időpontjáról;
c)
a beraktározás időpontjáról;
d)
a raktár címéről és a termékek beraktározott voltáról;
e)
a kiszállítás időpontjáról.
(3) A szerződéskötő fél vagy a raktár felelőse minden raktározási szerződésre vonatkozóan külön anyagnyilvántartást vezet a raktárban fellelhető mennyiségről, amely tartalmazza:
a)
a magánraktározásba helyezett raktározási egység azonosító számát;
b)
a beraktározás és a készletfelszabadítás időpontját;
c)
a sajtok számát és tömegét, raktározási egységenként föltüntetve;
d)
a termékek tárolási helyét a raktárban.
(4) A beraktározott termékek azonosítása legyen egyszerű, könnyen hozzáférhető és szerződéshez rendelhető. Speciális jelzést kell a raktározott sajtokra felhelyezni.
7. cikk
Ellenőrzés
(1) Beraktározásnál az illetékes szerv elvégzi az ellenőrzést, különösképpen arra nézve, hogy a beraktározott termék részesíthető-e támogatásban, illetve a termék szerződéses raktározás alatti helyettesíthetősége minden lehetőségének megelőzése érdekében.
(2) Az ellenőrző szerv a termék beraktározott voltáról szúrópróbaszerű ellenőrzést végez, mintavétellel. A minta legyen reprezentatív, feleljen meg legalább a támogatott teljes szerződéses mennyiség 10 %-ának.
Az ellenőrzés a 6. cikk (3) bekezdésében jelzett nyilvántartás ellenőrzésén túl kiterjed a termékek fizikai azonosítására, tömegének és jellemzőinek ellenőrzésére. A fizikai ellenőrzésnek a minták legalább 5 %-ára ki kell terjednie.
(3) A szerződéses raktározási időszak lejártakor az illetékes szerv ellenőrzi a termék fellelhetőségét a raktárban. Ha a termék a szerződéses időszak lejárta után is a raktárban marad, az illetékes szerv az ellenőrzést a készletfelszabadításkor is megejtheti.
Az első albekezdésben meghatározott ellenőrzés elvégzése érdekében a szerződéskötő fél köteles az illetékes szervet értesíteni a készletfelszabadításról legalább öt munkanappal a szerződéses raktározás lejárta, illetve a kiszállítási műveletek megkezdése előtt, amennyiben erre a raktározási időszak alatt vagy után kerül sor.
A tagállam a második albekezdésben meghatározott öt munkanapnál rövidebb határidőt is elfogadhat.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésnek megfelelő ellenőrzések alapján beszámolót kell készíteni, amelynek tartalmaznia kell:
a)
az ellenőrzés időpontját;
b)
időtartamát;
c)
az elvégzett műveleteket.
A beszámolót aláírja a felelős ellenőrző, ellenjegyzi a szerződéskötő fél, adott esetben a raktár felelőse, és csatolni kell a támogatáskifizetési dokumentációhoz.
(5) Amennyiben a szabálytalanságok az ellenőrzés alá vont mennyiség 5 %-át vagy annál nagyobb mennyiséget érintenek, az ellenőrzést ki kell terjeszteni szélesebb mintára; e minta nagyságát az illetékes szerv határozza meg.
Ezeket az eseteket a tagállamok négyhetes határidőn belül jelzik a Bizottságnak.
(6) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az ellenőrzés költségét részben vagy egészben a szerződéskötő fél viselje.
8. cikk
Raktározási támogatás
(1) A támogatás összege a következőképpen határozandó meg:
a)
10 euró/tonna az állandó költségekre;
b)
0,25 euró/tonna szerződéses raktározási naponként a raktározási költségekre;
c)
pénzügyi költségekre szerződéses raktározási naponként:
i.
0,23 euró/tonna az érlelt sajtokra;
ii.
0,28 euró/tonna a pecorino romano sajtokra;
iii.
0,39 euró/tonna a kefalotyri és a kasseri sajtokra.
(2) Nem jár támogatás, ha a raktározási időszak kevesebb, mint 60 nap. A támogatás maximális összege nem haladhatja meg a 180 napos szerződéses raktározási időszaknak megfelelő összeget.
Amennyiben a 7. cikk (3) bekezdése második vagy, adott esetben, harmadik albekezdésében meghatározott határidőt nem teljesíti a szerződéskötő fél, a támogatás összege 15 %-kal csökken, és csak arra az időszakra fizetendő, amelyre nézve a szerződéskötő fél bizonyítja, hogy a sajtok szerződéses raktározás alatt álltak, feltéve hogy a bizonyítást az illetékes szerv elfogadja.
(3) A támogatás a szerződéskötő fél kérelmére fizetendő, a szerződéses raktározási időszak után, 120 napos határidővel a kérelem átvételét követően, amennyiben a 7. cikk (3) bekezdésének ellenőrzéseit elvégezték és a fizetés feltételeit tiszteletben tartották.
Ha azonban közigazgatási eljárás van folyamatban a jogosultságra vonatkozóan, a fizetésre csak a támogatásra való jogosultság elismerése után kerülhet sor.
9. cikk
Értesítések
A tagállamok legkésőbb minden hó 10-én az előző hóra vonatkozólag közlik:
a)
a tárgyhónap kezdetekor szerződés hatálya alatt álló sajtmennyiséget:
-
érlelt sajtok,
-
pecorino romano,
-
kefalotyri és kasseri;
b)
az a) pontban meghatározott felosztás szerinti sajtmennyiséget, amelyre a tárgyhónap során szerződést kötöttek;
c)
az a) pontban meghatározott felosztás szerinti sajtmennyiséget, amelyre a tárgyhónap során szerződéses időszak járt le;
d)
az a) pontban meghatározott felosztás szerinti sajtmennyiséget, amely a tárgyhónap végén szerződés hatálya alatt állt.
10. cikk
A rendelet hatálya
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő megjelenést követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2004. július 6-án.