EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 1999/62/EF
af 17. juni 1999
om afgifter på tunge godskøretøjer for benyttelse af visse infrastrukturer
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, navnlig artikel 71, stk. 1, og artikel 93,
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),
i henhold til fremgangsmåden i traktatens artikel 251(4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Det er en forudsætning for at kunne fjerne fordrejning af konkurrencen mellem transportvirksomheder i medlemsstaterne, at afgiftssystemerne harmoniseres, og at der indføres retfærdige ordninger for opkrævning af afgifter hos transportvirksomhederne med henblik på dækning af infrastrukturomkostningerne;
(2) disse mål kan kun nås i etaper;
(3) en vis grad af harmonisering af afgiftssystemet er allerede opnået med vedtagelsen af Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier(5) og Rådets direktiv 92/82/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af punktafgiftssatserne for mineralolier(6);
(4) ved sin dom af 5. juli 1995 i sag C-21/94, Parlamentet mod Rådet(7), annullerede Domstolen for De Europæiske Fællesskaber Rådets direktiv 93/89/EF af 25. oktober 1993 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse køretøjer, samt af vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infrastrukturer(8), idet den samtidig fastslog, at retsvirkningerne af det annullerede direktiv står ved magt, indtil Rådet har vedtaget et nyt direktiv; direktiv 93/89/EØF afløses derfor af nærværende direktiv;
(5) tilpasningen af de nationale afgiftsordninger bør under de nuværende omstændigheder begrænses til erhvervskøretøjer, hvis højst tilladte bruttovægt overskrider et givet niveau;
(6) med henblik herpå bør der fastsættes mindstesatser for de køretøjsafgifter, der i øjeblikket anvendes i medlemsstaterne, eller som kunne træde i stedet for disse;
(7) der bør tilskyndes til anvendelse af mere miljø- og vejvenlige køretøjer ved hjælp af en differentiering af afgifterne, i det omfang differentieringen ikke påvirker det indre markeds funktion;
(8) visse medlemsstater bør tildeles en periode, hvor de kan undtages fra minimumssatserne, for at lette tilpasningen til det i dette direktiv fastsatte niveau;
(9) for nogle former for lokaltransport i medlemsstaterne med ringe betydning for Fællesskabets transportmarked gælder der for tiden nedsatte køretøjsafgifter; for at sikre en harmonisk overgang bør medlemsstaterne kunne indføre midlertidige undtagelser fra minimumssatserne;
(10) medlemsstaterne bør have tilladelse til at anvende nedsatte satser eller undtagelser fra køretøjssafgifter for køretøjer, hvis drift må antages at være uden indvirkning på Fællesskabets transportmarked;
(11) for at tage hensyn til visse særlige situationer, bør der fastlægges en procedure, hvorefter medlemsstaterne kan få tilladelse til at opretholde yderligere undtagelser eller nedsættelser;
(12) den eksisterende konkurrencefordrejning kan ikke fjernes alene ved harmonisering af afgifterne, herunder brændstofafgifterne, men de kan, indtil der er indført afgiftsformer, der er teknisk og økonomisk mere velegnede, dæmpes, ved at der gives mulighed for at bibeholde eller indføre vejafgifter og/eller brugsafgifter for anvendelse af motorveje; endvidere bør medlemsstaterne have lov til at kræve afgifter for anvendelse af broer, tunneler og bjergpas;
(13) som følge af de særlige omstændigheder, der gør sig gældende på visse veje i Alpeområdet, kan det være hensigtsmæssigt for en medlemsstat ikke at opkræve brugsafgifter på en bestemt strækning af sit motorvejsnet, således at der kan opkræves en afgift på basis af infrastrukturen;
(14) vej- og brugsafgifter bør ikke indebære forskelsbehandling eller urimeligt omfattende formaliteter, og de bør heller ikke skabe hindringer ved de indre grænser; der bør derfor træffes hensigtsmæssige foranstaltninger, således at vej- og brugsafgifter kan betales når som helst og med forskellige betalingsmidler;
(15) brugsafgiftssatsen bør fastsættes på grundlag af det tidsrum, hvori den pågældende infrastruktur benyttes og differentieres afhængig af de omkostninger, de pågældende fartøjer forårsager;
(16) der kan midlertidigt anvendes nedsatte køretøjsafgifter for køretøjer, der er registreret i Grækenland for at tage hensyn til vanskeligheder som følge af dets geopolitiske beliggenhed;
(17) for at sikre, at brugsafgifter og vejafgifter anvendes ensartet, bør der fastsættes visse regler for deres anvendelse, såsom karakteristika for de infrastrukturer, hvor disse brugs- og vejafgifter finder anvendelse, visse maksimumssatser samt andre generelle betingelser, som skal opfyldes; vægtede gennemsnitlige vejafgifter bør stå i forhold til omkostningerne ved anlæg, drift og udvikling af det pågældende infrastrukturnet;
(18) medlemsstaterne bør kunne lade en procentdel af brugs- og vejafgifterne tilfalde miljøet og den afbalancerede udvikling af transportnettene, forudsat at det pågældende beløb beregnes i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv;
(19) de beløb, som i dette direktiv er udtrykt i de nationale valutaenheder i de medlemsstater, som indfører euroen, vil blive fastsat den 1. januar 1999, når euroens værdi er blevet fastsat i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 2866/98 af 31. december 1998 om omregningskurserne mellem euroen og valutaerne i de medlemsstater, der indfører euroen(9); de medlemsstater, som ikke indfører euroen, bør årligt revidere de beløb, der i dette direktiv er udtrykt i nationale valutaer, og om nødvendigt tilpasse dem som følge af ændringer i valutakurserne; årlige tilpasninger af valutakurserne bør ikke være tvungne, hvis den ændring, som følger af de nye valutakurser, ligger under en vis procentdel;
(20) territorialprincippet bør finde anvendelse; to eller flere medlemsstater bør have mulighed for samarbejde om at indføre en fælles brugsafgiftsordning under forudsætning af, at visse supplerende betingelser overholdes;
(21) i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet begrænser nærværende direktiv sig til det nødvendige med henblik på at nå de tilstræbte mål, jf. traktatens artikel 5, stk. 3;
(22) der bør fastsættes en stram tidsplan for en fornyet gennemgang af dette direktivs bestemmelser med henblik på eventuelt at ændre bestemmelserne for at nå frem til en mere territorialbetinget afgiftsordning -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
KAPITEL I
Almindelige bestemmelser
Artikel 1
Dette direktiv gælder for køretøjsafgifter samt vej- og brugsafgifter på køretøjer som defineret i artikel 2.
Direktivet gælder ikke for køretøjer, som udelukkende udfører transport i medlemsstaternes ikkeeuropæiske områder.
Det gælder heller ikke for køretøjer, som er registreret på De Kanariske Øer og i Ceuta og Melilla og på Azorerne og Madeira, og som udelukkende udfører transport i disse områder eller mellem disse områder og henholdsvis Spaniens og Portugals kontinentale områder.
Artikel 2
I dette direktiv forstås ved:
a) "motorvej": en vej, som specielt er anlagt og bygget til færdsel med motorkøretøjer, som ikke har tilkørsel til tilgrænsende ejendomme, og som:
i) i de to færdselsretninger har særskilte vejbaner, der bortset fra særlige steder og midlertidige foranstaltninger er adskilt fra hinanden enten ved en midterrabat, der ikke er bestemt til færdsel, eller undtagelsesvis ved andre midler
ii) ikke krydses i samme niveau af anden vej, jernbane, sporvognslinje eller fodgængerpassager
iii) er særligt afmærket som motorvej
b) "vejafgift": betaling af et bestemt beløb for et køretøjs tilbagelæggelse af en strækning mellem to punkter på en af de i artikel 7, stk. 2, nævnte infrastrukturer, idet beløbets størrelse afhænger af den tilbagelagte afstand og køretøjsklassen
c) "brugsafgift": betaling af et bestemt beløb, der giver et køretøj ret til at benytte de i artikel 7, stk. 2, nævnte infrastrukturer i et nærmere bestemt tidsrum
d) "køretøj": et motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer, som udelukkende er beregnet til vejgodstransport, og hvis højst tilladte bruttovægt er mindst 12 tons
e) "EURO I"-køretøj: et køretøj med de karakteristika, som er anført i række A i tabellen i afsnit 8.3.1.1 i bilag I til Rådets direktiv 88/77/EØF af 3. december 1987 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra dieselmotorer til fremdrift af køretøjer(10)
f) "EURO II"-køretøj: et køretøj med de karakteristika, som er anført i række B i tabellen i afsnit 8.3.1.1 i bilag I til direktiv 88/77/EØF.
KAPITEL II
Afgifter på køretøjer
Artikel 3
1. De i artikel 1 omhandlede afgifter på køretøjer er følgende:
- Belgien:
taxe de circulation sur les vehicules automobiles//verkeersbelasting op de autovoertuigen
- Danmark:
vægtafgift af motorkøretøjer m.v.
- Tyskland:
Kraftfahrzeugsteuer
- Grækenland:
Τέλη κυκλοφορας
- Spanien:
a) impuesto sobre vehiculos de tracción mecánica
b) impuesto sobre actividades económicas (kun for så vidt angår afgiftsbeløbet for motorkøretøjer)
- Frankrig:
a) taxe speciale sur certain vehicules routiers
b) taxe différentielle sur les véhicules à moteur
- Irland:
vehicle excise duty
- Italien:
a) tassa automolilistica
b) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica
- Luxembourg:
taxe sur les véhicules automoteurs
- Nederlandene:
motorrijtuigenbelasting
- Østrig:
Kraftfahrzeugsteuer
- Portugal:
a) imposto de camionagem
b) imposto de circulação
- Finland:
Varsinainen ajoneuvoverd//egentlig fordonsskatt
- Sverige:
Fordonsskatt
- Det Forenede Kongerige:
a) vehicle excise duty
b) motor vehicles licence.
2. Hvis en medlemsstat ændrer en af de i stk. 1 nævnte afgifter til en anden af samme type, underretter den Kommissionen, der foretager de nødvendige ændringer.
Artikel 4
Bestemmelserne for opkrævning og inddrivelse af de i artikel 3 nævnte afgifter fastsættes af medlemsstaterne.
Artikel 5
For så vidt angår køretøjer, der er registreret i medlemsstaterne, kan de i artikel 3 nævnte afgifter kun opkræves af registreringsmedlemsstaten.
Artikel 6
1. Uanset strukturen i de i artikel 3 nævnte afgifter fastsætter medlemsstaterne afgiftssatserne på en sådan måde, at de for hver af de i bilag I nævnte klasser eller underklasser af køretøjer ikke er mindre end de i bilag I fastsatte minimumssatser.
Indtil to år efter direktivets ikrafttræden kan Grækenland, Italien, Portugal og Spanien anvende satser, der er mindre end, men som mindst udgør 65 % af minimumssatserne i bilag I.
2. Medlemsstaterne kan anvende reducerede satser eller undtagelser for
a) forsvarets, civilforsvarets, brandvæsenets, andre beredskabstjenesters, ordensmagtens og vejvæsenets køretøjer
b) køretøjer, som kun undtagelsesvis kører på offentlig vej i registreringsmedlemsstaten, og som anvendes af fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed ikke er godstransport, men dog kun hvis den transportvirksomhed, som udføres med sådanne køretøjer, ikke skaber konkurrencefordrejninger, samt hvis Kommissionens samtykke indhentes.
3. a) Rådet, som træffer afgørelse med enstemmighed på forslag af Kommissionen, kan tillade en medlemsstat at bibeholde yderligere undtagelser fra eller yderligere nedsættelser af de afgifter af køretøjer, som er begrundet i en specifik politik hos medlemsstaten af socioøkonomisk art, eller som er knyttet til dens infrastrukturer. Sådanne undtagelser eller nedsættelser kan kun anvendes på køretøjer, som er registreret i medlemsstaten, og som udelukkende udfører transportvirksomhed inden for en velafgrænset del af dens område.
b) En medlemsstat, der ønsker at opretholde en sådan undtagelse eller nedsættelse, underretter Kommissionen derom og meddeler den ligeledes alle nødvendige oplysninger. Kommissionen underretter inden for en frist på en måned de øvrige medlemsstater om den ønskede undtagelse eller nedsættelse.
Rådet anses for at have givet tilladelse til opretholdelse af undtagelsen eller nedsættelsen, hvis hverken Kommissionen eller nogen anden medlemsstat inden for en frist på to måneder fra den dato, på hvilken de andre medlemsstater blev underrettet i overensstemmelse med første afsnit, anmoder om, at spørgsmålet behandles af Rådet.
4. Medlemsstaterne må ikke indrømme undtagelser fra eller nedsættelser af de i artikel 3 nævnte afgifter, som måtte bevirke, at den skyldige afgift bliver mindre end de i stk. 1 omhandlede minimumssatser, jf. dog stk. 1, andet afsnit, stk. 2 og 3 samt artikel 6 i Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne(11).
KAPITEL III
Vej- og brugsafgifter
Artikel 7
1. Medlemsstaterne kan bibeholde eller indføre vejafgifter og/eller brugsafgifter, såfremt betingelserne i stk. 2-10 overholdes.
2. a) Vejafgifter og brugsafgifter opkræves kun for anvendelse af motorveje og andre flersporede veje med karakter af motorvej samt af broer, tunneler og bjergpas.
I en medlemsstat uden et generelt motorvejsnet eller et net af tosporede veje med tilsvarende karakteristika kan vej- og brugsafgifter dog opkræves i den pågældende medlemsstat for anvendelse af den øverste vejklasse set ud fra et teknisk synspunkt.
b) Efter forhandling med Kommissionen efter proceduren i Rådets beslutning af 21. marts 1962 om indførelse af en fremgangsmåde til forudgående undersøgelse og forhandling om visse administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, som medlemsstaterne påtænker at udstede på transportområdet(12)
i) kan der også opkræves vej- og brugsafgifter for anvendelse af andre strækninger af hovedvejsnettet, særlig
- når sikkerhedsmæssige grunde taler for det
- i en medlemsstat, hvor der i størstedelen af landet ikke findes noget sammenhængende net af motorveje eller motortrafikveje med tilsvarende karakteristika, i den del af landet, men kun på veje, der bruges til tung international og interregional godstransport, forudsat at trafikbehovet og befolkningstætheden ikke økonomisk berettiger til anlæg af motorveje eller motortrafikveje med tilsvarende karakteristika
ii) kan de berørte medlemsstater aftale særlige arrangementer for grænseområder
iii) Østrig kan undtage motorvejsstrækningen mellem Kufstein og Brenner fra den østrigske brugsafgift.
3. Vejafgifter og brugsafgifter må ikke opkræves samtidig for anvendelse af en og samme vejstrækning. Medlemsstaterne kan dog på vejnet, hvor der betales brugsafgift, ligeledes opkræve vejafgift for anvendelse af broer, tunneler og bjergpas.
4. Vejafgifter og brugsafgifter skal opkræves uden direkte eller indirekte forskelsbehandling begrundet i transportvirksomhedernes nationalitet eller transportens afsendelses- eller bestemmelsessted.
5. Vejafgifter og brugsafgifter skal anvendes og opkræves, og betalingen af dem kontrolleres, på en sådan måde, at trafikstrømmen sinkes mindst muligt, og således at enhver obligatorisk kontrol ved Fællesskabets indre grænser undgås. Med henblik herpå samarbejder medlemsstaterne om at fastlægge metoder til at give transportvirksomhederne mulighed for at erlægge brugsafgifterne døgnet rundt, i det mindste på alle større salgssteder, med anvendelse af alle normale betalingsmidler i og uden for de medlemsstater, hvor de anvendes. Medlemsstaterne stiller tilstrækkelige faciliteter til rådighed på de steder, hvor vejafgifter og brugsafgifter betales, således at normale vejsikkerhedsstandarder opretholdes.
6. En medlemsstat kan fastsætte, at der for køretøjer, som er registreret i den, skal opkræves brugsafgifter for anvendelse af dens vejnet som helhed.
7. Brugsafgifterne, inklusive administrative udgifter, fastsættes af de pågældende medlemsstater til en sats, der ikke er højere end maksimumssatserne, der er fastsat i bilag II for de forskellige kategorier køretøjer.
Den 1. juli 2002 og hvert andet år derefter tages maksimumssatserne op til revision. Hvis det er nødvendigt, fremsætter Kommissionen forslag om tilpasning, og Europa-Parlamentet og Rådet træf fer afgørelse herom på de i traktaten fastsatte betingelser.
De medlemsstater, der anvender en brugsafgift, anvender indtil to år efter direktivets ikrafttræden en 50 % nedsat brugsafgiftssats for køretøjer, der er registreret i Grækenland, som følge af landets geopolitiske situation. Kommissionen kan beslutte at tillade, at disse medlemsstater viderefører denne nedsættelse fra år til år.
8. Satserne for brugsafgifterne skal afspejle det tidsrum, hvori de pågældende infrastrukturer benyttes.
En medlemsstat må kun anvende en årlig sats for køretøjer, der er registreret i den.
9. De vægtede gennemsnitlige vejafgifter bør stå i forhold til omkostningerne ved anlæg, drift og udvikling af det pågældende infrastrukturnet.
10. Uden at anvendelsen af stk. 9 herved indskrænkes, kan medlemsstaterne differentiere satserne, således at den opkrævede vejafgift afhænger af
a) køretøjets emissionsklasse, forudsat at ingen vejafgift ligger mere end 50 % over den vejafgift, der opkræves for tilsvarende køretøjer, der opfylder de strengeste emissionsnormer
b) tidspunktet på dagen, forudsat at ingen vejafgift ligger mere end 100 % over den vejafgift, der opkræves i den billigste dagperiode.
Eventuel differentiering af vejafgifter på grundlag af køretøjets emissionsklasse eller tidspunktet på dagen skal stå i forhold til det forfulgte mål.
Artikel 8
1. To eller flere medlemsstater kan samarbejde om at indføre en fælles brugsafgiftsordning for deres samlede område. I så fald inddrager medlemsstaterne Kommissionen snævert i udarbejdelsen af den fælles brugsafgiftsordning samt i ordningens senere drift og i eventuelle ændringer.
2. For en sådan fælles ordning gælder ud over bestemmelserne i artikel 7 følgende bestemmelser:
a) de fælles brugsafgiftssatser fastsættes af de deltagende medlemsstater, således at de ikke er større end de maksimumssatser, der er omhandlet i artikel 7, stk. 7
b) betalingen af den fælles brugsafgift skal give adgang til det vejnet, som de deltagende medlemsstater har fastlagt i henhold til artikel 7, stk. 2
c) andre medlemsstater kan tilslutte sig den fælles ordning
d) de deltagende medlemsstater udarbejder et fordelingssystem, således at hver af disse får en rimelig del af brugsafgiftsprovenuet.
KAPITEL IV
Afsluttende bestemmelser
Artikel 9
1. Dette direktiv berører ikke medlemsstaternes anvendelse af:
a) særlige afgifter
- som opkræves ved registreringen af køretøjer, eller
- som pålægges køretøjer eller læs af særlig stor vægt eller særlig store dimensioner
b) parkeringsafgifter og særlige afgifter for kørsel i byer
c) regulerende afgifter med specifikt sigte på at undgå trafikoverbelastning på visse steder og tidspunkter.
2. Dette direktiv er heller ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan anvende en procentdel af beløbet fra brugs- og vejafgiften til miljøbeskyttelse og afbalanceret udvikling af transportnettene, for så vidt dette beløb beregnes i overensstemmelse med artikel 7, stk. 7 og 9.
Artikel 10
1. Med henblik på anvendelsen af dette direktiv er omregningskurserne mellem euroen og de nationale valutaer i de medlemsstater, der ikke anvender enroen, dem, som gælder den første arbejdsdag i oktober, og som offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende; de har virkning fra den 1. januar i det følgende kalenderår.
2. Medlemsstater, som ikke anvender enroen, kan opretholde de beløb, som gælder ved den i stk. 1 omhandlede årlige tilpasning, såfremt omregningen af disse beløb udtrykt i euro medfører en ændring på under 5 % udtrykt i de nationale valutaer.
Artikel 11
1. På de i artikel 7, stk. 7, andet afsnit, nævnte datoer aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv og om virkningerne af dette direktiv på baggrund af den teknologiske udvikling og udviklingen i trafikbelastningen.
2. For at Kommissionen kan udarbejde nævnte rapporter, meddeler medlemsstaterne senest seks måneder før ovennævnte datoer Kommissionen de nødvendige oplysninger.
3. De medlemsstater, der indfører elektroniske systemer til opkrævning af vej- og/eller brugsafgifter, samarbejder med henblik på et passende niveau af interoperabilitet.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 1. juli 2000. De underretter straks Kommissionen herom.
Når medlemsstaterne vedtager disse love og administrative bestemmelser, skal de indeholde en henvisning til dette direktiv, eller de skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for denne henvisning fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater herom.
Artikel 13
Dette direktiv træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 14
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 17. juni 1999.
Az Európai Parlament és a Tanács 1999/62/EK irányelve
(1999. június 17.)
a nehéz tehergépjárművekre egyes infrastruktúrák használatáért kivetett díjakról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 71. cikke (1) bekezdésére és 93. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [3],
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],
mivel:
(1) A tagállamokban működő fuvarozási vállalkozások közötti verseny torzulásainak a felszámolása szükségessé teszi mind a díjkivetési rendszerek összehangolását, mind pedig méltányosságon alapuló mechanizmusok kidolgozását az infrastruktúra-használati díjak kivetésére a fuvarozási vállalkozások esetében.
(2) Ezek a célkitűzések csak fokozatosan valósíthatók meg.
(3) A díjkivetési rendszerek összehangolásának egy bizonyos fokát az ásványi olajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19-i 92/81/EGK tanácsi irányelv [5] és az ásványi olajok jövedékiadó-mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19-i 92/82/EGK tanácsi irányelv [6] elfogadásával már elérték.
(4) Az Európai Parlament kontra Tanács C-21/94 sz. ügyben, 1995. július 5-én hozott ítéletével [7] az Európai Közösségek Bírósága megsemmisítette a közúti árufuvarozásban használt egyes járművekre kivetett adók, valamint az autópályadíjak és egyes infrastruktúrák használati díjainak a tagállamok általi alkalmazásáról szóló, 1993. október 25-i 93/89/EGK tanácsi irányelvet [8], egyben fenntartva annak hatályát mindaddig, amíg a Tanács új irányelvet nem fogad el; ezért a 93/89/EGK irányelv helyébe ez az irányelv lép.
(5) A jelenlegi körülmények között a nemzeti díjkivetési rendszerek módosítását egy bizonyos össztömeget meghaladó haszonjárművekre kell korlátozni.
(6) Ennek megvalósításához szükséges a tagállamok által jelenleg alkalmazott, illetve a későbbiekben azokat helyettesíthető gépjárműadók minimális adótételeinek meghatározása.
(7) Az adók vagy díjak megkülönböztetett alkalmazásán keresztül szorgalmazni kell a kevésbé szennyező és az utakat kevésbé károsító járművek használatát, amennyiben az ilyen megkülönböztetés nem zavarja a belső piac működését.
(8) Indokolt, hogy bizonyos tagállamok számára bizonyos időszakra mentességet biztosítsanak a minimális adókulcsok alkalmazása alól, hogy ezzel elősegítsék az ezen irányelvben előírt szintekhez való alkalmazkodást.
(9) Egyes helyi belföldi fuvarozási tevékenységekre, amelyek a Közösség fuvarpiacára csak kismértékű befolyást gyakorolnak, jelenleg csökkentett mértékű gépjárműadó-tételeket alkalmaznak; a zökkenőmentes átmenet biztosítása céljából a tagállamokat fel kell hatalmazni arra, hogy a minimális kulcsok alkalmazása alól ideiglenes mentességeket állapítsanak meg.
(10) A tagállamok számára engedélyezni kell, hogy csökkentett adótételeket alkalmazzanak, vagy a gépjárműadó alóli mentességet biztosítsanak olyan járművek vonatkozásában, amelyek feltehetően nem befolyásolják a Közösség fuvarpiacának működését.
(11) Bizonyos különleges helyzetekre tekintettel meg kell állapítani egy olyan eljárást, amelynek alkalmazásával a tagállamok számára engedélyezhető további mentesítések vagy adócsökkentések alkalmazásának a fenntartása.
(12) A verseny meglévő torzulásai nem szüntethetők meg kizárólag az adók vagy az üzemanyagok jövedéki adójának összehangolásával; ugyanakkor mindaddig, amíg a díjkivetés műszakilag és gazdaságilag megfelelőbb formái ki nem alakulnak, az ilyen torzulások mérsékelhetők az autópályadíjak és/vagy használati díjak alkalmazásának a fenntartásával vagy bevezetésével; továbbá engedélyezni kell, hogy díjakat vessenek ki hidak, alagutak és hegyi átjárók használatára.
(13) Bizonyos alpesi útvonalak különleges körülményeit figyelembe véve indokolt lehet, hogy egy tagállam ne alkalmazza használatidíj-rendszerét autópálya-hálózatának egy jól körülhatárolt szakaszán annak érdekében, hogy lehetővé tegye egy infrastruktúra-vonatkozású díj alkalmazását.
(14) Az autópályadíjak és a használati díjak nem lehetnek diszkriminatívak, és nem vonhatnak maguk után többletként jelentkező hivatalos formaságokat, valamint nem képezhetnek akadályokat a belső határokon; ezért megfelelő intézkedésekkel gondoskodni kell arról, hogy az autópályadíjak és a használati díjak bármikor és különféle fizetési módokon megfizethetők legyenek.
(15) A használati díjak díjtételeit az érintett infrastruktúra használatának időtartama alapján és a közúti járművek használata által előidézett költségek szerinti megkülönböztetéssel kell meghatározni.
(16) A Görögországban bejegyzett járművek vonatkozásában a helyi geopolitikai nehézségek figyelembevételével ideiglenesen csökkentett mértékű használati díjtételeket kell alkalmazni.
(17) Az autópályadíjak és használati díjak egységes alkalmazásának érdekében meg kell határozni az alkalmazás feltételeire vonatkozó szabályokat, úgymint annak az infrastruktúrának a jellemzőit, amelyre alkalmazandóak, valamint bizonyos díjtételek maximális mértékét és egyéb olyan általános jellegű feltételeket, amelyeknek meg kell felelni; az érintett infrastruktúra-hálózat építési, üzemeltetési és fejlesztési költségeihez kapcsolódóan súlyozott átlagos útdíjtételeket kell megállapítani.
(18) A tagállamok számára engedélyezni kell, hogy az autópályadíj vagy használati díj összegének egy bizonyos százalékát a környezetvédelem és közlekedési hálózatok kiegyensúlyozott fejlesztése céljaira elkülöníthessék, amennyiben ezt az összeget ezen irányelv rendelkezéseivel összhangban számították ki.
(19) Az ezen irányelvben feltüntetett összegeket az euró bevezetését elfogadó tagállamok saját nemzeti pénznemeikben rögzítették az 1999. január 1-jén érvényes árfolyamon, amikor az euró értékét az euró és az eurót bevezető tagállamok valutái közötti átváltási arányokról szóló, 1998. december 31-i 2866/98/EK tanácsi irányelv [9] rendelkezéseivel összhangban határozták meg; indokolt, hogy az euró használatának bevezetését el nem fogadó tagállamok évente vizsgálják felül az ezen irányelvben előírt összegeket saját nemzeti pénznemük viszonylatában, és ahol szükséges, az átváltási árfolyamok változásainak figyelembevételével hajtsanak végre kiigazításokat; a nemzeti pénznemekben kifejezett értékeken nem kell kötelező érvényűen éves kiigazítást végrehajtani abban az esetben, ha az új átváltási árfolyamok alkalmazása révén bekövetkező változás nem ér el egy meghatározott százalékos szintet.
(20) A területiség elvét kell alkalmazni; két vagy több tagállam együttműködhet használati díjak közös rendszerének a bevezetésében, azzal a kikötéssel, hogy bizonyos további feltételek teljesülnek.
(21) Az arányosság elvével összhangban ez az irányelv a Szerződés 5. cikke harmadik bekezdésének rendelkezéseiben előírt célkitűzések eléréséhez szükséges minimális szintre korlátozódik.
(22) Az ezen irányelvben előírt rendelkezések felülvizsgálatához szigorú menetrendet kell összeállítani, és a rendelkezéseken szükség esetén a díjkivetések rendszere területi jellegének fokozottabb érvényesítése céljából kiigazításokat kell végrehajtani,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
Általános rendelkezések
1. cikk
Ez az irányelv a gépjárműadókra, autópályadíjakra és használati díjakra alkalmazandó a 2. cikk meghatározásai szerint.
Ennek az irányelvnek a rendelkezései nem vonatkoznak a kizárólag a tagállamok nem európai területein fuvarozási tevékenységeket végző járművekre.
Az irányelv rendelkezései továbbá nem vonatkoznak a Kanári-szigeteken, Ceutában és Melillában, az Azori-szigeteken vagy Madeirán bejegyzett, valamint kizárólag ezeken a területeken, vagy ezen területek és Spanyolország, illetve Portugália kontinentális területei között üzemeltetett járművekre.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) "autópálya": kifejezetten gépjárművek általi használat céljaira tervezett és épített közút, amely nem a közút mentén elhelyezkedő ingatlanokat szolgálja ki, és amely:
i. eltekintve bizonyos különleges pontoktól, illetve időleges helyzetektől, a forgalom számára lezárt elválasztósávval, vagy kivételesen egyéb módon elhatárolt külön forgalmi sávokkal rendelkezik a két forgalmi irány számára;
ii. szintben nem keresztez semmiféle utat, vasúti vagy villamosvágányt vagy gyalogutat;
iii. kifejezetten autópályaként van megjelölve;
b) "autópályadíj": a 7. cikk (2) bekezdésében említett infrastruktúrák két pontja közötti távolság jármű általi megtételéért meghatározott összeg megfizetése; a fizetendő összeg a megtett távolság és a jármű kategóriája alapján kerül meghatározásra;
c) "használati díj": egy meghatározott összeg megfizetése, amely jogosultságot biztosít egy jármű számára a 7. cikk (2) bekezdésében említett infrastruktúrák meghatározott időtartam alatti használatához;
d) "jármű": kizárólag közúti árufuvarozás céljára használt és legalább 12 tonna megengedett legnagyobb össztömegű gépjármű vagy csuklós jármű;
e) "EURO I jármű": a járművekben használt dízelmotorok gáz-halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátása elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1987. december 3-i 88/77/EGK tanácsi irányelv [10] I. mellékletének 8.3.1.1. pontjában található táblázat A. sorában előírt jellemzőkkel rendelkező jármű;
f) "EURO II jármű'": a 88/77/EGK irányelv I. mellékletének 8.3.1.1. pontjában található táblázat B. sorában előírt jellemzőkkel rendelkező jármű.
II. FEJEZET
Járművek adóztatása
3. cikk
(1) Az 1. cikkben említett gépjárműadók a következők:
- Belgium:
,
- Dánia:
vægtafgift af motorkøretøjer m.v.,
- Németország:
Kraftfahrzeugsteuer,
- Görögország:
Τέλη κυκλοφορίας
- Spanyolország:
a) impuesto sobre vehículos de tracción mecánica;
b) impuesto sobre actividades económicas (csak a gépjárművekre kivetett adók összege vonatkozásában),
- Franciaország:
a) taxe spéciale sur certains véhicules routiers;
b) taxe différentielle sur les véhicules à moteur,
- Írország:
vehicle excise duty,
- Olaszország:
a) tassa automobilistica;
b) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica,
- Luxemburg:
taxe sur les véhicules automoteurs,
- Hollandia:
motorrijtuigenbelasting,
- Ausztria:
Kraftfahrzeugsteuer,
- Portugália:
a) imposto de camionagem;
b) imposto de circulaçao,
- Finnország:
/
,
- Svédország:
fordonsskatt,
- Egyesült Királyság:
a) vehicle excise duty;
b) motor vehicle licence.
(2) Azok a tagállamok, amelyek az (1) bekezdésben felsorolt adók bármelyikét ugyanilyen típusú más adóra változtatják, erről a tényről tájékoztatják a Bizottságot, és a Bizottság végrehajtja a szükséges módosításokat.
4. cikk
A 3. cikkben hivatkozott adók kivetésének és beszedésének az eljárásait az egyes tagállamok saját maguk határozzák meg.
5. cikk
Az egyes tagállamokban bejegyzett járművek vonatkozásában a 3. cikkben említett adókat csak a bejegyzés szerinti tagállam alkalmazhatja.
6. cikk
(1) Függetlenül attól, hogy a 3. cikkben említett adók milyen szerkezetűek, a tagállamok biztosítják, hogy az I. mellékletben említett járműosztályokra vagy alosztályokra kivetett adók adótétele ne legyen a melléklet által megállapított minimális adótételnél alacsonyabb.
Görögország, Olaszország, Spanyolország és Portugália számára az irányelv hatálybalépésének napjától számított kétéves időtartamra engedélyezett, hogy az I. melléklet szerinti adótételeknél alacsonyabb, de legalább az abban a mellékletben megállapított adótételek 65 %-át elérő adótételeket alkalmazzanak.
(2) A tagállamok csökkentett mértékű adótételeket vagy adómentességet alkalmazhatnak:
a) nemzetbiztonsági vagy polgári védelmi célokat szolgáló, tűzoltó és egyéb vészhelyzeti szolgálatok, illetve a rendőrség által használt, valamint útkarbantartási célokra használt járművek vonatkozásában;
b) a bejegyzés szerinti tagállam közútjain csak alkalmi jelleggel közlekedő és olyan természetes vagy jogi személyek által üzemeltetett járművek vonatkozásában, akiknek/amelyeknek a főtevékenysége nem árufuvarozás, feltéve hogy az ilyen járművekkel végzett fuvarozási tevékenység nem idéz elő torzulásokat a versenyben, továbbá hogy a Bizottság a csökkentett mértékű adók vagy adómentesség alkalmazásához hozzájárul.
(3) a) A Bizottság javaslatát követően a Tanács egyhangú határozattal engedélyezheti bizonyos tagállamok számára, hogy az érintett tagállamok sajátos társadalmi-gazdasági, vagy infrastruktúráikkal kapcsolatos politikáik alapján fenntartsák további mentességek vagy csökkentett gépjárműadó-tételek alkalmazását. Az ilyen mentességek vagy csökkentett adótételek csak az érintett tagállamban bejegyzett olyan gépjárművekre alkalmazhatók, amelyekkel kizárólag az érintett tagállam egy jól körülhatárolható területén végeznek fuvarozási tevékenységeket.
b) Minden olyan tagállam, amely ilyen adómentesség vagy csökkentett adótétel alkalmazását fenn kívánja tartani, a Bizottságot tájékoztatja erről, és köteles a Bizottság számára minden további szükséges tájékoztatást megadni. A Bizottság a mentesség vagy a csökkentett adótétel fenntartására tett javaslatról a többi tagállamot egy hónapon belül tájékoztatja.
A mentesség vagy a csökkentett adótétel fenntartására tett javaslat akkor tekinthető a Tanács által elfogadottnak, ha attól a naptól számított két hónapon belül, amelyen a többi tagállamot az első albekezdés szerint tájékoztatták, sem a Bizottság, sem valamely tagállam nem igényelte az ügy Tanács általi kivizsgálását.
(4) E cikk (1) bekezdésének második albekezdése, továbbá (2) és (3) bekezdése, vagy a tagállamok közötti kombinált árufuvarozás egyes típusaira vonatkozó közös szabályok megállapításáról szóló 1992. december 7-i 92/106/EGK tanácsi rendelet [11] 6. cikkének sérelme nélkül a tagállamok a 3. cikkben említett adókra vonatkozóan semmiféle olyan mentesítést vagy adótétel-csökkentést nem alkalmaznak, amelyek következtében a kivethető adók mértéke az ezen cikk (1) bekezdésében említett minimum alá csökkenne.
III. FEJEZET
Autópályadíjak és használati díjak
7. cikk
(1) A tagállamok az autópályadíjakat és használati díjakat a (2)-(10) bekezdésben megállapított feltételekkel tarthatják fenn vagy vezethetik be.
(2) a) Autópályadíj és használati díj csak autópályák vagy az autópályákhoz hasonló jellemzőkkel rendelkező többsávos utak, illetve hidak, alagutak és hegyi átjárók használóira vethető ki.
Ugyanakkor olyan tagállamokban, ahol nincs általános autópálya-rendszer vagy hasonló jellemzőkkel rendelkező, forgalmi irányok szerint elválasztott kétsávos útrendszer, autópályadíj és használati díj az érintett tagállam technikai szempontból legmagasabb osztályba sorolt útjainak a használóira vethető ki.
b) A Bizottsággal folytatott konzultációkat követően és a tagállamok által javasolt, a közlekedéssel kapcsolatos egyes törvények, rendeletek és közigazgatási rendelkezések előzetes vizsgálatáról és a konzultációs eljárásról szóló, 1962. március 21-i tanácsi határozatával [12] összhangban,
i. autópályadíj és használati díj kivethető a főútvonal-hálózat más szakaszainak a használóira is, különösen
- olyan esetekben, amikor azt biztonsági szempontok igazolják,
- olyan tagállamokban, ahol az állam területének egy nagyobb részén nincs általános autópálya-rendszer vagy hasonló jellemzőkkel rendelkező forgalmi irányok szerint elválasztott kétsávos útrendszer, e terület vonatkozásában, de csak a nemzetközi vagy régiók közötti nehézteher-fuvarozási forgalom céljaira használt utakon, azzal a kikötéssel, hogy a forgalom és a népsűrűség gazdaságilag nem indokolja autópályák vagy hasonló jellemzőkkel rendelkező forgalmi irányok szerint elválasztott kétsávos útrendszer kiépítését;
ii. a határövezetekben az érintett tagállam különleges intézkedéseket tehet;
iii. Ausztria mentességet biztosíthat az osztrák használatidíj-fizetési kötelezettség alól a Kufstein és Brenner közötti autópálya-szakaszon.
(3) Autópályadíj és használati díj egyidejűleg nem vethető ki egyazon útszakasz használatáért. Ugyanakkor a tagállamok kivethetnek autópályadíjat a hidak, alagutak és hegyi átjárók használatáért azokon az úthálózatokon, ahol használati díjat kell fizetni.
(4) Az autópályadíjak és a használati díjak nem tartalmazhatnak sem közvetett, sem közvetlen megkülönböztetést a fuvarozók nemzetisége, vagy a járművek származási vagy rendeltetési helye alapján.
(5) Az autópályadíjak és a használati díjak kivetését, beszedését és megfizetésének ellenőrzését olyan módon végzik, hogy az a forgalom szabad áramlását a lehető legkisebb mértékben akadályozza, elkerülve bármilyen kötelező jellegű ellenőrzést és vizsgálatot a Közösség belső határain. Ennek biztosítása érdekében a tagállamok együttműködnek olyan módszerek kidolgozásában, amelyek lehetővé teszik, hogy a fuvarozók a használati díjakat legalább a nagyobb értékesítési pontokon, minden bevett fizetési eszközzel, mind az alkalmazó tagállam területén belül, mind azon kívül, a nap 24 órájában megfizethessék. A tagállamok az autópályadíjak és használati díjak megfizetéséhez kijelölt pontokon megfelelő létesítményekkel biztosítják a szokásos közútbiztonsági előírások érvényesülését.
(6) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a területükön bejegyzett járművekre a területükön fekvő teljes úthálózatra vonatkozóan kivetnek használati díjat.
(7) Az érintett tagállam a használati díj összegét az ügyintézési költségekkel együtt járműosztályonként a II. mellékletben megállapított maximumnál nem magasabb szinten állapítja meg.
Ezeket a maximális mértékeket 2002. július 1-jén, majd azt követően kétévente felülvizsgálják. Szükség esetén, a Bizottság javaslatot tesz a megfelelő kiigazításokra, és a javaslatok alapján az Európai Parlament és a Tanács a Szerződésben megállapított feltételekkel összhangban megteszi a szükséges intézkedéseket.
A tagállamok ezen irányelv hatálybalépését követő két éven keresztül a Görögországban bejegyzett járművek vonatkozásában az ország sajátos geopolitikai helyzetére tekintettel a használati díjak 50 %-os mérséklését alkalmazzák. A Bizottság jogosult az államok által alkalmazott mérséklés időbeli hatályának évről évre történő meghosszabbítására.
(8) A használati díjak díjtételeit az infrastruktúrák használatának időtartamával arányosan állapítják meg.
A tagállamok csak éves úthasználati díjakat állapíthatnak meg a területükön bejegyzett gépjárművekre.
(9) A súlyozott átlagos autópályadíj-tételeket az érintett infrastruktúra-hálózat építési, üzemeltetési és fejlesztési költségeihez kapcsolódóan állapítják meg.
(10) A (9) bekezdésben említett súlyozott átlagos autópályadíj-tételek sérelme nélkül a tagállamok között a díjtételek mértékében eltérések fordulhatnak elő,
a) a járművek szennyezőanyag-kibocsátási osztályai szerint, azzal a kikötéssel, hogy a többlet mértéke nem haladhatja meg a legszigorúbb kibocsátási előírásoknak eleget tevő, azonos járművekre kivetett díj 50 %-át;
b) napszak szerint, azzal a kikötéssel, hogy a többlet mértéke nem haladhatja meg a legolcsóbb napszakban alkalmazott díj 100 %-át.
A járművek szennyezőanyag-kibocsátási osztályai szerint vagy napszak szerint alkalmazott többletdíjak által előidézett eltéréseknek arányban kell állniuk a kitűzött célokkal.
8. cikk
(1) Két vagy több tagállam együttműködhet a területükön közös használati díjrendszer alkalmazásának bevezetésében. Ilyen esetekben a tagállamok biztosítják a Bizottság részvételét az ilyen rendszerek bevezetésében, későbbi működtetésében és esetleges módosításaiban.
(2) A közös rendszerre a 7. cikkben előírt feltételeken túlmenően a következő feltételek vonatkoznak:
a) a részt vevő tagállamok a közös használati díj tételeit a 7. cikk (7) bekezdésében említett maximumot meg nem haladó mértékben állapítják meg;
b) a közös használati díj megfizetése biztosítja a részt vevő tagállamok által a 7. cikk (2) bekezdésének megfelelően meghatározott hálózat igénybevételének lehetőségét;
c) a közös rendszer alkalmazásához más tagállamok is csatlakozhatnak;
d) a részt vevő tagállamok kidolgoznak egy elosztási rendszert, amelynek alapján az egyes részt vevő tagállamok méltányosan részesülnek a használati díjakból származó bevételekből.
IV. FEJEZET
Záró rendelkezések
9. cikk
(1) Ezen irányelv rendelkezései nem akadályozzák azt, hogy a tagállamok:
a) sajátos adókat vagy díjakat vessenek ki
- a járművek nyilvántartásba vételére, vagy
- a szokásostól eltérő tömegű vagy méretű járművekre vagy terhelésre;
b) parkolási díjakat vagy sajátos, a városi forgalomban alkalmazott díjakat alkalmazzanak;
c) kifejezetten az időponthoz és helyhez köthető forgalomtorlódás megakadályozására szolgáló, szabályozó jellegű díjakat alkalmazzanak.
(2) Az ezen irányelvben előírt rendelkezések nem akadályozzák azt sem, hogy a tagállamok a használati díj vagy az autópályadíj összegének egy meghatározott százalékát a környezetvédelem és a közlekedési hálózatok kiegyensúlyozott fejlesztésének céljára elkülönítsék, feltéve hogy ezt az összeget a 7. cikk (7) és (9) bekezdésével összhangban számították ki.
10. cikk
(1) Ezen irányelv alkalmazásában az euró és az euró bevezetését el nem fogadó tagállamok pénzneme közötti átváltási árfolyam megállapítására az október első munkanapján érvényes és az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kihirdetett árfolyamot kell alkalmazni; ezek az árfolyamok a következő naptári év január 1-jétől kezdődően hatályosak.
(2) Azok a tagállamok, amelyek az euró bevezetését nem fogadták el, fenntarthatják az (1) bekezdésben említett módosítás időpontjában hatályos árfolyamaik alkalmazását abban az esetben, ha az euróban kifejezett összegek átváltása a saját pénznemben kifejezett összegeknek csak 5 % alatti módosulását idézné elő.
11. cikk
(1) A 7. cikk (7) bekezdésének második albekezdésében említett határidőkig a Bizottság jelentést tesz a technikai fejlődést, valamint a forgalomtorlódást érintő fejlemények tükrében az Európai Parlament és a Tanács számára ezen irányelv végrehajtásáról.
(2) Annak elősegítése céljából, hogy a Bizottság az említett jelentését elkészíthesse, a tagállamok a szükséges információkat legkésőbb hat hónappal az (1) bekezdésben említett határidőt megelőzően a Bizottság rendelkezésére bocsátják.
(3) Azok a tagállamok, amelyek az autópálya-használati díj és/vagy használati díj vonatkozásában elektronikus rendszereket vezetnek be, együttműködnek a rendszerek megfelelő szintű interoperabilitásának biztosításában.
12. cikk
(1) A tagállamok 2000. július 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
13. cikk
Ez az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.
14. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1999. július 17-én.