RÅDETS DIREKTIV af 24. juni 1988 om gennemførelse af Traktatens artikel 67 (88/361/EØF)
RÅDET FOR DE EUROPÆISKE
FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 69 og artikel 70, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Kommissionen, forelagt efter høring af Det Monetære Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2), og
ud fra følgende betragtninger:
I henhold til Traktatens artikel 8A indebærer det indre marked et område uden indre grænser, hvori kapitalens frie bevægelighed er sikret med forbehold af Traktatens øvrige bestemmelser;
medlemsstaterne skal kunne træffe de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på at regulere likviditeten i banksektoren, og disse foranstaltninger skal være begrænset til virkeliggørelsen af dette mål;
medlemsstaterne skal om fornødent kunne træffe foranstaltninger, der midlertidigt og inden for rammerne af egnede fællesskabsprocedurer hindrer kortfristede kapitalbevægelser, der, selv uden større afvigelser i de grundliggende økonomiske faktorer, kan skabe alvorlige forstyrrelser i deres penge- og valutapolitik;
af klarhedshensyn bør det præciseres, hvorledes de overgangsforanstaltninger med hensyn til kapitalbevægelser, der ved Tiltrædelsesakten af 1985 blev vedtaget til fordel for Kongeriget Spanien og Republikken Portugal, finder anvendelse inden for den ordning, der indføres ved nærværende direktiv;
Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan i henhold til henholdsvis artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985 udskyde liberaliseringen af visse kapitalbevægelser uanset de forpligtelser, der blev fastsat ved første direktiv af 11. maj 1960 til gennemførelse af Traktatens artikel 67 (3), senest ændret ved direktiv 86/566/EØF (4); i direktiv 86/566/EØF er der ligeledes foreskrevet anvendelse af en overgangsordning til fordel for disse to medlemsstater, for så vidt angår deres forpligtelser til liberalisering af kapitalbevægelser; disse to medlemsstater bør inden for samme frister og med samme økonomiske begrundelse kunne udskyde opfyldelsen af de nye liberaliseringsforpligtelser, der fastsættes ved nærværende direktiv;
Den Hellenske Republik og Irland befinder sig, omend i forskellig grad, i en vanskelig situation som følge af betalingsbalanceproblemer og en stor udlandsgæld; en øjeblikkelig, fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelser for disse to medlemsstaters vedkommende ville vanskeliggøre videreførelsen af de bestræbelser, de har udfoldet for at forbedre deres betalingsbalancesituation og styrke deres finansielle systems evne til at tilpasse sig de krav, de stilles på et finansielt integreret marked i Fællesskabet; i overensstemmelse med Traktatens artikel 8 C bør der under hensyn til deres særlige situation indrømmes disse to medlemsstater længere frister for opfyldelse af de forpligtelser, der følger af nærværende direktiv;
en fuldstændig liberalisering af kapitalbevægelserne kan i nogle medlemsstater, herunder særlig i grænseområder, forårsage vanskeligheder på markedet for ejendomme, der ikke er helårsboliger; eksisterende national lovgivning om erhvervelse af sådanne ejendomme bør ikke berøres af gennemførelsen af dette direktiv;
den frist, der er sat for gennemførelsen af dette direktiv, bør udnyttes med henblik på at sætte Kommissionen i stand til at fremlægge forslag til fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheder i de nationale ordninger for beskatning, og at gøre det muligt for Rådet at tage stilling til sådanne forslag;
i overensstemmelse med Traktatens artikel 70, stk. 1, skal Fællesskabet bestræbe sig på at nå den størst mulige liberalisering inden for kapitalbevægelser mellem valutaindlændinge i medlemsstaterne og valutaindlændinge i tredjelande;
omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande kan forårsage alvorlig forstyrrelse i medlemsstaternes monetære eller finansielle forhold eller medføre alvorlige spændinger på valutamarkederne; en sådan udvikling kan blive til skade for sammenhængen inden for Det Europæiske Monetære System, det indre markeds funktion og den gradvise gennemførelse af Den Økonomiske og Monetære Union; der må derfor skabes de fornødne betingelser for en samordnet indsats for medlemsstaternes side, såfremt en sådan måtte vise sig nødvendig;
dette direktiv træder i stedet for Rådets direktiv 72/156/EØF af 21. marts 1972 om regulering af de internationale pengestrømme og neutralisering af deres uønskede virkninger på den interne likviditet (5); direktiv 72/156/EØF bør derfor ophæves -
UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Medlemsstaterne ophæver de restriktioner for kapitalbevægelser, der finder sted mellem valutaindlændige i medlemsstaterne, medmindre andet er fastsat i nedenstående bestemmelser. For at lette gennemførelsen af dette direktiv, klassificeres kapitalbevægelserne efter nomenklaturen i
bilag I.
2. Overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser foregår under samme valutabetingelser som dem, der gælder for betalinger i forbindelse med løbende transaktioner.
Artikel 2
Medlemsstaterne underretter senest ved foranstaltningernes ikrafttræden Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg samt Kommissionen om de foranstaltninger til regulering af likviditeten i banksektoren, der har en specifik virkning på kreditinstitutters kapitaltransaktioner med
valutaudlændige.
Disse foranstaltninger skal begrænses til, hvad der er nødvendigt med henblik på regulering af den indenlandske monetære situation. Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen afgiver udtalelse herom til Kommissionen.
Artikel 3
1. I tilfælde af, at kortfristede kapitalbevægelser af usædvanligt omfang fører til kraftige spændinger på valutamarkederne og skaber alvorlige forstyrrelser i en medlemsstats penge- og valutapolitik, bl.a. med betydelige udsving i den indenlandske likviditet til følge, kan Kommissionen efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen give denne medlemsstat tilladelse til i forbindelse med de kapitalbevægelser, der er opført i bilag II, at iværksætte beskyttelsesforanstaltninger, for hvilke de nærmere betingelser fastlægges af Kommissionen.
2. Den pågældende medlemsstat kan i særligt hastende tilfælde selv træffe de ovennævnte beskyttelsesforanstaltninger, såfremt dette er nødvendigt. Kommissionen og de øvrige medlemsstater skal underrettes om disse foranstaltninger senest på tidspunktet for deres ikrafttræden. Kommissionen træffer efter høring af Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen beslutning om, hvorvidt den pågældende medlemsstat kan opretholde disse foranstaltninger, eller om den skal ændre eller ophæve dem.
3. De beslutninger, som Kommissionen træffer i henhold til stk. 1 og 2, kan tilbagekaldes eller ændres af Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal.
4. Varigheden af de beskyttelsesforanstaltninger, der træffes i medfør af nærværende artikel, må ikke overstige seks måneder.
5. Rådet undersøger inden den 31. december 1992 på grundlag af en rapport fra Kommissionen og efter udtalelse fra Det Monetære Udvalg og Centralbankchefkomitéen, om bestemmelserne i denne artikel fortsat, i princippet og med hensyn til den nærmere udformning, er i overensstemmelse med de behov, som de skulle opfylde.
Artikel 4
Bestemmelserne i dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan træffe foranstaltninger, der er tvingende nødvendige for at imødegå overtrædelser af deres love og forskrifter, især på skatteområdet eller inden for tilsynet med penge- og finansieringsinstitutter, og at de af administrative eller statistiske hensyn kan fastlægge procedurer for anmeldelse af kapitalbevægelser.
Iværksættelsen af sådanne foranstaltninger og procedurer må ikke resultere i, at kapitalbevægelser, der foretages i overensstemmelse med fællesskabsretlige bestemmelser, forhindres.
Artikel 5
For Kongeriget Spanien og Republikken Portugal finder de bestemmelser vedrørende kapitalbevægelser, der er fastsat i Tiltrædelsesakten af 1985, anvendelse som anført i bilag III
på grundlag af den nomenklatur for kapitalbevægelser, der er anført i bilag I.
Artikel 6
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 1. juli 1990 at efterkomme dette direktiv. De underretter omgående Kommissionen herom. De giver ligeledes senest ved foranstaltningernes ikrafttræden underretning om enhver ny foranstaltning eller ændring af de bestemmelser vedrørende de kapitalbevægelser, der er opført i bilag I.
2. Kongeriget Spanien og Republikken Portugal kan, med forbehold for disse to staters vedkommende af artikel 61 til 66 og 222 til 232 i Tiltrædelsesakten af 1985, ligesom
Den Hellenske Republik og Irland midlertidigt opretholde restriktioner for de kapitalbevægelser, der er opført i bilag IV, på de betingelser og inden for de frister, der er fastsat i nævnte bilag.
Såfremt Republikken Portugal eller den Hellenske Republik inden udløbet af fristen for liberalisering af de kapitalbevægelser, der er opført i liste III og IV i bilag IV, skønner, at de ikke er i stand til at foretage denne liberalisering, navnlig på grund af betalingsbalancevanskeligheder eller en utilstrækkelig grad af tilpasning af det nationale finansielle system, foretager Kommissionen på anmodning af en af disse medlemsstater og i samarbejde med Det Monetære Udvalg en undersøgelse af den pågældende medlemsstats økonomiske og finansielle situation. På grundlag af resultaterne af denne undersøgelse foreslår Kommissionen Rådet, at dette for alle eller en del af de omhandlede kapitalbevægelser forlænger den fastsatte frist for deres liberalisering. Denne forlængelse kan ikke overstige tre år. Rådet træffer afgørelse efter fremgangsmåden i Traktatens artikel 69.
3. Kongeriget Belgien og Storhertugdømmet Luxembourg kan midlertidigt opretholde det dobbelte valutamarked på de betingelser og inden for den frist, der er fastsat i
bilag V.
4. Eksisterende national lovgivning om erhvervelse af ejendomme, der ikke er helårsboliger, kan opretholdes, indtil Rådet vedtager yderligere bestemmelser på dette område i henhold til Traktatens artikel 69. Nærværende bestemmelse berører ikke gyldigheden af andre fællesskabsretlige bestemmelser.
5. Kommissionen forelægger senest den 31. december 1988 Rådet forslag med henblik på fjernelse eller nedsættelse af de risici for forvridninger, skatteunddragelse og omgåelse af skattereglerne, der skyldes forskelligheden i de nationale ordninger for beskatningen af opsparing og kontrollen med deres anvendelse.
Rådet skal træffe afgørelse om Kommissionens forslag senest den 30. juni 1989. Alle skattemæssige bestemmelser af fællesskabskarakter skal i henhold til Traktaten vedtages med enstemmighed.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne bestræber sig på inden for den ordning, de anvender på overførsler i tilknytning til kapitalbevægelser med tredjelande, at nå samme grad af liberalisering som for de transaktioner, der finder sted med valutaindlændige i de øvrige medlemsstater, medmindre andet er fastsat i dette direktiv.
Bestemmelserne i første afsnit berører ikke anvendelsen over for tredjelande af nationale eller fællesskabsretlige regler, herunder eventuelle gensidighedsbetingelser, vedrørende etablering, præstering af finansielle tjenesteydelser og værdipapirers adgang til kapitalmarkederne.
2. Såfremt omfattende kortfristede kapitalbevægelser fra eller til tredjelande skaber alvorlige forstyrrelser for medlemsstaternes eller flere af disses interne eller eksterne monetære eller finansielle forhold eller medfører alvorlige spændinger i valutaforbindelserne inden for Fællesskabet eller mellem Fællesskabet og tredjelandene, holder medlemsstaterne samråd om de foranstaltninger, der kan træffes for at overvinde de opståede vanskeligheder. Dette samråd finder sted i Centralbankchefkomitéen og Det Monetære Udvalg på Kommissionens eller en medlemsstats initiativ.
Artikel 8
Det Monetære Udvalg foretager mindst en gang om året en undersøgelse af situationen med hensyn til kapitalens frie bevægelighed, således som den følger af gennemførelsen af dette direktiv. Denne undersøgelse omfatter de interne foranstaltninger til regulering af kreditten samt kapital- og pengemarkedet, der kan have en særlig indvirkning på de internationale kapitalbevægelser samt alle de øvrige elementer, der er omhandlet i dette direktiv. Udvalget aflægger rapport til Kommissionen om resultatet af denne undersøgelse.
Artikel 9
Første direktiv af 11. maj 1960 og direktiv 72/156/EØF ophæves med virkning fra den 1. juli 1990.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Luxembourg, den 24. juni 1988.
A Tanács irányelve
(1988. június 24.)
a Szerződés 67. cikkének végrehajtásáról
(88/361/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 69. cikkére és 70. cikkének (1) bekezdésére,
tekintettel a Bizottságnak a Monetáris Bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
mivel a Szerződés 8a. cikke kimondja, hogy a belső piac olyan belső határok nélküli térség, amelyben a Szerződés egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül biztosított a tőke szabad mozgása;
mivel a tagállamoknak képesnek kell lenniük a banki likviditás szabályozásához szükséges intézkedések meghozatalára; mivel ezen intézkedéseknek e célra kell korlátozódniuk;
mivel a tagállamoknak szükség esetén képesnek kell lenniük ideiglenes jelleggel és a megfelelő közösségi eljárások keretében azon rövid távú tőkemozgások korlátozására irányuló intézkedések meghozatalára, amelyek az alapvető gazdasági mutatókban lévő értékelhető eltérés hiányában is jelentős mértékben akadályozhatják azok belső monetáris és árfolyam-politikájának megvalósítását;
mivel az átláthatóság érdekében - az ezen irányelvben megállapított rendelkezéseknek megfelelően - a tőkemozgások területén meg kell jelölni a Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság javára az 1985. évi csatlakozási okmányban meghozott átmeneti intézkedések hatályát;
mivel a Spanyol Királyságnak és a Portugál Köztársaságnak az 1985. évi csatlakozási okmány 61-66. cikkeinek, illetőleg 222-232. cikkeinek rendelkezései értelmében lehetősége van a legutóbb a 86/566/EGK irányelvvel [3] módosított, a Szerződés 67. cikkének végrehajtásáról szóló, 1960. május 11-i első tanácsi irányelvben [4] meghatározott kötelezettségektől való eltérés keretében bizonyos tőkemozgások liberalizációjának elhalasztására; mivel a 86/566/EGK irányelv szintén meghatároz átmeneti intézkedéseket az említett két tagállam javára a tőkemozgások liberalizációjára vonatkozó kötelezettségek tekintetében; mivel a két említett tagállamnak rendelkeznie kell azon lehetőséggel, hogy elhalaszthassák az ezen irányelvből következő új liberalizációs kötelezettségek alkalmazását;
mivel a Görög Köztársaság és Írország, bár eltérő mértékben, fizetésimérleg-nehézségekkel és magas külföldi eladósodással néz szembe; mivel e két tagállam tőkemozgásainak azonnali és teljes liberalizációja megnehezítené azon intézkedések alkalmazásának folytatását, amelyeket külgazdasági pozícióik javítása, illetve pénzügyi rendszereiknek a Közösség integrált pénzügyi piacának követelményeihez való jobb hozzáigazítása céljából hoztak; mivel a Szerződés 8c. cikkének megfelelően e két tagállam számára további, sajátos körülményeiket figyelembe vevő határidőt kell kitűzni arra, hogy az ezen irányelvből eredő kötelezettségeknek megfeleljenek;
mivel a tőkemozgások teljes liberalizációja bizonyos tagállamokban, különösen a határ menti területeken növelheti a másodlagos lakóhelyek piacán felmerülő nehézségeket; mivel az ilyen vásárlásokat szabályozó, hatályos nemzeti jogszabályokat nem érintheti ezen irányelv hatálybalépése;
mivel ezen irányelv hatálybaléptetésére elfogadott időszakot fel kell használni annak érdekében, hogy a Bizottság a nemzeti adórendszerek különbözőségéből adódó adócsalások, adókijátszások, adókikerülések kockázatainak megszüntetésére, illetve csökkentésére irányuló javaslatokat nyújthasson be, valamint hogy a Tanács állást foglalhasson az ilyen javaslatokról;
mivel - a Szerződés 70. cikk (1) bekezdésének megfelelően - a Közösség törekszik arra, hogy a tőkemozgások tekintetében a liberalizáció lehető legmagasabb fokát érje el a Közösségben honos személyek és a harmadik országok állampolgárai között;
mivel a harmadik országokba irányuló vagy onnan származó nagymértékű, rövid távú tőkemozgások komolyan zavarhatják a tagállamok monetáris vagy pénzügyi helyzetét, illetve komoly feszültséget okozhatnak a devizapiacokon; mivel az ilyen fejlemények károsnak bizonyulhatnak az Európai Monetáris Rendszer kohéziójára, a belső piac harmonikus működésére és a gazdasági és monetáris unió fokozatos megvalósítására nézve; mivel emiatt meg kell teremteni a tagállamok összehangolt fellépéséhez szükséges feltételeket, amennyiben az ilyen fellépés szükségesnek bizonyulna;
mivel ezen irányelv a nemzetközi tőkeáramlások szabályozásáról és azok belföldi fizetőképességre gyakorolt nemkívánatos hatásainak semlegesítéséről szóló 1972. március 21-i 72/156/EGK tanácsi irányelv [5] helyébe lép; mivel a 72/156/EGK irányelv ennek megfelelően hatályát veszti,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) A következő rendelkezések sérelme nélkül a tagállamok eltörlik a tagállamokban honos személyek közötti tőkemozgásokra vonatkozó korlátozásokat. Az irányelv alkalmazásának megkönnyítése érdekében a tőkemozgások osztályozása az I. mellékletben foglalt nómenklatúrával összhangban történik.
(2) A tőkemozgásokhoz kapcsolódó fizetési átutalások ugyanazon árfolyamfeltételek mellett történnek, mint amelyek a folyó ügyletekre vonatkozó fizetésekre vonatkoznak.
2. cikk
A tagállamok értesítik a központi bankok elnökeinek bizottságát, a Monetáris Bizottságot és a Bizottságot azon banki likviditást szabályozó, legfrissebb intézkedéseikről, amelyek különleges hatást gyakorolnak a hitelintézetek nem honos személyekkel lebonyolított tőkeműveleteire; ezen értesítés legkésőbb az intézkedések hatálybalépésének napjáig megtörténik.
Ezen intézkedések a belföldi monetáris szabályozás szükségleteinek megfelelő mértékre korlátozódnak. A Monetáris Bizottság és a központi bankok elnökeinek bizottsága véleményt nyújt be a Bizottsághoz e tárgyban.
3. cikk
(1) Abban az esetben, amikor kivételes nagyságú, rövid távú tőkemozgások a devizapiacokon súlyos feszültséget és egy tagállam monetáris és árfolyam-politikájának végrehajtásában komoly zavarokat okoznak, amely különösen a belföldi likviditás jelentős ingadozásaiban tükröződik, a Bizottság - a Monetáris Bizottsággal és a központi bankok elnökeinek bizottságával való konzultációt követően - felhatalmazást adhat az érintett tagállamnak a II. mellékletben felsorolt tőkemozgások tekintetében óvintézkedések meghozatalára, amelyek feltételeit és részleteit a Bizottság határozza meg.
(2) A fent említett óvintézkedéseket, szükség szerint azok sürgőssége miatt, maga az érintett tagállam is meghozhatja. A Bizottságot és a többi tagállamot legkésőbb az intézkedések hatálybalépésének napjáig tájékoztatni kell az ilyen intézkedésekről. A Bizottság a Monetáris Bizottsággal és a központi bankok elnökeinek bizottságával folytatott konzultációt követően határoz arról, hogy az érintett tagállam továbbra is alkalmazhatja-e ezen intézkedéseket, vagy azokat módosítania kell, illetve hatályon kívül kell helyeznie.
(3) A Bizottság (1) és (2) bekezdés értelmében hozott határozatait a Tanács minősített többséggel eljárva hatályon kívül helyezheti vagy módosíthatja.
(4) Az e cikk alapján meghozott óvintézkedések alkalmazásának időtartama nem haladhatja meg a hat hónapot.
(5) A Tanács 1992. december 31-ig a Bizottság jelentése alapján és a Monetáris Bizottság, illetve a központi bankok elnökeinek bizottsága véleménynyilvánítása után megvizsgálja, hogy e cikk rendelkezései alapelvüket és részleteiket illetően továbbra is megfelelnek-e azon követelményeknek, amelyek teljesítésére létrehozták őket.
4. cikk
Ezen irányelv nem sérti a tagállamok azon jogát, hogy meghozzák - különösen az adójogi és a pénzügyi intézmények prudenciális felügyeletére vonatkozó jogi szabályozás területén - a szükséges intézkedéseket a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseik megsértésének megakadályozása érdekében, illetve megállapítsák a tőkemozgások közigazgatási és statisztikai információk céljából való bejelentésére vonatkozó eljárásokat.
Ezen intézkedések és eljárások alkalmazása nem eredményezheti a közösségi jogszabályoknak megfelelően lebonyolított tőkemozgások akadályozását.
5. cikk
A Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság tekintetében az 1985. évi csatlakozási okmány rendelkezéseinek hatálya - a tőkemozgások I. mellékletben foglalt nómenklatúrájával összhangban - a III. mellékletben meghatározottak szerint alakul.
6. cikk
(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1990. július 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Továbbá tájékoztatják a Bizottságot minden új intézkedésről, illetve az I. mellékletben felsorolt, tőkemozgásokat szabályozó rendelkezések minden módosításáról, legkésőbb azok hatálybalépésének időpontjáig.
(2) A Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság - az 1985. évi csatlakozási okmány 61-66. cikke és 222-232. cikke sérelme nélkül -, valamint a Görög Köztársaság és Írország átmenetileg továbbra is alkalmazhatja a IV. mellékletben felsorolt tőkemozgásokra vonatkozó korlátozásokat az említett mellékletben megállapított feltételek mellett és az ott meghatározott határidők keretein belül.
Amennyiben a IV. melléklet III. és IV. listájában említett tőkemozgások liberalizációjára megállapított határidő lejárta előtt a Portugál Köztársaság vagy a Görög Köztársaság úgy ítéli meg, hogy a liberalizációt különösen a fizetési mérlegben jelentkező nehézségek vagy a nemzeti pénzügyi rendszer elégtelen mértékű hozzáigazítása miatt nem tudja érvényesíteni, a Bizottság e tagállamok egyikének kérelme alapján, a Monetáris Bizottsággal együttműködésben felülvizsgálja az érintett tagállam gazdasági és pénzügyi helyzetét. E felülvizsgálat eredményei alapján a Bizottság javaslatot tesz a Tanácsnak az említett tőkemozgások egészének vagy részének liberalizációjára megállapított határidő meghosszabbítására. E meghosszabbítás nem haladhatja meg a három évet. A Tanács a Szerződés 69. cikkében szabályozott eljárással összhangban jár el.
(3) A Belga Királyság és a Luxemburgi Nagyhercegség az V. mellékletben megállapított feltételek mellett és időtartam alatt átmenetileg tovább működtetheti a kettős devizapiacot.
(4) A másodlagos lakóhelyek megszerzését szabályozó, hatályos nemzeti jogszabályokat fenn lehet tartani addig, amíg a Tanács a Szerződés 69. cikkével összhangban e területen további rendelkezéseket fogad el. E rendelkezés nem érinti a közösségi jog egyéb rendelkezéseinek alkalmazhatóságát.
(5) A Bizottság 1988. december 31-ig javaslatokat nyújt be a Tanácsnak, amelyek célja a megtakarítások adóztatására vonatkozó nemzeti rendszerek és e rendszerek alkalmazása ellenőrzésének különbözőségéből eredő adócsalások, adókijátszások, adókikerülések kockázatainak megszüntetése és csökkentése.
A Tanács 1989. június 30-ig állást foglal a Bizottság e javaslatairól. A közösségi adórendelkezéseket a Szerződéssel összhangban egyhangúlag kell elfogadni.
7. cikk
(1) Ezen irányelv egyéb rendelkezéseire figyelemmel, a tagállamok a harmadik országokkal lebonyolított tőkemozgásokkal kapcsolatos átutalások kezelésénél arra törekednek, hogy ugyanazon liberalizációs szintet érjék el, mint a többi tagállam honos személyeivel lebonyolított műveletek esetében.
Az előző albekezdés rendelkezései nem érintik a tagállamok nemzeti szabályainak, illetve a közösségi jogszabályok harmadik országokkal szemben történő alkalmazását - és különösen bizonyos kölcsönös feltételeket - a vállalkozások alapítását, a pénzügyi szolgáltatások nyújtását és értékpapírok tőkepiacokra történő bevezetését magában foglaló műveletekre vonatkozóan.
(2) Amennyiben harmadik országokba irányuló, illetve onnan eredő, nagymértékű rövid távú tőkemozgások komoly zavart okoznak a tagállamok vagy egyes tagállamok belső vagy külső monetáris vagy pénzügyi helyzetében vagy súlyos feszültséget okoznak a Közösségen belüli vagy a Közösség és harmadik országok közötti devizakapcsolatokban, a tagállamok konzultációt folytatnak az ilyen nehézségek leküzdésére hozandó intézkedésekről. E konzultáció a Bizottság vagy bármely tagállam kezdeményezésére a központi bankok elnökeinek bizottságában és a Monetáris Bizottságban történik.
8. cikk
A Monetáris Bizottság évente legalább egyszer megvizsgálja ezen irányelv alkalmazásának eredményeképpen létrejövő, a szabad tőkemozgásokra vonatkozó helyzetet. A vizsgálat kiterjed azon hitel-, pénzügyi és monetáris piacok nemzeti szabályozására vonatkozó intézkedésekre, amelyek sajátos hatást gyakorolnak a nemzetközi tőkemozgásokra és ezen irányelv valamennyi egyéb vonatkozására. A Monetáris Bizottság jelentést készít a Bizottság számára e vizsgálat eredményeiről.
9. cikk
A 1960. május 11-i első irányelv és a 72/156/EGK irányelv 1990. július 1-jétől hatályát veszti.
10. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1988. június 24-én.