KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 1238/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 for så vidt angår fastsættelsen af gebyrer til EF-sortsmyndigheden
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (1), særlig artikel 113, og
ud fra følgende betragtninger:
Forordning (EF) nr. 2100/94 (basisforordningen) skal gennemføres af EF-sortsmyndigheden (»sortsmyndigheden«); sortsmyndighedens indtægter skal i princippet være tilstrækkeligt til at dække dens udgifter; indtægterne skal sikres ved årlige gebyrer, som skal betales for tjenestebehandlinger som omhandlet i basisforordningen og i Kommissionens forordning (EF) nr. 1239/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (2) (procedureforordningen) og for hvert år, en EF-sortsbeskyttelse er gældende;
et tilskud fra De Europæiske Fællesskabers almindelige budget kan dække udgifterne i forbindelse med sortsmyndighedens indkøringsfase i den overgangsperiode, der er omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 3, litra b); ifølge samme bestemmelse kan denne periode forlænges med et år;
en sådan forlængelse af overgangsperioden bør overvejes, hvis erfaringerne ikke er tilstrækkelige til, at der kan fastsættes passende gebyrer, som kan sikre overholdelsen af princippet om selvfinansiering, samtidig med at det sikres, at Fællesskabets ordning for sortsbeskyttelse er attraktiv; en sådan erfaring kan kun opnås på grundlag af antallet af ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse, de til prøvningsmyndighederne betalte omkostninger og den faktiske varighed for meddelt EF-beskyttelse;
gebyrernes størrelse bør baseres på principperne om forsvarlig økonomisk forvaltning inden for sortsmyndigheden og navnlig principperne om sparsommelighed og omkostningseffektivitet;
med henblik på at forenkle sagsbehandlingen for sortsmyndighedens personale bør gebyrerne fastsættes, men også opkræves og betales, i den valutaenhed, som sortsmyndigheden anvender i sit budget;
ansøgningsgebyret bør være et standardgebyr, der kun dækker sortsmyndighedens egen behandling af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, uanset den pågældende planteart;
under særlig hensyntagen til behovet for dels at opnå en hurtig godtgørelse af de omkostninger, som allerede er påløbet for sortsmyndigheden, dels at fremme en effektiv indgivelse af ansøgninger i betragtning af den store geografiske afstand, der kan være mellem en ansøger og sortsmyndigheden, bør den i basisforordningens artikel 51 omhandlede tidsfrist for betaling af ansøgningsgebyret svare til perioden mellem foretagelsen af de for betalingen nødvendige handlinger og den faktiske modtagelse af betalingen ved sortsmyndigheden;
summen af de afprøvningsgebyrer, der opkræves for gennemførelsen af teknisk afprøvning, skal i princippet svare til den samlede størrelse af de gebyrer, som sortsmyndigheden skal betale til alle afprøvningsmyndigheder; udgifterne til vedligeholdelse af referencematerialet bør ikke nødvendigvis alene dækkes ved de opkrævede afprøvningsgebyrer; afprøvningsgebyrets størrelse bør på grundlag af erfaringerne fra de nuværende nationale ordninger for sortsbeskyttelse gradueres for tre grupper af plantearter;
de årlige gebyrer for varigheden af en EF-sortsbeskyttelse bør udgøre en supplerende indtægt for sortsmyndigheden, men bør bl.a. dække omkostningerne i forbindelse med den tekniske efterkontrol af sorter efter meddelelsen af EF-sortsbeskyttelse og bør derfor følge den gruppeopdeling, der fastsættes for afprøvningsgebyrerne;
klagegebyret bør være et standardgebyr, der kan dække størstedelen af omkostningerne i forbindelse med behandlingen af en klage, dog bortset fra omkostningerne ved en teknisk afprøvning i henhold til basisforordningens artikel 55 og 56 eller ved en eventuel bevisoptagelse; to forskellige frister for betaling af klagegebyret skal tilskynde klagere til at genoverveje deres klage på baggrund af de afgørelser, der træffes af sortsmyndigheden i henhold til basisforordningens artikel 70, stk. 2;
andre gebyrer for særlige anmodninger bør i princippet dække de dermed forbundne omkostninger for sortsmyndigheden, herunder vedtagelsen af afgørelserne om sådanne anmodninger;
med henblik på at sikre en fleksibel omkostningsadministration, bør sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at fastsætte de gebyrer, som skal betales for afprøvningsrapporter, som allerede findes på ansøgningsdatoen, og som sortsmyndigheden ikke råder over, samt for særlige tjenesteydelser;
tillægsgebyrer kan opkræves med henblik på at mindske unødvendige omkostninger som følge af, at visse ansøgere om eller indehavere af EF-sortsbeskyttelse ikke i tilstrækkelig grad samarbejder med sortsmyndigheden;
efter basisforordningens artikel 117 bør nærværende forordning træde i kraft så hurtigt som muligt;
sortsmyndighedens administrationsråd er blevet hørt;
de i denne forordning fastsatte bestemmelser er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formål
1. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden i henhold til basisforordningen og i henhold til procedureforordningen, skal opkræves i overensstemmelse med nærværende forordning.
2. Gebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden, skal fastsættes, opkræves og betales i ecu.
3. Stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på eventuelle tillægsgebyrer, der skal betales til sortsmyndigheden.
4. Enkeltheder om de gebyrer, som medlemsstaternes myndigheder kan opkræve i medfør af basisforordningen eller dette gebyrregulativ, skal følge de pågældende medlemsstaters nationale regler herom.
5. Hvis sortsmyndighedens præsident bemyndiges til at tage beslutning om gebyrernes størrelse og den måde, de skal betales på, skal sådanne beslutninger offentliggøres i sortsmyndighedens officielle tidende.
Artikel 2
Almindelige bestemmelser
1. For hvert enkelt relevant forhold er en part i sagen som defineret i procedureforordningen forpligtet til at betale de gældende gebyrer eller tillægsgebyrer. Hvis flere parter i sagen handler i forening, eller hvis der samtidig handles på flere parters vegne, hæfter hver af disse solidarisk for en sådan betaling.
2. Medmindre andet er fastsat i gebyrregulativet, finder de i basisforordningen og procedureforordningen fastsatte forskrifter om sagsbehandlingen ved sortsmyndigheden anvendelse, herunder bestemmelserne om sprog.
Artikel 3
Betalingsmåde
1. De skyldige gebyrer og tillægsgebyrer til sortsmyndigheden skal betales ved overførsel til en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Sortsmyndighedens præsident kan tillade andre former for betaling i overensstemmelse med de regler om arbejdsgangen, som skal fastlægges i henhold til forordningens artikel 36, stk. 1, litra d):
a) ved indlevering eller fremsendelse af checks, der er udstedt i ecu til sortsmyndigheden
b) overførsel i ecu til en af sortsmyndighedens girokonti
c) betaling til konti i ecu hos sortsmyndigheden.
Artikel 4
Den dato, der anses for datoen for sortsmyndighedens modtagelse af betalingen
1. Betalte gebyrer og tillægsgebyrer anses for at være modtaget ved sortsmyndigheden på den dato, på hvilken beløbet for overførslen som omhandlet i artikel 3, stk. 1, er indgået på en af sortsmyndighedens bankkonti.
2. Hvis sortsmyndighedens præsident tillader andre betalingsmåder efter artikel 3, stk. 2, skal han samtidig fastlægge den dato, der anses for datoen for betalingens modtagelse.
3. Hvis en betaling ikke anses for at være modtaget af sortsmyndigheden inden for en fastsat frist, anses den pågældende frist alligevel for at være overholdt i forhold til sortsmyndigheden, hvis der inden udløbet af den pågældende frist forelægges fyldestgørende dokumentation for, at den person, der har foretaget betalingen, har foretaget de herfor nødvendige handlinger.
4. For en person, der har foretaget en betaling, anses det at være nødvendigt efter stk. 3, at personen behørigt gav ordre til et pengeinstitut eller et postkontor om at overføre beløbet i ecu til en af sortsmyndighedens bankkonti.
5. Dokumentation anses for fyldestgørende efter stk. 3, hvis der forelægges kvittering for overførselsordren fra et pengeinstitut eller postkontor.
Artikel 5
Navn på den person, der betaler, og betalingsformål
1. En person, der indbetaler gebyrer eller tillægsgebyrer, skal skriftligt angive sit navn og betalingsformålet.
2. Hvis sortsmyndigheden ikke kan fastslå betalingsformålet, opfordrer den den person, der har foretaget betalingen til inden for en frist på to måneder skriftligt at angive betalingsformålet. Hvis betalingsformålet ikke er meddelt inden for denne frist, anses betalingen for ikke at have fundet sted, og beløbet returneres til den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 6
Utilstrækkelige betalte beløb
Fristen for betalingen af gebyrer eller tillægsgebyrer anses principielt kun for at være overholdt, hvis hele det beløb, som gebyret eller tillægsgebyret andrager, er blevet betalt rettidigt. Hvis gebyrerne eller tillægsgebyrerne ikke er betalt fuldt ud, tilbagebetales det indbetalte beløb, når en eventuel frist for betaling er udløbet. Sortsmyndigheden kan dog, hvis det anses for rimeligt, se bort fra eventuelle mindre manglende beløb, uden at dette i øvrigt kan berøre rettighederne for den person, der har foretaget betalingen.
Artikel 7
Ansøgningsgebyr
1. En ansøger om EF-sortsbeskyttelse (»ansøgeren«) betaler et ansøgningsgebyr på 1 000 ECU for behandlingen af ansøgningen som omhandlet i forordningens artikel 113, stk. 2, litra a).
2. Ansøgeren foretager de for betalingen nødvendige handlinger, i overensstemmelse med artikel 3, senest på datoen for ansøgningens direkte indgivelse til sortsmyndigheden eller for indgivelsen til en afdeling eller et nationalt organ, der er oprettet eller bemyndiget i medfør af basisforordningens artikel 30, stk. 4; artikel 4, stk. 4, finder tilsvarende anvendelse.
3. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget på samme tidspunkt for sortsmyndighedens modtagelse af ansøgningen, fastsætter sortsmyndigheden i overensstemmelse med basisforordningens artikel 51 en frist på to uger, inden for hvilken en given ansøgningsdato efter basisforordningens artikel 51 ikke berøres. En fornyet opfordring til betaling som omhandlet i basisforordningens artikel 83, stk. 2, fremsendes ikke til ansøgeren inden udløbet af nævnte frist.
4. Hvis betalingen af et ansøgningsgebyr ikke anses for at være modtaget inden for den ifølge stk. 3 fastsatte frist, anses datoen for modtagelsen af betalingen for at være ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51.
5. Stk. 4 finder ikke anvendelse, hvis der sammen med ansøgningen er forelagt dokumentation for de for ansøgningsgebyrets betaling nødvendige handlinger; artikel 4, stk. 5, finder tilsvarende anvendelse.
6. Så længe betalingen af ansøgningsgebyret af sortsmyndigheden anses for ikke at være modtaget, offentliggør den ikke den pågældende ansøgning, ligesom den udsætter gennemførelsen af den tekniske afprøvning.
Artikel 8
Afprøvningsgebyr
1. Gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse (afprøvningsgebyr), skal som fastsat i bilag I betales for hver påbegyndt dyrkningsperiode. Hvad angår sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, skal det i bilag I fastlagte afprøvningsgebyr betales med hensyn til en sådan sort og med hensyn til hver af de komponenter, for hvilken der ikke forefindes en officiel beskrivelse, og som også skal afprøves, men gebyret må i intet tilfælde overstige 3 000 ECU.
2. Afprøvningsgebyret for den første dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned efter fristen for modtagelse af materiale til den tekniske afprøvning.
3. Afprøvningsgebyret for hver efterfølgende dyrkningsperiode forfalder til betaling senest en måned inden påbegyndelsen af den pågældende periode, medmindre sortsmyndigheden fastsætter andet.
4. Sortsmyndighedens præsident kan offentliggøre de i denne artikel omhandlede forfaldsdatoer i sortsmyndighedens officielle tidende.
5. Er der udarbejdet en afprøvningsrapport om resultaterne af en teknisk afprøvning, som allerede er udført, i overensstemmelse med procedureforordningens artikel 27, forud for ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51, skal der betales et administrativt gebyr inden for en af sortsmyndigheden nærmere fastsat frist.
Artikel 9
Årligt gebyr
1. Sortsmyndigheden opkræver fra indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse, i det følgende benævnt »indehaveren«, et gebyr som fastsat i bilag II for hvert år af EF-beskyttelsens gyldighedsperiode (årligt gebyr).
2. Forfaldsdatoen for det årlige gebyr er den sidste dag i kalendermåneden efter den kalendermåned, i hvilken EF-sortsbeskyttelsen blev meddelt, og i hvert efterfølgende år den tilsvarende dato.
3. Sortsmyndigheden tilstiller indehaveren en betalingsanmodning med angivelse af betalingsformålet, det skyldige beløb, forfaldsdatoen, samt oplysning om muligheden for tillægsgebyr i henhold til artikel 13, stk. 2, litra a).
4. Sortsmyndigheden tilbagebetaler ingen betalinger, der er foretaget for en sådan opretholdelse af gyldigheden for EF-sortsbeskyttelsen.
Artikel 10
Gebyrer for behandling af særlige anmodninger
1. Nedenstående gebyrer for behandling af anmodninger betales af den person, der fremsætter den pågældende anmodning:
a) ansøgning om tvangslicens, herunder eventuelle indførelser i registrene, en anmodning om, at sortsmyndigheden meddeler en udnyttelsesret i henhold til basisforordningens artikel 100, stk. 2, eller en anmodning om ændring af en sådan meddelt udnyttelsesret (tvangslicensgebyr), idet Kommissionen eller en medlemsstat dog er fritaget herfor i det i basisforordningens artikel 29, stk. 2, omhandlede tilfælde: 1 500 ECU
b) anmodning om følgende indførelser i registret over EF-sortsbeskyttelse (registreringsgebyr):
- overdragelse af EF-sortsbeskyttelse
- udnyttelsesret ifølge aftale
- identifikation af sorter som oprindelige og i det væsentlige afledte sorter
- anlagt af søgsmål vedrørende krav som omhandlet i basisforordningens artikel 98, stk. 1 og 2, og artikel 99
- anvendelse af EF-sortsbeskyttelse som sikkerhedsstillelse eller som tinglig ret tvangsfuldbyrdelse som omhandlet i basisforordningens artikel 24:
300 ECU
c) andre anmodninger om indførelse i registret over ansøgninger om EF-sortsbeskyttelse eller i registret over EF-sortsbeskyttelse end de i litra a) og b) nævnte: 100 ECU
d) begæring om fastsættelse af omkostninger i henhold til basisforordningens artikel 85, stk. 5: 100 ECU.
2. De i stk. 1 omhandlede gebyrer forfalder til betaling på datoen for modtagelsen af anmodningen, som gebyret vedrører. Hvis betalingen ikke modtages rettidigt, finder basisforordningens artikel 83, stk. 2, anvendelse.
Artikel 11
Klagegebyr
1. Klageren betaler et klagegebyr på 1 500 ECU for behandlingen af en klage som omhandlet i basisforordningens artikel 113, stk. 2, litra c).
2. En tredjedel af klagegebyret forfalder til betaling på datoen for sortsmyndighedens modtagelse af klagen; basisforordningens artikel 83, stk. 2, finder anvendelse på denne tredjedel. De resterende to tredjedele af klagegebyret betales efter anmodning for sortsmyndigheden senest en måned efter, at det pågældende kontor i sortsmyndigheden har fremsendt klagen til appelkammeret.
3. Hvis en påklaget afgørelse berigtiges efter bemyndigelse af sortsmyndighedens præsident eller ændres af appelkammeret, tilbagebetales det allerede indbetalte klagegebyr, hvis betingelserne i basisforordningens artikel 83, stk. 4, er opfyldt.
4. Stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis Kommissionen eller en medlemsstat påklager en afgørelse, der er truffet i henhold til forordningens artikel 29, stk. 2.
Artikel 12
Gebyrer, der fastsættes af sortsmyndighedens præsident
1. Sortsmyndighedens præsident fastsætter størrelsen af gebyrerne for følgende sager:
a) det administrative gebyr som omhandlet i artikel 8, stk. 5
b) gebyrer for kopier, såvel bekræftede som ubekræftede, især som omhandlet i procedureforordningens artikel 84, stk. 3
c) gebyrer med hensyn til sortsmyndighedens officielle tidende (basisforordningens artikel 89 og basisforordningens artikel 87) og enhver anden publikation, som udgives at sortsmyndigheden.
2. Sortsmyndighedens præsident kan beslutte at lade de under stk. 1, litra b) og c), nævnte ydelser være betinget af forudbetaling.
Artikel 13
Tillægsgebyrer
1. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til ansøgningsgebyret, hvis den konstaterer,
a) at en foreslået betegnelse ikke kan godkendes i henhold til basisforordningens artikel 63, fordi den er identisk med betegnelsen på en anden sort, eller fordi den afviger fra en betegnelse på samme sort
b) at en ansøger om EF-sortsbeskyttelse fremsætter et nyt forslag til sortsbetegnelse, uden at sortsmyndigheden har opfordret vedkommende hertil, og uden at den pågældende er indtrådt i en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse i overensstemmelse med artikel 21, stk. 3, i procedureforordningen.
Sortsmyndigheden offentliggør ikke et forslag til sortsbetegnelse inden betaling af et tillægsgebyr, som er blevet pålagt i henhold til første afsnit.
2. Sortsmyndigheden kan opkræve et tillægsgebyr til det årlige gebyr, hvis den konstaterer
a) at indehaveren har undladt at betale det årlige gebyr i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2 og 3, eller
b) at sortsbetegnelsen skal ændres som følge af, at tredjemand har en ældre kolliderende rettighed som omhandlet i basisforordningens artikel 66, stk. 1.
3. De i stk. 1 og 2 omhandlede tillægsgebyrer, der opkræves i henhold til de regler om arbejdsmetoder, som skal fastlægges i henhold til basisforordningens artikel 36, stk. 1, litra d), andrager 20 % af det pågældende gebyr, dog mindst 100 ECU, og betales inden for en frist på en måned fra datoen fra sortsmyndighedens betalingsanmodning.
Artikel 14
Undtagelser
1. Uanset artikel 7 berøres ansøgningsdatoen som omhandlet i basisforordningens artikel 51 ikke for ansøgninger, der er indgivet i overensstemmelse med basisforordningens artikel 116, stk. 1 eller 2, hvis der senest den 30. september 1995 fremlægges tilstrækkeligt bevis for, at ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse har foretaget de for betalingen af ansøgningsgebyret nødvendige handlinger.
2. Uanset artikel 8, stk. 5, betales der et administrativt gebyr på 100 ECU, når der foretages en teknisk afprøvning af sorten på grundlag af de disponible resultater af enhver procedure for meddelelse af national sortsbeskyttelse i henhold til basisforordningens artikel 116, stk. 3. Et sådant administrativt gebyr forfalder senest den 30. november 1995.
3. Uanset artikel 8, stk. 5, kan myndigheder, som har behandlet en sag om meddelelse af national sortsbeskyttelse, opkræve ansøgeren om EF-sortsbeskyttelse et gebyr for at stille de relevante dokumenter til rådighed for ansøgeren på de betingelser, der er anført i artikel 93, stk. 3, i procedureforordningen. Et sådant gebyr må ikke overstige det gebyr, som opkræves i medlemsstaten af en prøvningsmyndighed i et andet land for fremsendelse af en afprøvningsrapport; betaling af dette gebyr indskrænker ikke bestemmelserne vedrørende betaling i henhold til stk. 1 og 2.
4. Uanset artikel 8 opkræves et rapportgebyr på 300 ECU for afprøvningsrapporter, som omhandlet i artikel 94 i procedureforordningen; sortsmyndigheden fastsætter en frist for betalingen heraf.
Artikel 15
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 31. maj 1995.
A Bizottság 1238/95/EK rendelete
(1995. május 31.)
a Közösségi Növényfajta-hivatal részére fizetendő díjak tekintetében a 2100/94/EK tanácsi rendelet végrehajtási szabályairól
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a közösségi növényfajta-oltalomról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendeletre (az "alaprendelet") [1] és különösen annak 113. cikkére;
mivel a 2100/94/EK rendelet végrehajtása a Közösségi Növényfajta-hivatal (a "Hivatal") feladata; mivel a Hivatal bevételeinek elvileg biztosítania kell a Hivatal költségvetésének egyensúlyát; mivel e bevételek az alaprendeletben és a Közösségi Növényfajta-hivatal előtt folytatott eljárásokról szóló 2100/94/EK tanácsi rendelet végrehajtási szabályairól szóló, 1995. május 31-i 1239/95/EK bizottsági rendeletben [2] (az "eljárási rendelet") meghatározott hivatalos jogcselekményekért fizetett díjakat, valamint a közösségi növényfajta-oltalom fennállásának idejére fizetett éves díjakat tartalmazzák;
mivel az Európai Közösségek általános költségvetéséből nyújtott támogatás a rendelet 113. cikke (3) bekezdésének b) pontjában meghatározott átmeneti időszakra fedezheti a Hivatal első, indulási szakaszában felmerülő kiadásokat; mivel ugyanazon rendelkezés alapján az említett időszak egy évvel meghosszabbítható;
mivel meg kell fontolni az átmeneti időszak fent említett meghosszabbítását, amennyiben még nem áll rendelkezésre elegendő tapasztalat olyan ésszerű mértékű díjak megállapításához, amelynek révén az önfinanszírozás elve a közösségi növényfajta-oltalom rendszere előnyös tulajdonságainak megtartása mellett érvényesülhet; mivel erre a tapasztalatra kizárólag a közösségi növényfajta-oltalom iránti nagyszámú bejelentések, a vizsgáló hivatalok részére fizetett díjak és a megadott közösségi növényfajta-oltalmak fennállása tényleges időtartamának vizsgálata során lehet szert tenni;
mivel a díjak mértékét a Hivatalon belüli hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvei, különösen a gazdaságosság és költséghatékonyság elve alapján kell meghatározni;
mivel a Hivatal dolgozói által végzett egyszerűsített ügymenet érdekében a díjakat a Hivatal költségvetésének meghatározásánál használt pénznemben kell megállapítani, és ugyanebben a pénznemben kell kivetni és befizetni is;
mivel a bejelentési díjnak egységesnek kell lennie, és kizárólag a valamely növényfaj vonatkozásában benyújtott, a közösségi növényfajta-oltalom elnyerésére irányuló bejelentés feldolgozásának költségeit kell fedeznie;
mivel az alaprendelet 51. cikkében foglalt bejelentési díj befizetésére szabott határidőnél a befizetéshez szükséges intézkedések és a befizetésnek a Hivatal által történő tényleges kézhezvétele közti időszakot kell figyelembe venni, különösen egyfelől a Hivatal részéről már felmerült költségek gyors megtérülése, másfelől - tekintetbe véve a bejelentő és a Hivatal közti esetlegesen nagy távolságot - a bejelentések hatékony benyújtásának elősegítése érdekében;
mivel a szakmai vizsgálatokért felszámított vizsgálati díjaknak összességében egyensúlyban kell lenniük a Hivatal által a vizsgáló hivatalok részére fizetendő díjak összegével; mivel a mintagyűjtemény fenntartásának költségeit a kirótt vizsgálati díjak nem szükségképpen fedezik teljes egészében; mivel a vizsgálati díj mértéke - a jelenleg érvényben levő, a növényfajták védelmére vonatkozó nemzeti rendelkezések tapasztalatainak fényében - a növényfajok három csoportjának megfelelően eltérő;
mivel a közösségi növényfajta-oltalom fennállásának idejére fizetett éves díjak a Hivatal számára külön bevételi forrást jelentenek, emellett azonban - többek között - a fajtáknak a közösségi növényfajta-oltalom elnyerését követően végzett szakmai ellenőrzésével kapcsolatos költségeket is fedezniük kell, és ennélfogva meg kell felelniük a vizsgálati díjakra megállapított besorolásnak;
mivel a fellebbezési eljárással kapcsolatos főbb költségelemek fedezése érdekében a fellebbezési díjnak egységesnek kell lennie, kivéve az alaprendelet 55. és 56. cikkében foglalt szakmai vizsgálattal, illetőleg a bizonyítékok felvételével kapcsolatos költségeket; mivel a bejelentési díj befizetésére megadott két különböző határidő arra ösztönzi a bejelentőket, hogy a Hivatal által az alaprendelet 70. cikkének (2) bekezdése szerint hozott határozatok tükrében fontolják meg fellebbezésüket;
mivel az egyedi kérelmekre vonatkozó egyéb díjaknak elviekben fedezniük kell a kérelem intézése során a Hivatal részéről felmerülő költségeket, ideértve az ilyen kérelmek tárgyában történő döntéshozatalt is;
mivel a költségkezelés rugalmasságának biztosítása érdekében a Hivatal elnökét fel kell hatalmazni a bejelentés beadásakor már létező, de a Hivatal rendelkezésére nem álló vizsgálati jelentésekért, valamint a teljesített egyedi szolgáltatásokért fizetendő díjak megállapítására;
mivel a közösségi növényfajta-oltalom egyes bejelentői, illetőleg jogosultjai részéről tanúsított együttműködés hiánya miatt a Hivatal részéről felmerülő szükségtelen költségek csökkentése érdekében pótdíj szabható ki;
mivel tekintettel az alaprendelet 117. cikkében foglaltakra, e rendeletnek a lehető leghamarabb hatályba kell lépnie;
mivel a Hivatal Igazgatótanácsával konzultáltak;
mivel az e rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Növényfajta-oltalmi Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A rendelet hatálya
(1) Az alaprendeletben és az eljárási rendeletben szabályozott, a Hivatalt megillető díjak kiszabása az e rendeletben foglaltak szerint történik.
(2) A Hivatalt megillető díjak megállapítása, kiszabása és megfizetése ECU-ben történik.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben foglaltakat a Hivatalt megillető minden egyéb pótdíjra értelemszerű eltérésekkel kell alkalmazni.
(4) A tagállamok hatóságai által az alaprendelet vagy e rendelet rendelkezései értelmében kiszabott díjak részletes szabályozására az érintett tagállamok vonatkozó nemzeti jogszabályai az irányadók.
(5) Amennyiben a Hivatal elnöke jogosult a határozathozatalra a díjak összege és azok megfizetési módjának meghatározása tekintetében, e döntéseket a Hivatal Hivatalos Lapjában kötelező megjelentetni.
2. cikk
Általános rendelkezések
(1) A díjak és pótdíjak befizetéséért minden egyes esetben az eljárási rendeletben megjelölt résztvevő felel. Ha az eljárásban több személy közösen vesz részt, vagy több személy nevében közös lépésekre kerül sor, akkor egyetemleges adósként mindegyikük felel a fenti fizetések teljesítéséért.
(2) Ha e rendelet eltérően nem rendelkezik, alkalmazni kell a Hivatal előtt folytatott eljárásokra vonatkozó - az alaprendeletben és az eljárási rendeletben megállapított -rendelkezéseket, ideértve a nyelvvel kapcsolatos rendelkezéseket is.
3. cikk
Fizetési mód
(1) A Hivatalt megillető díjak és pótdíjak megfizetése a Hivatal bankszámlájára teljesített átutalással történik.
(2) A Hivatal elnöke a munkamódszerekre vonatkozó szabályokkal összhangban az alábbi, az alaprendelet 36. cikke (1) bekezdésének d) pontjában foglaltak szerint megállapított egyéb fizetési módokat is engedélyezheti:
a) a Hivatal javára ECU-ben kifizetendő, igazolt csekk átadása vagy utalványozása;
b) átutalás ECU-ben a Hivatal valamely zsírószámlájára; vagy
c) átutalás a Hivatal valamely ECU-ben vezetett folyószámlájára.
4. cikk
A fizetés kézhezvételének napja
(1) A befizetett díjak vagy pótdíjak Hivatal általi kézhezvétele napjának az a nap minősül, amikor a 3. cikk (1) bekezdésében említett átutalás összegét a Hivatal bankszámláján jóváírják.
(2) Ha a Hivatal elnöke a 3. cikk (2) bekezdésében foglaltakkal összhangban egyéb fizetési módokat is engedélyez, köteles az ezekre vonatkozó feltételek között szabályozni a fizetés kézhezvételének napját is.
(3) Ha a befizetés nem tekinthető úgy, hogy azt az előírt határidőn belül a Hivatal kézhez vette, azonban e határidőn belül okiratokkal megfelelően igazolják, hogy a fizetést teljesítő személy megtette a szükséges lépéseket, a határidő a Hivatallal szemben betartottnak minősül.
(4) A (3) bekezdés értelmezésében "szükséges" lépésnek tekintendő, ha a fizetést teljesítő személy megfelelően utasított valamely pénzintézetet vagy postahivatalt az összeg ECU-ben történő átutalására a Hivatal bankszámlájára.
(5) A (3) bekezdés értelmezésében az okirati igazolás akkor minősül "megfelelőnek", ha bemutatják a pénzintézet vagy postahivatal által az átutalási megbízásról kibocsátott elismervényt.
5. cikk
A fizetést teljesítő személy neve és a fizetés rendeltetése
(1) A díjat vagy pótdíjat befizető személy köteles írásban megjelölni nevét és a befizetés rendeltetését.
(2) Ha a Hivatal nem tudja megállapítani a befizetés rendeltetését, köteles a fizetést teljesítő személyt felszólítani, hogy két hónapon belül írásban jelölje meg azt. Ha ezen időszak alatt a fizetés rendeltetését nem jelölik meg, a fizetést nem teljesítettnek kell tekinteni, és vissza kell azt téríteni a befizető személy részére.
6. cikk
Alulfizetés
A díjak és pótdíjak megfizetésére szabott határidő főszabályként kizárólag akkor minősül betartottnak, ha a díj vagy pótdíj teljes összegét befizették a megfelelő időben. Ha a díj vagy pótdíj összegét nem fizették be teljes egészében, a befizetett összeget a befizetési határidő leteltét követően vissza kell téríteni. A Hivatal azonban indokolt esetben - a befizetést teljesítő személy jogainak sérelme nélkül - kisösszegű eltérések esetén eltekinthet a fentiek alkalmazásától.
7. cikk
Bejelentési díj
(1) A közösségi növényfajta-oltalom bejelentője (a "bejelentő") az alaprendelet 113. cikke (2) bekezdésének a) pontjában foglalt bejelentés elbírálásáért 1000 ECU összegű bejelentési díjat fizet.
(2) A bejelentő köteles megtenni a szükséges lépéseket a bejelentési díjnak a bejelentés beadását megelőzően vagy a beadás napján a 3. cikk szerint történő befizetése érdekében; ezt közvetlenül a Hivatalnál vagy valamelyik létrehozott alirodánál, illetőleg az alaprendelet 30. cikkének (4) bekezdése szerint megbízott nemzeti kirendeltségek valamelyikénél teheti meg; a 4. cikk (4) bekezdésében foglaltakat az értelemszerű eltérésekkel kell alkalmazni.
(3) Ha a bejelentési díj a bejelentésnek a Hivatalhoz történő beérkezésével egyidejűleg nem minősül átvettnek, a Hivatal az alaprendelet 51. cikkében foglaltaknak megfelelően köteles egy kéthetes időszakot megjelölni, amelynek során a bejelentés benyújtásának a fenti 51. cikk szerint meghatározott hivatalos napja változatlan marad; a fenti időszak lejártát megelőzően a bejelentő nem kap újabb fizetési felszólítást az alaprendelet 83. cikkének (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelően.
(4) Ha a bejelentési díj a (3) bekezdésben foglaltak szerint megjelölt időpontig nem tekinthető beérkezettnek, az alaprendelet 51. cikkében foglaltak céljaira a bejelentés napja minősül a kézhezvétel napjának.
(5) A (4) bekezdést nem kell alkalmazni, ha a bejelentéshez megfelelő okirati igazolást csatolnak arról, hogy a befizetés teljesítése érdekében megtették a szükséges lépéseket; a 4. cikk (5) bekezdésében foglaltakat az értelemszerű eltérésekkel alkalmazni kell.
(6) Mindaddig, amíg a bejelentési díj nem minősül a Hivatal által kézhez vettnek, a Hivatal nem teszi közzé a bejelentést, és elhalasztja a szakmai vizsgálat elvégeztetését.
8. cikk
A szakmai vizsgálattal kapcsolatos díjak
(1) A közösségi növényfajta-oltalom iránti bejelentés tárgyát képező fajta szakmai vizsgálatának megszervezéséért és elvégzéséért az I. mellékletben foglaltak szerinti "vizsgálati díj" fizetendő minden megkezdett termesztési időszakra. Azon fajták esetében, amelyek anyagát különleges összetevőjű anyagok ismételt felhasználásával kell előállítani, az I. mellékletben megállapított vizsgálati díj érvényes az adott fajtára, továbbá minden olyan összetevőre, amelyhez hivatalos leírás nem áll rendelkezésre, és amelyet szintén meg kell vizsgálni; azonban a vizsgálati díj összege semmilyen körülmények között nem haladhatja meg a 3000 ECU-t.
(2) Az első termesztési időszakra vonatkozó vizsgálati díjat a szakmai vizsgálat céljára átadott anyagok kézhezvételére megállapított határnap után legkésőbb egy hónappal kell befizetni.
(3) A további termesztési időszakokra vonatkozó vizsgálati díjat legkésőbb egy hónappal az adott időszak kezdete előtt kell befizetni, kivéve ha a Hivatal eltérően rendelkezik.
(4) A Hivatal elnöke a Hivatal Hivatalos Lapjában közzéteszi a vizsgálati díjak befizetésére vonatkozó határidőket.
(5) A bejelentésnek az alaprendelet 51. cikke szerint meghatározott napját megelőzően elvégzett - a végrehajtási rendelet 27. cikkében foglaltak szerinti - szakmai vizsgálat eredményét tartalmazó vizsgálati jelentés esetén a Hivatal által meghatározott határidőn belül ügyintézési díj fizetendő.
9. cikk
Éves díj
(1) A Hivatal a közösségi növényfajta-oltalom jogosultjának (a továbbiakban: a "jogosult") a közösségi növényfajta-oltalom időtartama alatt minden évben díjat (éves díj) számít fel a II. Mellékletben meghatározottak szerint.
(2) Az éves díj befizetésére megállapított határnap a közösségi növényfajta-oltalom megadását követő naptári hónap utolsó napja, és minden további évben ugyanezen nap.
(3) A Hivatal felszólítást intéz a jogosulthoz, amelyben megjelöli a fizetés tárgyát, a fizetendő összeget, a fizetési határidőt, valamint tájékoztatást ad a 13. cikk (2) bekezdésének a) pontjában foglalt esetleges pótdíjakról.
(4) A Hivatal nem téríti vissza a közösségi növényfajta-oltalom hatályban tartása céljából teljesített befizetéseket.
10. cikk
Egyedi igények elbírálásának díjai
(1) Az egyedi igényt előterjesztő személynek a kérelem elbírálása érdekében a következő díjakat kell megfizetnie:
a) kötelező hasznosítási jog iránti kérelem díja, ideértve a nyilvántartásokba való felvételt is, a Hivatal által az alaprendelet 100. cikkének (2) bekezdése szerint biztosított hasznosítási jog iránti kérelem, valamint a már megadott hasznosítási jog módosítása iránti kérelem díja (kötelező licencdíj), kivéve ha a Bizottságra vagy a tagállamokra az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdésében említett körülmények vonatkoznak: 1500 ECU;
b) a közösségi növényfajta-oltalmi lajstromba történő következő bejegyzések iránti kérelem díja (bejegyzési díj):
- közösségi növényfajta-oltalom átruházása, szerződéses hasznosítási jog,
- növényfajták eredeti vagy származtatott fajtaként történő azonosítása,
- eljárás indítása az alaprendelet 98. cikkének (1), (2) bekezdésében, valamint 99. cikkében foglalt követelések vonatkozásában,
- a biztosítékként adott vagy dologi jogok tárgyát képező közösségi növényfajta-oltalom, vagy
- az alaprendelet 24. cikkében említett végrehajtás során történő zár alá vétel esetén: 300 ECU;
c) kérelem a közösségi növényfajta-oltalom iránti bejelentések nyilvántartásába vagy a közösségi növényfajta-oltalmi lajstromba történő bejegyzés iránt, a fenti a) és b) pontban megjelölteken kívül: 100 ECU;
d) a rendelet 85. cikkének (5) bekezdése szerinti költségek összegének meghatározása iránti kérelem díja: 100 ECU.
(2) Az (1) bekezdésben szereplő díjak a vonatkozó kérelem kézhezvételének napján esedékesek, és azokat akkor kell megfizetni. Ha a fizetést a Hivatal nem kapja a megfelelő időben kézhez, az alaprendelet 83. cikkének (2) bekezdését kell alkalmazni.
11. cikk
Fellebbezési díj
(1) Az alaprendelet 113. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerint a fellebbezés elbírálásáért a fellebbező 1500 ECU összegű fellebbezési díjat fizet.
(2) A fellebbezési díj egyharmada a fellebbezésnek a Hivatal által történő kézhezvétele napján esedékes; erre az egyharmadra az alaprendelet 83. cikkének (2) bekezdését kell alkalmazni. A fellebbezési díj fennmaradó kétharmada - a Hivatal felszólítását követően - az ügynek a fellebbezési tanács hivatala megfelelő testületéhez történő áttételét követő egy hónapon belül esedékes.
(3) A Hivatal elnökének hatáskörében végzett közbenső felülvizsgálat esetén, valamint a fellebbezési tanács által előírt más esetekben elrendelik a már befizetett fellebbezési díj visszatérítését, feltéve hogy az alaprendelet 83. cikkének (4) bekezdésében megállapított feltételek teljesülnek.
(4) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni a Bizottságra és a tagállamokra, ha ezek az alaprendelet 29. cikkének (2) bekezdése alapján hozott határozat elleni fellebbezést benyújtó panaszos felek.
12. cikk
A Hivatal elnöke által megállapított díjak
(1) A Hivatal elnöke határozza meg a következő díjakat:
a) a 8. cikk (5) bekezdésében említett ügyintézési díj;
b) a hiteles vagy egyéb másolatok kiadásának díja, különösen az eljárási rendelet 84. cikkének (3) bekezdésében említett díjak; és
c) a Hivatal Hivatalos Lapjával (az alaprendelet 89. cikke, az eljárási rendelet 87. cikke) és a Hivatal által kiadott egyéb közleményekkel kapcsolatos díjak.
(2) A Hivatal elnöke elrendelheti, hogy az (1) bekezdés b) és c) pontjában megjelölt szolgáltatások teljesítését előleg fizetésétől tegyék függővé.
13. cikk
Pótdíjak
(1) A Hivatal a bejelentési díjon felül pótdíjat szabhat ki, ha megállapítja, hogy:
a) a javasolt név az alaprendelet 63. cikke értelmében nem fogadható el, mivel az valamely másik fajta nevével megegyezik, vagy ugyanazon fajta nevétől eltér; vagy
b) a közösségi növényfajta-oltalom bejelentője új javaslatot tesz valamely fajtanévre, kivéve ha a Hivatal felszólítására jár el így, illetőleg ha az eljárási rendelet 21. cikkének (3) bekezdésében foglaltak szerint nyújtott be közösségi növényfajta-oltalomra vonatkozó bejelentést.
A Hivatal az első albekezdésben foglalt rendelkezések szerint kiszabott pótdíj befizetését megelőzően nem teszi közzé a fajtanévre tett javaslatot.
(2) A Hivatal az éves díjon felül pótdíjat szabhat ki, ha megállapítja, hogy:
a) a jogosult nem fizette be az éves díjat a 9. cikk (2) vagy (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően; vagy
b) a fajtaváltozat nevét harmadik személy korábban keletkezett, ellentétes jogának fennállása miatt az alaprendelet 66. cikkének (1) bekezdésében foglaltak értelmében módosítani kell.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett pótdíjakat az alaprendelet 36. cikke (1) bekezdésének d) pontjában foglalt munkamódszerek szabályai szerint szabják ki, és azok mértéke az érintett díj összegének 20 %-a, de legalább 100 ECU, amelyet a Hivatal felszólításának kibocsátásától számított egy hónapon belül kell megfizetni.
14. cikk
Kivételek
(1) Tekintet nélkül a 7. cikkben foglaltakra, a bejelentésnek az alaprendelet 51. cikke szerint meghatározott hivatalos napja az alaprendelet 116. cikkének (1) és (2) bekezdése szerint benyújtott összes bejelentés vonatkozásában érvényes marad, ha 1995. szeptember 30-ig megfelelő igazolást terjesztenek be arról, hogy a közösségi növényfajta-oltalom bejelentője a bejelentési díj befizetésére irányuló szükséges lépéseket megtette.
(2) Tekintet nélkül a 8. cikk (5) bekezdésében foglaltakra, 100 ECU összegű ügyintézési díjat kell fizetni, ha a fajta szakmai vizsgálatát az alaprendelet 116. cikkének (3) bekezdése szerint a nemzeti növényfajta-oltalom tárgyában lefolytatott eljárás rendelkezésre álló megállapításai alapján végzik. Ezt az ügyintézési díjat 1995. november 30-ig be kell fizetni.
(3) Tekintet nélkül a 8. cikk (5) bekezdésében foglaltakra, azon hatóságok, amelyek előtt a nemzeti növényfajta-oltalom megadása iránti eljárást lefolytatták, a közösségi növényfajta-oltalom bejelentője felé a vonatkozó okiratoknak az eljárási rendelet 93. cikke (3) bekezdésében foglaltak szerinti rendelkezésre bocsátása címén díjat szabhatnak ki. E díj összege nem haladhatja meg az érintett tagállamban a vizsgálati jelentésnek a vizsgáló hatóság által egy másik országba történő továbbításáért kiszabott díj összegét; befizetése nem érinti az (1) és (2) bekezdésnek megfelelően végzett befizetéseket.
(4) Tekintet nélkül a 8. cikkben foglaltakra, az eljárási rendelet 94. cikkében említett vizsgálati jelentésért a Hivatal által megjelölt határidőn belül 300 ECU jelentési díjat kell fizetni.
15. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1995. május 31-én.