*****
KOMMISSIONENS FORORDNING (EOEF) Nr. 411/88
af 12. februar 1988
om den metode og den rentesats, der skal anvendes ved beregningen af finansieringsomkostninger i forbindelse med interventioner i form af opkoeb, oplagring og afsaetning
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab,
under henvisning til Raadets forordning (EOEF) nr. 1883/78 af 2. august 1978 om de almindelige regler for finansiering af interventioner gennem Den Europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen (1), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 2095/87 (2), saerlig artikel 5, og
ud fra foelgender betragtninger:
Bestemmelserne vedroerende beregningen af finansieringsomkostninger i forbindelse med interventioner i form af opkoeb, oplagring og afsaetning, som oprindeligt fastsattes i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 467/77 (3), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 331/87 (4), er blevet aendret flere gange siden vedtagelsen; disse bestemmelser er som foelge af deres antal, deres komplicerede karakter og deres spredning i forskellige numre af De Europaeiske Faellesskabers Tidende, vanskelige at anvende, og der foreligger derfor ikke den noedvendige klarhed, som ethvert regelsaet boer have; der boer under disse omstaendigheder foretages en kodificering af disse bestemmelser;
i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1883/78 udarbejdes der for hver medlemsstat og hvert regnskabsaar regnskaber, der viser de nettotab, som de paagaeldende interventionsorganer har haft;
i disse regnskaber indgaar bl.a. finansieringsomkostningerne, som skal beregnes efter en metode og en rentesats, der fastlaegges efter fremgangsmaaden i artikel 13 i Raadets forordning (EOEF) nr. 729/70 (5), senest aendret ved forordning (EOEF) nr. 3769/85 (6);
finansieringsomkostningerne boer beregnes efter en metode, som er let anvendelig og samtidig tager hensyn til lagrenes stoerrelse og interventionsvarernes forskellige praesentationsformer samt til det forhold, at der sker en vis vaerdiforringelse af visse varer, som har ligget paa lager fra begyndelsen af regnskabsaaret, og at interventionspriserne for de forskellige varer kan aendere sig inden for et givet regnskabsaar;
rentesatsen skal vaere repraesentativ for den rente, der anvendes i Faellesskabet;
med henblik paa at sikre en kontinuerlig gennemfoerelse af Faellesskabets budget paa hensigtsmaessige vilkaar bemyndiges Kommissionen ved forordning (EOEF) nr. 1883/78 til for regnskabsaarene 1986, 1987 og 1988 at fastsaette en ensartet rentesats, der er lavere end det repraesentative niveau; for denne udgiftskategori omfatter regnskabsaaret de udgifter, der hidroerer fra de materielle operationer, som gennemfoeres i perioden 1. oktober i det foregaaende aar til den 30. september; under disse omstaendigheder nedsattes rentesatsen til 7 %;
ifoelge artikel 5, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1883/78 har Kommissionen mulighed for at fastsaette den ensartede rentesats paa et lavere niveau for de medlemsstater, hvis renteomkostninger er lavere end dem, der fremkommer ved anvendelse af rentesatsen for beregning af finansieringsomkostninger; den ensartede rentesats har vaeret fastsat til 7 % siden den 1. december 1985; sammenlignet med situationen i 1985 er den faktiske rentesats i loebet af 1986 i to medlemsstater faldet, saa den ligger under den ensartede rentesats; for disse to medlemsstater boer der fastsaettes en saerlig rentesats, som skal anvendes i disse medlemsstater;
i artikel 7 i forordning (EOEF) nr. 1883/78 er det for de produkter, der som foelge af oplagringen undergaar en vaerdiforringelse, fastsat, at den finansielle, virkning af denne forringelse bogfoeres, naar produktet overgaar til inter
vention; dette medfoerer en aendring af beregningsgrundlaget for de finansieringsomkostninger, som indgaar i de udgifter, der skal tages hensyn til ved bestemmelsen af interventionsorganernes nettotab; ved beregningen af produktets gennemsnitlige vaerdi pr. ton, skal der saaledes tages hensyn til den tilsvarende vaerdiforringelse;
i bestemmelserne vedroerende de faelles markedsordninger kan det vaere fastsat, at det af interventionsorganet opkoebte produkt foerst betales efter en vis frist; beregningsmetoden for renteomkostninger boer derfor tilpasses, saa der tages hensyn til betalingsfristen, naar en saadan er fastsat i bestemmelserne;
naar betalingen af det af interventionsorganet opkoebte finder sted efter en vis frist, reduceres de maengder, der laegges til grund ved beregningen af renteomkostningerne; det har vist sig, at denne reduktion paa grund af forlaengelse af betalingsfristerne og som foelge af store opkoeb inden for visse sektorer hen mod regnskabsaarets slutning kan foere til et negativt resultat; der boer ved beregningsmetoden tages hensyn til denne virkning;
i bestemmelserne vedroerende de faelles markedsordninger og i Faellesskabets licitationsbestemmelser vedroerende salg af offentligt oplagrede landbrugsprodukter kan det vaere fastsat, at der i forbindelse med salg af saadanne produkter gives koeberen en vis frist til afhentning af produktet, efter at han har foretaget betaling; beregningsmetoden for renteomkostninger boer derfor tilpasses, saa der tages hensyn til en saadan afhentningsfrist.
som foelge af de usaedvanligt store interventionslagre af visse landbrugsprodukter har Kommissionen i visse tilfaelde fastsat en frist, inden for hvilken betaling kan foretages efter koeberens afhentning af produktet; metoden til beregning af renteomkostninger i forbindelse med saadanne salg boer derfor tilpasses, saa der tages hensyn til en saadan betalingsfrist;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Fondskomitéen -
UDSTEDT FOELGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. De renteudgifter, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra b), i Raadets forordning (EOEF) nr. 3247/81 (1) beregnes ved at multiplicere den i artikel 3 og artikel 4, stk. 2, fastsatte sats med den gennemsnitlige vaerdi pr. ton af det produkt, med hensyn til hvilket der er foretaget intervention, og ved at multiplicere det saaledes opnaaede beloeb med det gennemsnitlige lager i regnskabsaaret.
2. Produktets gennemsnitlige vaerdi pr. ton beregnes ved, at vaerdien af de produkter, der ligger paa lager den foerste dag i regnskabsaaret, sammenlagt med vaerdien af de produkter, der er opkoebt i loebet af regnskabsaaret, divideres med maengden i ton af de produkter, der ligger paa lager den foerste dag i regnskabsaaret, sammenlagt med maengden i ton af de produkter, der er opkoebt i loebet af regnskabsaaret.
3. Regnskabsaarets gennemsnitlige lagerbeholdning beregnes ved, at lagrene ved begyndelsen af hver maaned sammenlaegges med lagrene ved slutningen af hver maaned; summen heraf divideres derpaa med et tal svarende til to gange antallet af maaneder i regnskabsaaret.
Artikel 2
1. Er der for et produkt i henhold til artikel 7 i forordning (EOEF) nr. 1883/78 fastsat en nedskrivningskoefficient, beregnes vaerdien af de produkter, der er opkoebt i loebet af regnskabsaaret, ved at multiplicere opkoebsprisen med den paagaeldende koefficient.
Naar det drejer sig om et produkt, for hvilket der fastsaettes en nedskrivning efter artikel 8, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1883/78, foretages beregningen af den gennemsnitlige lagerbeholdning, inden den enkelte nedskrivning, som paavirker den gennemsnitlige vaerdi, faar virkning.
2. Saafremt det i bestemmelserne vedroerende de faelles markedsorninger er fastsat, at det af interventionsorganet opkoebte produkt foerst kan betales efter udloebet af en minimumsfrist paa én maaned efter overtagelsesdatoen, nedsaettes den gennemsnitlige lagerbeholdning, der beregnes i overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, med den maengde, som fremkommer ved foelgende beregning:
Q × N
12
1.2 // Q = // den i loebet af regnskabsaaret opkoebte maengde // N = // antal maaneder i minimumsfristen for betaling.
Ved denne beregning anvendes den i bestemmelserne anfoerte minimumsfrist som betalingsfrist. En maaned anses for at bestaa af 30 dage. Enhver del af en maaned paa mere end 15 dage betragtes som en hel maaned. Enhver del paa 15 dage eller mindre tages ikke i betragtning ved denne beregning.
Saafremt der ved beregningen af det gennemsnitlige lager ved regnskabsaarets slutning efter den i foerste afsnit omhandlede nedsaettelse fremkommer et negativt resultat, indgaar den negative saldo i det gennemsnitlige lager, der beregnes for det foelgende regnskabsaar.
3. Saafremt der i bestemmelserne vedroerende de faelles markedsordninger eller i licitationsbekendtgoerelserne vedroerende interventionsorganernes salg af produktet er fastsat en frist for koeberens afhentning af produktet efter betalingen, og denne frist er paa over 30 dage, nedsaettes de efter de foregaaende stykker beregnede finansieringsomkostninger med et beloeb, der fremkommer ved foelgende beregning:
V × J × i
365
1.2 // V = // beloeb betalt af koeberen // J = // antal dage mellem betalingens modtagelse og produktets afhentning, fratrukket 30 dage // i = // den i artikel 3 anfoerte
(1) EFT nr. L 327 af 14. 11. 1981, s. 1.
4. For interventionsorganernes salg af landbrugsprodukter efter saerlige EF-forordninger forhoejes de efter de ovenstaaende stykker beregnede finansieringsomkostninger med det beloeb, der fremkommer ved foelgende beregning, saafremt den reelle betalingsfrist efter afhentning af produkterne overstiger 30 dage:
M × D × i
365
1.2 // M = // beloeb, som koeber skal betale // D = // antal dage mellem afhentning af produktet og modtagelse af betaling, minus 30 dage // i = // den i artikel 3 anfoerte rentesats.
Artikel 3
Den i artikel 5 i forordning (EOEF) nr. 1883/78 omhandlede rentesats fastsaettes til 7 %.
Artikel 4
1. Hvis satsen for en medlemsstats renteudgifter i mindst seks maaneder er lavere end den ensartede rentesats, der er fastsat for Faellesskabet, fastsaettes der en saerlig rentesats for den paagaeldende medlemsstat.
2. For den periode, der indledes den 1. december 1986, fastsaettes den saerlige rentesats til:
- 6 % for Tyskland
- 6 % for Nederlandene.
Artikel 5
Forordning (EOEF) nr. 467/77 ophaeves.
Artikel 4
Denne forordning traeder i kraft paa tredjedagen for offentliggoerelsen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gaelder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 12. februar 1988.
A Bizottság 411/88/EGK Rendelete
(1988. február 12.)
a felvásárlást, raktározást és forgalomba hozatalt magukban foglaló intervenciós intézkedések finanszírozási költségei kiszámításának módszeréről és az ehhez alkalmazandó kamatról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a legutóbb a 2095/87/EGK rendelettel [1]. módosított, az intervenciós intézkedéseknek az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap Garanciarészlege által történő finanszírozására vonatkozó általános szabályok megállapításáról szóló, 1978. augusztus 2-i 1883/78/EGK tanácsi rendeletre [2] és különösen annak 5. cikkére,
mivel a felvásárlást, raktározást és forgalomba hozatalt magukban foglaló intervenciós intézkedések finanszírozási költségeinek kiszámítására vonatkozó intézkedéseket, amelyeket eredetileg a legutóbb a 331/87/EGK rendelettel [3] módosított, 467/77/EGK bizottsági rendelet [4] állapított meg, elfogadásuk óta számos alkalommal módosították; mivel számuk és összetett jellegük miatt, továbbá amiatt, hogy az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának különböző számaiban külön-külön szerepelnek, a megfelelő szövegek nehezen használhatók, és így nem biztosítják azt az érthetőséget, amelynek minden jogszabályt jellemeznie kellene; mivel ezért ezeket a szövegeket egységes szerkezetbe kell foglalni;
mivel az 1883/78/EGK rendelet 4. cikkének (1) bekezdése alapján minden tagállamnak minden pénzügyi évre elszámolást kell készítenie az érintett intervenciós hivatalok nettó veszteségeiről;
mivel ezek az elszámolások finanszírozási költségeket is tartalmaznak, amelyeket a legutóbb a 3769/85/EGK rendelettel [5] módosított 729/70/EGK tanácsi rendelet [6] 13. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően meghatározott módszer alapján és kamattal kell kiszámolni;
mivel a finanszírozási költségeket olyan módszer szerint kell kiszámítani, amely figyelembe veszi a készlet mennyiségét, az áruk különböző intervenciós kiszereléseit, a raktározott áruknak a pénzügyi év kezdete óta bekövetkezett értékcsökkenését, valamint a termékek intervenciós árának a pénzügyi év során bekövetkező változását; mivel ennek a módszernek könnyen alkalmazhatónak kell lennie;
mivel a kamatlábnak a pénzkölcsön Közösségben általános ellenértékét kell követnie;
mivel a közösségi költségvetés folyamatos, megfelelő feltételek mellett történő végrehajtásának biztosítása érdekében, az 1883/78/EGK rendelet felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy az egységes kamatlábat az 1986., 1987. és 1988. költségvetési évre vonatkozóan az irányadó szint alatt rögzítse; mivel a költségvetési év az ilyen kiadástípus tekintetében magában foglalja az előző év október 1-jétől a tárgyév szeptember 30-ig terjedő időszakban felmerült, anyagi műveletekre szánt kiadásokat; mivel ilyen körülmények mellett a kamatlábat 7 %-ra csökkentették;
mivel az 1883/78/EGK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése felhatalmazta a Bizottságot arra, hogy alacsonyabb szinten rögzítse az egységes kamatlábat azon tagállamok esetében, amelyek kamatköltségei alacsonyabbak, mint a finanszírozási költségek kiszámításához használt egységes kamatláb alkalmazásából származó kamatköltségek; mivel az egységes kamatláb 1985. december 1-je óta 7 %; mivel az 1985-ös helyzethez képest a kamatlábak két tagállamban 1986 folyamán az egységes kamatláb alá estek; mivel rögzíteni kell, hogy ezekben a tagállamokban mekkora legyen az alkalmazandó kamatláb;
mivel az 1883/78/EGK tanácsi rendelet 7. cikke előírja, hogy amennyiben a szóban forgó termékekben a raktározás következtében értékcsökkenés következik be, ennek pénzügyi hatásait az intervenció alkalmával fel kell jegyezni, és figyelembe kell venni; mivel az intervenciós hivatalok nettó veszteségének megállapításánál költségelemként figyelembe vett finanszírozási költségek kiszámításának alapja ezáltal megváltozik; mivel ezért a termék tonnánkénti átlagos értékének kiszámításánál figyelembe kell venni a megfelelő értékcsökkenést;
mivel a közös piacszervezésekre irányadó szabályozás keretében rendelkezni lehet arról, hogy az intervenciós hivatal által felvásárolt termékekért csak egy bizonyos idő elteltével kelljen fizetni; mivel a kamatköltségek kiszámításánál használt módszert ezért úgy kell kiigazítani, hogy figyelembe vegye az adott esetben a szabályozás keretében megállapított fizetési határidőt;
mivel amennyiben az intervenciós hivatal által felvásárolt termék vételárának megfizetésére csak egy bizonyos idő elteltével kerül sor, a kamatköltségek kiszámításánál használt mennyiségeket csökkenteni kell; mivel bebizonyosodott, hogy a fizetési határidők meghosszabbítása következtében és bizonyos ágazatokban a pénzügyi év vége felé lebonyolított nagyszabású felvásárlás következtében ez a csökkentés negatív eredményhez vezethet; mivel a számítási módszert e hatás figyelembe vétele céljából ki kell igazítani;
mivel a közös piacszervezésekre irányadó szabályok, illetve az állami intervenció tárgyát képező mezőgazdasági termékek értékesítésére kiírt közösségi pályázati felhívások az ilyen termékek vevőjének engedélyezhetnek egy bizonyos időt arra, hogy a termékeket a vételár megfizetése után elszállítsa; mivel a kamatköltségek kiszámításának módszerét az elszállításra rendelkezésre álló idő figyelembe vétele céljából meg kell változtatni;
mivel egyes, intervenciós raktárban lévő mezőgazdasági termékek különösen magas készletszintje miatt a Bizottság egyes esetekben úgy rendelkezett, hogy a vételár megfizetésére bizonyos idő áll rendelkezésre azt követően, hogy a vevő elszállította a raktárból a terméket; mivel így kivételes intézkedésként helyénvaló az adott értékesítésekre vonatkozó kamatköltségek számítási módszerének a vételár megfizetésére rendelkezésre álló határidő figyelembe vétele céljából történő kiigazítása;
mivel az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az EMOGA-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) A 3247/81/EGK tanácsi rendelet [7] 1. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett kamatköltségeket úgy kell kiszámítani, hogy az említett rendelet 3. cikkében és 4. cikke (2) bekezdésében rögzített kamatlábat kell alkalmazni az intervenció tárgyát képező termék tonnánkénti átlagos értékére, és az így kapott számot meg kell szorozni a kérdéses pénzügyi év átlagos készletével.
(2) A termék tonnánkénti átlagos értékét úgy kell kiszámítani, hogy a pénzügyi év első napján raktáron lévő termékek értékének és az év folyamán felvásárolt termékek értékének összegét el kell osztani a pénzügyi év első napján raktáron lévő termékek mennyiségének és a pénzügyi év folyamán felvásárolt termékek mennyiségének összegével.
(3) A pénzügyi évre vonatkozó átlagos készletet úgy kell kiszámítani, hogy az egyes hónapok elején meglévő összes készletet hozzá kell adni az egyes hónapok végén meglévő összes készlethez, és az így kapott összeget el kell osztani a pénzügyi év hónapjai számának kétszeresével.
2. cikk
(1) Amennyiben az 1883/78/EGK rendelet 7. cikke alapján értékcsökkenési együtthatót állapítanak meg egy termékre vonatkozóan, a pénzügyi év folyamán felvásárolt termékek értékét úgy kell kiszámítani, hogy a felvásárlási árat meg kell szorozni ezzel az együtthatóval.
Azon termékek esetében, amelyekre vonatkozóan az 1883/78/EGK rendelet 8. cikkének második albekezdése alapján értékcsökkenést állapítottak meg, az átlagos készletet az átlagos érték kiszámításánál figyelembe vett egyes értékcsökkentések tényleges időpontja előtt kell kiszámítani.
(2) Amennyiben a közös piacszervezésekre irányadó szabályok előírják, hogy az intervenciós hivatal által felvásárolt termék vételárának megfizetésére a teljesítéskor történő átvételt követően legalább egy hónap elteltével kerülhet sor, a (3) bekezdésnek megfelelően kiszámolt átlagos készletet a következő számítás eredményével kell csökkenteni:
12
Q = a pénzügyi év folyamán felvásárolt mennyiség
N = a vételár megfizetésére rendelkezésre álló minimális időtartam hónapok számában kifejezve
E számítás céljából a szabályok által meghatározott minimális időtartamot kell a vételár megfizetésére vonatkozó határidőnek tekinteni. Egy hónap 30 napból állónak tekintendő. Egy hónapon belül minden 15 napnál hosszabb időtartamot teljes hónapnak kell tekinteni; egy hónapon belül minden 15 napos vagy annál rövidebb időtartam a számítás során nem vehető figyelembe.
Amennyiben az átlagos készlet kiszámítása az év végén, az első albekezdésben említett csökkentés végrehajtását követően negatív eredményt hoz, ezt az összeget le kell vonni a következő pénzügyi évre kiszámított átlagos készletből.
(3) Amennyiben a termékeknek az intervenciós hivatalok által történő értékesítésére vonatkozóan a közös piacszervezésekre irányadó szabályok vagy a pályázati felhívások lehetővé teszik az ilyen termékek vevőjének, hogy a vételár megfizetése után csak bizonyos idővel szállítsa el a termékeket, és amennyiben az erre rendelkezésre álló időtartam hosszabb, mint 30 nap, az előző bekezdéseknek megfelelően kiszámított finanszírozási költségeket a következő számítás eredményével kell csökkenteni:
365
V = a vevő által fizetett összeg
J = a vételár megfizetése és a termék elszállítása között eltelt napok száma mínusz 30 nap
i = a 3. cikkben meghatározott kamatláb
(4) Ha a mezőgazdasági termékeknek intervenciós hivatalok által történő értékesítése esetében, egyedi közösségi rendeletek alapján az ilyen termékek elszállítását követő vételár-fizetésre rendelkezésre álló tényleges időtartam 30 napot meghaladó, az előző bekezdéseknek megfelelően kiszámított finanszírozási költségekhez hozzá kell adni a következő számítás során kapott eredményt:
365
M = a vevő által fizetendő összeg
D = a termék elszállítása és a vételár megfizetése között eltelt napok száma mínusz 30 nap
i = a 3. cikkben meghatározott kamatláb
3. cikk
Az 1883/78/EGK rendelet 5. cikkében említett kamatláb 7 %.
4. cikk
(1) Ha a tagállam által viselt kamatköltségek aránya legalább hat hónapon keresztül kisebb, mint a Közösség számára rögzített egységes kamatláb, az adott tagállam részére egyedi kamatlábat kell rögzíteni.
(2) Az 1986. december 1-jén kezdődő időszakban az egyedi kamatlábak a következők:
- Németország esetében 6 %
- Hollandia esetében 6 %.
5. cikk
A 467/77/EGK rendelet hatályát veszti.
6. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjá ban való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1988. február 12-én.