Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000
af 25. juli 2000
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin(1), særlig artikel 24, 25, 26, 33, 34, 35, 36 og 80, og
ud fra følgende betragtninger:
(1) I afsnit III i forordning (EF) nr. 1493/1999 er der fastsat generelle regler om markedsmekanismerne for vin, og der henvises derudover til gennemførelsesbestemmelser, som skal vedtages af Kommissionen.
(2) Hidtil har disse gennemførelsesbestemmelser været spredt i en lang række forskellige EF-forordninger. Både af hensyn til de erhvervsdrivende i EF og de myndigheder, der skal anvende bestemmelserne, bør de samles i én forordning.
(3) Den pågældende forordning bør indeholde de nuværende bestemmelser med de tilpasninger, som de nye krav i forordning (EF) nr. 1493/1999 nødvendiggør. Der bør også foretages visse ændringer af bestemmelserne for at opnå en bedre sammenhæng og en forenkling og for at råde bod på visse mangler, så der kan vedtages et fuldstændigt EF-regelsæt på dette område. Nogle bestemmelser bør også præciseres for at opnå større retssikkerhed i forbindelse med deres anvendelse.
(4) Ved artikel 35, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999 er der indført en ordning med støtte til anvendelse af druemost og koncentreret druemost, der er fremstillet af druer dyrket i EF, til fremstilling af druesaft eller andre spiselige produkter af sådan saft.
(5) Disse andre spiselige produkter bør præciseres nærmere.
(6) Det økonomiske formål med støtteordningen er at opnå, at der i højere grad anvendes vindyrkningsråvarer af EF-oprindelse end indførte råvarer til fremstilling af druesaft eller andre spiselige produkter af sådan druesaft. Derfor bør støtten ydes til dem, der anvender råvarerne, dvs. til forarbejdningsvirksomhederne.
(7) Det bør præciseres, at støtten kun ydes for råvarer, der har de kvalitetsegenskaber, der kræves ved forarbejdning til druesaft. Det må derfor fastsættes, at druer og druemost, som der udstedes erklæring for, skal have en massefylde på 1,055-1,100 g/cm3 ved 20 °C.
(8) Anvendelsen af støtteordningen forudsætter en administrativ ordning, der muliggør kontrol af såvel oprindelsen som destinationen for det produkt, hvortil der kan ydes støtte.
(9) For at sikre, at støtteordningen og kontrollen fungerer korrekt, bør det fastsættes, at de pågældende forarbejdningsvirksomheder skal fremlægge en skriftlig erklæring med de oplysninger, der er nødvendige for at føre kontrol med forarbejdningen.
(10) For at undgå, at denne forudgående skriftlige erklæring bliver for tung en administrativ byrde både for de berørte forarbejdningsvirksomheder og for myndighederne, bør der ikke forlanges en sådan af forarbejdningsvirksomheder, der kun anvender en begrænset mængde druer eller druemost pr. produktionsår. Denne mængde bør fastlægges nærmere. De pågældende forarbejdningsvirksomheder skal dog ved produktionsårets begyndelse underrette myndighederne i deres egen medlemsstat om, at de har i sinde at forarbejde en bestemt mængde druer eller druemost.
(11) Hvis forarbejdningsvirksomheden ikke selv anvender det pågældende produkt, er det ikke altid nemt for kontrolmyndighederne, især når de befinder sig i en anden medlemsstat end forarbejdningsvirksomheden, at vide, om det drejer sig om druemost, som endnu ikke har opnået støtte efter denne forordning, eller om druesaft, som der allerede er indgivet støtteansøgning for. I det dokument, der ledsager det pågældende produkt ved transport, bør det anføres, hvorvidt der eksisterer en sådan støtteansøgning.
(12) For at opnå, at støtteordningen medfører en mærkbar stigning i anvendelsen af EF-råvarer, bør der for hvert produkt fastsættes et minimum for den mængde, som en støtteansøgning kan omfatte.
(13) I artikel 35, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1493/1999 bestemmes det, at en del af støtten skal anvendes til gennemførelse af salgskampagner til fremme af forbruget af druesaft. Da det er nødvendigt at finansiere disse kampagner, bør støtteprocentdelen fastsættes på et niveau, som gør det muligt at få tilstrækkelige midler til at føre en effektiv kampagne for produktet.
(14) Forarbejdningen foretages både af forarbejdningsvirksomheder, der kun lejlighedsvis forarbejder produkter, og virksomheder, der forarbejder kontinuerligt. I gennemførelsesbestemmelserne for støtteordningen bør der tages hensyn til denne forskel i strukturerne.
(15) For at myndighederne i medlemsstaterne kan udøve den nødvendige kontrol, bør forarbejdningsvirksomhedernes forpligtelser med hensyn til føring af lagerregnskab præciseres.
(16) For at undgå uberettigede udgifter og af kontrolhensyn bør der foreskrives et maksimalt forhold mellem de råvarer, der anvendes, og den druesaft, der fremstilles, baseret på sædvanlig forarbejdningsteknik.
(17) Af forretningsmæssige hensyn er visse forarbejdningsvirksomheder nødt til at oplagre den fremstillede druesaft gennem længere tid inden aftapningen. På den baggrund bør der indføres en forskudsordning for at fremskynde støtteudbetalingen til de erhvervsdrivende, samtidig med at der ved en passende sikkerhedsstillelse gives myndighederne en garanti mod risikoen for uberettigede udbetalinger. Der bør derfor fastsættes frister for udbetaling af forskud samt nærmere regler for frigivelse af sikkerhedsstillelsen.
(18) For at kunne modtage støtte skal destillationsvirksomheden indgive en ansøgning vedlagt forskellig dokumentation. For at sikre, at ordningen fungerer på samme måde i de enkelte medlemsstater, bør der fastsættes frister for indgivelse af ansøgning samt for udbetaling af den støtte, der tilkommer forarbejdningsvirksomheden.
(19) Ifølge artikel 44, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1493/1999 er det forbudt at anvende druesaft til fremstilling af eller som tilsætning til vin. For at sikre, at denne bestemmelse overholdes, bør det præciseres, hvilke særlige forpligtelser og kontrolforanstaltninger der gælder for forarbejdningsvirksomheder og aftappere af druesaft.
(20) Ved artikel 34 i forordning (EF) nr. 1493/1999 er der indført en støtteordning for koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost, der er produceret i EF, og som anvendes til at forhøje alkoholindholdet i vin.
(21) Ifølge artikel 36 i forordning (EF) nr. 1493/1999 bør gennemførelsesbestemmelserne bl.a. vedrøre betingelserne for ydelse af denne støtte. Det bør på basis heraf præciseres, hvordan foranstaltningen skal anvendes for de små producenter. Det må ligeledes fastsættes, at kun producenter, som har opfyldt deres EF-forpligtelser i en bestemt periode, kan nyde godt af denne foranstaltning.
(22) Der skal indgives meddelelse til myndighederne om tilsætning af koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost samt om lagermængderne af disse produkter. Ifølge artikel 70, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1493/1999 skal der føres bøger over de mængder af disse produkter, der anvendes eller er blevet anvendt som tilsætning. Der er derfor ingen grund til at kræve, at der skal forelægges yderligere dokumentation som betingelse for at opnå støtte.
(23) For at sikre en ensartet anvendelse af støtteordningen bør bestemmelsen af det potentielle alkoholindhold i most harmoniseres på EF-plan.
(24) Kostprisen for druemost, der anvendes til fremstilling af koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost, afhænger af mostens potentielle naturlige alkoholindhold. Under hensyntagen hertil samt til, at der ikke bør ske en uheldig påvirkning af det nuværende handelsmønster, er det nødvendigt at differentiere støtten ved at afsætte et større beløb til koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost fra de sydligste vinområder i EF, hvor produkterne traditionelt har det største potentielle naturlige alkoholindhold.
(25) Ved artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999 er der indført en ordning med støtte dels til anvendelse af druemost og koncentreret druemost, der er produceret i vindyrkningszonerne C III a) og C III b), til fremstilling i Det Forenede Kongerige og Irland af produkter henhørende under KN-kode 220600, dels til anvendelse af koncentreret druemost, der er produceret i EF til fremstilling af visse produkter, der markedsføres i Det Forenede Kongerige og Irland med anvisninger, der skal gøre det muligt at fremstille en vinlignende drikkevare.
(26) De under KN-kode 220600 henhørende produkter, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, fremstilles for øjeblikket udelukkende ved hjælp af koncentreret druemost. Det vil derfor på nuværende tidspunkt være rimeligt kun at fastsætte støtte for anvendelse af koncentreret druemost.
(27) Anvendelsen af støtteordningen forudsætter en administrativ ordning, der muliggør kontrol af såvel oprindelsen som destinationen for det produkt, hvortil der kan ydes støtte.
(28) For at sikre, at støtteordningen og kontrollen fungerer korrekt, bør det fastsættes, at de pågældende forarbejdere skal fremlægge en skriftlig erklæring med de fornødne angivelser til identificering af produktet og kontrol med processerne.
(29) For at opnå, at støtteordningen medfører en mærkbar stigning i anvendelsen af EF-råvarer, bør der for hvert produkt fastsættes et minimum for den mængde, som en ansøgning kan omfatte.
(30) Det bør endvidere præciseres, at støtten kun ydes for produkter med de kvalitetsegenskaber, der som minimum( kræves for anvendelse til de formål, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999.
(31) For at myndighederne i medlemsstaterne kan føre den nødvendige kontrol, bør de erhvervsdrivendes forpligtelser med hensyn til føring af lagerregnskab præciseres.
(32) Det bør bestemmes, at retten til støtte indtræder i det øjeblik, hvor forarbejdningen er afsluttet. For at tage højde for svind bør det tillades, at den mængde, der reelt forarbejdes, er op til 10 % mindre end den mængde, der er angivet i ansøgningen.
(33) Af tekniske grunde er de erhvervsdrivende nødt til at oplagre de markedsførte produkter længe inden forarbejdningen. På den baggrund bør der indføres en forskudsordning for at fremskynde støtteudbetalingen til de erhvervsdrivende, samtidig med at der ved en passende sikkerhedsstillelse gives myndighederne en garanti mod risikoen for uberettigede udbetalinger. Der bør derfor fastsættes frister for udbetaling af forskud samt nærmere regler for frigivelse af sikkerhedsstillelsen.
(34) Afsnit III, kapitel I, i forordning (EF) nr. 1493/1999 indeholder bestemmelser om ydelse af støtte til privat oplagring af bordvin, druemost, koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost. I henhold til artikel 24, stk. 2, i samme forordning er støtten betinget af, at der indgås en oplagringskontrakt. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser vedrørende disse kontrakters indgåelse, indhold, gyldighedsperiode og virkning.
(35) Det er nødvendigt at definere begrebet producent og under hensyntagen til de forpligtelser, vedkommende skal opfylde, kræve, at han ejer det produkt, som oplagres.
(36) Der må føres effektiv kontrol med de produkter, som der indgås oplagringskontrakter for. Til det formål er det bl.a. nødvendigt at fastsætte, at en medlemsstats interventionsorgan kun kan indgå kontrakter for de mængder, som er oplagret i denne medlemsstat, og at interventionsorganet skal underrettes om alle ændringer vedrørende produktet eller oplagringsstedet.
(37) For at få så ensartede kontraktvilkår som muligt er det nødvendigt, at kontrakterne indgås efter samme model i hele EF, og at denne er tilstrækkelig præcis til, at det pågældende produkt kan identificeres.
(38) Erfaringerne med de forskellige private oplagringsordninger for landbrugsprodukter har vist, at det er nødvendigt at præcisere, i hvilket omfang Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 gælder for fastlæggelse af tidsfrister, datoer og terminer under disse ordninger, og nøje at definere, hvad der i kontrakterne forstås ved oplagringsperiodens begyndelse og ophør.
(39) Ifølge artikel 3, stk. 4, i forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71 gælder, at hvis den sidste dag af en frist falder på en helligdag, en søndag eller en lørdag, udløber tidsfristen med udgangen af den følgende arbejdsdags sidste time. Denne bestemmelses anvendelse på oplagringskontrakter er ikke altid i parternes interesse. Den kan føre til forskelsbehandling, når sidste frist for udlagring forlænges. Der bør derfor vedtages en undtagelse derfra med hensyn til fastsættelse af den sidste dag for den kontraktmæssige oplagringsperiode.
(40) For at sikre at indgåelsen af kontrakter får indflydelse på prisudviklingen på markedet, bør det fastsættes, at der kun kan indgås kontrakt for en større mængde.
(41) Støtten til oplagring bør kun omfatte produkter, der har indflydelse på prisudviklingen på markedet. Derfor bør der kun ydes støtte til bulkprodukter. Af samme grund bør kontrakterne kun omfatte produkter af tilstrækkelig høj kvalitet. For bordvin er det desuden vigtigt, at der kun indgås kontrakter om vin, som befinder sig på et fremskredent stade af fremstillingen, og at den behandling eller de ønologiske processer, der er nødvendige for produktets holdbarhed, foretages i kontraktperioden.
(42) For at forbedre produktionens kvalitet bør der fastsættes et minimumsalkoholindhold for vin og druemost, der kan omfattes af oplagringsforanstaltninger. Til samme formål bør der desuden, afhængigt af høstens kvalitet, kunne fastlægges strengere betingelser for bordvin, der omfattes af oplagringskontrakter.
(43) For at forhindre misbrug bør det præciseres, at bordvin, der er oplagret under kontrakt, ikke kan anerkendes som kvbd.
(44) For at undgå at produkter, som er oplagret under kontrakt, får indflydelse på markedssituationen, bør det forbydes, at de afsættes, eller at der træffes forberedelse dertil, i kontraktperioden.
(45) Ifølge artikel 26, stk. 1, tredje led, i forordning (EF) nr. 1493/1999 kan druemost, der er omfattet af en langfristet kontrakt, forarbejdes til koncentreret druemost eller til rektificeret koncentreret druemost i kontraktens gyldighedsperiode. Da den pågældende forarbejdning er en normal behandling, bør den altid være tilladt.
(46) Interventionsorganet skal underrettes om enhver forarbejdning af druemost, der er omfattet af en oplagringskontrakt, for at kunne foretage den nødvendige kontrol.
(47) Forarbejdningen af druemost til koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost medfører en formindskelse af det oplagrede produkts volumen og dermed af lageromkostningerne. Da det fremstillede produkt imidlertid har en højere værdi, udlignes formindskelsen af lageromkostningerne af en forøgelse af renterne. Forarbejdes produktet, er det derfor rimeligt, at støtten i hele kontraktens gyldighedsperiode bibeholdes på det niveau, der er beregnet på grundlag af de mængder druemost, der var omfattet af kontrakten inden forarbejdningen. De fremstillede produkter skal i øvrigt opfylde de krav, der er fastsat i EF-bestemmelserne.
(48) Størrelsen af støtten til privat oplagring bør fastsættes under hensyn dels til de tekniske omkostninger ved oplagringen, dels til renterne. Omkostningerne kan variere efter produkttype, mens renterne afhænger af produkternes værdi. For at tage hensyn til dette forhold og for at forenkle forvaltningen af kontrakterne er det hensigtsmæssigt at fastsætte støttebeløbet pr. dag og pr. hl for de forskellige grupper af bordvine og druemost. I medfør af artikel 25, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1493/1999 bør støttebeløbet for koncentreret druemost beregnes under anvendelse af koefficienten 1,5 på støttebeløbet for druemost. De beløb, som fastsættes i nærværende forordning, kan dog ændre sig, hvis der sker betydelige udsving i produkternes markedspris eller betydelige renteudsving.
(49) Der bør desuden være mulighed for at reducere oplagringsperioden, hvis de udlagrede produkter er bestemt til eksport. Der skal føres bevis for, at produkterne er blevet udført, efter de samme regler som for eksportrestitutioner, jf. Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999 af 15. april 1999 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter(2).
(50) For at foranstaltningen kan fungere effektivt, samtidig med at der tages hensyn til interventionsorganernes administrative krav, bør der fastsættes frister for udbetaling af støtten. For at imødekomme producenternes likviditetsbehov i forbindelse med langfristede oplagringskontrakter bør det tillades medlemsstaterne at indføre en ordning, hvorefter der kan ydes forskud, mod at der stilles passende sikkerhed.
(51) Hvis betingelserne for indgåelse af en ny kontrakt om oplagring af bordvin er opfyldt, når en kontrakt om samme produkt udløber, og producenten anmoder herom, kan formaliteterne ved indgåelsen forenkles.
(52) Markedet for most og koncentreret druemost til fremstilling af druesaft er under udvikling, og for at fremme anvendelsen af vinprodukter til anden brug end vinfremstilling bør det være muligt at afsætte most og koncentreret most, der er omfattet af oplagringskontrakter, og som er beregnet til fremstilling af druesaft, fra kontraktens femte måned blot ved producentens erklæring herom til interventionsorganet. Der bør åbnes samme mulighed for at fremme eksporten af disse produkter.
(53) Det bør fastsættes, hvilke produkter der må fremstilles ved destillation, og der bør navnlig fastsættes mindstekvalitetsbestemmelser for neutral alkohol. Ved fastsættelsen af disse bestemmelser bør der tages hensyn dels til den nuværende teknologiske udvikling, dels til nødvendigheden af at sikre, at der produceres alkohol, som kan afsættes på normale markedsvilkår til forskellige formål.
(54) Kontrollen med produkter, der leveres til destillation, bør øges.
(55) Hvad angår destillation som omhandlet i artikel 29 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999, bør det fastsættes, at producenterne skal indgå leveringskontrakter med destillationsvirksomhederne, som skal forelægges interventionsorganet til godkendelse med henblik på at kontrollere, hvorledes transaktionerne gennemføres, og om de to parter overholder deres forpligtelser. Denne ordning gør det desuden lettere at iagttage destillationernes kvantitative virkninger på markedet. Det er imidlertid nødvendigt at foretage en tilpasning af kontraktordningen for at tage hensyn til, at der både er producenter, der ønsker at lade destillationen gennemføre på fremmede anlæg, og producenter, der selv råder over destillationsanlæg.
(56) Det er især nødvendigt, at der fastsættes særlige regler for at sikre, at vin, der leveres til en af de frivillig former for destillation, stammer fra en producents egen produktion. Den pågældende producent skal derfor kunne dokumentere, at han faktisk har produceret og ligger inde med den vin, der leveres. Desuden skal der fastsættes regler, som sikrer en tilstrækkelig kontrol af de vigtigste elementer i destillationskontrakterne.
(57) På baggrund af erfaringerne bør der tillades en vis tolerance med hensyn til den mængde vin og det virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen, der er anført i leveringskontrakten.
(58) Der bør fastsættes frister for interventionsorganernes udbetaling af støtte til destillationsvirksomhederne. Det bør desuden fastsættes, at destillationsvirksomhederne kan få udbetalt støtten som forskud. For at sikre, at interventionsorganerne ikke udsættes for urimelig risiko, må der indføres en ordning med sikkerhedsstillelse.
(59) Erfaringen har vist, at det i forbindelse med destillation som omhandlet i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 ikke altid er let for producenterne nøjagtigt at beregne de mængder, de er forpligtet til at levere for at opfylde deres forpligtelser. Det bør undgås, at udløbet af leveringsfristen for producenter, der har leveret næsten hele den krævede mængde, og som kun skal foretage mindre reguleringer, får følger, som står i misforhold til overtrædelsen. Derfor bør de pågældende producenter anses for at have opfyldt deres primære forpligtelse inden for de fastsatte frister, når de senere leverer de resterende mængder.
(60) De destillationer, der omhandles i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999, spiller en væsentlig rolle for ligevægten på markedet for bordvin og indirekte for den strukturelle tilpasning af vindyrkningskapaciteten til efterspørgslen. De må derfor anvendes med omhu, og der må drages omsorg for, at alle faktisk leverer de mængder, der svarer til deres destillationsforpligtelse. Udelukkelse fra interventionsforanstaltningerne er i visse tilfælde ikke tilstrækkeligt til at gennemtvinge destillationsforpligtelsen. Der bør derfor kunne vedtages yderligere foranstaltninger på EF-plan for producenter, der ikke opfylder deres forpligtelser inden for den gældende frist, men dog opfylder dem på et senere tidspunkt, som skal fastsættes nærmere.
(61) Ved forskellige destillationer inden for vinsektoren kan der fremstilles neutral alkohol, som er defineret i bilaget til nærværende forordning ved hjælp af kriterier for dens sammensætning. Der bør fastlægges EF-analysemetoder for at sikre, at disse kriterier overholdes.
(62) Disse metoder bør være obligatoriske for alle handelstransaktioner og al kontrol; under hensyn til handelsleddets begrænsede muligheder herfor bør der tillades et begrænset antal forenklede fremgangsmåder, der muliggør en hurtig og tilstrækkeligt sikker bestemmelse af de faktorer, som ønskes konstateret.
(63) De analysemetoder, som fastlægges på EF-niveau, bør være almindeligt anerkendte metoder, og de bør anvendes på samme måde.
(64) For at sikre sammenligneligheden af de resultater, der opnås ved anvendelse af de analysemetoder, der er nævnt i forordning (EF) nr. 1493/1999, må det defineres, hvad der forstås ved repeterbarhed og reproducerbarhed af de resultater, der fremkommer ved hjælp af disse metoder.
(65) Opkøbsprisen for pligtige vinydelser bør gælde franko destillationsvirksomheden. I visse tilfælde foretages transporten af praktiske hensyn af destillationsvirksomheden. For ikke at hindre denne praksis, som ofte er nødvendig, bør det anføres, at opkøbsprisen i disse tilfælde nedsættes med transportomkostningerne.
(66) Forpligtelsen til at destillere udgør en alvorlig belastning for ikke tilsluttede producenter, som kun fremstiller en beskeden mængde vin. Forpligtelsen påfører dem udgifter til transport af deres presserester af druer og vinbærme, som ikke står i forhold til den indtægt, de kan påregne at få for den alkohol, som udvindes. Sådanne producenter bør derfor kunne fritages for at levere.
(67) Det bør præciseres, at producenterne kun skal levere biprodukterne fra vinfremstilling til destillation som omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999 af den del af deres vinproduktion, der reelt leveres med henblik på den i artikel 28 i nævnte forordning omhandlede destillation.
(68) I nogle vinproduktionsområder er destillation af biprodukter en uforholdsmæssig stor byrde for visse producenter, der kun fremstiller små mængder. Efter anmodning fra den medlemsstat, i hvilken de er statsborgere, skal de derfor kunne frigøre sig fra forpligtelsen gennem en tilbagetrækning under kontrol.
(69) Producenter, der leverer presserester af druer til fremstilling af ønocyanin, leverer normalt ugærede presserester. Den behandling, som presseresterne underkastes for at udvinde ønocyanin, gør dem uegnede til gæring og destillation. De pågældende producenter bør derfor fritages for deres forpligtelser i et omfang, der fastsættes i forhold til deres leverancer af presserester af druer til dette formål.
(70) Hvis den vin, der ellers skulle have været leveret som pligtig vinydelse, anvendes til fremstilling af vineddike, falder den mængde alkohol, som leveres til interventionsorganerne. Producenterne bør derfor have mulighed for at frigøre sig fra forpligtelsen til at destillere den vin, som eventuelt er nødvendig for at komplettere de pligtige vinydelser, ved at levere vinen til eddikeindustrien.
(71) I forbindelse med tilbagetrækning under kontrol af biprodukter fra vinfremstilling i henhold til artikel 27, stk. 7 og 8, i forordning (EF) nr. 1493/1999 bør det sikres, at alle biprodukter fra enhver forarbejdning af druer trækkes tilbage inden udgangen af det produktionsår, hvor de er fremstillet. Der bør med henblik herpå indføres en passende kontrolordning, der imidlertid ikke må medføre uforholdsmæssigt store forvaltningsbyrder, især ikke i medlemsstater, hvis vinproduktion er meget lille.
(72) Ved dokumentation for levering af presserester, bærme og vin til destillationsvirksomheden, bør der skelnes mellem, om virksomheden er etableret i samme medlemsstat som producenten, eller i en anden medlemsstat.
(73) Destillationsvirksomhederne kan ifølge artikel 27, stk. 11, og artikel 28, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1493/1999 enten opnå støtte for det produkt, der skal destilleres, eller levere destillatet til interventionsorganet. Støtten bør fastsættes under hensyntagen til markedsprisen for de forskellige produkter, der kan fremstilles ved destillation.
(74) For at modtage støtte skal destillationsvirksomheden indgive en ansøgning vedlagt forskellig dokumentation. Ved fastsættelsen af arten og omfanget af denne dokumentation bør der tages hensyn til forskellene mellem vin og vinbærme på den ene side og presserester af vindruer på den anden side. For at sikre, at ordningen anvendes ensartet i medlemsstaterne, bør det fastsættes, at indgivelsen af ansøgninger samt udbetaling af støtte til destillationsvirksomhederne skal ske inden for frister, som skal fastsættes nærmere. Der bør desuden fastsættes en rimelig foranstaltning, der skal gælde, såfremt destillationsvirksomheden, skønt den har overholdt sine hovedforpligtelser, leverer dokumentationen for sent.
(75) Den pris, som interventionsorganerne skal betale for de produkter, de får leveret, skal fastsættes under hensyntagen til de gennemsnitlige omkostninger ved transport og destillation af det pågældende produkt.
(76) For produkter, der leveres til interventionsorganerne i forbindelse med den i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillation, bør der fastsættes en enhedspris, som skal gælde for produkterne uanset råvaren.
(77) I visse områder af EF er forholdet mellem mængden af presserester og mængden af vin og bærme således, at de gennemsnitlige destillationsomkostninger afviger fra dem, som er lagt til grund for fastsættelsen af enhedsprisen. Dette medfører eller risikerer i nogle af disse områder at medføre, at det bliver økonomisk umuligt at opfylde den tilstræbte forpligtelse til at destillere biprodukter fra vinfremstilling. Det er derfor nødvendigt samtidig med enhedsprisen at fastsætte priser, som differentieres efter den råvare, som det destillerede produkt er fremstillet af, alt imens det overlades til medlemsstaterne at afgøre, om disse priser skal anvendes i områder, hvor anvendelsen af enhedsprisen medfører ovennævnte vanskeligheder.
(78) Udnyttelsen af denne mulighed må ikke forårsage en stigning i udgifterne for interventionsorganerne og dermed for EUGFL. Det er nødvendigt at etablere en sammenhæng mellem de priser, som er differentieret efter alkoholens oprindelse, og enhedsprisen. Denne sammenhæng bør være således, at det vejede gennemsnit af de priser, som er differentieret efter alkoholens oprindelse, ikke er højere end enhedsprisen.
(79) Da der ikke findes nogen fælles markedsordning for ethanol, må de interventionsorganer, der står for afsætningen af den alkohol, som de er forpligtet til at overtage efter de i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillationer, videresælge den til en lavere pris end opkøbsprisen. Det bør fastsættes, at forskellen mellem alkoholens opkøbspris og salgspris medfinansieres af EUGFL, Garantisektionen, idet bidraget beregnes ud fra et standardbeløb.
(80) I henhold til artikel 29 i forordning (EF) nr. 1493/1999 kan der foretages destillation for at støtte markedet for vin og således lette den fortsatte forsyning med vindestillater til dele af sektoren for konsumalkohol. For at der kan tages hensyn til overskuddene ved produktionsårets slutning, bør denne foranstaltning udløses fra den 1. september hvert produktionsår.
(81) Varetagelsen af det ansvar, der påhviler Kommissionen med hensyn til afsætningen af visse former for vinalkohol, skaber behov for større indsigt i de transaktioner, der foretages på markedet for alkohol. De oplysninger, som medlemsstaterne giver Kommissionen om alkohol fra obligatorisk destillation, bør derfor også gives for alkohol fra frivillig destillation, som interventionsorganerne ligger inde med.
(82) Det bør præciseres, hvilke egenskaber produkter, der kan destilleres, skal have.
(83) Den fysiske kontrol med produkter, som destilleres, skal foregå efter regler, der sikrer, at den bliver tilstrækkelig repræsentativ.
(84) Følgerne af, at en producent ikke overholder sine forpligtelser, bør fastlægges nærmere. Det er imidlertid hensigtsmæssigt at lade Kommissionen fastsætte reglerne for støtte til destillationsvirksomheder, som ikke overholder visse administrative frister, navnlig for at et proportionalitetsprincip kan blive iagttaget.
(85) Der bør fastsættes bestemmelser, der gør det muligt at tage hensyn til tilfælde af force majeure, som kan hindre den påtænkte destillation.
(86) For at sikre passende kontrol med destillationerne bør destillationsvirksomhederne være underlagt et godkendelsessystem.
(87) For at tage højde for de faktiske forhold på markedet for vin bestemt til destillation bør såvel destillationsvirksomheder som fremstillingsvirksomheder have mulighed for at forarbejde denne vin til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, ligesom der bør fastsættes de fornødne ændringer af den generelle ordning.
(88) Medlemsstaterne bør kunne begrænse antallet af steder, hvor der kan fremstilles vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, så at de kan anvende de bedst egnede kontrolmetoder.
(89) Betingelserne for betaling af opkøbsprisen for vin, for udbetaling af støtten til den virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, samt for forskud på støtten og for stillelse og frigivelse af sikkerhed bør fastlægges.
(90) Det er et effektivt kontrolmiddel at tilsætte et røbestof til vin bestemt til destillation; det bør præciseres, at tilstedeværelsen af et sådant røbestof ikke må være til hinder for omsætningen af sådan vin og af produkter, som er fremstillet heraf.
(91) Da der i visse medlemsstater er etableret en praksis med fælles transport af produkter til destillationsvirksomhederne, især når det drejer sig om små mængder, bør medlemsstaterne kunne give tilladelse til denne form for transport.
(92) Ifølge artikel 32 i forordning (EF) nr. 1493/1999 bør der for visse destillationer fastsættes en nedsættelse af den opkøbspris for vin, der betales producenter, som har forhøjet alkoholindholdet ved tilsætning af saccharose eller koncentreret druemost, hvortil de enten har modtaget eller ansøgt om den i artikel 34 i samme forordning omhandlede støtte.
(93) Det er meget vanskeligt at relatere den forhøjelse af alkoholindholdet, som den enkelte producent har foretaget, til den vin, der leveres til destillation. Nøjagtigt at fastslå, hvilke økonomiske fordele dette har givet den enkelte producent, vil derfor være en alt for tung administrativ byrde, som vil kunne forsinke udbetalingen af støtte og påvirke interventionsforanstaltningerne i negativ retning. Der bør foretages en nedsættelse af opkøbsprisen for vin, som beregnes på grundlag af den gennemsnitlige forhøjelse af det naturlige alkoholindhold i hvert vindyrkningsområde. For at undgå de tunge administrative byrder, som en systematisk kontrol af alle producenter med hensyn til forhøjelsen af alkoholindholdet ville medføre, bør det fastsættes, at opkøbsprisen for vin, der leveres til destillation i hvert område eller del af et område, nedsættes med et standardbeløb.
(94) De producenter, der ikke har forhøjet alkoholindholdet i deres vin ved tilsætning af saccharose eller koncentreret druemost, for hvilken der er ydet den i artikel 34 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede støtte, bør få den fulde pris. Endvidere bør producenter, der kun har benyttet denne praksis for en del af deres produktion, der er mindre end den del, de leverer til destillation, kunne modtage den fulde pris for en mængde, som svarer til forskellen mellem den leverede mængde og den mængde, hvis alkoholindhold er forhøjet ved tilsætning.
(95) Støttebeløbet for destillatet og priserne for de produkter, interventionsorganerne har overtaget som led i de i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillationer, bør tilpasses for at tage hensyn til nedsættelsen af opkøbsprisen for vin.
(96) Markedet for alkohol i EF er præget af, at der eksisterer lagre som følge af interventioner, der er gennemført i henhold til artikel 27, 28 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
(97) For at sikre køberne lige behandling bør der fastsættes særlige bestemmelser for disse licitationer.
(98) Alkohollagrene bør kunne afsættes ved forskellige former for licitation afhængigt af, hvilken anvendelse og destination alkoholen får, samt hvilke mængder alkohol 100 % vol der er omfattet af licitationerne.
(99) Da formålet med en licitation er at opnå den gunstigste pris, bør der, når Kommissionen beslutter at antage et bud, gives tilslag til den bydende, der tilbyder den højeste pris. Det er desuden nødvendigt at fastsætte regler for den eventualitet, at flere bud på samme parti angiver samme pris.
(100) For at give mulighed for industriel afprøvning i middelstor målestok af de nye anvendelser af alkohol, der er planlagt af visse erhvervsdrivende, og dermed på længere sigt at udvikle mulighederne for afsætning af tilsvarende mængder EF-alkohol uden at forstyrre markedet for spiritus, bør det på visse betingelser være muligt at indgive bud på højst 5000 hl.
(101) Det er nødvendigt at fastlægge, hvilke forarbejdninger til varer, som udføres i forbindelse med proceduren for aktiv forædling, der kan sidestilles med en faktisk industriel anvendelse.
(102) For at sikre, at den solgte alkohol faktisk anvendes til formål, som ikke kan medføre forstyrrelser på for markedet for alkohol, bør det fastsættes, at bud til disse licitationer skal indeholde en præcis beskrivelse af den påtænkte anvendelse.
(103) En bydende bør højst kunne indgive ét bud pr. type alkohol, pr. endeligt anvendelsesformål og pr. licitation. Det bør præciseres, hvilke retlige konsekvenser det får for en bydende, hvis han indgiver mere end ét bud.
(104) For ikke at påvirke konkurrencen med de produkter, som alkoholen kan substituere, bør Kommissionen have mulighed for ikke at antage de modtagne bud.
(105) For at kunne imødekomme det størst mulige antal bud, der er indgivet, hvor de tilbudte priser anses for at være tilfredsstillende, og hvor den planlagte endelige anvendelse af alkoholen vil kunne udvikle nye afsætningsmuligheder for produktet inden for industrien, bør det fastsættes, at det inden for visse grænser er muligt for bydende, der har indgivet sådanne bud, at få tildelt et substitutionsparti. Ved en sådan fremgangsmåde kan salget af EF-alkohol øges, hvilket vil nedbringe lagrene, hvis forvaltning medfører store budgetudgifter.
(106) Trods tolerancemargenen for den samlede mængde alkohol, der er udbudt i licitation, bør den betalte pris, inden udleveringen af et overtagelsesbevis, beregnes på grundlag af en alkoholmængde på 100 % vol, der fastsættes til nærmeste hele hl.
(107) Der bør regelmæssigt gennemføres salg ved licitation til lande i det caribiske område til endelig anvendelse af den pågældende alkohol i brændstofsektoren, således at der sikres disse lande bedre kontinuitet i forsyningerne. Erfaringen viser, at der kun er meget ringe sandsynlighed for, at denne afsætningsform forstyrrer markederne, og at den giver betydelige afsætningsmuligheder.
(108) Størrelsen af de partier, der udbydes i licitation med henblik på landene i det caribiske område, bør tilpasses kapaciteten i den almindeligt anvendte søtransport, således at de pågældende erhvervsdrivendes udgifter til sikkerhedsstillelse for korrekt opfyldelse kan reduceres. Det er derfor nødvendigt at foretage en tilsvarende tilpasning af de frister, der er fastsat for afhentning af den alkohol, som der er givet licitationstilslag for.
(109) Der bør fastsættes visse betingelser for offentlige udbud af alkohol med henblik på anvendelse af vinalkohol i EF's brændstofsektor, så virksomhederne til en vis grad sikres forsyninger, og der tages hensyn til forarbejdningsvirksomhedernes investeringsomkostninger i forbindelse med dette anvendelsesformål, uden at dette dog må være til hinder for en flytning af den alkoholmængde, der udbydes til salg.
(110) Det bør fastsættes, at et offentligt udbud af denne type kan omfatte flere partier alkohol, når betydelige mængder er forbeholdt denne type offentligt udbud, og at alkoholen i de pågældende beholdere ikke må flyttes, før der er udstedt et overtagelsesbevis.
(111) I forbindelse med en licitation eller et offentligt udbud med henblik på anvendelse inden for brændstofsektoren, som nødvendiggør afhentning og forarbejdning over flere år, bør den af tilslagsmodtageren budte pris pr. hl alkohol (100 % vol) ajourføres hver tredje måned ved hjælp af en koefficient, der beskrives i den pågældende licitationsbekendtgørelse, således at de priser, der skal betales for den alkohol, der er givet tilslag for, fastsættes på en sådan måde, at de i højere grad følger udsvingene i brændstofpriserne på de internationale markeder.
(112) I betragtning af størrelsen af visse kar, som en del af den alkohol, der er fremstillet ved obligatorisk destillation, opbevares i, og den langvarige oplagring af en del af denne alkohol er det umuligt i praksis nøjagtigt at have kendskab til den mængde alkohol i visse lagerkar, der kan markedsføres.
(113) Det bør derfor fastsættes, at enhver licitation, der i sidste række vedrører en mængde afsat alkohol på mellem 99 og 101 % af den mængde alkohol, der oprindeligt blev udbudt til salg, bør anses for gennemført.
(114) Det bør anføres, at den bydendes erklæring om at give afkald på enhver reklamation vedrørende kvaliteten af og egenskaberne ved den alkohol, der eventuelt gives tilslag for, ikke omfatter eventuelle skjulte mangler, som den bydende på grund af deres art ikke kan afsløre ved den forudgående kontrol, og som gør produktet uegnet til den påtænkte anvendelse.
(115) Det kan være nødvendigt at fastsætte, at alkohol skal denatureres i forbindelse med salg ved licitation for at undgå, at alkoholen anvendes til andre formål. Denatureringen bør ske ved tilsætning af benzin til den mængde alkohol, der gives tilslag for.
(116) Der bør indføres en ordning med sikkerhedsstillelse for at sikre en effektiv afvikling af licitationerne samt effektiv anvendelse af alkoholen til de formål, der er fastsat for den pågældende licitation. Sikkerheden bør være af en sådan størrelse, at der undgås forstyrrelser på markedet for alkohol og spiritus fremstillet i EF, ved en anvendelse, der er i strid med målsætningen, jf. artikel 31 i forordning (EF) nr. 1493/1999. Der bør henvises til de regler, der er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter, herunder vin. De primære krav i forbindelse med de sikrede forpligtelser bør derfor fastlægges.
(117) Svind af alkohol kan forekomme ved land- og søtransport og ved forarbejdning af alkohol forud for den endelige anvendelse. Der bør tages hensyn til gældende tekniske normer, når der skal foretages en evaluering de udsving i alkoholmængderne, som konstateres ved indladning og aflæsning af alkohol, og der bør fastsættes en specifik tolerancegrænse for hver af de nævnte former for svind.
(118) Der bør fastsættes en samlet tolerancegrænse for svind, som skyldes flere land- og søtransporter i forbindelse med en licitation med henblik på eksport af alkohol, der forarbejdes i et af de tredjelande, der omhandles i denne forordning. Der bør endvidere fastsættes en højere tolerancegrænse for svind, som skyldes forarbejdning i et af disse tredjelande, i forhold til de samme operationer i EF, for at tage hensyn til vejrforholdene og driftsvilkårene og til det forhold, at visse former for materiel er mindre ydedygtige i visse tredjelande.
(119) Svind af alkohol ud over de fastlagte tolerancegrænser bør sanktioneres gennem inddragelse af et vist beløb af den sikkerhedsstillelse for korrekt opfyldelse, der dækker kostprisen for alkohol leveret til interventionsorganet i forbindelse med destillationer i henhold til artikel 27, 28 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999. Det bør fastsættes, at kun en del af sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse frigives, efter at tilslagsmodtageren har fremlagt dokumentation for samtlige former for svind, der er forekommet i forbindelse med den pågældende licitation, for at kunne råde over et sikkerhedsbeløb, som vil kunne dække sanktionen for et ikke forskriftsmæssigt svind.
(120) Visse endelige anvendelsesformål for alkohol, der udbydes til salg i forbindelse med en licitation, forudsætter, at al eller en del af den alkohol, der er givet tilslag for, forarbejdes til rektificeret alkohol. Visse anvendelsesformål for den alkohol, der sælges, nødvendiggør en forudgående rektificering eller dehydrering. Disse behandlinger medfører også, at der produceres alkohol med ubehagelig smag, som er uegnet til den anvendelse, der oprindelig var fastsat i forbindelse med disse licitationer. Det er derfor nødvendigt at ændre betingelserne for frigivelse af sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse.
(121) Det bør fastsættes, at den kontrol, hvorved det sikres, at den afsatte alkohol anvendes til de ved licitationen fastsatte formål, mindst omfatter foranstaltninger svarende til dem, der anvendes ved tilsyn med indenlandsk alkohol. For så vidt angår kontrollen med visse anvendelsesformål eller destinationer, kan det være hensigtsmæssigt at anvende et kontrolselskab til at føre tilsyn med, at licitationen gennemføres korrekt. I forbindelse med styrkelsen og udviklingen af det indre marked er det ønskeligt, at den fysiske kontrol gennemføres på alkoholtransportens afgangs- eller bestemmelsessted.
(122) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Vin -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Formålet med denne forordning
EF-bestemmelserne om markedsmekanismerne for vin er fastsat i afsnit III i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i denne forordning.
Denne forordning indeholder gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1493/1999, specielt hvad angår støtte til anvendelse af druer, druemost, koncentreret druemost (afsnit I), støtte til privat oplagring (afsnit II) samt destillation (afsnit III).
Artikel 2
Generelle bestemmelser
1. Medlemsstaterne kan bestemme, at erhvervsdrivende, som påbegynder deres aktiviteter for første gang i et bestemt produktionsår, kun kan opnå de former for støtte, der er fastsat i denne forordning, for produkter, der er fremstillet ved forarbejdning af druer af egen avl.
2. Med forbehold af artikel 30 i nærværende forordning kan erhvervsdrivende, som i det foregående produktionsår har været underlagt forpligtelserne i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999, kun omfattes af foranstaltningerne i nærværende forordning, hvis de fremlægger dokumentation for, at de i nævnte produktionsår har opfyldt deres forpligtelser med hensyn til levering eller kontrolleret tilbagetrækning.
AFSNIT I
STØTTE TIL ANVENDELSE AF DRUER, DRUEMOST, KONCENTRERET DRUEMOST ELLER REKTIFICERET KONCENTRERET DRUEMOST
KAPITEL I
FREMSTILLING AF DRUESAFT
Artikel 3
Støttens formål
1. I dette kapitel fastsættes gennemførelsesbestemmelser til den støtteordning, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999. Denne støtte ydes til forarbejdningsvirksomheder:
a) der selv er producenter eller sammensluttede producenter, og som forarbejder eller lader forarbejde druer fra egen høst samt druemost og koncentreret druemost, der udelukkende er fremstillet af druer fra egen høst, til druesaft eller andre spiselige produkter af sådan druesaft eller
b) der direkte eller indirekte af producenter eller sammensluttede producenter køber druer dyrket i EF samt druemost og koncentreret druemost med henblik på forarbejdning til druesaft eller fremstilling af andre spiselige produkter af sådan druesaft.
De anvendte råvarer må kun stamme fra druer dyrket i EF.
2. Druesaft, der anvendes til fremstilling af spiselige produkter, skal være i overensstemmelse med direktiv 93/77/CEE.
Artikel 4
Støttens størrelse
Den støtte til anvendelse af druer, druemost og koncentreret druemost, der omhandles i artikel 35 i forordning (EF) nr. 1493/1999, fastsættes således:
a) druer (pr. 100 kg): 4,952 EUR
b) druemost (pr. hl): 6,193 EUR
c) koncentreret druemost (pr. hl): 21,655 EUR
Artikel 5
Tekniske krav til forarbejdningen
De i artikel 4, stk. 1, omhandlede produkter skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet og egnet til forarbejdning til druesaft. Druemosten samt den most, der fremstilles af de anvendte druer, skal have en massefylde på mellem 1,055 og 1,100 g/cm3 ved 20 °C.
Artikel 6
Administrative bestemmelser for forarbejdningsvirksomhederne
1. Forarbejdningsvirksomheder, der foretager forarbejdning i hele produktionsåret, og som ønsker at modtage den i artikel 35, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede støtte, skal inden produktionsårets begyndelse eller, hvis det er første gang virksomheden fremstiller druesaft, inden forarbejdningens påbegyndelse indgive et program til myndighederne i den medlemsstat, hvor forarbejdningen finder sted, som mindst skal indeholde følgende oplysninger:
a) virksomhedens navn eller firmanavn og adresse
b) følgende tekniske angivelser:
i) råvarernes art (druer, druemost eller koncentreret druemost)
ii) oplagringsstedet for den druemost og den koncentrerede druemost, der er bestemt til forarbejdning
iii) det sted, hvor forarbejdningen skal foregå.
Medlemsstaterne kan kræve, at der fremlægges kvartalsvise erklæringer samt yderligere oplysninger med henblik på kontrol.
2. Forarbejdningsvirksomheder, der foretager forarbejdning på bestemte tidspunkter, og som ønsker at modtage den støtte, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999, skal mindst tre arbejdsdage inden forarbejdningens påbegyndelse til myndighederne indgive en skriftlig erklæring, som skal indeholde følgende oplysninger:
a) de oplysninger, som kræves i stk. 1, litra a) og b)
b) angivelse af, hvilken vindyrkningszone råvarerne stammer fra afhængigt af klassificeringen i bilag III til forordning (EF) nr. 1493/1999,
c) følgende tekniske angivelser:
i) mængde (i hkg druer eller hl druemost eller koncentreret druemost)
ii) massefylde for druemost og koncentreret druemost
iii) tidspunktet for forarbejdningens påbegyndelse og dens forventede varighed
Erklæringen skal mindst omfatte en mængde på:
a) 1300 kg for druer
b) 10 hl for druemost
c) 3 hl for koncentreret druemost.
Medlemsstaterne kan kræve yderligere oplysninger til identificering af produktet.
3. Forarbejdningsvirksomheder, som pr. produktionsår højst anvender 50 t druer, 800 hl druemost eller 150 hl koncentreret druemost til fremstilling af druesaft, skal ved produktionsårets begyndelse indgive en erklæring til myndighederne med de oplysninger, som kræves i stk. 1, litra a) og b). De behøver ikke indgive de øvrige erklæringer, som er nævnt i stk. 1 og 2.
4. De i stk. 1, 2 og 3 omhandlede erklæringer og programmer indgives i mindst to eksemplarer, hvoraf mindst det ene returneres til forarbejdningsvirksomheden, behørigt påtegnet af myndighederne.
5. Forarbejdningsvirksomheden skal føre et lagerregnskab, der bl.a. indeholder følgende oplysninger fra de ledsagedokumenter eller ind- og udgangsbøger, der omhandles i artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999:
a) mængde, massefylde og vindyrkningszone for de råvarer, der hver dag er indgået på anlæggene, og i givet fald sælgers navn og adresse
b) de mængder råvarer, der hver dag er blevet anvendt, og deres massefylde
c) de mængder druesaft, der hver dag er fremstillet ved forarbejdning
d) de mængder druesaft, der hver dag er udgået fra anlæggene, med oplysning om modtagers navn og adresse.
Udfører forarbejdningsvirksomheden selv på anlægget til fremstilling af saft en af de aktiviteter, der omhandles i artikel 7, stk. 1, eventuelt i forbindelse med en blanding med andre produkter, er den i foregående afsnit, litra d), foreskrevne oplysning ikke påkrævet. I så fald skal lagerregnskabet desuden indeholde oplysning om de mængder druesaft, der aftappes hver dag.
6. Dokumentation for det i stk. 5 omhandlede lagerregnskab skal stilles til rådighed for kontrolmyndighederne ved enhver kontrol.
Artikel 7
Administrative bestemmelser for brugerne
1. I denne artikel forstås ved "bruger" enhver erhvervsdrivende, bortset fra druesaftforarbejdningsvirksomheder, som udfører en af følgende aktiviteter: aftapper på flaske, pakker, emballerer eller oplagrer med henblik på salg til en eller flere virksomheder, som udfører aktiviteter i tidligere eller efterfølgende led, eller fremstiller spiselige produkter ved blanding med andre produkter end druesaft.
2. Hvis forarbejdningsvirksomheden ikke selv udfører de i stk. 1 nævnte aktiviteter, skal virksomheden i det ledsagedokument, som omhandles i artikel 70, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, oplyse, om den allerede har indgivet eller vil indgive en ansøgning om støtte til fremstilling af druesaft i henhold til nærværende forordning.
3. Hvis forarbejdningsvirksomheden sender druesaft til en bruger, som oplagrer den, inden den tappes på flaske eller anvendes til fremstilling af andre spiselige produkter,
a) skal oplagringsvirksomheden senest 15 dage efter at have modtaget produktet sende ledsagedokumentet til den ansvarlige myndighed på aflæsningsstedet
b) må den ansvarlige myndighed først påtegne det i litra a) efter at have forsikret sig om, at en mindst lige så stor mængde som den, der indgår i den her omhandlede forsendelse, er blevet afsendt sammen med et relevant ledsagedokument til en aftapper eller en virksomhed, der fremstiller de i denne forordning omhandlede spiselige produkter, og er blevet modtaget af disse brugere.
Hvis betingelserne i litra b), er opfyldt, og når den ansvarlige myndighed på aflæsningsstedet har modtaget ledsagedokumentet, returnerer denne en behørigt påtegnet kopi af det i litra a) nævnte ledsagedokument til den virksomhed, der har forarbejdet/afsendt den pågældende druesaft.
4. Hvis forarbejdningsvirksomheden i EF sender druesaft til en bruger, som tapper den på flaske, skal denne senest 15 dage efter at have modtaget produktet sende en kopi af ledsagedokumentet til den ansvarlige myndighed på aflæsningsstedet
Senest tredive dage efter modtagelsen returnerer den ansvarlige myndighed på aflæsningsstedet kopien med behørig påtegning til den virksomhed, der har forarbejdet/afsendt den pågældende druesaft.
Hvis den bruger, som tapper på flaske, eller forarbejdningsvirksomheden anmoder om det, returnerer den ansvarlige myndighed eller det bemyndigede organ på aflæsningsstedet den af samme instans behørigt påtegnede kopi af ledsagedokumentet direkte til vedkommende.
5. Hvis forarbejdningsvirksomheden i EF sender druesaft til en bruger, der på basis heraf fremstiller andre spiselige produkter,
a) skal fremstillingsvirksomheden senest 15 dage efter at have modtaget produktet sende ledsagedokumentet til den ansvarlige myndighed
b) må den ansvarlige myndighed først påtegne det i litra a) nævnte ledsagedokument efter at have fået tilstrækkelig sikkerhed for, at druesaften reelt er bestemt til fremstilling af de pågældende spiselige produkter.
Så snart der foreligger en sådan sikkerhed, skal den ansvarlige myndighed på aflæsningsstedet senest tredive dage efter modtagelsen returnere en behørigt påtegnet kopi af ledsagedokumentet til den virksomhed, der har forarbejdet/afsendt den pågældende druesaft.
6. I de i denne artikel omhandlede tilfælde skal brugeren føre et lagerregnskab, der indeholder oplysninger om:
a) de mængder uaftappet druesaft, der hver dag er indgået på anlæggene, samt afsenderens eller forarbejdningsvirksomhedens navn og adresse
b) de mængder uaftappet druesaft, der hver dag er udgået fra anlæggene med oplysning om modtagerens eller modtagernes navn og adresse
c) de mængder druesaft og/eller druesaft blandet med andre produkter, som aftappes hver dag, med oplysning om, hvor store mængder druesaft der er anvendt til fremstilling af de pågældende produkter.
7. Dokumentation for det i stk. 6 omhandlede lagerregnskab skal stilles til rådighed for kontrolinstanserne ved enhver kontrol.
Artikel 8
Ansøgning om støtte
1. For at opnå støtte skal den i artikel 6, stk. 1, omhandlede forarbejdningsvirksomhed senest seks måneder efter produktionsårets ophør indgive en eller flere støtteansøgninger til myndighederne vedlagt
a) ansøgerens kopi af de årlige eller kvartalsvise erklæringer eller et resumé af disse
b) en kopi af de i artikel 6, stk. 5, omhandlede regnskabsoplysninger eller et resumé af denne dokumentation; medlemsstaterne kan kræve, at kopien eller resuméet påtegnes af en kontrolinstans.
2. For at opnå støtte skal den i artikel 6, stk. 2, omhandlede forarbejdningsvirksomhed senest seks måneder efter forarbejdningens afslutning indgive en støtteansøgning til myndighederne vedlagt:
a) ansøgers kopi af sin egen erklæring
b) en kopi eller et resumé af de i artikel 6, stk. 5, omhandlede regnskabsoplysninger; medlemsstaterne kan kræve, at kopien eller resuméet påtegnes af en kontrolinstans
c) en kopi af ledsagedokumentet vedrørende råvarernes transport til forarbejdningsvirksomhedens anlæg eller et resumé af sådanne dokumenter; medlemsstaterne kan kræve, at kopien eller resuméet påtegnes af en kontrolinstans.
I støtteansøgningen angives den mængde råvarer, der reelt er forarbejdet, samt datoen for forarbejdningens afslutning.
3. Desuden skal de berørte forarbejdningsvirksomheder senest seks måneder efter datoen for den i artikel 7 foreskrevne påtegning eller datoen for udførslen af druesaften indgive
a) en kopi af ledsagedokumentet påtegnet af den i artikel 7 foreskrevne myndighed
b) en kopi af ledsagedokumentet forsynet med det toldsteds stempel, som attesterer udførslen.
4. Al den dokumentation, som kræves for at opnå støtte, skal fremlægges senest seks måneder efter ansøgningens indgivelse. Hvis beviserne indgives inden for seks måneder efter denne frist, reduceres støtten med 30 %; herefter ydes der ikke længere støtte.
Artikel 9
Støttebetingelser
1. Medmindre der foreligger force majeure, ydes støtten kun for de mængder råvarer, der reelt er anvendt, og for hvilke følgende forhold mellem produkt og fremstillet druesaft ikke er overskredet:
a) 1,3 for så vidt angår druer i hkg/hl
b) 1,05 for så vidt angår most i hl/hl
c) 0,30 for så vidt angår koncentreret most i hl/hl.
Ved fremstilling af koncentreret druesaft ganges disse koefficienter med 5.
2. Hvis en af de forpligtelser, der påhviler forarbejdningsvirksomheden i henhold til nærværende forordning - bortset fra forpligtelsen til at forarbejde de af støtteansøgningen omfattede råvarer til druesaft - misligholdes af denne, nedsættes den støtte, der skal udbetales, med et beløb, der fastsættes af myndighederne i forhold til, hvor alvorlig misligholdelsen er, tilfælde af force majeure dog undtaget.
3. I tilfælde af force majeure fastlægger myndighederne selv de foranstaltninger, de finder nødvendige som følge af den påberåbte omstændighed.
Artikel 10
Udbetaling af støtte
Myndighederne udbetaler støtten for den reelt forarbejdede mængde råvarer senest tre måneder efter modtagelsen af al den i artikel 8 omhandlede dokumentation, medmindre
- der er tale om force majeure
- der er indledt en administrativ undersøgelse vedrørende retten til støtte. i så fald kommer støtten først til udbetaling, når støtteberettigelsen er anerkendt.
Artikel 11
Udbetaling af forskud
1. Forarbejdningsvirksomheden kan, hvis den over for interventionsorganet stiller en sikkerhed, anmode om at få udbetalt et forskudsbeløb svarende til støtten, beregnet for de råvarer, for hvilke den dokumenterer, at de er indgået til virksomhedens anlæg. Sikkerhedsstillelsen skal udgøre 120 % af nævnte beløb. I det tilfælde kræves den i artikel 8 omhandlede dokumentation ikke forelagt på dette stadium.
Hvis forarbejdningsvirksomheden indgiver flere støtteansøgninger i forbindelse med nærværende forordning, kan den ansvarlige myndighed eller det hertil bemyndigede organ tillade, at der stilles en samlet sikkerhed. I så fald skal sikkerhedsstillelsen udgøre 120 % af det samlede i henhold til første afsnit beregnede beløb.
2. Det i stk. 1 omhandlede forskud udbetales senest tre måneder efter, at der er fremlagt dokumentation for sikkerhedsstillelsen. Forskuddet udbetales dog ikke før den 1. januar i det pågældende produktionsår.
3. Når den ansvarlige myndighed eller det bemyndigede organ har kontrolleret hele den i artikel 8 omhandlede dokumentation, frigives hele eller en del af den i stk. 1 omhandlede sikkerhedsstillelse efter proceduren i artikel 19 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85. Medmindre der foreligger force majeure, inddrages sikkerhedsstillelsen, når den forarbejdede mængde udgør under 95 % af den mængde, for hvilken der er udbetalt forskud.
Hvis den forarbejdede mængde udgør under 95 % af den mængde, som der er udbetalt forskud for, bevarer forarbejdningsvirksomheden retten til støtte til den reelt forarbejdede mængde.
Hvis den forarbejdede mængde udgør mellem 95 og 99,9 % af den mængde, som der er udbetalt forskud for, inddrages sikkerhedsstillelsen kun for den del, der ikke er blevet forarbejdet i løbet af produktionsåret.
KAPITEL II
STØTTE TIL ANVENDELSE AF MOST FOR AT FORHØJE ALKOHOLINDHOLDET I VINAVLSPRODUKTER
Artikel 12
Støttens formål
1. Den støtte, der omhandles i artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, ydes til bordvins- eller kvbd-producenter, der anvender koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost, som er fremstillet i EF, til at forhøje det naturlige alkoholindhold udtrykt i volumen i de i litra C i bilag V til forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede produkter.
2. Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte, at støtten for de mængder på højst 10 hl koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost, der anvendes pr. produktionsår, kan udbetales til forarbejdningsvirksomheden, når køberen er en individuel vinproducent, der udelukkende bruger produktet som tilsætning i sin produktion.
Medlemsstaterne fastlægger gennemførelsesbestemmelser til denne foranstaltning og meddeler dem til Kommissionen.
Artikel 13
Støttens størrelse
1. Den støtte, der omhandles i artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, fastsættes pr. % vol potentielt alkoholindhold og pr. hl for følgende produktkategorier:
a) Koncentreret druemost fremstillet af druer, som er høstet:
- i vindyrkningszone CIII a) og CIII b) 1,699 EUR/% vol/hl
- andetsteds 1,446 EUR/% vol/hl
b) Rektificeret koncentreret druemost fremstillet af druer, som er høstet:
- i vindyrkningszone CIII a) og CIII b) 2,206 EUR/% vol/hl
- andetsteds 1,955 EUR/% vol/hl
For rektificeret koncentreret druemost fremstillet af druer, som er høstet uden for vindyrkningszone CIII a) og CIII b) og fremstillet på anlæg, der har påbegyndt produktionen af rektificeret koncentreret druemost inden den 1. januar 1986 i Spanien eller inden den 30. juni 1982 andetsteds, er støtten dog den, der er fastsat for produkter fra zone CIII, for produktionsåret 2000/2001 til 2002/2003.
2. De i stk. 1 omhandlede produkters potentielle alkoholindhold bestemmes ved at anvende tallene i sammenligningstabellen i bilag I til nærværende forordning på de værdier, der fremkommer ved 20 °C ved refraktometermetoden som fastsat i bilag XVIII til forordning (EF) nr. 1622/2000 om en EF-kodeks for ønologiske fremgangsmåder og behandlingsmetoder.
Artikel 14
Ansøgning om støtte
Producenter, der ønsker at få den støtte, som omhandles i artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, skal til interventionsorganet indgive en ansøgning vedrørende alle de behandlinger til forhøjelse af alkoholindholdet, som er omfattet af nævnte artikel. Ansøgningen skal være interventionsorganet i hænde senest to måneder efter den dato, hvor den seneste behandling har fundet sted.
Ansøgningen vedlægges dokumentation for de behandlinger, hvortil der ønskes støtte.
Artikel 15
Støttebetingelser
1. Medmindre der er tale om force majeure, udbetales der ingen støtte, hvis ikke producenten udfører den behandling, der omhandles i artikel 34, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, i overensstemmelse med litra C og D, i bilag V til samme forordning.
2. Hvis en af de forpligtelser, der påhviler producenten i henhold til nærværende forordning, bortset fra forpligtelsen i stk. 1, misligholdes af denne, nedsættes den støtte, der skal udbetales, med et beløb, der fastsættes af myndighederne i forhold til, hvor alvorlig misligholdelsen er, tilfælde af force majeure dog undtaget.
3. I tilfælde af force majeure fastlægger den pågældende myndighed selv de foranstaltninger, som den finder nødvendige på grundlag af den påberåbte omstændighed.
Artikel 16
Udbetaling af støtte
Interventionsorganet udbetaler støtten til producenten inden den 31. august efter udgangen af det pågældende produktionsår, medmindre
a) der er tale om force majeure
b) der er indledt en administrativ undersøgelse vedrørende retten til støtte. I så fald kommer støtten først til udbetaling, når støtteberettigelsen er anerkendt.
Artikel 17
Udbetaling af forskud
1. Fra den 1. januar i det pågældende produktionsår kan producenten, hvis han over for interventionsorganet stiller en sikkerhed, anmode om at få udbetalt et forskudsbeløb svarende til støttebeløbet, der er beregnet for de produkter, der anvendes til forhøjelse af alkoholindholdet. Sikkerhedsstillelsen skal udgøre 120 % af det støttebeløb, der ansøges om.
Ansøgningen vedlægges den disponible del af den i artikel 14, stk. 2, omhandlede dokumentation. Den resterende del af dokumentationen forelægges inden udgangen af det pågældende produktionsår.
2. Forskuddet udbetales af interventionsorganet senest tre måneder efter, at der er fremlagt dokumentation for sikkerhedsstillelsen.
3. Når den ansvarlige myndighed eller det bemyndigede organ har kontrolleret hele den pågældende dokumentation, foretages der under hensyntagen til det beløb, der skal udbetales, hel eller delvis frigivelse af sikkerhedsstillelsen efter proceduren i artikel 19 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85.
KAPITEL III
STØTTE TIL FREMSTILLING AF VISSE PRODUKTER I DET FORENEDE KONGERIGE OG IRLAND
Artikel 18
Støttens formål og størrelse
1. De former for støtte, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, ydes til
a) producenter, som anvender koncentreret druemost, der udelukkende er fremstillet af druer, som er dyrket i vindyrkningszonerne C III a) og C III b), til fremstilling i Det Forenede Kongerige og Irland af produkter henhørende under KN-kode 220600, for hvilke disse medlemsstater i henhold til bilag VII, litra C, nr. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999 kan tillade anvendelsen af en sammensat betegnelse, der indeholder ordet "vin", herefter benævnt "producenter"; støtten beløber sig til 0,2379 EUR/kg
b) erhvervsdrivende, som anvender koncentreret druemost, der udelukkende er fremstillet af druer, som er dyrket i EF, som hovedbestanddel i en række produkter, der af disse erhvervsdrivende markedsføres i Det Forenede Kongerige og i Irland med tydelige anvisninger til forbrugeren, der skal gøre det muligt at fremstille en vinlignende hjemmelavet drikkevare, herefter benævnt "erhvervsdrivende"; støtten beløber sig til 0,3103 EUR/kg.
2. Den koncentrerede druemost, hvortil der søges om støtte, skal være af sund og sædvanlig handelskvalitet og egnet til de formål, der er nævnt i artikel 35, stk. 1, litra b) eller c), i forordning (EF) nr. 1493/1999.
Artikel 19
Ansøgning om støtte
1. Producenter eller erhvervsdrivende, der ønsker at modtage de former for støtte, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra a) eller c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, skal indgive skriftlig ansøgning herom mellem den 1. august og den 31. juli i det pågældende produktionsår til myndighederne i den medlemsstat, hvor den koncentrerede druemost anvendes.
Ansøgningen skal indgives mindst syv arbejdsdage før fremstillingens begyndelse.
Fristen på syv arbejdsdage kan dog forkortes, hvis myndighederne skriftligt tillader dette.
2. Støtteansøgningen skal mindst omfatte en mængde på 50 kg koncentreret druemost.
3. Støtteansøgningen skal indeholde følgende oplysninger:
a) producentens eller den erhvervsdrivendes navn eller firmanavn og adresse
b) oplysning om fra hvilken vindyrkningszone, som defineret i bilag III til forordning (EF) nr. 1493/1999, den koncentrerede druemost stammer
c) følgende tekniske angivelser:
i) oplagringssted
ii) mængde (i kg eller, hvis den koncentrerede druemost, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, er aftappet på beholdere med et indhold på højst 5 kg, i antal beholdere)
iii) massefylde
iv) de priser, der er betalt.
v) det sted, hvor den fremstilling finder sted, som omhandles i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999.
Medlemsstaterne kan kræve yderligere oplysninger til identificering af den koncentrerede druemost.
4. Støtteansøgningen vedlægges en kopi af ledsagedokumentet eller -dokumenterne vedrørende den koncentrerede druemosts transport til producentens eller den erhvervsdrivendes anlæg, som er udfærdiget af den ansvarlige myndighed i medlemsstaten.
Den vindyrkningszone, hvor de friske druer er blevet høstet, skal være anført i dokumenternes kolonne 8.
Artikel 20
Støttebetingelser
1. Producenten eller den erhvervsdrivende skal anvende den samlede mængde koncentreret druemost, som der er indgivet støtteansøgning for, til de formål, der er angivet i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999. En manko på 10 % i forhold til den mængde koncentreret druemost, der er anført i ansøgningen, tillades.
2. Producenten eller den erhvervsdrivende skal føre et lagerregnskab, der indeholder oplysninger om:
a) de partier koncentreret druemost, der er købt og indgået hver dag på anlæggene suppleret med de oplysninger, der er nævnt i artikel 19, stk. 2, litra b) og c), i nærværende forordning, samt sælgers navn og adresse
b) de mængder koncentreret druemost, der anvendes hver dag til de formål, der er angivet i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999
c) de partier færdigvarer, jf. artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, der hver dag fremstilles og udgår fra anlæggene med angivelse af modtagers navn og adresse.
3. Producenten eller den erhvervsdrivende skal inden for en måned skriftligt meddele myndighederne, på hvilken dato al den koncentrerede druemost, som støtteansøgningen gælder, er blevet anvendt til de formål, der omhandles i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999, idet der tages hensyn til den i stk. 1 i nærværende artikel hjemlede manko.
4. Opfylder producenten eller den erhvervsdrivende ikke den i stk. 1 i nærværende artikel omhandlede forpligtelse, udbetales der ingen støtte, medmindre der er tale om force majeure.
5. Hvis en af de forpligtelser, der påhviler producenten eller den erhvervsdrivende i henhold til denne forordning, bortset fra forpligtelsen i stk. 1, misligholdes af denne, nedsættes den støtte, der skal udbetales, med et beløb, der fastsættes af myndighederne i forhold til, hvor alvorlig misligholdelsen er, tilfælde af force majeure dog undtaget.
6. I tilfælde af force majeure fastlægger den pågældende myndighed selv de foranstaltninger, som den finder nødvendige på grundlag af den påberåbte omstændighed.
Artikel 21
Udbetaling af støtte
Myndighederne udbetaler støtten for den mængde koncentreret druesaft, der reelt er anvendt, senest tre måneder efter at have modtaget den i artikel 20, stk. 3, omhandlede meddelelse.
Artikel 22
Udbetaling af forskud
1. Producenten og den erhvervsdrivende, jf. artikel 18, kan ansøge om, at et beløb af samme størrelse som støtten udbetales som forskud, forudsat at de stiller en sikkerhed på 120 % af beløbet i den ansvarlige myndigheds navn.
2. Det i stk. 1 omhandlede forskud udbetales senest tre måneder efter, at der er fremlagt dokumentation for sikkerhedsstillelsen og for, at den koncentrerede druemost er betalt.
3. Når myndighederne har modtaget den i artikel 20, stk. 3, omhandlede meddelelse, foretages der under hensyntagen til det støttebeløb, der skal udbetales, hel eller delvis frigivelse af den i stk. 1 omhandlede sikkerhedsstillelse efter proceduren i artikel 19 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85.
AFSNIT II
STØTTE TIL PRIVAT OPLAGRING
Artikel 23
Formålet med dette afsnit
Dette afsnit indeholder gennemførelsesbestemmelser til den støtteordning for oplagring, der omhandles i afsnit III, kapitel I, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
Artikel 24
Definitioner
I dette afsnit forstås ved "produkter", uanset hvilket produktionsår de er produceret: druemost, koncentreret druemost, rektificeret koncentreret druemost og bordvin.
Artikel 25
Støttens størrelse
For hele EF fastsættes oplagringsstøtten pr. dag og pr. hl til følgende standardbeløb:
a) for druemost: 0,01837 EUR
b) for koncentreret druemost: 0,06152 EUR
c) for rektificeret koncentreret druemost: 0,06152 EUR
d) for bordvin: 0,01544 EUR.
Artikel 26
Regler for støttemodtagerne
1. Interventionsorganerne indgår kun kontrakter om privat oplagring med producenter.
I dette afsnit forstås ved producent enhver fysisk eller juridisk person eller enhver sammenslutning af sådanne, der forarbejder eller lader andre forarbejde
a) friske druer til druemost
b) druemost til koncentreret druemost eller til rektificeret koncentreret druemost
c) friske druer, druemost eller delvis gæret druemost til bordvin.
Med producenter sidestilles de organisationer, der omhandles i artikel 39 i forordning (EF) nr. 1493/1999, når det gælder mængder fremstillet af de sammensluttede producenter. De i artikel 2 omhandlede forpligtelser påhviler fortsat de medlemmer, der har leveret den af kontrakten omfattede vin.
2. En producent kan kun indgå kontrakt for et produkt, der er fremstillet
- af ham selv
- eller på hans ansvar, og som han ejer
- eller, når det gælder de i stk. 1, tredje afsnit, omhandlede producentorganisationer, på deres medlemmers ansvar.
3. En medlemsstats interventionsorgan kan kun indgå kontrakt for et produkt, som er oplagret i denne medlemsstat.
4. De samme produkter kan ikke på samme tid være omfattet af en kontrakt om privat oplagring og anbringes under den ordning, der omhandles i artikel 5, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 565/80.
Artikel 27
Produkternes egenskaber
Når der indgås en kontrakt, gælder følgende:
a) druemost må kun stamme fra sorter, der er klassificeret som druesorter til persning, jf. artikel 19 i forordning (EF) nr. 1493/1999, og skal have et naturligt alkoholindhold udtrykt i volumen, der er lig med eller højere end det naturlige minimumsalkoholindhold, der er fastsat for den vindyrkningszone, hvorfra mosten stammer
b) bordvin
i) skal opfylde de mindstekrav til kvalitet, der i bilag II til denne forordning er fastsat for den kategori, som kontrakten indgås for
ii) må have et indhold af reducerende sukker på højst 2 g/l, bortset fra portugisisk bordvin, der må have et indhold på højst 4 g/l
iii) skal udvise god holdbarhed ved udsættelse for luftens påvirkning i 24 timer
iv) skal være fri for dårlig smag
c) De produkter, der omhandles i artikel 24, må ikke overskride de ifølge EF-bestemmelserne gældende maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet. Omfanget af den radioaktive forurening kontrolleres dog kun, hvis situationen kræver det, og i den nødvendige periode.
Artikel 28
Støtteberettigede mængder
1. Den samlede mængde, som en producent indgår oplagringskontrakt for, må ikke overstige den mængde, som for det pågældende produktionsår er angivet i den produktionsanmeldelse, der er indgivet i henhold til artikel 18, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, plus de mængder, som producenten selv har fremstillet efter datoen for indsendelse af nævnte anmeldelse, og som er registreret i de i samme forordnings artikel 70 nævnte ind- og udgangsbøger.
2. Kontrakterne skal omfatte mindst 50 hl bordvin, eller 30 hl druemost eller 10 hl koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost.
Artikel 29
Indgåelse af kontrakter
1. Der kan kun indgås kontrakt, hvis producenten for hver beholder, hvori produktet er oplagret, fremlægger
a) oplysninger, som gør det muligt at identificere det
b) følgende analysedata:
i) farve
ii) indhold af svovldioxid
iii) konstateret fravær af hybrider, hvad angår røde produkter, ved undersøgelse for malvidoldiglucosid.
Når det drejer sig om druemost, koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost, skal der desuden gives oplysning om:
c) talangivelsen ved 20 °C efter refraktometermetoden som omhandlet i bilaget til Kommissionens forordning (EØF) nr. 558/93. Der tillades en tolerance på 0,2 ved myndighedernes kontrol.
Når det drejer sig om bordvin, skal der desuden fremlægges følgende analysedata:
d) totalt alkoholindhold udtrykt i volumen
e) virkeligt alkoholindhold udtrykt i volumen
f) totalt syreindhold udtrykt i g vinsyre pr. l eller milliækvivalenter pr. l; når det gælder hvidvin, kan medlemsstaterne dog ikke kræve denne oplysning
g) indhold af flygtig syre udtrykt i g eddikesyre pr. l eller milliækvivalenter pr. l; når det gælder hvidvin, kan medlemsstaterne dog ikke kræve denne oplysning
h) indhold af reducerende sukker
i) holdbarhed ved udsættelse for luftens påvirkning i 24 timer
j) ingen forekomst af dårlig smag.
Ovennævnte analysedata skal fremlægges af et officielt laboratorium, jf. artikel 72 i forordning (EF) nr. 1493/1999, inden for en frist på 30 dage forud for kontraktindgåelsen.
2. Medlemsstaterne kan sætte en grænse for, hvor mange kontrakter en producent må indgå for hvert produktionsår.
3. Der må ikke indgås kontrakt for en bordvin inden datoen for den pågældende vins første omstikning.
4. Producenter, som ønsker at indgå oplagringskontrakter for bordvin, skal ved indgivelsen af ansøgningen om kontraktindgåelse underrette interventionsorganet om den samlede mængde bordvin, de har produceret i det løbende produktionsår.
Til det formål fremlægger producenten en kopi af den eller de produktionsanmeldelser, der omhandles i artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1493/1999, og, hvis det er relevant, en kopi af de ind- og udgangsbøger, der omhandles i artikel 28 i nærværende forordning. Hvis anmeldelsen endnu ikke foreligger, kan der fremlægges en foreløbig attest.
5. Med forbehold af artikel 25, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1493/1999 skal kontrakten mindst indeholde følgende oplysninger:
a) producentens eller producenternes navn og adresse
b) interventionsorganets navn og adresse
c) produktkategori, jf. artikel 25 i nærværende forordning
d) mængde
e) oplagringssted
f) oplagringsperiodens første dag
g) støttens størrelse i euro
Når det drejer sig om bordvin, skal kontrakten endvidere indeholde:
h) en erklæring om, at den første omstikning er foretaget
i) en bestemmelse om, at mængden kan reduceres med en af Kommissionen nærmere fastlagt procentdel efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999, hvis den samlede mængde, som de indgåede kontrakter omfatter, mærkbart overstiger gennemsnittet for de tre sidste produktionsår; ved denne reduktion må de oplagrede mængder ikke bringes ned under de i artikel 28, stk. 2, omhandlede mindstemængder. Hvis der foretages en sådan reduktion, består retten til støtte fuldt ud for den forudgående periode.
6. Medlemsstaterne kan kræve yderligere oplysninger til identificering af det pågældende produkt.
Artikel 30
Undtagelse fra artikel 2
Medlemsstaterne kan tillade, at der indgås kontrakter, før en producent har fremlagt den i artikel 2 nævnte dokumentation, hvis producenten i kontrakten erklærer, at han har opfyldt forpligtelserne i den pågældende artikel, eller hvis producenten opfylder kravene i artikel 58 i afsnit III og forpligter sig til at levere de mængder, som mangler, før han helt og holdent har opfyldt sine forpligtelser, inden for den frist, som de nationale myndigheder har fastsat.
Den dokumentation, som omhandles i stk. 1, skal fremlægges før den 31. august i det følgende produktionsår.
Artikel 31
Oplagringsperiodens begyndelse
1. Dagen efter kontraktens indgåelse betragtes som den første dag i oplagringsperioden.
2. Indgås en kontrakt for en oplagringsperiode, der begynder senere end den første dag efter kontraktens indgåelse, må oplagringsperiodens første dag dog ikke ligge senere end den 16. februar.
Artikel 32
Oplagringsperiodens ophør
1. Oplagringskontrakterne for druemost, koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost udløber mellem den 1. august og den 30. november afhængigt af, hvornår de er indgået.
2. Oplagringskontrakterne for bordvin udløber mellem den 1. september og den 30. november afhængigt af, hvornår de er indgået.
3. Med henblik på fastlæggelse af udløbsdatoen sender producenten interventionsorganet en erklæring, hvori kontraktens sidste gyldighedsdato er angivet. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere betingelser for fremlæggelsen af denne erklæring.
Foreligger der ikke nogen erklæring, fastsættes kontraktens udløbsdato til den 30. november.
4. Producenter, der ikke har indgivet forskudsansøgning i henhold til artikel 38, kan afsætte druemost og koncentreret druemost til eksport eller fremstilling af druesaft fra den første dag i den femte oplagringsmåned.
I så fald underretter producenterne interventionsorganet, jf. stk. 3.
Interventionsorganet sikrer sig, at produktet anvendes til det erklærede formål.
Artikel 33
Ophævelse af kontrakten efter anmodning fra producenten
1. Producenter, der ikke har ansøgt om det forskud, som er nævnt i artikel 38, kan fra den 1. juni ophæve oplagringskontrakten, hvis Kommissionen giver tilladelse til det på baggrund af markedsudviklingen, information om lagersituationen og høstprognoserne.
2. Hvis Kommissionen beslutter at reducere mængderne i henhold til artikel 29, stk. 5, litra i), kan producenterne desuden ensidigt opsige kontrakten helt eller delvis i løbet af den måned, der følger efter måneden for offentliggørelsen af denne beslutning.
Artikel 34
Regler for oplagring
1. I oplagringsperioden og indtil den sidste dag i kontraktens gyldighedsperiode gælder følgende for de oplagrede produkter:
a) de skal svare til definitionerne i bilag I til forordning (EF) nr. 1493/1999
b) de skal mindst have det minimumsindhold af alkohol, der kræves ved kontraktindgåelsen for den pågældende kategori bordvin
c) de må ikke være aftappet i beholdere på under 50 l
d) de må ikke aftappes yderligere, og
e) når det gælder vin, skal den være egnet til direkte konsum ved oplagringsperiodens udløb.
2. De produkter, som der er indgået kontrakt for, må kun underkastes behandlinger eller ønologiske processer, som er nødvendige for holdbarheden, jf. dog artikel 6. For vin kan der accepteres en volumenforskydning på højst 2 % i forhold til det i kontrakten anførte volumen; for druemost må forskydningen højst udgøre 3 %. Hvis der er skiftet beholder, forhøjes disse procentdele med 1 %. Hvis disse procentsatser overholdes for hele kontrakten, bibeholdes retten til fuld støtte; hvis satserne overskrides, bortfalder retten til støtte.
3. I kontraktens gyldighedsperiode må producenten hverken sælge det af kontrakten omfattede produkt eller på anden måde bringe det i handelen, jf. dog artikel 33.
Uanset første afsnit kan producenten i kontraktens gyldighedsperiode forpligte sig til, så snart kontrakten udløber, at levere den af kontrakten omfattede bordvin til destillation som omhandlet i afsnit III i denne forordning.
4. Producenten underretter på forhånd inden for en frist, der skal fastsættes af medlemsstaten, interventionsorganet om enhver ændring, der indtræder i kontraktens gyldighedsperiode, og som vedrører
a) oplagringssted eller
b) produktets emballering. I så fald angiver han, i hvilke beholdere produktet vil blive endeligt oplagret.
5. Ønsker producenten at transportere det af kontrakten omfattede produkt til et oplagringssted, der er beliggende andetsteds, eller til et sted, som ikke tilhører ham selv, kan transporten først finde sted, når interventionsorganet, der underrettes i henhold til stk. 4, har givet tilladelse hertil.
6. Producenter, der har indgået en oplagringskontrakt for druemost, kan forarbejde al mosten eller en del af den til koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost i kontraktens gyldighedsperiode.
Producenter, der har indgået en oplagringskontrakt for koncentreret druemost, kan forarbejde al mosten eller en del af den til rektificeret koncentreret druemost i kontraktens gyldighedsperiode.
En producent kan lade tredjemand foretage den forarbejdning, som omhandles i de to foregående afsnit, hvis de produkter, der fremstilles ved forarbejdningen, forbliver producentens ejendom og producenten har fremlagt en forhåndserklæring. Den pågældende medlemsstat fører kontrol med denne forarbejdning.
7. De pågældende producenter skal skriftligt meddele interventionsorganet datoen for påbegyndelsen af den i stk. 6 omhandlede forarbejdning samt oplagringssted og emballeringsform.
Meddelelsen skal være interventionsorganet i hænde mindst 15 dage inden forarbejdningen påbegyndes.
Senest en måned efter forarbejdningens afslutning sender producenterne interventionsorganet en analyserapport om det fremstillede produkt, der mindst skal indeholde de oplysninger, som ifølge artikel 29 i denne forordning kræves for det pågældende produkt.
8. Når der foretages en af de i stk. 6 nævnte forarbejdningsprocesser, er støttebeløbet for oplagring af det produkt, der er omfattet af lagerkontrakten, lig med
a) det i artikel 25, litra a), nævnte beløb for forarbejdning som omhandlet i stk. 6, første afsnit
b) det i artikel 25, litra b), nævnte beløb for forarbejdning som omhandlet i stk. 6, andet afsnit.
Støtten beregnes for hele oplagringsperioden på grundlag af de mængder, der er omfattet af kontrakten inden forarbejdning.
Artikel 35
Ændringer i produktet i løbet af oplagringsperioden
1. Hvis der i kontraktens gyldighedsperiode sker det, at hele det produkt, der er omfattet af en kontrakt, eller en del af det ikke længere opfylder betingelserne i artikel 34, stk. 1, skal producenten straks give interventionsorganet meddelelse herom. Meddelelsen vedlægges en analyserapport som belæg for ændringen. Interventionsorganet ophæver kontrakten for den pågældende produktmængde fra den dato, analyserapporten foreligger.
2. Konstateres det i kontraktens gyldighedsperiode ved en kontrol, der foretages af interventionsorganet eller ethvert andet kontrolorgan, at hele det produkt, der er omfattet af kontrakten, eller en del af det ikke længere opfylder betingelserne i artikel 34, stk. 1, ophæver interventionsorganet kontrakten for den pågældende mængde fra en dato, det selv fastlægger.
Artikel 36
Støttebetingelser
1. Bortset fra tilfælde af force majeure
a) ydes der ikke støtte, hvis producenten misligholder de forpligtelser, der påhviler ham ifølge artikel 34, stk. 1, 2, 3, 4, 5 og 7, eller hvis han modsætter sig kontrol
b) nedsættes støtten, hvis producenten misligholder en af de forpligtelser, der påhviler ham i henhold til denne forordning eller til kontrakten, bortset fra de under litra a) nævnte, med et beløb, der fastsættes af myndighederne i forhold til, hvor alvorlig misligholdelsen er.
2. I godkendte tilfælde af force majeure fastsætter interventionsorganet de foranstaltninger, som det anser for nødvendige under hensyn til de foreliggende omstændigheder.
Artikel 37
Udbetaling af støtte
1. Støtten udbetales senest tre måneder efter datoen for kontraktens udløb, medmindre
a) der er tale om force majeure
b) der er indledt en administrativ undersøgelse vedrørende retten til støtte. I så fald kommer støtten først til udbetaling, når støtteberettigelsen er anerkendt.
2. Hvis kontrakten er ophævet i henhold til artikel 33 eller 36, beregnes støtten i forhold til kontraktens faktiske løbetid. Udbetalingen af denne støtte sker senest tre måneder efter datoen for kontraktens ophævelse.
Artikel 38
Udbetaling af forskud
1. Producenter, der har indgået en langfristet oplagringskontrakt, opnår efter anmodning et forskud på det støttebeløb, der beregnes ved udarbejdelsen af kontrakten, forudsat at der over for interventionsorganet er stillet en sikkerhed på 120 % af støtten.
Forskuddet udbetales senest tre måneder efter, at der er fremlagt dokumentation for sikkerhedsstillelsen.
Restbeløbet udbetales senest tre måneder efter datoen for kontraktens udløb.
2. Den i stk. 1 nævnte sikkerhed stilles i form af en garanti givet af et organ, der opfylder de kriterier, som er fastsat af den medlemsstat, hvorunder interventionsorganet hører.
Sikkerhedsstillelsen frigives, så snart restbeløbet er udbetalt.
Hvis der i henhold til artikel 36, stk. 1, litra a), ikke består nogen ret til støtte, fortabes sikkerhedsstillelsen helt.
Medfører anvendelsen af artikel 36, stk. 1, litra b), at støtten fastsættes til et lavere beløb end det allerede udbetalte, nedsættes sikkerhedsstillelsen med 120 % af den for meget udbetalte støtte. Den således nedsatte sikkerhedsstillelse frigives senest tre måneder efter kontraktens udløb.
3. Medlemsstaterne foretager de nødvendige justeringer, hvis artikel 29, stk. 5, nr. i), finder anvendelse.
Artikel 39
Relation til kvalitetsvin
En bordvin, der har været omfattet af en oplagringskontrakt, kan ikke bagefter anerkendes som kvbd og må heller ikke anvendes til fremstilling af kvbd, mkvbd, khvbd eller kpvbd, jf. definitionerne i artikel 54, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
AFSNIT III
DESTILLATION
Indledning
Artikel 40
Formålet med dette afsnit
Dette afsnit indeholder gennemførelsesbestemmelser til destillation som omhandlet i afsnit III, kapitel II, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
Artikel 41
Definitioner
1. I dette afsnit forstås ved:
a) producent:
i) med henblik på anvendelsen af kapitel I: enhver fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af sådanne personer, der har fremstillet vin af friske druer, druemost, delvis gæret druemost eller ung, ikke-færdiggæret vin, som de selv har produceret eller købt, samt enhver fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af sådanne personer, der er underlagt forpligtelserne i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999
ii) med henblik på anvendelsen af kapitel II og III: enhver fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af sådanne personer, der har fremstillet vin af friske druer, druemost eller delvis gæret druemost, som de selv har produceret eller købt
b) destillationsvirksomhed: enhver fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af sådanne personer, der
i) destillerer vin, vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, eller biprodukter fra vinfremstilling eller fra enhver anden forarbejdning af druer, og
ii) er godkendt af myndighederne i den medlemsstat, hvor destillationsvirksomheden befinder sig
c) virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation: enhver fysisk eller juridisk person eller sammenslutning af sådanne personer, bortset fra destillationsvirksomheder, som
i) forarbejder vin til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, og
ii) er godkendt af myndighederne i den medlemsstat, hvor virksomhedens anlæg befinder sig
d) ansvarligt interventionsorgan:
i) for modtagelse og godkendelse af kontrakter eller angivelser om levering med henblik på destillation samt af kontrakter om levering med henblik på fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation: det interventionsorgan, som er udpeget af den medlemsstat, hvor vinen befinder sig på det tidspunkt, hvor kontrakten eller angivelsen forelægges
ii) for udbetaling af støtte til den virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, som omhandlet i artikel 69: det interventionsorgan, som er udpeget af den medlemsstat, hvor fremstillingen af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation finder sted.
iii) alle andre tilfælde: det interventionsorgan, som er udpeget af den medlemsstat, hvor destillationen finder sted.
2. I dette afsnit sidestilles følgende med en destillationsvirksomhed: fysiske eller juridiske personer eller sammenslutninger af sådanne personer, bortset fra virksomheder, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, som
a) er godkendt af myndighederne i den medlemsstat, hvor de er etableret
b) hos en producent som defineret i stk. 1, litra a), køber vin eller biprodukter fra vinfremstillingen eller fra enhver anden forarbejdning af druer med henblik på for egen regning at lade vinen eller biprodukterne destillere af en godkendt destillationsvirksomhed, og
c) for dette produkt mindst betaler producenten den for den pågældende destillation fastsatte minimumsopkøbspris.
Den person eller sammenslutning, der sidestilles med en destillationsvirksomhed, har samme forpligtelser og rettigheder som denne.
3. Medlemsstaterne kan efter nærmere retningslinjer, som de selv fastsætter, bestemme, at sammenslutninger af vinkooperativer ved indgåelse af kontrakter samt levering af vin til destillation efter anmodning sidestilles med producenter, når det gælder vinmængder, der er produceret og indleveret af de tilsluttede vinkooperativer. Disse kooperativer bevarer under alle omstændigheder de rettigheder og forbliver ansvarlige for opfyldelsen af de forpligtelser, der er fastsat i EF-reglerne.
Dersom en sammenslutning i et bestemt produktionsår i forståelse med de berørte vinkooperativer agter at foretage en af de i dette afsnit omhandlede former for destillation, underretter den skriftligt interventionsorganet herom. I så tilfælde:
a) kan de tilsluttede vinkooperativer ikke individuelt indgå destillationskontrakter eller foretage levering med henblik på den pågældende destillation
b) tilskrives de vinmængder, der leveres til destillation af en sammenslutning, de tilsluttede vinkooperativer, på hvis vegne leveringen foretages.
Med hensyn til anvendelsen af artikel 2 medfører en eller flere tilsluttede vinkooperativers manglende opfyldelse af de heri fastsatte forpligtelser, uden hensyn til følgerne heraf for disse kooperativer i øvrigt, at sammenslutningen ikke kan deltage i levering til den pågældende destillation, hvad angår den vinmængde, der er leveret på vegne af de vinkooperativer, der ikke har opfyldt deres forpligtelser.
Medlemsstater, der udnytter den i dette stykke omhandlede mulighed, underretter Kommissionen herom og meddeler den de bestemmelser, de har vedtaget med henblik herpå. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstater.
Artikel 42
Godkendelse af destillationsvirksomheder
1. Medlemsstaternes myndigheder godkender de destillationsvirksomheder, der er etableret på deres område, og som agter at foretage destillationer som omhandlet i dette afsnit, og udarbejder en liste over godkendte destillationsvirksomheder. Myndighederne behøver dog ikke at lade listen omfatte godkendte destillationsvirksomheder, der ikke er i stand til som led i de destillationer, der omhandles i kapitel I i dette afsnit, at fremstille produkter, hvis alkoholindhold er på 92 % vol eller derover.
Myndighederne ajourfører nævnte liste, og medlemsstaterne meddeler Kommissionen alle senere ændringer. Kommissionen sørger for, at denne liste og ændringerne hertil offentliggøres.
2. Den ansvarlige myndighed kan midlertidigt eller definitivt tilbagekalde godkendelsen af en destillationsvirksomhed, hvis den ikke opfylder de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-bestemmelserne.
Artikel 43
Alkohol fremstillet ved destillation
Ved destillation som omhandlet i dette afsnit må der kun fremstilles:
a) en neutral alkohol, der svarer til definitionen i bilag III til nærværende forordning, eller
b) en vinbrændevin eller en brændevin af presserester af druer, der svarer til de respektive definitioner i artikel 1, stk. 4, litra d) og f), i Rådets forordning (EØF) nr. 1576 af 29. maj 1989 om almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus(3)
c) et destillat eller en råalkohol med et alkoholindhold på mindst 52 % vol.
Fremstilles der et af de i første afsnit, litra c), omhandlede produkter, må det kun anvendes under officiel kontrol til:
i) fremstilling af en alkoholholdig drikkevare
ii) forarbejdning til et af de i litra a) eller b) omhandlede produkter, bortset fra brændevin af presserester af druer.
iii) fremstilling af alkohol til industrielt brug.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at den i andet afsnit omhandlede forpligtelse overholdes.
Artikel 44
Analysemetoder for neutral alkohol
EF-analysemetoder for neutral alkohol som defineret i bilag IV er anført i bilag V.
KAPITEL I
OBLIGATORISK DESTILLATION
Afdeling I: pligtige vinydelser
Artikel 45
Forpligtelse til at levere biprodukter til destillation
1. Producenter, der er undergivet en af de destillationsforpligtelser, der er omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999, opfylder deres forpligtelse ved senest den 15. juli i det pågældende produktionsår at levere:
a) den samlede mængde presserester og bærme til en godkendt destillationsvirksomhed, og
b) eventuelt vin til en godkendt destillationsvirksomhed eller til en godkendt virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation.
Hvis producenten leverer til en destillationsvirksomhed, hvis godkendelse er trukket tilbage, kan de leverede mængder bogføres, men enhver form for EF-intervention er udelukket.
2. Producenter, der ikke har fremstillet vin eller på anden måde forarbejdet druer i kooperative anlæg, og som i løbet af det pågældende produktionsår ikke fremstiller over 25 hl vin eller most, kan undlade at levere.
I den italienske del af vindyrkningszonerne C og i Portugals vindyrkningszone kan producenter, der er undergivet den i stk. 1 omhandlede forpligtelse, fritages herfor ved at udnytte den mulighed, der åbnes i artikel 27, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1493/1999, hvis de har fremstillet vin eller på anden måde forarbejdet druer i et omfang svarende til over 25 hl vin, men højst 40 hl.
Artikel 46
Egenskaber ved biprodukter, som leveres til destillation
1. Uanset artikel 27, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1493/1999 skal alkoholindholdet i de produkter, der leveres til destillation, mindst udgøre 5% af alkoholindholdet i vinen for producenter, der leverer presserester til fremstilling af ønocyanin. For hvid kvbd skal indholdet være mindst 7 %.
2. Med henblik på bestemmelsen af alkoholindholdet i de produkter, der skal leveres til destillation i en af de former, der omhandles i artikel 48 i nærværende forordning , fastsættes det faste naturlige alkoholindhold udtrykt i volumen, der skal lægges til grund, til
a) 8,5 % for zone B
b) 9,0 % for zone C I
c) 9,5 % for zone C II
d) 10,0 % for zone C III.
3. For at holde destillationsomkostningerne inden for acceptable grænser skal biprodukterne fra vinfremstilling ved levering til destillationsvirksomheden mindst have følgende gennemsnitlige egenskaber:
a) presserester af vindruer:
i) i vindyrkningszone B: 2 l ren alkohol pr. 100 kg
ii) i vindyrkningszone C: 2 l ren alkohol pr. 100 kg, når de stammer fra sorter, der i klassificeringen af druesorter for den pågældende administrative enhed er anført som andet end druesorter til persning; 2,8 l ren alkohol pr. 100 kg, når de stammer fra sorter, der i klassificeringen for den pågældende administrative enhed kun en anført som druesorter til persning.
b) vinbærme:
i) i vindyrkningszone B: 3 l ren alkohol pr. 100 kg med et vandindhold på 45 %
ii) i vindyrkningszone C: 4 l ren alkohol pr. 100 kg med et vandindhold på 45 %.
4. For producenter, der leverer vin af egen produktion til eddikeindustrien, trækkes den mængde alkohol udtrykt som ren alkohol, der er indeholdt i den vin, som leveres på denne måde, fra den mængde alkohol udtrykt som ren alkohol, der er indeholdt i den vin, som skal leveres til destillation med henblik på opfyldelse af den forpligtelse, der omhandles i artikel 27, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
For producenter, der leverer deres vin eller biprodukter for at deltage i et forsøg, som kontrolleres af medlemsstaterne, gælder bestemmelserne i artikel 47 om opkøbsprisen, og støtten til destillationsvirksomheden er på 0,277 EUR/% vol/hl.
I forbindelse med forsøg må medlemsstaten ikke overskride 100 t presserester og 100 t bærme pr. forsøg.
Artikel 47
Opkøbspris
1. Den opkøbspris, der omhandles i artikel 27, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1493/1999, gælder for uaftappede varer franko destillationsvirksomheden.
2. Destillationsvirksomheden betaler producenten den i stk. 1 omhandlede opkøbspris for den leverede mængde senest tre måneder efter, at virksomheden har modtaget leverancen.
Medmindre producenten modsætter sig det, kan destillationsvirksomheden dog:
a) senest tre måneder efter levering af produkterne udbetale producenten et acontobeløb svarende til 80 % af opkøbsprisen, eller
b) udbetale det i litra a) omhandlede acontobeløb efter leveringen af produkterne senest en måned efter forelæggelsen af fakturaen, der skal udfærdiges for de pågældende produkter inden den 31. august efter det pågældende produktionsår.
Senest den efterfølgende 31. oktober udbetaler destillationsvirksomheden restbeløbet til producenten.
Artikel 48
Støtte til destillationsvirksomhederne
1. Det støttebeløb, der skal udbetales til destillationsvirksomheden for produkter, som er destilleret ved en af de i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillationer, fastsættes pr. % vol alkohol og pr. hl destillat som følger:
a) neutral alkohol
i) fast støtte: 0,6279 EUR
ii) støtte for presserester af druer: 0,8453 EUR
iii) støtte for vin og bærme: 0,4106 EUR
b) brændevin af presserester af druer og destillat: 0,3985 EUR
eller råalkohol af presserester af druer med et alkoholindhold på mindst 52 % vol
c) vinbrændevin: 0,2777 EUR
d) råalkohol af vin og bærme: 0,2777 EUR
Hvis destillationsvirksomheden kan dokumentere, at det destillat eller den råalkohol, den har fremstillet ved destillation af presserester af druer, er blevet anvendt på anden måde end som brændevin af presserester af druer, kan den få udbetalt et tillægsbeløb på 0,3139 EUR/% vol/hl.
2. De i stk. 1, litra a), omhandlede differentierede støttebeløb for alkohol af presserester af druer eller alkohol af vin og af vinbærme
a) kan anvendes af medlemsstaterne, hvis anvendelse af fast støtte medfører eller vil kunne medføre, at det i visse områder af EF bliver umuligt at lade et eller flere biprodukter fra vinfremstilling destillere.
b) skal anvendes i forbindelse med destillationsvirksomheder, der i et produktionsår har destilleret en af de pågældende råvarer i et omfang svarende til over 60 % af den i alt udførte destillation.
3. Der udbetales ingen støtte for de mængder vin, der leveres til destillation, og som overstiger producentens forpligtelse efter artikel 45, stk. 1, med mere end 2 %.
Artikel 49
Undtagelser fra leveringsforpligtelsen
1. De i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede forpligtelser gælder ikke for:
a) producenter, der under kontrol og på de i artikel 50, stk. 1, fastsatte betingelser trækker deres biprodukter fra vinfremstilling tilbage
b) producenter af mousserende kvalitetsvin af aromatisk type og af mousserende kvalitetsvin og kvalitetsperlevin af aromatisk type produceret i bestemte dyrkningsområder, der har fremstillet disse vine af opkøbt druemost eller delvis gæret druemost, som er stabiliseret for at fjerne bærmen.
2. Producenter, der ikke har fremstillet vin eller forarbejdet druer på kooperative anlæg, og som i løbet af det pågældende vinproduktionsår højst fremstiller 25 hl vin eller most, kan undlade at levere.
3. For den del af deres vinproduktion, der faktisk leveres til destillationsvirksomheden med henblik på destillation efter artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999, er producenterne kun forpligtet til at levere biprodukter fra vinfremstillingen til destillation efter artikel 27, stk. 3, i samme forordning.
Artikel 50
Tilbagetrækning
1. Den i artikel 27, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede mulighed kan kun udnyttes af producenter:
a) som er etableret i produktionsområder, hvor destillation vil være en uforholdsmæssig stor belastning for dem. Listen over sådanne produktionsområder udarbejdes af medlemsstaternes ansvarlige myndigheder; sidstnævnte underretter Kommissionen herom
b) som ikke har fremstillet vin eller ladet foretage anden forarbejdning af druer i kooperative anlæg, og for hvilke produktionens begrænsede omfang eller særlige kendetegn og destillationsanlæggenes beliggenhed medfører uforholdsmæssigt store destillationsudgifter.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 27, stk. 7 og 8, i forordning (EF) nr. 1493/1999 skal biprodukterne trækkes tilbage straks og senest ved afslutningen af det produktionsår, i hvilket de er fremstillet. Tilbagetrækningen skal, med angivelse af de anslåede mængder, enten opføres i de ind- og udgangsbøger, som skal føres i medfør af artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999, eller bekræftes af den ansvarlige myndighed.
Bærme betragtes som trukket tilbage, hvis den denatureres, så den ikke kan bruges til vinfremstilling, og hvis leveringen af den denaturerede bærme til tredjemand opføres i de ind- og udgangsbøger, som er nævnt i første afsnit. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at der føres kontrol med dette.
Medlemsstater, hvis vinproduktion overstiger 25000 hl pr. år, fører i det mindste ved stikprøvekontrol tilsyn med, om det i artikel 51 omhandlede gennemsnitlige minimumsindhold af alkohol overholdes, og om biprodukterne tilbagetrækkes fuldstændigt og inden for de fastsatte tidsfrister.
Artikel 51
Egenskaber ved biprodukter, der trækkes tilbage
Minimumsindholdet af ren alkohol i biprodukter fra vinfremstilling, der trækkes tilbage under kontrol, jf. artikel 27, stk. 7 og 8, i forordning (EF) nr. 1493/1999, fastsættes som følger:
a) presserester af vindruer:
i) 2,1 l pr. 100 kg i forbindelse med hvid kvbd
ii) 3 l pr. 100 kg i andre tilfælde
b) vinbærme:
i) 3,5 l pr. 100 kg i forbindelse med hvid kvbd
ii) 5 l pr. 100 kg i andre tilfælde.
Afdeling II: destillation af vin fremstillet af sorter med dobbelt klassificering
Artikel 52
Forpligtelse til at levere vin
Producenter, der er undergivet den i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede forpligtelse til destillation, opfylder deres forpligtelse ved at levere deres vin til en godkendt destillationsvirksomhed senest den 15. juli i det pågældende produktionsår.
I det i artikel 71 omhandlede tilfælde opfyldes forpligtelsen ved levering af vinen til en godkendt virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, senest den 15. juni i det pågældende produktionsår.
Artikel 53
Leveringspligtig vinmængde
1. Med hensyn til de vine, der omhandles i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999, har den enkelte producent pligt til at levere en mængde, der svarer til den mængde, han har produceret. Fra denne mængde trækkes:
a) en mængde, der svarer til den normalt fremstillede mængde, beregnet efter stk. 2
b) den mængde, for hvilken han fører bevis for, at den er udført senest den 15. juli i det pågældende produktionsår.
Desuden kan producenten fradrage en mængde på højst 10 hl fra den mængde, der skal leveres.
2. For hver administrativ enhed er den samlede normalt fremstillede mængde vin, når det gælder vin af druer, der i klassificeringen er opført både som druesorter til persning og som druesorter til andre formål, lig med gennemsnittet af de mængder, der er fremstillet i produktionsårene:
- 1974/75 til 1979/80 i De Ti
- 1978/79 til 1983/84 i Spanien og Portogal
- 1988/89 til 1993/94 i Østrig.
Hvad angår vin af druer, der i klassificeringen for samme administrative enhed er opført både som druesorter til persning og som druesorter til fremstilling af vinbrændevin, nedsættes denne mængde dog med de mængder, der har været genstand for en anden destillation end den, hvis formål er at fremstille vinbrændevin med oprindelsesbetegnelse.
Hvad angår vin som omhandlet i første afsnit fastsætter de pågældende medlemsstater den normalt fremstillede mængde pr. ha, ved at de for den samme referenceperiode, der er nævnt i det afsnit, beregner andelene af vin fremstillet af druer, som i klassificeringen for samme administrative enhed er opført både som druesorter til persning og som druesorter til andre formål.
3. Den enkelte producents samlede producerede mængde er lig med summen af mængderne af de i artikel 53 omhandlede vine, der fremgår af produktionsanmeldelsen i artikel 18 i forordning (EF) nr. 1493/1999, og de mængder, der er anført i de i artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede ind- og udgangsbøger, og som producenten efter tidspunktet for indgivelse af produktionsanmeldelse selv har fremstillet af druer eller af druemost af sorter, som omhandles i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999, således som anført i anmeldelsen.
4. Hvad angår vin fremstillet af druer, der i klassificieringen for samme administrative enhed er opført både som druesorter til persning og som druesorter til fremstilling af vinbrændevin, er medlemsstaterne uanset stk. 3 fra produktionsåret 1998/99 bemyndiget til for producenter, der fra produktionsåret 1997/98 har modtaget præmie for endeligt ophør med vindyrkning som nævnt i artikel 8 i forordning (EF) nr. 1493/1999 for en del af deres bedrifts vindyrkningsareal, i de fem første produktionsår efter rydningen at bibeholde den normalt fremstillede mængde vin på samme niveau som før rydningen.
Artikel 54
Undtagelser fra leveringsforpligtelsen
I henhold til undtagelsen i artikel 28, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999, kan den i samme artikel omhandlede vin sendes:
a) til et toldsted med henblik på afslutning af toldformaliteter ved eksport og derefter forlade EF's toldområde, eller
b) til en virksomhed, der er godkendt til fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, med henblik på en sådan fremstilling.
Artikel 55
Opkøbspris
1. Destillationsvirksomheden betaler producenten den opkøbspris, der omhandles i artikel 28, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999, for den leverede mængde senest tre måneder efter, at virksomheden har modtaget leverancen. Denne pris gælder for uaftappede varer ab producentens bedrift.
2. Frankrig kan for den vin, der omhandles i artikel 53, stk. 2, andet afsnit, differentiere opkøbsprisen mellem de producenter, der er forpligtet til destillation, på grundlag af hektarudbyttet, jf. artikel 28, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1493/1999. Medlemsstatens bestemmelser skal sikre, at den faktiske gennemsnitspris, der betales for al vin, der destilleres, er på 1,34 EUR/% vol/hl.
Artikel 56
Støtte til destillationsvirksomhederne
Den støtte, der omhandles i artikel 28, stk. 5, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999, fastsættes pr. % vol alkohol og pr. hl destillat:
a) neutral alkohol 0,7728 EUR
b) vinbrændevin, råalkohol og destillat eller råalkohol af presserester af druer med et alkoholindhold på mindst 52 % vol 0,6401 EUR
Artikel 57
Egenskaber ved alkohol fremstillet ved bestemte destillationer
Ved direkte destillation af den vin fremstillet af druesorter, som i klassificeringen for den samme administrative enhed både figurerer som druesorter til persning og som sorter til fremstilling af vinbrændevin, må der kun fremstilles et produkt, der har et alkoholindhold på 92 % vol eller derover.
Afdeling III: fælles bestemmelser for afdeling I og II i dette kapitel
Artikel 58
Delleverancer
Producenter, der er underlagt en af de i stk. 45 og 52 omhandlede forpligtelser, og som inden den 15. juli i det igangværende produktionsår, har leveret mindst 90 % af den mængde af produktet, som de har pligt til at levere, kan opfylde denne forpligtelse ved at levere den resterende mængde inden en dato, som den ansvarlige nationale myndighed fastsætter, og som ikke kan ligge senere end den 31. august det følgende produktionsår.
I så fald:
a) nedsættes opkøbsprisen for de i første afsnit omhandlede resterende mængder samt prisen for den alkohol, der fremstilles heraf, og som leveres til interventionsorganet, med et beløb, der er lig med den støtte, som med henblik på den pågældende destillation fastsættes for neutral alkohol i henhold til artikel 48, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 56, litra a)
b) udbetales der ikke støtte for destillater, som ikke leveres til interventionsorganet
c) anses forpligtelsen for opfyldt inden for den i henhold til stk. 1 fastsatte frist
d) tilpasser den ansvarlige myndighed fristen for destillation, fristerne for fremlæggelse af dokumentation for betaling af den i litra a) omhandlede pris og leveringsfristerne for alkoholen til interventionsorganet til den forlængede leveringsfrist.
Artikel 59
Dokumentation for levering
Inden den 31. august det følgende produktionsår giver destillationsvirksomheden producenten en attest som dokumentation for levering, der som et minimum skal angive de leverede produkters art, mængde, alkoholindhold udtrykt i volumen samt leveringstidspunkt.
Hvis en producent leverer de produkter, som han er forpligtet til at lade destillere, til en destillationsvirksomhed i en anden medlemsstat end den, hvor produkterne er fremstillet, lader destillationsvirksomheden dog interventionsorganet i den medlemsstat, hvor destillationen finder sted, bekræfte i det dokument, der omhandles i artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999, og som medfølger ved transporten, at de pågældende produkter er overtaget af destillationsvirksomheden. Destillationsvirksomheden sender senest en måned efter datoen for modtagelsen af de produkter, der skal destilleres, en kopi af det således udfyldte dokument til producenten.
Artikel 60
Destillationsvirksomhedens dokumentation over for interventionsorganet
1. For at kunne modtage støtte skal destillationsvirksomheden senest den 30. november efter det pågældende produktionsår indgive en ansøgning til interventionsorganet og for de mængder, som der ansøges om støtte for, vedlægge:
a) i) for vin og vinbærme, en opgørelse over den enkelte producents leverancer med oplysning om mindst:
- arten, mængden, farven og alkoholindholdet udtrykt i volumen
- nummeret på det i artikel 70, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede dokument, hvis dette kræves ved transport af produkterne til destillationsvirksomheden eller, hvis dette ikke er tilfældet, henvisning til det dokument, der anvendes i medfør af de nationale bestemmelser
ii) for presserester af vindruer, en liste med angivelse af navnene på de producenter, der har leveret destillationsvirksomheden presserester, og af de mængder alkohol, der er indeholdt i presserester, der er leveret til den destillation, der er omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999
b) en angivelse, der påtegnes af den af medlemsstaten udpegede ansvarlige myndighed, og som mindst skal indeholde følgende oplysninger:
i) de ved destillationen fremstillede produktmængder, fordelt efter kategori i overensstemmelse med artikel 43
ii) datoerne for fremstillingen af disse produkter
c) dokumentation for, at det til producenten inden for de foreskrevne frister har udbetalt den fastsatte minimumsopkøbspris.
Medlemsstaterne kan dog fastsætte forenklede bestemmelser, som Kommissionen skal godkende, for fremlæggelse af dokumentation for, at minimumsopkøbsprisen er betalt for destillation af biprodukter fra vinfremstilling.
2. Foretages destillationen af producenten selv, erstattes dokumentationen efter stk. 1 af en angivelse, der påtegnes af medlemsstatens ansvarlige myndighed, og som mindst skal indeholde følgende oplysninger:
a) arten, mængden, farven og alkoholindholdet udtrykt i volumen for det produkt, der skal destilleres
b) de ved destillationen fremstillede produktmængder, fordelt efter kategori i overensstemmelse med artikel 43
c) datoerne for fremstillingen af disse produkter.
3. I stedet for dokumentation for betaling af minimumsprisen kan der fremlægges dokumentation for, at der er stillet en sikkerhed over for interventionsorganet. Sikkerhedsstillelsen skal udgøre 120 % af det støttebeløb, der ansøges om.
I så fald fremlægges der senest den sidste dag i februar måned efter det pågældende produktionsår over for interventionsorganet dokumentation for, at destillationsvirksomheden har betalt hele den opkøbspris, der omhandles i artikel 27, stk. 9, eller artikel 28, stk. 3 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
4. I det i artikel 47, stk. 2, i nærværende forordning omhandlede tilfælde kan der i stedet for dokumentation for betaling af opkøbsprisen fremlægges dokumentation for betaling af acontobeløbet.
5. Interventionsorganet betaler destillationsvirksomheden eller i de i stk. 2 omhandlede tilfælde producenten en støtte senest tre måneder fra datoen for indgivelse af ansøgningen og den krævede dokumentation.
6. Hvis det fastslås, at destillationsvirksomheden ikke har betalt producenten opkøbsprisen, udbetaler interventionsorganet inden den 1. juni efter det pågældende produktionsår et beløb til producenten svarende til støtten, eventuelt gennem interventionsorganet i den medlemsstat, hvor producenten er hjemmehørende.
Artikel 61
Destillationstidspunkter
1. Den vin, der måtte være leveret for at opfylde forpligtelsen i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999, må først destilleres fra den 1. januar i det pågældende produktionsår.
2. Destillationsvirksomhederne sender senest den tiende i hver måned interventionsorganet en opgørelse for den foregående måned over de produktmængder, der er blevet destilleret, og de destillatmængder, der er blevet fremstillet, opdelt i de kategorier, der er omhandlet i artikel 43 i nærværende forordning.
3. Der må ikke foretages destillation efter den 31. juli i det pågældende produktionsår.
Artikel 62
Levering af alkohol til interventionsorganet
1. Med forbehold af artikel 27, stk. 12, og artikel 28, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1493/1999 kan destillationsvirksomheden senest den 30. november efter det pågældende produktionsår levere interventionsorganet produkter, der har et alkoholindhold på mindst 92 % vol.
De processer, der er nødvendige for at fremstille det i første afsnit omhandlede produkt, kan gennemføres på den destillationsvirksomhed, der leverer produktet til interventionsorganet, eller på en fremmed destillationsvirksomhed.
Medmindre stk. 2, andet afsnit, finder anvendelse, må den destillationsvirksomhed, der leverer alkohol til interventionsorganet, ikke i sine egne anlæg opbevare den leverede alkohol; den skal oplagres i anlæg, som interventionsorganet administrerer.
2. Den pris, som interventionsorganet skal betale destillationsvirksomheden for den leverede råalkohol, fastsættes som følger pr. % vol/hl:
a) destillation som omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999:
i) fast pris: 1,654 EUR
ii) alkohol af presserester af druer: 1,872 EUR
iii) alkohol af vin og af bærme: 1,437 EUR
b) destillation som omhandlet i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999:
- pris: 1,799 EUR
Hvis alkoholen oplagres i de anlæg, hvor den er fremstillet, reduceres ovenstående priser med 0,5 EUR pr. % vol/hl.
3. De i stk. 2, litra a), omhandlede differentierede priser for alkohol af presserester af druer eller alkohol af vin og af vinbærme
a) kan indføres af medlemsstaterne, hvis den faste pris medfører eller vil kunne medføre, at det i visse områder af EF bliver umuligt at lade et eller flere biprodukter fra vinfremstilling destillere.
b) skal anvendes i forbindelse med destillationsvirksomheder, der i et produktionsår har destilleret en af de pågældende råvarer i et omfang svarende til over 60 % af den i alt udførte destillation.
4. Hvis destillationsvirksomheden har modtaget den i artikel 48 og 56 omhandlede støtte, nedsættes de i stk. 2 nævnte priser med et beløb svarende til denne støtte.
5. Interventionsorganet betaler destillationsvirksomheden prisen senest tre måneder efter, at alkoholen er leveret, hvis den dokumentation, der kræves i artikel 60, er fremlagt.
KAPITEL II
FRIVILLIG DESTILLATION
Artikel 63
Adgang til destillation som omhandlet i artikel 29 i forordning (EF) nr. 1493/1999
1. Fra den 1. september hvert produktionsår gives der adgang til destillation af bordvin og vin egnet til fremstilling af bordvin som nævnt i artikel 29 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
2. Den mængde bordvin og vin egnet til fremstilling af bordvin, som hver producent kan lade destillere, er begrænset til 40 % af den største produktion, som producenten har anmeldt i de seneste tre produktionsår, inklusive det indeværende produktionsårs produktion, hvis den allerede er anmeldt. Anvendes ovennævnte procentdel, er den producerede mængde bordvin den mængde, der er anført som vin i kolonnen "bordvin" i den produktionsanmeldelse, som er nævnt i artikel 18, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999.
3. Producenter, der har produceret bordvin eller vin egnet til fremstilling af bordvin, kan indgå en kontrakt eller underskrive en angivelse som omhandlet i artikel 65. Kontrakten vedlægges bevis for, at der er stillet en sikkerhed på 5 EUR/hl. Disse kontrakter kan ikke overdrages.
4. Den 5. og den 20. i hver måned eller den førstkommende arbejdsdag derefter meddeler medlemsstaterne Kommissionen, hvor mange kontrakter der i alt er indgået i forbindelse med denne destillation fra den 16. til den 31. i den foregående måned og fra den 1. til den 15. i den indeværende måned.
5. Medlemsstaterne kan godkende de pågældende kontrakter efter en frist på 10 arbejdsdage efter at have givet Kommissionen meddelelse i henhold til stk. 4, hvis Kommissionen ikke i mellemtiden har truffet særlige foranstaltninger. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvor mange kontrakter der i alt er godkendt, senest samtidig med den næste meddelelse som omhandlet i stk. 4.
6. Hvis de mængder, som der er indgået kontrakt for, og som Kommissionen får meddelelse om på den dag, som er fastsat i henhold til stk. 4, overskrider eller risikerer at overskride de mængder, som er forenelige med de disponible budgetmidler, eller overskrider eller risikerer langt at overskride afsætningsmulighederne for konsumalkohol, fastsætter Kommissionen en fast procentdel for, hvor store mængder der kan accepteres af de mængder, som der er indgået kontrakt for, og/eller suspenderer meddelelsen af nye kontrakter. I så fald frigives den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i stk. 3, for de mængder, som der er indgået kontrakt for, men som ikke er accepteret.
Kommissionen kan endvidere fastsætte en fast procentdel for accept af kontrakter eller suspendere meddelelsen af nye kontrakter, hvis indgåelsen af kontrakter udvikler sig unormalt, eller der er alvorlig risiko for fordrejninger i den traditionelle forsyning med destillationsprodukter.
7. Kontrakter, der er indgået, men som Kommissionen ikke har fået meddelelse om i henhold til stk. 4, kan ikke godkendes.
8. Den sikkerhedsstillelse, der er nævnt i stk. 3, frigives i forhold til de mængder, der er leveret, når producenter dokumenterer, at der er leveret til destillationsvirksomheden.
9. De mængder, som der er indgået kontrakt for, skal leveres til destillationsvirksomheden senest den 30. juni i produktionsåret.
Artikel 64
Støttens størrelse
1. Den støtte, der skal betales til destillationsvirksomheden eller i de i artikel 65, stk. 3, nævnte tilfælde til producenten for vin, som er destilleret ved destillation som omhandlet i dette kapitel, fastsættes pr. % vol alkohol og pr. hl destillat, således:
a) primær støtte som omhandlet i artikel 29, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1493/1999:
- 1,751 EUR/% vol/hl for råalkohol og vinbrændevin
- 1,884 EUR/% vol/hl for neutral alkohol
b) sekundær støtte som omhandlet i artikel 29, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1493/1999: 0,0336 EUR pr. dag/hl.
2. Destillationsvirksomheder, der ønsker sekundær støtte, meddeler interventionsorganet bestemte oplysninger om det produkt, der ønskes oplagret, nemlig mængde, egenskaber og forventet dato for oplagringens påbegyndelse. Denne meddelelse skal gives mindst 30 dage før datoen for oplagringens påbegyndelse.
Medmindre interventionsorganet gør indsigelse inden udløbet af nævnte frist på 30 dage, betragtes den forventede dato for oplagringens påbegyndelse som den faktiske dato.
3. Den sekundære støtte, der er nævnt i litra b), kan kun udbetales:
- for en mængde alkohol på mindst 1000 hl i beholdere med et indhold på mindst 100 hl.
- i højst 12 måneder fra den 1. december.
- i mindst 6 måneder.
Detstillationsvirksomhederne kan fra den 1. juni indstille oplagringen af alkohol, hvis Kommissionen giver tilladelse til det på grundlag af forholdene inden for sektoren.
4. Når det gælder den primære støtte, betaler interventionsorganet destillationsvirksomheden eller i de i artikel 65, stk. 2, omhandlede tilfælde producenten en støtte, der beregnes efter stk. 1 i nærværende artikel, inden for en frist på tre måneder fra dagen for fremlæggelsen af den i artikel 65, stk. 10, omhandlede dokumentation.
Interventionsorganet udbetaler den sekundære støtte senest tre måneder efter oplagringsperiodens ophør.
5. Alkohol, hvortil der er ydet støtte efter denne artikel, kan ikke siden opkøbes af de offentlige myndigheder. Hvis destillationsvirksomheden alligevel ønsker at sælge sin alkohol til de offentlige myndigheder, skal den pågældende støtte først betales tilbage.
6. Uanset stk. 5 berøres offentlige myndigheder, der har et program for salg af alkohol, som ikke griber ind i de traditionelle anvendelsesformål, fx et landbrugsmiljøprogram for salg af alkohol som brændstof, ikke af nævnte stykke for de mængder alkohol, som sælges i forbindelse med et sådant program.
KAPITEL III
FÆLLES BESTEMMELSER FOR KAPITEL I OG II
Afdeling I: generelle bestemmelser
Artikel 65
Leveringskontrakt
1. Producenter, der har til hensigt at levere vin af egen produktion til destillation som omhandlet i artikel 29 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999, indgår en eller flere leveringskontrakter, i det følgende benævnt "kontrakt", med en eller flere destillationsvirksomheder. Kontrakten forelægges for det ansvarlige interventionsorgan til godkendelse inden en dato, der skal fastlægges efter regler, som medlemsstaterne fastsætter.
Samtidig med kontrakten forelægges der over for interventionsorganet dokumentation for, at producenten reelt har produceret og ligger inde med den mængde vin, der skal leveres. I medlemsstater, hvis myndigheder har dokumentation i henhold til andre ordninger, kan det undlades at kræve denne dokumentation.
Producenter, der er underlagt de i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede forpligtelser, fremlægger desuden over for destillationsvirksomhederne dokumentation for, at de har opfyldt disse forpligtelser i den periode, som er fastsat i artikel 2, stk. 2, i nærværende forordning.
2. Kontrakten skal mindst indeholde oplysning om vinens:
a) mængde, der skal være på mindst 10 hl
b) forskellige egenskaber, bl.a.: farve
Producenten må kun levere vin til destillation, hvis kontrakten er godkendt af det ansvarlige interventionsorgan. Myndighederne kan begrænse antallet af kontrakter, som en producent kan indgå.
Hvis destillationen finder sted i en anden medlemsstat end den, hvor kontrakten er godkendt, sender det interventionsorgan, der har godkendt kontrakten, en kopi af den til interventionsorganet i den første medlemsstat.
3. De i stk. 1 omhandlede producenter:
a) der selv råder over en destillationsvirksomhed, og som har til hensigt at foretage destillation som omhandlet i dette kapitel
b) som har til hensigt at foretage sådan destillation på en fremmed, godkendt destillationsvirksomhed
sender inden en dato, der skal fastsættes nærmere, det ansvarlige interventionsorgan en angivelse vedrørende levering til destillation, herefter benævnt "angivelse", til godkendelse.
Producenter, der er underlagt de i artikel 27 og 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede forpligtelser, fremlægger desuden over for det ansvarlige interventionsorgan dokumentation for, at de har opfyldt disse forpligtelser i den referenceperiode, som er fastsat i artikel 2, stk. 2, i nærværende forordning.
4. Ved anvendelsen af stk. 3 erstattes kontrakten:
a) i det i stk. 3, første afsnit, litra a), omhandlede tilfælde af angivelsen
b) i det i stk. 3, første afsnit, litra b), omhandlede tilfælde af angivelsen samt en kontrakt mellem producenten og destillationsvirksomheden om levering til destillation i en fremmed destillationsvirksomhed.
5. Egenskaberne ved den vin, der leveres til destillation, må ikke afvige fra dem, der i medfør af denne artikel angives i kontrakten eller angivelsen.
Der udbetales ingen støtte:
a) hvis den mængde vin, der faktisk leveres til destillation, udgør mindre end 95 % af den mængde, der er anført i kontrakten eller angivelsen
b) for den mængde vin, som overstiger 105 % af de mængder, der er anført i kontrakten eller angivelsen
c) for den mængde vin, som overstiger den maksimumsmængde, der skal overholdes for den pågældende destillation.
6. Som betaling for den leverede vin giver destillationsvirksomheden producenten den pris, der er fastsat i medfør af artikel 29 eller 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999 pr. % vol alkohol og pr. hl, idet denne pris gælder for uaftappede varer ab producentens bedrift.
7. Destillationsvirksomheden betaler producenten den i stk. 6 omhandlede minimumsopkøbspris senest tre måneder efter leveringen, forudsat at producenten senest to måneder efter leveringen har forelagt myndighederne den dokumentation, der omhandles i stk. 1, tredje afsnit i denne artikel. Hvis dokumentationen forelægges efter de to måneder, betaler destillationsvirksomheden i løbet af en måned.
8. Destillationsvirksomheden fremlægger inden for nærmere fastsatte frister følgende over for interventionsorganet:
a) for hver producent, der har leveret vin, og for hver leverance oplysninger om mængden af vin, dens farve og virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen samt nummeret på det i artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999 foreskrevne dokument, som er anvendt ved transport af vinen til destillationsvirksomheden.
b) dokumentation for, at destillationen af den samlede mængde vin, der er anført i kontrakten eller angivelsen, er gennemført inden for de fastsatte frister
c) dokumentation for, at den inden for de fastsatte frister har betalt producenten den i stk. 7 omhandlede opkøbspris.
I det i stk. 9 omhandlede tilfælde fremlægges der kun den i litra b) omhandlede dokumentation for interventionsorganet.
Destillationsvirksomhederne sender senest den 10. i hver måned interventionsorganet en opgørelse for den foregående måned over de produktmængder, der er blevet destilleret, og de destillatmængder, der er blevet fremstillet, opdelt i de kategorier, der er omhandlet i artikel 43 i denne forordning.
9. Foretages destillationen af producenten selv i dennes egenskab af destillatør eller af en destillationsvirksomhed, der handler for producentens regning, indgiver producenten de i stk. 8 omhandlede oplysninger til det ansvarlige interventionsorgan.
10. Medlemsstaterne kontrollerer ved repræsentative stikprøver den vin, der er anført i kontrakterne, og kontrollerer især følgende:
a) producentens faktiske produktion og besiddelse af den mængde vin, der skal leveres
b) at den vin, som der er indgået kontrakt for, tilhører den kategori, som destillationen gælder for.
Kontrollen foretages når som helst fra det tidspunkt, hvor kontrakten forelægges til godkendelse, indtil leverancen til destillationsvirksomheden. Medlemsstater, der har et mere effektivt system til kontrol af oplysningerne i første afsnit, litra a), kan nøjes med at kontrollere vinen, når den indgår til destillationsvirksomheden.
Artikel 66
Forskud
1. Destillationsvirksomheden eller i det i artikel 65, stk. 3, omhandlede tilfælde producenten kan ansøge om at få forudbetalt et beløb svarende til den støtte, der er fastsat for den pågældende destillation, mod at der stilles sikkerhed over for interventionsorganet. Sikkerhedsstillelsen er lig med 120 % af nævnte beløb.
Det i stk. 1 omhandlede beløb beregnes pr. % vol alkohol, der er angivet for den vin, der er anført i kontrakten eller leveringsangivelsen, og pr. hl af denne vin eller pr. hl ren alkohol i forbindelse med den sekundære støtte, der omhandles i artikel 64, stk. 1, litra b). Forskuddet udbetales af interventionsorganet senest tre måneder efter, at der er fremlagt dokumentation for sikkerhedsstillelsen, forudsat at kontrakten er godkendt.
2. Sikkerhedsstillelsen frigives af interventionsorganet efter fremlæggelse inden for de fastsatte frister af den i artikel 65, stk. 10, omhandlede dokumentation.
Artikel 67
EUGFL's medfinansiering af destillationsudgifterne
1. Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, medfinansierer interventionsorganernes udgifter til overtagelse af alkoholen.
Medfinansieringen er lig med den støtte, der fastsættes efter artikel 48 og 56 og artikel 68, litra a) i denne forordning og i henhold til artikel 3 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
2. Artikel 4 og 6 i forordning (EF) nr. 1258/1999(4) anvendes i forbindelse med denne medfinansiering.
Afdeling II: vin tilsat alkohol, bestemt til destillation
Artikel 68
Forarbejdning af vin til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation
1. Vin bestemt til en af de i denne forordning omhandlede former for destillation kan forarbejdes til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation. I så fald kan der ved destillation af den pågældende vin tilsat alkohol kun fremstilles vinbrændevin.
2. Fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation skal foregå under officiel kontrol.
Med henblik herpå:
a) skal dokumenter og til- og afgangsbøger som omhandlet i artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999 vise forøgelsen af det virkelige alkoholindhold udtrykt i % vol ved at angive indholdet før og efter tilsætningen af destillat til vinen
b) udtages der under kontrol af en officiel instans en prøve af vinen før forarbejdningen til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, for at et officielt laboratorium eller et laboratorium, der er under officiel kontrol, kan bestemme det virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen
c) fremsendes der to skemaer med resultaterne af den i litra b) omhandlede analyse til den pågældende fremstillingsvirksomhed, som videresender det ene skema til interventionsorganet i den medlemsstat, hvor forarbejdningen til vin tilsat alkohol, bestemt til destillation er foregået.
3. Fremstillingen af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation foretages inden for samme tidsrum som det, der fastsættes for den pågældende destillation.
4. Medlemsstaterne kan begrænse antallet af steder, hvor fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, kan foretages, hvis det er nødvendigt for at sikre, at de bedst egnede kontrolmetoder anvendes.
Artikel 69
Fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation
1. Udnyttes den i artikel 68, stk. 1, omhandlede mulighed, og foretages fremstillingen af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, ikke af en destillationsvirksomhed eller for dennes regning, indgår producenten en kontrakt om levering med en godkendt fremstillingsvirksomhed og sender kontrakten til det ansvarlige interventionsorgan til godkendelse.
Hvis producenten imidlertid er godkendt til at fremstille vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, og har til hensigt selv at stå for fremstillingen, indgives en angivelse om levering i stedet for den i første afsnit omhandlede kontrakt.
2. De i stk. 1 nævnte kontrakter og angivelser er underlagt de af medlemsstaterne vedtagne bestemmelser.
3. Virksomheder, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, skal mindst betale producenten den minimumsopkøbspris, der er fastsat for den destillation, der er nævnt i artikel 27, 28, 29 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999. Denne pris gælder for uaftappede varer:
a) franko destillationsvirksomhed i tilfælde af destillation som omhandlet i artikel 27, stk. 9, i forordning (EF) nr. 1493/1999
b) ab producentens bedrift i andre tilfælde.
Virksomheder, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, er underlagt de samme forpligtelser, med de fornødne tilpasninger, som dem, der påhviler destillationsvirksomheder i henhold til dette afsnit.
Den støtte, der skal udbetales til virksomheder, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, fastsættes pr. % vol virkeligt alkoholindhold og pr. hl vin som følger:
- for destillation som nævnt i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999: 0,2657 EUR
- for destillation som nævnt i artikel 28 i forordning (EF) nr. 1493/1999: 0,6158 EUR
- for destillation som nævnt i artikel 29 i forordning (EF) nr. 1493/1999: 0,1715 EUR.
Det ansvarlige interventionsorgan udbetaler støtten til den virksomhed, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, mod, at denne stiller en sikkerhed svarende til 120 % af den støtte, som modtages. En sådan sikkerhedsstillelse kræves dog ikke, hvis betingelserne for udbetaling af støtte allerede er opfyldt.
Fremstiller virksomheden vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, som led i flere destillationer, der er underlagt forskellige bestemmelser i forordning (EF) nr. 1493/1999, kan den nøjes med at stille en enkelt sikkerhed. Denne skal i så fald svare til 120 % af den samlede støtte, der skal udbetales for fremstillingen i forbindelse med de pågældende destillationer.
Interventionsorganet frigiver sikkerhedsstillelsen, efter at der inden for de fastsatte frister er indsendt:
a) dokumentation for destillation inden for de fastsatte frister af den samlede mængde vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, der er anført i kontrakten eller angivelsen
b) dokumentation for betaling inden for de fastsatte frister af minimumsopkøbsprisen, jf. artikel 27, 28, 29 og. 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
I det i stk. 1, andet afsnit, nævnte tilfælde, sender producenten kun interventionsorganet den i litra a) nævnte dokumentation.
Artikel 70
Destillation i en anden medlemsstat
1. Hvis destillationen af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, foretages i en anden medlemsstat end den, hvor kontrakten eller angivelsen er blevet godkendt, kan støtten for de forskellige destillationer som undtagelse fra artikel 69, stk. 4, udbetales til destillationsvirksomheden, hvis denne senest to måneder efter den sidste dato for gennemførelsen af den pågældende destillation indsender en ansøgning til interventionsorganet i den medlemsstat, hvor destillationen er blevet foretaget.
2. Den i stk. 1 nævnte ansøgning vedlægges følgende:
a) et dokument med en påtegning fra myndighederne i den medlemsstat, hvor fremstillingen af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, har fundet sted, som indebærer, at fremstillingsvirksomheden overdrager destillationsvirksomheden retten til støtte, og som angiver de pågældende mængder vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, og den dertil svarende støtte
b) en kopi af den kontrakt eller angivelse, der er nævnt i artikel 69, stk. 1, og som er godkendt af det ansvarlige interventionsorgan
c) en kopi af det i artikel 68 nævnte skema med analyseresultater
d) dokumentation for, at der til producenten er betalt minimumsopkøbspris for vinen
e) det dokument, der i henhold til artikel 70 i forordning (EF) nr. 1493/1999 anvendes i forbindelse med transport til destillationsvirksomheden af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, og som skal vise forøgelsen af det virkelige alkoholindhold udtrykt i % vol ved at angive indholdet før og efter tilsætningen af destillat til vinen
f) dokumentation for, at den pågældende vin, tilsat alkohol bestemt til destillation, er blevet destilleret.
3. I det i stk. 1 omhandlede tilfælde kræves det ikke, at fremstillingsvirksomheden stiller den i artikel 69, stk. 4, omhandlede sikkerhed.
4. Interventionsorganet udbetaler støtten senest tre måneder efter, at ansøgningen er indgivet sammen med den i stk. 2 nævnte dokumentation.
Artikel 71
Særlige regler
1. I det i artikel 69, stk. 1, omhandlede tilfælde indgives kontrakten eller angivelsen om levering med henblik på fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, til det ansvarlige interventionsorgan til godkendelse senest den 31. december i det pågældende produktionsår. Interventionsorganet meddeler producenten resultatet af godkendelsesproceduren senest femten dage efter datoen for kontraktens eller angivelsens indgivelse.
2. Destillation som omhandlet i artikel 27 i forordning (EF) nr. 1493/1999 må først finde sted fra den 1. januar i det pågældende produktionsår og under alle omstændigheder først efter, at kontrakten eller angivelsen er godkendt.
3. Fremstillingsvirksomheden sender senest den tiende i hver måned interventionsorganet en opgørelse over, hvor store mængder vin der er blevet leveret i den foregående måned.
4. For at modtage støtte skal fremstillingsvirksomheden senest den 30. november efter det pågældende produktionsår indgive ansøgning til det ansvarlige interventionsorgan og vedlægge dokumentation for, at der er stillet den i artikel 69, stk. 4, omhandlede sikkerhed.
Støtten udbetales senest tre måneder efter datoen for fremlæggelse af dokumentation for sikkerhedsstillelsen, jf. første afsnit, og under alle omstændigheder efter datoen for godkendelse af kontrakten eller angivelsen.
5. Med forbehold af artikel 69, stk. 4, frigives sikkerhedsstillelsen kun, hvis interventionsorganet får forelagt den i artikel 69, stk. 4, omhandlede dokumentation senest tolv måneder efter ansøgningens indgivelse.
6. Hvis det fastslås, at fremstillingsvirksomheden ikke har betalt producenten opkøbsprisen, udbetaler interventionsorganet inden den 1. juni efter det produktionsår, hvor vinen blev leveret, et beløb til producenten svarende til støtten, eventuelt gennem interventionsorganet i den medlemsstat, hvor producenten er hjemmehørende.
Afdeling III: administrative bestemmelser
Artikel 72
Force majeure
1. Hvis det på grund af force majeure ikke er muligt at destillere hele den mængde, som skal destilleres, eller en del deraf:
a) skal producenten, hvis force majeureforholdet har påvirket det produkt, der skal destilleres, mens det var i hans varetægt, straks underrette interventionsorganet i den medlemsstat, hvor hans lager befinder sig
b) underretter destillationsvirksomheden i alle andre tilfælde straks interventionsorganet i den medlemsstat, hvor destillationsanlægget er beliggende.
I de i første afsnit nævnte tilfælde fastsætter det interventionsorgan, som har modtaget underretningen, de foranstaltninger, det finder nødvendige som følge af de påberåbte omstændigheder. Det kan bl.a. forlænge de fastsatte frister.
2. I det i stk. 1, første afsnit, litra a), nævnte tilfælde, og hvis producentens lager og destillationsanlæg befinder sig i to forskellige medlemsstater, samarbejder interventionsorganerne i de to berørte medlemsstater ved direkte at udveksle oplysninger med henblik på anvendelsen af stk. 1.
I det i stk. 1, første afsnit, litra b), nævnte tilfælde kan det underrettede interventionsorgan ligeledes bemyndige destillationsvirksomheden til at overføre sine rettigheder og forpligtelser for den mængde, som endnu ikke er destilleret, til en anden destillationsvirksomhed, idet producenten dog skal give sit samtykke, når det drejer sig om destillation på et fremmed anlæg.
Artikel 73
Kontrol af destillationerne
1. Kontrol med egenskaberne ved de produkter, der leveres til destillation, især mængde, farve og alkoholindhold, foretages på grundlag af:
a) det i artikel 70, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1493/1999 nævnte ledsagende transportdokument
b) en analyse på grundlag af prøver, der er udtaget ved produktets modtagelse i destillationsvirksomheden under kontrol af en officiel instans i den medlemsstat, hvor virksomheden er beliggende. Prøveudtagningen kan ske ved repræsentative stikprøver
c) eventuelle kontrakter indgået i medfør af dette afsnit.
Analyserne udføres af godkendte laboratorier, jf. artikel 72 i forordning (EF) nr. 1493/1999, der fremsender resultatet til interventionsorganet i den medlemsstat, hvor destillationen finder sted.
I tilfælde, hvor det i første afsnit, litra a), nævnte dokument ifølge gældende EF-regler ikke udstedes, foretages kontrollen af egenskaberne ved det produkt, der skal destilleres, på grundlag af de analyser, der omhandles i litra b) i samme afsnit.
En repræsentant for en officiel instans kontrollerer, hvor stor en mængde der er blevet destilleret, destillationsdato, hvor stor en mængde destillat der er fremstillet, og destillatets egenskaber.
2. Resultatet af undersøgelsen af en del af den vin, der er omfattet af en kontrakt, gælder for hele kontraktmængden.
3. Medlemsstaterne kan bestemme, at der skal anvendes et røbestof. Medlemsstaterne må ikke under henvisning til, at der er et røbestof til stede, lægge hindringer i vejen for omsætningen på deres område af et produkt bestemt til destillation eller af destillater af dette produkt.
Hvis flere producenter leverer de produkter, der er omhandlet i denne forordning, til destillation, kan medlemsstaterne bestemme, at transporten skal foregå samlet. I så fald foretages den kontrol af produkternes egenskaber, der er omhandlet i artikel 65, efter nærmere bestemmelser, som de berørte medlemsstater vedtager.
4. Medlemsstater, der udnytter den i stk. 3 nævnte mulighed, underretter Kommissionen herom og meddeler den de bestemmelser, de har vedtaget med henblik herpå. I det i stk. 3, første afsnit, nævnte tilfælde underretter Kommissionen de øvrige medlemsstater.
Artikel 74
Overtrædelse af bestemmelserne i dette afsnit
1. Hvis det ved kontrollen af dossieret viser sig, at producenten for samtlige eller for en del af de leverede produkter ikke opfylder de betingelser, der i EF-bestemmelserne er fastsat for den pågældende destillation, underretter det ansvarlige interventionsorgan destillationsvirksomheden og producenten herom.
2. Destillationsvirksomheden er ikke forpligtet til at overholde den pris, der omhandles i henholdsvis artikel 27, 28, 29 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999, for de i stk. 1 omhandlede produktmængder.
3. Med forbehold af artikel 2 og såfremt producenten eller destillationsvirksomheden for samtlige eller for en del af de produkter, der leveres til destillation, ikke opfylder de betingelser, der i EF-bestemmelserne er fastsat for den pågældende destillation:
a) udbetales der ikke støtte for de pågældende mængder
b) må destillationsvirksomheden ikke levere de produkter, der fremkommer ved destillationen af de pågældende mængder, til interventionsorganet.
Hvis støtten allerede er udbetalt, kræver interventionsorganet denne tilbagebetalt af destillationsvirksomheden.
Hvis destillaterne, allerede er blevet leveret, afkræver interventionsorganet destillationsvirksomheden et beløb svarende til den støtte, der er fastsat for den pågældende destillation.
Imidlertid kan der træffes afgørelse om nedsættelse af støtten, hvis de forskellige frister, der er fastsat i denne forordning, overskrides.
4. Interventionsorganet afkræver producenten et beløb svarende til den støtte, der er udbetalt til destillationsvirksomheden, hvis han af en af følgende grunde ikke opfylder de betingelser, der er fastsat i EF-bestemmelserne for den pågældende destillation:
a) han har ikke indsendt høst-, produktions- eller lageranmeldelse inden for de fastsatte frister
b) han har indsendt en høst-, produktions- eller lageranmeldelse, som den pågældende medlemsstats myndigheder har fundet ufuldstændig eller unøjagtig, og de manglende eller unøjagtige oplysninger har afgørende betydning for foranstaltningens anvendelse
c) han har ikke opfyldt de forpligtelser, der er fastsat i artikel 37 i forordning (EF) nr. 1493/1999, og dette forhold er blevet konstateret eller meddelt destillationsvirksomheden. efter at minimumsprisen er blevet betalt på grundlag af tidligere anmeldelser.
Artikel 75
Sanktioner
1. Bortset fra tilfælde af force majeure
a) ydes der ikke støtte, hvis destillationsvirksomheden misligholder de forpligtelser, der påhviler den ifølge dette afsnit, eller hvis den modsætter sig kontrol
b) nedsættes støtten, hvis destillationsvirksomheden misligholder en af de forpligtelser, der påhviler den, bortset fra de under litra a) nævnte, med et beløb, der fastsættes af myndighederne i forhold til, hvor alvorlig misligholdelsen er.
2. I anerkendte tilfælde af force majeure bestemmer interventionsorganet, hvilke foranstaltninger der er nødvendige i betragtning af de foreliggende omstændigheder.
3. Opfylder destillationsvirksomheden ikke sine forpligtelser inden for de fastsatte frister, reduceres støtten således:
a) Når det gælder betaling af opkøbsprisen til producenten, jf. artikel 47, stk. 2, artikel 55 og artikel 65, stk. 7, reduceres støtten i en måned med 1 % for hver dag fristen overskrides. Efter en måned ydes der ikke længere støtte.
b) Når det gælder:
i) fremlæggelse af dokumentation for betaling af opkøbsprisen, jf. artikel 60, stk. 1, og artikel 65, stk. 2
ii) indgivelse af støtteansøgning, jf. artikel 60, stk. 1, og artikel 64, stk. 2, andet afsnit
iii) levering af alkohol, jf. artikel 62, stk. 1
iv) fremlæggelse af en opgørelse over destillerede mængder og fremstillede destillater, jf. artikel 61, stk. 2
v) fremlæggelse af en opgørelse over de mængder, der er leveret med henblik på fremstilling af vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, jf. artikel 71, stk. 3
reduceres støtten i to måneder med 0,5% for hver dag fristen overskrides.
Efter to måneder ydes der ikke længere støtte.
Hvis der allerede er udbetalt støtte, frigives den tilsvarende sikkerhedsstillelse i forhold til den støtte, der reelt er opnået ret til. Hvis der ikke er opnået ret til støtte, inddrages sikkerhedsstillelsen.
4. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de tilfælde, hvor stk. 1 er blevet anvendt, samt om, hvorledes anmodninger om anvendelse af force majeure-klausulen er blevet behandlet.
Afdeling IV: nedsættelse af opkøbsprisen for vin, jf. artikel 32 i forordning (EF) nr. 1493/1999
Artikel 76
Nedsættelse af opkøbsprisen for visse vine tilsat alkohol
1. Opkøbsprisen for vin leveret til en af de destillationer, der omhandles i artikel 29 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999, nedsættes med:
- zone A: 0,3626 EUR
- zone B: 0,3019 EUR
- zone C: 0,1811 EUR
Den i første afsnit omhandlede nedsættelse gælder ikke for:
a) vin leveret af producenter, der udøver deres virksomhed i områder, hvor forhøjelse af alkoholindholdet kun kan ske ved tilsætning af druemost, og som for det pågældende produktionsår giver afkald på enhver støtte i henhold til artikel 34 i forordning (EF) nr. 1493/1999. i så fald forelægger producenten destillationsvirksomheden en kopi, der er behørigt påtegnet af en af medlemsstaten udpeget myndighed, af den skrivelse, hvori der gives afkald på den pågældende støtte
b) vin, der er indgået til destillationsvirksomhederne efter de datoer, som er fastsat for de forskellige vindyrkningszoner i bilag V, litra G, nr. 7, i forordning (EF) nr. 1493/1999, og er leveret af producenter, der over for myndighederne godtgør, at de i det pågældende produktionsår hverken har forhøjet alkoholindholdet i deres bordvinsproduktion ved tilsætning af saccharose eller har indsendt ansøgning om støtte i henhold til nævnte forordnings artikel 34 for denne produktion.
c) for vin og vinkategorier, for hvilke medlemsstaterne ikke godkender eller ikke for det pågældende produktionsår har godkendt en forhøjelse af alkoholindholdet.
2. Et beløb svarende til den i stk. 1 omhandlede nedsættelse udbetales for vin leveret til en af de i samme stykke nævnte destillationer til de producenter, der inden den 1. august ansøger myndighederne herom, enten direkte eller via en destillationsvirksomhed, og som i det pågældende produktionsår hverken har forhøjet alkoholindholdet i deres bordvinsproduktion ved tilsætning af saccharose eller har indsendt ansøgning om støtte i henhold til artikel 34 i forordning (EØF) nr. 1493/1999 for denne produktion.
Til producenter, der inden den 1. august ansøger herom, og som i det pågældende produktionsår ikke har forhøjet alkoholindholdet ved tilsætning af saccharose eller kun har ansøgt om støtte for en del af deres bordvinsproduktion, der er mindre end den mængde, som er leveret til samtlige nævnte destillationer i det pågældende produktionsår, udbetales det i første afsnit omhandlede beløb for den mængde, der svarer til forskellen mellem den mængde bordvin, som producenten har leveret til destillation, og den mængde bordvin, hvis alkoholindhold er blevet forhøjet.
Medlemsstaternes myndigheder kan kræve, at disse producenter fremlægger alle oplysninger, der er nødvendige for en kontrol af ansøgningerne.
Artikel 77
Nedsættelse af de i artikel 81 nævnte former for støtte
For vin, der er leveret til en af de i artikel 76 nævnte destillationer, og hvis opkøbspris er blevet nedsat, gælder følgende:
a) den støtte, der udbetales til destillationsvirksomhederne
b) den pris, der betales destillationsvirksomhederne for levering til et interventionsorgan i henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999
c) bidraget fra EUGFL til medfinansiering af de udgifter, der afholdes af interventionsorganerne i forbindelse med overtagelsen af alkohol i henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999
nedsættes med samme beløb som den nedsættelse, der omhandles i artikel 76.
KAPITEL IV
AFSÆTNING AF ALKOHOL FREMSTILLET VED DESTILLATION SOM OMHANDLET I KAPITEL I I DETTE AFSNIT OG EVENTUELT ARTIKEL 30 I FORORDNING (EF) NR. 1493/1999
Artikel 78
Formålet med denne afdeling samt definitioner
1. Denne afdeling indeholder gennemførelsesbestemmelser for afsætning af den alkohol, der er fremstillet i henhold til de i artikel 27, 28 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillationer, og som i det følgende benævnes "alkohol".
Afsætningen kan ske med henblik på nye industrielle anvendelsesformål (underafdeling I), eller udelukkende til endelig anvendelse inden for brændstofsektoren i tredjelande (underafdeling II) eller med henblik på anvendelse af bioethanol i EF (underafdeling III).
2. Ved licitation forstås i denne afdeling en opfordring til at afgive bud ved udbud eller en lignende procedure, hvorefter der gives tilslag til den, der har afgivet det gunstigste bud, hvis buddet er i overensstemmelse med denne forordning.
Underafdeling I: afsætning af alkohol til nye industrielle anvendelsesformål
Artikel 79
Definition af nye industrielle anvendelsesformål
Med forbehold af artikel 31, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1493/1999, kan Kommissionen afholde licitationer, for at der i EF kan gennemføres projekter af begrænset omfang, der blandt andet tager sigte på nye former for endelig anvendelse i industrien, som fx:
a) opvarmning af væksthuse
b) tørring af foder
c) brændsel til fyringsanlæg, navnlig i cementfabrikker
samt forarbejdning til varer, der udføres til industrielle formål af en erhvervsdrivende, der mindst én gang i de to seneste år har gjort brug af proceduren for aktiv forædling, bortset fra forarbejdning, der udelukkende omfatter omdestillering, rektifikation, dehydrering, rensning eller denaturering af alkohol.
Hvis alkoholen er bestemt til eksport til tredjelande i form af varer, skal det dokumenteres, at der i de to foregående år er givet tilladelse til under proceduren for aktiv forædling at anvende alkohol fra tredjelande til fremstilling af de samme eksportvarer.
Artikel 80
Åbning af licitation
Kommissionen åbner efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999 en licitation for at afsætte alkohol, der er fremstillet ved destillation som omhandlet i artikel 27, 28 og 30 i nævnte forordning, til nye industrielle anvendelsesformål. De alkoholmængder, der gives tilslag for i henhold til denne licitation, må pr. år ikke overstige 400000 hl alkohol (100 % vol).
Artikel 81
Licitationsbekendtgørelse
Licitationsbekendtgørelsen offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
I bekendtgørelsen anføres følgende:
a) de særlige betingelser for licitationen og de berørte interventionsorganers navn og adresse.
b) den mængde alkohol, som licitationen omfatter, udtrykt i hl alkohol (100 % vol)
c) en eller flere beholdere, som pr. medlemsstat udgør et parti
d) minimumsprisen for bud eventuelt differentieret efter endeligt anvendelsesformål
e) størrelsen af den deltagelsessikkerhed, der er omhandlet i artikel 82, stk. 5, og af den sikkerhed for korrekt opfyldelse, som er omhandlet i artikel 84, stk. 3, litra b).
Artikel 82
Betingelser for buddene
1. Foruden de i artikel 97 omhandlede angivelser skal buddet indeholde oplysning om:
a) den mængde alkohol, som buddet gælder, opdelt efter beholder, udtrykt i hl alkohol 100 % vol
b) nummeret på den beholder eller numrene på de beholdere, der indeholder den alkohol, som buddet gælder; disse beholdere skal alle befinde sig i samme medlemsstat
c) den nøjagtige industrielle anvendelse af alkoholen
d) arten af den eksporterede vare, hvis alkoholen er bestemt til eksport til tredjeland i form af varer.
2. I et bud kan det anføres, at det kun skal anses for indgivet, hvis licitationstilslaget omfatter hele den mængde, som den bydende har angivet i buddet.
3. En bydende kan kun indgive ét bud pr. type alkohol, pr. endeligt anvendelsesformål og pr. licitation. Indgiver en bydende flere bud pr. type alkohol, pr. endeligt anvendelsesformål eller pr. licitation, tages ingen af disse bud i betragtning.
4. Bud skal være den pågældende medlemsstats interventionsorgan i hænde senest kl. 12.00 Bruxelles-tid den dag, der i licitationsbekendtgørelsen er fastsat som den sidste for indgivelse af bud. Datoen skal ligge mellem den 15. og den 25. dag efter datoen for offentliggørelsen af licitationsbekendtgørelsen.
5. Et bud er kun gyldigt, hvis der inden udløbet af fristen for indgivelse af bud er fremlagt bevis for, at der over for det berørte interventionsorgan er stillet deltagelsessikkerhed.
6. Det berørte interventionsorgan meddeler inden for de første to arbejdsdage efter den dato, hvor fristen for indgivelse af bud er udløbet, Kommissionen en liste med navnene på de bydende, hvis bud kan tages i betragtning efter artikel 97, de tilbudte priser, de ønskede mængder, den pågældende alkohols oplagringssted og typer og det nøjagtige anvendelsesformål for alkoholen.
Artikel 83
Antagelse af bud
1. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999 på baggrund af de indgivne bud og i givet fald for hvert af de endelige anvendelsesformål, der er fastsat for alkoholen, beslutte, om der skal gives tilslag eller ej.
2. Kommissionen fastsætter listen over de antagne bud begyndende med det højeste bud og derefter i faldende rækkefølge, indtil den mængde alkohol, licitationsbekendtgørelsen omfattede, er nået.
3. Kan der gives tilslag for flere bud, som helt eller delvis gælder samme beholdere, tildeler Kommissionen den pågældende mængde alkohol til den bydende, hvis bud er højest i absolut værdi.
Kommissionen kan ved den i stk. 1 omhandlede beslutning tilbyde de bydende, hvis bud som omhandlet i første afsnit ikke kan imødekommes, at den pågældende mængde alkohol substitueres med en mængde alkohol af samme type. I så fald betragtes de pågældende bud som antaget, medmindre de berørte bydende skriftligt afviser denne overførsel over for det pågældende interventionsorgan inden ti arbejdsdage efter datoen for den meddelelse af Kommissionens beslutning, som omhandles i stk. 5, litra a).
Med henblik herpå anføres det i Kommissionens beslutning, i hvilken beholder substitutionsmængden er oplagret efter aftale med det pågældende interventionsorgan.
4. Hvis flere enslydende bud medfører en overskridelse af den af licitationen omfattede mængde alkohol, giver det berørte interventionsorgan tilslag for den pågældende mængde:
a) enten i forhold til de i de pågældende bud anførte mængder
b) eller ved fordeling af mængden mellem tilbudsgiverne med deres samtykke
c) eller ved lodtrækning.
5. Kommissionen:
a) underretter kun de medlemsstater og interventionsorganer, der ligger inde med alkohol, som der er givet tilslag for, om de i henhold til denne artikel trufne beslutninger
b) offentliggør i forenklet form resultaterne af licitationen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Artikel 84
Tilslagserklæring
1. Interventionsorganet giver straks skriftligt og med modtagelsesbevis de bydende underretning om, hvorvidt deres bud er antaget.
2. Interventionsorganet udarbejder med henblik på udlevering til hver tilslagsmodtager en tilslagserklæring, der attesterer, at den pågældendes bud er antaget.
Har Kommissionen i medfør af artikel 83, stk. 3, tilbudt substitution, og har den bydende ikke afslået dette, udfærdiges den i første afsnit omhandlede tilslagserklæring af det pågældende interventionsorgan arbejdsdagen efter udløbet af den i artikel 83, stk. 3, andet afsnit, sidste punktum, omhandlede frist.
3. Hver tilslagsmodtager skal inden for de to første uger, efter at den i stk. 1 omhandlede underretning er modtaget, og, hvis stk. 2, andet afsnit, finder anvendelse, inden for to uger efter dagen for udarbejdelsen af tilslagserklæringen:
a) sørge for at få udleveret den i stk. 2 omhandlede tilslagserklæring fra interventionsorganet
b) fremlægge dokumentation for, at der over for det berørte interventionsorgan er stillet sikkerhed for korrekt opfyldelse som garanti for, at den pågældende alkohol anvendes til de formål, der er anført i buddet.
Artikel 85
Afhentning af alkohol
1. Alkoholen kan afhentes mod forelæggelse af et overtagelsesbevis, som udstedes af interventionsorganet, efter at der er betalt for den pågældende mængde. Denne mængde fastsættes til nærmeste hele hl alkohol (100 % vol).
2. Ejendomsretten til alkohol, der er omfattet af et overtagelsesbevis, overgår til køberen på den dato, der er anført i beviset, og som højst må ligge 5 dage efter bevisets udstedelsesdato, og de pågældende mængder anses for udlagret på denne dato. Fra det tidspunkt overtager køber risikoen for tyveri, tab og ødelæggelse, ligesom han bærer oplagringsomkostningerne for alkohol, der ikke er afhentet.
3. I overtagelsesbeviset er anført den sidste frist for afhentning af alkoholen fra det pågældende interventionsorgans lager.
4. Alkoholen skal være afhentet fire måneder efter underretningens modtagelse.
5. Anvendelsen af den alkohol, der er givet tilslag for, skal være afsluttet senest to år efter datoen for den første afhentning.
Underafdeling II: afsætning af alkohol udelukkende til endelig anvendelse inden for brændstofsektoren i tredjelande
Artikel 86
Betingelser for licitation som omhandlet i denne underafdeling
Kommissionen kan efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999 hvert kvartal åbne flere licitationer, som hver omfatter mindst 50000 hl vinalkohol og tilsammen pr. kvartal højst 600000 hl alkohol (100 % vol), med henblik på eksport til visse tredjelande udelukkende til endelig anvendelse inden for brændstofsektoren.
For den pågældende alkohol gælder følgende:
1. den skal importeres til og dehydreres i et af følgende lande
a) Costa Rica
b) Guatemala
c) Honduras, herunder Swan-øerne
d) El Salvador
e) Nicaragua
f) St. Kitts og Nevis
g) Bahamas
h) Den Dominikanske Republik
i) Antigua og Barbuda
j) Dominica
k) De Britiske Jomfruøer og Montserrat
l) Jamaica
m) Saint Lucia
n) Saint-Vincent, herunder de nordlige Grenadiner
o) Barbados
p) Trinidad og Tobago
q) Belize
r) Grenada, herunder de sydlige Grenadiner
s) Aruba
t) De Nederlandske Antiller (Curaçao, Bonaire, Saint-Eustache, Saba og den sydlige del af Saint-Martin)
u) Guyana
v) De Amerikanske Jomfruøer
w) Haiti
2. den må kun anvendes i brændstofsektoren i et tredjeland.
Artikel 87
Licitationsbekendtgørelse
1. Licitationsbekendtgørelsen offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
I bekendtgørelsen anføres følgende:
a) betingelserne for indgivelse af bud
b) alkoholens endelige anvendelsesformål og/eller endelige destination
c) minimumsprisen for buddet
d) den tjenestegren ved Kommissionen, som buddet skal indgives til
e) den i artikel 91, stk. 10, omhandlede afhentningsfrist
f) betingelserne for at få udleveret prøver
g) betalingsbetingelserne
h) oplysning om, hvorvidt alkoholen skal denatureres.
2. Hver licitationsbekendtgørelse gælder et enkelt parti, men alkoholen, som udgør partiet, kan være oplagret i flere medlemsstater.
3. I licitationsbekendtgørelsen kan det bestemmes, at nogle af de i artikel 86, nr. 1, nævnte destinationer skal udelukkes.
Artikel 88
Bud
1. En bydende kan kun indgive ét bud ved hver af de i underafdeling II omhandlede licitationer; indgiver en bydende flere bud, tages ingen af disse bud i betragtning.
2. For at komme i betragtning skal buddet angive stedet for den endelige anvendelse af den tildelte alkohol og en erklæring fra den bydende om, at han forpligter sig til at benytte denne destination.
3. Buddet skal også indeholde dokumentation - dateret efter licitationsbekendtgørelsen - for, at den bydende har indgået en bindende aftale med en erhvervsdrivende i brændstofsektoren i et af de i artikel 86 anførte tredjelande, om at sidstnævnte forpligter sig til at dehydrere den tildelte alkohol i et af disse lande og at eksportere den udelukkende til anvendelse i brændstofsektoren.
4. Bud skal være den ansvarlige tjenestegren ved Kommissionen i hænde senest kl. 12.00 Bruxelles-tid den dag, der i licitationsbekendtgørelsen er fastsat som sidste frist for indgivelse af bud.
5. Et bud er kun gyldigt, hvis der inden udløbet af fristen for indgivelse af bud er fremlagt dokumentation for, at der over for hvert af de pågældende interventionsorganer er stillet deltagelsessikkerhed.
Den pågældende deltagelsessikkerhed er på 4 EUR/hl alkohol (100 % vol) og skal stilles for hele den mængde, der er udbudt til salg.
6. Med henblik på anvendelsen af stk. 5:
a) udsteder de berørte interventionsorganer straks til de bydende en attest for, at der er stillet deltagelsessikkerhed for de mængder, som vedrører hvert interventionsorgan
b) meddeler de berørte interventionsorganer inden for de to første arbejdsdage efter den dato, hvor fristen for indgivelse af bud er udløbet, Kommissionen listen over de deltagelsessikkerheder, der er kontrolleret og antaget.
7. Opretholdelse af buddet efter udløbet af fristen for indgivelse af bud og sikkerhedsstillelse for gennemførelse af eksporten og/eller for korrekt opfyldelse udgør de primære krav, jf. artikel 20 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85, for så vidt angår deltagelsessikkerhed.
Artikel 89
Antagelse af bud
1. Efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999 beslutter Kommissionen hurtigst muligt på baggrund af de indgivne bud, om der skal gives tilslag eller ej.
2. Gives der tilslag, antager Kommissionen det gunstigste bud, og hvis flere bud er enslydende, tildeler Kommissionen mængden ved lodtrækning.
3. Kommissionen:
a) giver skriftligt og med modtagelsesbevis de bydende, som ikke har fået tilslag, underretning herom
b) underretter de medlemsstater, som ligger inde med alkoholen, og tilslagsmodtageren om sin beslutning
c) offentliggør i forenklet form resultaterne af licitationen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
4. Den i artikel 88, stk. 5, omhandlede deltagelsessikkerhed frigives, hvis buddet ikke er blevet antaget, eller når tilslagsmodtageren har stillet hele sikkerheden for gennemførelse af eksporten og for korrekt opfyldelse for så vidt angår den pågældende licitation.
Artikel 90
Tilslagserklæring
Interventionsorganet udarbejder med henblik på udlevering til tilslagsmodtageren en tilslagserklæring, der attesterer, at hans bud er antaget.
Denne erklæring skal udleveres i løbet af de første 20 dage efter, at den i artikel 89, stk. 3, omhandlede underretning er modtaget.
Artikel 91
Afhentning af alkohol
1. Det interventionsorgan, der ligger inde med alkoholen, og tilslagsmodtageren opstiller i fællesskab en foreløbig tidsplan plan for, hvordan alkoholens afhentning skal fordeles tidsmæssigt.
2. Før den første afhentning og senest dagen for udstedelsen af overtagelsesbeviset stiller tilslagsmodtageren over for interventionsorganet en sikkerhed for, at eksporten gennemføres inden for de fastsatte frister, og en sikkerhed for, at han vil opfylde sine forpligtelser korrekt.
3. Sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse er på 30 EUR/hl alkohol (100 % vol).
4. Sikkerheden for eksportens gennemførelse inden for de fastsatte frister er på 3 EUR/hl alkohol (100 % vol) og skal stilles for hver mængde alkohol, der er omfattet af et overtagelsesbevis.
5. Før den tildelte alkohol afhentes, udtager interventionsorganet og tilslagsmodtageren en kontrolprøve og analyserer den for at kontrollere alkoholindholdet udtrykt i % vol.
Hvis det endelige resultat af analyserne viser en forskel mellem alkoholindholdet udtrykt i volumen i den alkohol, der skal afhentes, og minimumsalkoholindholdet udtrykt i volumen i den alkohol, der er anført i licitationsbekendtgørelsen, gælder følgende regler:
a) interventionsorganet underretter samme dag Kommissionens tjenestegrene, lagerholderen og tilslagsmodtageren herom
b) tilslagsmodtageren kan:
i) enten acceptere at overtage partiet med de konstaterede egenskaber, idet Kommissionen dog skal give sit samtykke hertil
ii) eller afvise at overtage det pågældende parti.
I begge tilfælde underretter tilslagsmodtageren samme dag interventionsorganet og Kommissionen om sin beslutning, jf. bilag V.
Når denne forpligtelse er opfyldt, er tilslagsmodtageren, hvis han har afvist at overtage det pågældende parti, straks frigjort fra enhver forpligtelse vedrørende dette parti.
6. Hvis tilslagsmodtageren afviser at overtage varen i henhold til stk. 5, leverer interventionsorganet ham senest otte dage efter en anden mængde alkohol af den fastsatte kvalitet uden ekstra omkostninger.
7. Alkoholen afhentes mod fremlæggelse af et overtagelsesbevis, som udstedes af det interventionsorgan, der ligger inde med alkoholen, når den mængde, som skal afhentes, er betalt. Denne mængde fastsættes til nærmeste hele hl alkohol (100 % vol).
Der udstedes overtagelsesbevis for mængder på mindst 2500 hl, bortset fra sidste afhentning i hver medlemsstat.
I overtagelsesbeviset er anført den sidste frist for afhentning af alkoholen fra det pågældende interventionsorgans lagre. Denne frist må ikke være på mere end fem dage.
8. Ejendomsretten til den alkohol, der er omfattet af et overtagelsesbevis, overgår til køber på den dato, der er anført i beviset, og som ikke kan ligge mere end fem dage senere, og de pågældende mængder anses for udlagret på denne dato. Fra det tidspunkt overtager køber risikoen for tyveri, tab og ødelæggelse, ligesom han bærer oplagringsomkostningerne for alkohol, der ikke er afhentet.
9. Hvis den pågældende alkohol først kan afhentes mere end fem arbejdsdage efter datoen for tilslagsmodtagerens accept af partiet på grund af forhold, som interventionsorganet er ansvarlig for, er det op til medlemsstaten at yde erstatning.
10. Den faktiske afhentning af alkoholen fra hver af de berørte interventionsorganers lagre skal være afsluttet inden for en frist på 6 måneder.
11. Anvendelsen af alkoholen skal være afsluttet senest to år efter datoen for den første afhentning.
12. Den sikkerhed, der stilles som garanti for, at alkoholeksporten gennemføres, frigives af det interventionsorgan, der ligger inde med den pågældende alkohol, for hver mængde alkohol, for hvilken det dokumenteres, at den er blevet eksporteret inden for den fastsatte frist. Hvis fristen for eksport overskrides, inddrages sikkerhedsstillelsen for eksportens gennemførelse på 5 EUR/hl alkohol (100 % vol), uanset artikel 23 i forordning (EØF) nr. 2220/85 og bortset fra tilfælde af force majeure, i et omfang svarende til:
a) 15 % under alle omstændigheder
b) 0,33 % af restbeløbet efter fradrag af de 15% for hver dag, den pågældende frist er overskredet.
13. Sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse frigives efter artikel 100, stk. 3, litra b), i nærværende forordning.
Underafdeling III: afsætning med henblik på anvendelse af bioethanol i EF
Artikel 92
Betingelser for afsætning som omhandlet i denne underafdeling
1. Kommissionen kan efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999 afholde offentligt udbud med henblik på at afsætte alkohol senest tre måneder efter den i artikel 89 i nærværende forordning omhandlede beslutning.
2. Alkoholen tildeles virksomheder etableret i EF og skal anvendes i brændstofsektoren.
3. Til det formål opstilles der en liste over godkendte virksomheder. Listen offentliggøres i C-udgaven af De Europæiske Fællesskabers Tidende og ajourføres løbende.
Medlemsstaterne meddeler Kommissionen navnene på de virksomheder, som de mener kan komme i betragtning, og som har indsendt en ansøgning vedlagt følgende dokumentation:
- en erklæring fra virksomheden om, at den er i stand til at anvende mindst 50000 hl alkohol om året
- angivelse af adressen på virksomhedens hovedsæde og på dens forarbejdningsanlæg
- kopi af tegninger over anlæg til produktion af bioethanol til brændstofsektoren med angivelse af kapacitet og produktionstype
- kopi af tilladelse fra de nationale myndigheder til brug af anlæggene
- en erklæring fra de nationale myndigheder om, at anlæggene udelukkende anvender alkohol som bioethanol, og at bioethanolen udelukkende anvendes i brændstofsektoren
- angivelse af adressen på hovedsædet for de raffinaderier, der har tilladelse til brændstofdistribution indtil forbrugsleddet, medmindre den godkendte virksomhed selv forestår distributionen.
Kommissionen vurderer på basis af dokumentationen, om virksomheden kan opføres på listen, og underretter de virksomheder, der har indsendt ansøgning, om udfaldet af vurderingen.
Artikel 93
Offentligt udbud
1. Bekendtgørelsen om offentligt udbud af alkohol offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
I bekendtgørelsen anføres følgende:
a) den mængde alkohol, der udbydes til salg
b) beholderne og deres oplagringssted
c) salgspris
d) størrelsen af sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse af forpligtelserne; virksomhederne kan dog vælge at erstatte sikkerhedsstillelsen pr. licitationsbekendtgørelse med en permanent sikkerhedsstillelse
e) betingelserne for at få udleveret prøver
f) betalingsbetingelserne.
2. Den mængde alkohol, der udbydes til salg, opdeles i partier af samme størrelse. Kommissionen foretager opdelingen i partier. Medmindre Kommissionen træffer anden afgørelse efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999, er der ligeså mange partier, som der er optaget virksomheder på den godkendte liste, og partierne tildeles alle de virksomheder, der er registreret på denne liste. Hvis en virksomhed ikke accepterer den alkohol, der udbydes til salg, skal den underrette Kommissionen og det berørte interventionsorgan herom senest 30 dage efter offentliggørelsen af udbudsbekendtgørelsen. Alkohol, som ikke accepteres, er fra meddelelsen af afvisningen ikke længere underlagt forbuddet mod flytning, jf. artikel 95, stk. 2, i denne forordning, og kan sælges ved et nyt offentligt udbud.
3. Alkoholens salgspris er lig med den højeste pris, der er givet tilslag for ved den seneste licitation som omhandlet i afsnit III, kapitel III underafdeling II, i nærværende forordning, forhøjet med et beløb pr. hl, som fastsættes efter proceduren i artikel 75 i forordning (EF) nr. 1493/1999.
4. Kommissionen underretter de medlemsstater, der ligger inde med alkoholen, og de berørte virksomheder om tildelingen af alkoholen.
5. Virksomheder, der har fået tilslag, skal, medmindre de har stillet en permanent sikkerhed, senest 30 dage efter den i stk. 3 nævnte meddelelse, dokumentere, at der over for det berørte interventionsorgan er stillet sikkerhed for korrekt opfyldelse som garanti for, at den pågældende alkohol anvendes som bioethanol i brændstofsektoren.
6. Alkoholen skal være endeligt afhentet tre måneder efter datoen for meddelelsen af Kommissionens beslutning om tilslag.
Artikel 94
Afhentning af alkohol
Artikel 91, stk. 1, 7, 8 og 11, gælder for disse offentlige udbud.
Underafdeling IV: generelle bestemmelser og kontrolbestemmelser
Artikel 95
Betingelser gældende for alkohol
1. Med henblik på udarbejdelsen af licitationsbekendtgørelserne eller bekendtgørelserne om offentligt udbud af alkohol anmoder Kommissionen de berørte medlemsstater om følgende oplysninger:
a) den mængde alkohol udtrykt i hl alkohol (100 % vol), som kan udbydes i licitation
b) den pågældende alkoholtype
c) kvaliteten af den pågældende alkohol med angivelse af en øvre og en nedre grænse for de værdier, der er omhandlet i artikel 96, stk. 4, litra d), nr. i) og ii).
Senest tolv dage efter modtagelsen af en sådan anmodning giver de berørte medlemsstater Kommissionen oplysning om oplagringsstederne og de nøjagtige betegnelser på de forskellige beholdere med alkohol, der har den ønskede kvalitet, for en samlet mængde, der mindst skal svare til den mængde alkohol, der er omhandlet i første afsnit, litra a).
2. Når de i stk. 1, andet afsnit, omhandlede oplysninger er meddelt, må alkoholen i de pågældende beholdere ikke flyttes, før der er udstedt et overtagelsesbevis for den.
Alkohol i beholdere, der ikke er angivet i licitationsbekendtgørelserne eller i bekendtgørelserne om offentligt udbud af alkohol eller i den i artikel 83 og 89 omhandlede beslutning truffet af Kommissionen, er ikke omfattet af forbuddet.
Alkoholen i de beholdere, der er anført i de af medlemsstaterne fremsendte oplysninger, jf. stk. 1, kan af de interventionsorganer, der ligger inde med den pågældende alkohol, substitueres med en alkohol af samme type efter aftale med Kommissionen eller blandes med anden alkohol, som interventionsorganet har fået leveret, indtil der udstedes et overtagelsesbevis for den, især hvis det er nødvendigt af logistiske årsager.
3. De medlemsstater, der ligger inde med alkohol, som er omfattet af en licitation eller et offentligt udbud, underretter hver måned Kommissionen om, hvorledes afhentningen af den pågældende alkohol forløber.
Artikel 96
Betingelser gældende for partier
1. Alkoholen afsættes i partier.
2. Et parti består af en mængde alkohol af tilstrækkelig ensartet kvalitet, som kan være fordelt på flere beholdere, flere oplagringssteder og flere medlemsstater.
3. Hvert parti forsynes med et nummer. Bogstaverne "EF" anbringes foran numrene på partierne.
4. Hvert parti beskrives. Beskrivelsen angiver mindst følgende:
a) partiets oplagringssted, herunder en reference, som gør det muligt at identificere hver beholder, i hvilken alkoholen opbevares, samt mængden af alkohol i hver beholder
b) den samlede mængde udtrykt i hl alkohol 100 % vol; denne mængde kan variere med indtil 1 %
c) minimumsalkoholindholdet udtrykt i % vol for hver beholder, og
d) om muligt partiets kvalitet med en nedre og en øvre grænse for følgende værdier:
i) syreindholdet i gram eddikesyre pr. hl alkohol (100 % vol)
ii) indholdet af methanol i gram pr. hl alkohol (100 % vol)
e) henvisning til den interventionsforanstaltning, der har foranlediget alkoholproduktionen, idet nummeret på den relevante artikel i forordning (EF) nr. 1493/1999 angives.
5. Når en licitation består af flere partier, skal kun det første eller de to første partier og højst 1 mio. hl alkohol (100 % vol) beskrives i overensstemmelse med stk. 4.
Artikel 97
Generelle betingelser gældende for bud
1. For at komme i betragtning skal buddet være skriftligt og ud over de særlige oplysninger, der omhandles i underafdeling I eller II, indeholde:
a) licitationsbekendtgørelsens reference
b) den bydendes navn og adresse
c) den tilbudte pris i EUR/hl alkohol 100 % vol
d) en erklæring fra den bydende, hvorved han forpligter sig til at overholde alle den pågældende licitations bestemmelser
e) en erklæring fra den bydende om
i) at han giver afkald på enhver reklamation med hensyn til kvaliteten og de særlige egenskaber ved det produkt, der eventuelt gives tilslag for
ii) at han accepterer at underkaste sig enhver kontrol vedrørende alkoholens destination og anvendelse
iii) at han påtager sig bevisbyrden med hensyn til alkoholens anvendelse i overensstemmelse med de i licitationsbekendtgørelsen fastsatte betingelser
2. Et bud er kun gyldigt:
a) hvis den bydende er etableret i EF
b) hvis det gælder hele partiet.
3. Når et bud er indgivet, kan det ikke trækkes tilbage.
4. Et bud kan forkastes, hvis den bydende ikke fuldtud frembyder den fornødne sikkerhed for korrekt opfyldelse af sine forpligtelser.
Artikel 98
Prøver
1. Fra offentliggørelsen af en licitationsbekendtgørelse og indtil udløbet af fristen for indgivelse af bud i henhold til bekendtgørelsen kan alle interesserede købere få udleveret prøver af den alkohol, der udbydes til salg, mod betaling af 2 EUR pr. liter. Der kan ikke udleveres mere end 5 liter pr. beholder til hver enkelt interesseret køber. Med henblik på afsætning som omhandlet i underafdeling III kan der udleveres prøver mod samme betaling i de første 30 dage efter udbudsbekendtgørelsen.
2. Efter udløbet af fristen for indgivelse af bud:
a) kan den bydende eller den godkendte virksomhed som nævnt i artikel 92 få prøver af den alkohol, der er givet tilslag for
b) kan den bydende eller den godkendte virksomhed som nævnt i artikel 92, der har fået tilbudt en substitutionsmængde i medfør af artikel 83, stk. 3, få prøver af den alkohol, der er tilbudt som substitution.
Prøverne kan fås hos interventionsorganet mod betaling af 10 EUR pr. liter og er begrænset til 5 liter pr. beholder.
3. Interventionsorganet i den medlemsstat, hvor alkoholen er oplagret, sørger for, at interesserede købere kan udnytte den ret, der er nævnt i stk. 2.
4. Konstaterer tilslagsmodtageren eller den godkendte virksomhed som nævnt i artikel 92 inden for den frist, der er fastsat i henholdsvis artikel 85, 91 og 94 for afhentning af det pågældende parti alkohol, at en mængde alkohol, der er givet tilslag for, er uegnet til de fastsatte anvendelsesformål på grund af skjulte mangler, der på grund af deres art ikke kunne påvises på det tidspunkt, hvor det var muligt at kontrollere alkoholen inden tilslaget, kan Kommissionen, hvis denne konstatering bekræftes af det pågældende interventionsorgan, beslutte at tilbyde tilslagsmodtageren en mængde substitutionsalkohol. Den beholder, i hvilken substitutionsalkoholen er oplagret, udpeges efter aftale med det pågældende interventionsorgan. Afslår tilslagsmodtageren ikke skriftligt over for det pågældende interventionsorgan denne overførsel senest ti arbejdsdage fra meddelelsen af Kommissionens beslutning om substitutionsmængden, anses tilslagsmodtageren for at have accepteret denne substitution.
Artikel 99
Krav til denaturering og/eller mærkning
1. Stilles der krav om, at alkoholen skal denatureres, skal denne proces foregå under de pågældende medlemsstaters kontrol mellem det tidspunkt, hvor overtagelsesbeviset udleveres, og det tidspunkt, hvor alkoholen reelt afhentes. Omkostningerne i forbindelse hermed bæres af tilslagsmodtageren.
2. Denatureringen foretages ved, at der tilsættes 1 % benzin til den pågældende mængde alkohol (100 % vol).
3. Denatureringen kan foretages i en beholder, der er beregnet til dette formål.
Artikel 100
Krav til sikkerhedsstillelse
Ved anvendelse af denne forordning gælder følgende:
1) a) Opretholdelse af buddet efter udløbet af fristen for indgivelse af bud og sikkerhedsstillelse for korrekt opfyldelse udgør de primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, for så vidt angår deltagelsessikkerhed.
b) faktisk anvendelse af den afhentede alkohol til de formål, licitationen gælder, og fuldstændig afhentning af alkoholen fra hvert af de berørte interventionsorganers lagre inden udløbet af fristen udgør de primære krav, jf. artikel 20 i forordning (EØF) nr. 2220/85, for så vidt angår sikkerheden for korrekt opfyldelse.
2) a) Al den alkohol, der er givet tilslag for, skal anvendes til de i licitationsbekendtgørelsen fastsatte formål, bortset fra eventuelt svind under transporten og den forarbejdning, som er nødvendig for den endelige anvendelse af alkoholen.
Svind accepteres kun, hvis det er blevet konstateret på stedet for den endelige anvendelse, eller for alkohol, der er bestemt til eksport, på det sted, hvor alkoholen forlod EF's toldområde, og attesteret af myndighederne og/eller af et internationalt kontrolselskab, hvis et sådant selskab er blevet udpeget i henhold til artikel 102 i nærværende forordning, og hvis svindet ligger inden for de i litra b) nævnte grænser.
b) Hvis det svind, der forekommer i forbindelse med nedennævnte aktiviteter, overstiger følgende grænser, inddrages et beløb på 96 EUR/hl af sikkerhedsstillelsen for korrekt opfyldelse, medmindre der er tale om force majeure:
i) 0,05 % af de oplagrede mængder alkohol pr. oplagringsmåned, hvis svindet skyldes fordampning
ii) 0,4 % af de fra lagrene afhentede mængder alkohol, hvis svindet skyldes en eller flere landtransporter
iii) 1 % af de fra lagrene afhentede mængder alkohol, hvis svindet skyldes en eller flere landtransporter kombineret med en eller flere sø- eller flodtransporter
iv) 2 % af de fra lagrene afhentede mængder alkohol, hvis svindet skyldes de land- og søtransporter, der er nødvendige i forbindelse med en licitation med henblik på eksport af alkohol til et af de tredjelande, som er nævnt i artikel 86 i denne forordning
v) 0,9 % af mængden af rektificeret alkohol i forbindelse med svind, der skyldes en rektifikation i EF
vi) 0,9 % af mængden af dehydreret alkohol i forbindelse med svind, der skyldes en dehydrering i EF
vii) 1,2 % af mængden af rektificeret alkohol i forbindelse med svind, der skyldes rektifikation i et af de tredjelande, som er nævnt i artikel 86 i denne forordning
viii) 1,2 % af mængden af dehydreret alkohol i forbindelse med svind, der skyldes dehydrering i et af de tredjelande, som er nævnt i artikel 86 i denne forordning
Den fjerde og/eller den femte procentsats kan kumuleres med de to første procentsatser.
Den sjette og/eller den syvende procentsats kan kumuleres med den tredje procentsats.
Ved anvendelse af ovennævnte procentsatser bestemmes alkoholmængderne ud fra de målingsattester eller lignende dokumenter, som kontrolmyndighederne udfærdiger.
c) Når det gælder alkohol, som der er givet tilslag for til nye industrielle anvendelsesformål, og som skal rektificeres før den endelige anvendelse, betragtes al den afhentede alkohol at være blevet anvendt til de fastsatte formål, når mindst 90 % af de samlede mængder alkohol, der er afhentet i forbindelse med en bestemt licitation, er anvendt til disse formål; tilslagsmodtageren underretter Kommissionen om mængde, destination og anvendelse af de produkter, der fremstilles ved rektifikationen. Svindet må dog ikke overstige de i litra b) nævnte grænser.
3) a) Deltagelsessikkerheden frigives straks, hvis buddet ikke er blevet antaget, eller når tilslagsmodtageren har opfyldt sine forpligtelser i henhold til nr. 1, litra a).
b) Sikkerheden for korrekt opfyldelse frigives straks af hvert af de interventionsorganer, der ligger inde med alkoholen, når tilslagsmodtageren over for det pågældende interventionsorgan har fremlagt den dokumentation, der kræves i nr.2 og 3 og i afsnit V i forordning (EØF) nr. 2220/85, for den afhentede mængde.
c) Uanset artikel 27 i forordning (EØF) nr. 2220/85 frigives et beløb svarende til 10 % af sikkerheden for korrekt opfyldelse først, når tilslagsmodtageren over for hvert interventionsorgan, for den afhentede mængde, der berører dette organ, har fremlagt dokumentation for alkoholens anvendelse med angivelse af alle former for svind, som eventuelt er forekommet i forbindelse med den pågældende licitation. Hvis denne dokumentation ikke fremlægges senest tolv måneder efter udløbet af fristen for den endelige anvendelse af alkoholen, inddrages et beløb på 96 EUR/hl for den mængde alkohol, der er forsvundet ud over de i nr. 2 nævnte grænser.
Artikel 101
Kontrolforanstaltninger
1. De berørte medlemsstater træffer de fornødne foranstaltninger for at lette anvendelsen af dette kapitel, og for at sikre, at EF-bestemmelserne overholdes. De udpeger et eller flere organer, der skal kontrollere, at disse bestemmelser overholdes.
Kontrollen skal mindst omfatte den kontrol, der foretages af indenlandsk alkohol, og den skal under alle omstændigheder omfatte følgende:
a) fysisk kontrol af den transporterede alkoholmængde
b) uanmeldt og hyppig kontrol af alkoholens anvendelse mindst én gang om måneden
c) kontrol med regnskab, bøger, anvendelsesprocesser og lagre.
Hvis alkoholen er blevet denatureret, foretages kontrollen mindst én gang hver anden måned.
2. Medlemsstaterne fastlægger, hvilke dokumenter, bøger og andet bevis- eller oplysningsmateriale tilslagsmodtageren skal fremlægge. De underretter Kommissionen om, hvilke kontrolforanstaltninger der er truffet i henhold til stk. 1. Kommissionen meddeler i givet fald den pågældende medlemsstat de fornødne bemærkninger med henblik på at sikre en effektiv kontrol.
3. De foranstaltninger, medlemsstaterne træffer, meddeles Kommissionen, inden kontrollen iværksættes.
Artikel 102
Anvendelse af et kontrolselskab
I licitationsbekendtgørelsen kan det fastsættes, at det overdrages et internationalt kontrolselskab at føre tilsyn med, at licitationen gennemføres korrekt, og navnlig med alkoholens endelige destination og/eller anvendelse. Udgifterne hertil, samt udgifterne til analyser og kontrol, der foretages i henhold til artikel 99, påhviler tilslagsmodtageren.
AFSNIT IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 103
Meddelelser til Kommissionen
1. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om følgende:
a) hver måned, hvad angår de i artikel 29 i forordning (EF) nr. 1493/1999 omhandlede destillationer:
i) de mængder vin, der er blevet destilleret
ii) de mængder alkohol, hvortil der er ydet sekundær støtte
b) hver anden måned, hvad angår hver af de destillationer, der omhandles i artikel 27, 28 og 30 i forordning (EF) nr. 1493/1999:
i) de mængder vin, bærme og vin tilsat alkohol, bestemt for destillation, der er blevet destilleret
ii) idet der, hvis det er relevant, skelnes mellem neutral alkohol, råalkohol og brændevin:
- de mængder, der blev produceret i den foregående periode
- de mængder, som i den foregående periode blev overtaget af interventionsorganerne i henhold til fællesskabsbestemmelser eller nationale bestemmelser
- de mængder, som de samme interventionsorganer afsatte i den foregående periode
- de mængder, som de samme interventionsorganer lå inde med ved afslutningen af den foregående periode.
For de mængder, som disse interventionsorganer har afsat, gives der ligeledes oplysning om salgspriserne og en angivelse af, hvorvidt produkterne er blevet afsendt til et bestemmelsessted inden for EF eller eksporteret.
c) ti dage før hvert kvartals ophør, hvilke afgørelser der er truffet med hensyn til anmodninger om anvendelse af force majeure-klausulen, og hvilke foranstaltninger myndighederne har truffet i den forbindelse i de tilfælde, som i nærværende forordning omhandles i
i) artikel 9
ii) artikel 10
iii) artikel 11, stk. 3
iv) artikel 15
v) artikel 16
vi) artikel 20, stk. 4, 5 og 6
vii) artikel 36
viii) artikel 37
ix) artikel 72
x) artikel 75, stk. 1
xi) artikel 100, stk. 2, litra b).
d) senest den 31. december i det igangværende produktionsår, hvad angår støtte til privat oplagring som omhandlet i afsnit III, kapitel I, i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i afsnit II i nærværende forordning:
- de mængder druemost, der er blevet forarbejdet til koncentreret druemost eller til rektificeret koncentreret druemost i kontraktens gyldighedsperiode, og de mængder, der er blevet fremstillet
e) senest den 5. marts i det igangværende produktionsår:
- hvad angår støtte til privat oplagring som omhandlet i afsnit III, kapitel I, i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i afsnit II i nærværende forordning:
- de produktmængder, der er omfattet af kontrakt den 16. februar
- hvad angår den støtte, der er nævnt i artikel 34 i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i afsnit I, kapitel II, i nærværende forordning:
- det antal producenter, der har modtaget støtten
- den mængde vin, der har været genstand for tilsætning
- de mængder koncentreret druemost og rektificeret koncentreret druemost, der er anvendt til dertil, udtrykt i % vol potentielt alkoholindhold pr. hl
f) senest den 30. april for det foregående produktionsår:
i) hvad angår støtte som omhandlet i artikel 35, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i afsnit I, kapitel I, i nærværende forordning:
- de mængder råvarer, hvortil der er ansøgt om støtte, med specificering af råvarernes art og den vindyrkningszone, hvorfra de stammer
- de mængder råvarer, hvortil der er ydet støtte, med specificering af råvarernes art og den vindyrkningszone, hvorfra de stammer
ii) hvad angår støtte som omhandlet i artikel 35, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 1493/1999 og i afsnit I, kapitel II, i nærværende forordning:
- de mængder druemost og koncentreret druemost, hvortil der er ansøgt om støtte, med specificering af den vindyrkningszone, hvorfra de stammer
- de mængder druemost og koncentreret druemost, hvortil der er ydet støtte, med specificering af den vindyrkningszone, hvorfra de stammer
- de priser, der er betalt for druemosten og den koncentrerede druemost af producenterne og de erhvervsdrivende.
iii) de tilfælde, hvor destillationsvirksomheder eller virksomheder, der fremstiller vin tilsat alkohol, bestemt til destillation, ikke har overholdt deres forpligtelser, og de foranstaltninger, der er truffet som følge heraf.
Artikel 104
Tidsfrister og datoer
De i denne forordning omhandlede tidsfrister, datoer og terminer fastlægges i henhold til Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1182/71. Dog anvendes artikel 3, stk. 4, i sidstnævnte forordning ikke ved fastlæggelse af varigheden af den oplagringsperiode, der omhandles i afsnit II i nærværende forordning.
Artikel 105
Ophævelse
Forordning (EØF) nr. 2682/77, 1059/83, 3461/85, 441/88, 2598/88, 2640/88, 2641/88, 2721/88, 2728/88, 3105/88, 1238/92, 377/93 og 2192/93 ophæves
Artikel 106
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. august 2000.
For produkter, der falder ind under produktionsåret 1999/2000, anvendes følgende forordninger dog fortsat indtil den 31. august 2000:
- forordning (EØF) nr. 1059/83
- forordning (EØF) nr. 2640/88
- forordning (EØF) nr. 2641/88
- forordning (EØF) nr. 2721/88
- forordning (EØF) nr. 2728/88
- forordning (EØF) nr. 3105/88.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. juli 2000.
A Bizottság 1623/2000/EK rendelete
(2000. július 25.)
a piaci mechanizmusokra tekintettel a borpiac közös szervezéséről szóló 1493/1999/EK rendelet végrehajtása részletes szabályainak megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a borpiac közös szervezéséről szóló, 1999. május 17-i 1493/1999/EK tanácsi rendeletre [1], és különösen annak 24., 25., 26., 33., 34., 35., 36. és 80. cikkére,
mivel:
(1) Az 1493/1999/EK rendelet III. címe megállapítja a piaci mechanizmusok általános szabályait, és utal arra, hogy a továbbiakat illetően a részletes végrehajtási szabályokat a Bizottságnak kell elfogadnia.
(2) Mostanáig ezek a szabályok sok különböző közösségi rendeletben voltak megtalálhatóak. Mind a Közösség gazdasági szereplőinek, mind a közösségi szabályok alkalmazásáért felelős hatóságok érdekében, ezeket a rendelkezéseket egyetlen rendeletben kell összefoglalni.
(3) E rendeletnek tartalmaznia kell a jelenlegi szabályokat és azokat az 1493/1999/EK rendelet új követelményeihez kell igazítania. Egyúttal egyszerűbbé és egységesebbé kell tenni őket, valamint a joghézagokat meg kell szüntetni annak biztosítására, hogy a közösségi szabályok e területen teljesek legyenek. Ezenkívül egyes szabályokat pontosítani kell, hogy alkalmazásuk során nagyobb jogbiztonságot nyújtsanak.
(4) Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontja támogatási rendszert vezet be a Közösségben termelt szőlőből készült olyan szőlőmustra és sűrített szőlőmustra, amelyek szőlőlé gyártására és e lével készült más étkezési célú termékek gyártására szolgálnak.
(5) Az ilyen egyéb étkezési célú termékeket pontosan meg kell határozni.
(6) A támogatási rendszer gazdasági célja az, hogy ösztönözze a közösségi eredetű nyersanyagok felhasználását az importált nyersanyagokkal szemben a szőlőlé és e lével készült más étkezési célú termékek gyártásánál. A támogatást ennek megfelelően a nyersanyagok felhasználóinak, azaz a feldolgozóknak kell nyújtani.
(7) Ki kell kötni, hogy a támogatást csak olyan nyersanyagokra adják, amelyek rendelkeznek a szőlőlévé történő feldolgozáshoz megkövetelt minőségi jellemzőkkel. Ennek megfelelően különösen azt kell meghatározni, hogy a nyilatkozatban szereplő szőlő és szőlőmust sűrűségének 20 °C-on köbcentiméterenként 1,055 és 1,100 gramm közöttinek kell lennie.
(8) A támogatási rendszer alkalmazása olyan adminisztrációs rendszert igényel, amely figyelemmel kíséri mind a támogatásra jogosult termékek eredetét, mind azok tervezett felhasználását.
(9) Annak biztosítása érdekében, hogy a támogatási rendszer és az ellenőrzések megfelelően működjenek, az érintett feldolgozóknak írásbeli nyilatkozat benyújtását kell előírni, amely tartalmazza a műveletek ellenőrzéséhez szükséges információkat.
(10) A túlzott adminisztráció elkerülése érdekében azonban, mind az érintett feldolgozók, mind a hatóságok oldalán, nem kell előzetes írásbeli nyilatkozatot kérni olyan feldolgozóktól, amelyek borászati évente csak kis mennyiségű szőlőt vagy szőlőmustot használnak fel. A mennyiséget meg kell határozni. Ennek ellenére az érintett feldolgozóknak értesíteniük kell a tagállamuk illetékes hatóságát minden borászati év elején arról a szándékukról, hogy bizonyos mennyiségű szőlőt vagy szőlőmustot fel kívánnak dolgozni.
(11) Ha a feldolgozó nem az érintett termék felhasználója, különösen, ha az érintett felügyelő hatóság egy másik tagállamban van, mint a feldolgozó, e hatóságnak nincs mindig tudomása arról, hogy a nyilatkozat olyan szőlőmustra vonatkozik-e, amely még nem részesült támogatásban e rendelet alapján, vagy olyan szőlőlére, amelyre már benyújtottak támogatás iránti kérelmet. Az érintett terméket kísérő szállítólevélben ezért fel kell tüntetni, hogy benyújtottak-e már arra támogatási kérelmet.
(12) Annak érdekében, hogy a támogatási rendszer lényegesen növelje a közösségi nyersanyagok felhasználását, ki kell kötni, hogy a támogatási kérelmeket minden egyes termékre egy meghatározott minimális mennyiségre kell benyújtani.
(13) Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikkének (5) bekezdése alapján a támogatás egy részét a szőlőléfogyasztást ösztönző reklámkampányok szervezésére kell fordítani. Az e célra előirányzott támogatás arányának elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy megfelelő pénzügyi alapot teremtsen a hatékony promóciós kampányok finanszírozására.
(14) A feldolgozást alkalmi feldolgozók és folyamatosan működő üzemek egyaránt végzik. A támogatási rendszer alkalmazásának részletes szabályai figyelembe kell, hogy vegyék e szerkezetbeli különbséget.
(15) Ahhoz, hogy a tagállamok illetékes hatóságai elvégezhessék a szükséges ellenőrzéseket, meg kell határozni a feldolgozók készlet-nyilvántartási kötelezettségeit.
(16) Az indokolatlan kiadások elkerülése és az ellenőrzések megkönnyítése érdekében meg kell határozni egy maximális arányt a felhasznált nyersanyagok és az előállított szőlőlé között, az általános feldolgozási technika alapján.
(17) Egyes gazdasági szereplők az előállított szőlőlevet kereskedelmi okokból hosszú ideig raktározzák, mielőtt azt fogyasztásra kínálnák. E helyzet miatt előlegfizetési rendszert kell bevezetni azért, hogy a támogatást előre ki lehessen fizetni a gazdasági szereplőknek olyan megfelelő biztosíték ellenében, amely védelmet nyújt az illetékes hatóságoknak a jogtalan kifizetés kockázatával szemben. Meg kell határozni tehát az előlegek kifizetésének határidejét, a biztosítékok felszabadítására vonatkozó részletes szabályokkal együtt.
(18) A támogatás elnyerése érdekében az érintett feleknek kérelmet kell benyújtaniuk bizonyos alátámasztó iratokkal együtt. Annak biztosítása érdekében, hogy a rendszer valamennyi tagállamban azonos módon működjön, határidőket kell megállapítani a kérelmek benyújtására és a feldolgozóknak szóló támogatás kifizetésére.
(19) Az 1493/1999/EK rendelet 44. cikke (5) bekezdésének értelmében szőlőlé nem alakítható borrá vagy nem adható borhoz. E rendelkezés teljesítésének biztosítása érdekében meg kell állapítani a szőlőlé feldolgozóira és palackozóira háruló kötelezettségeket és különleges ellenőrzéseket.
(20) Az 1493/1999/EK rendelet 34. cikke támogatási rendszert vezet be a Közösségben termelt és a borok alkoholtartalmának növelésére használt sűrített mustra és finomított mustsűrítményre.
(21) Az 1493/1999/EK rendelet 36. cikke alapján részletes szabályokat lehet megállapítani, különösen a támogatásnyújtás feltételeinek meghatározása céljából. Ezen az alapon szabályokat kell megállapítani az intézkedésnek a kistermelők esetében való alkalmazására. Azt is ki kell kötni, hogy csak azok a termelők lehetnek jogosultak erre az intézkedésre, akik egy meghatározott időszakban teljesítették közösségi kötelezettségeiket.
(22) Az illetékes hatóságokat értesíteni kell a sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény hozzáadásával történő alkoholtartalom-növelési műveletekről, valamint e termékek tárolt mennyiségeiről. Mivel az alkoholtartalom-növeléshez felhasználásra kerülő vagy felhasznált termékek mennyiségét az 1493/1999/EK rendelet 70. cikke (2) bekezdésében meghatározott nyilvántartásokba be kell jegyezni, nincs szükség további iratok bemutatásának előírására a támogatás megszerzése érdekében.
(23) Az adott támogatási rendszer egységes alkalmazásának biztosítása érdekében közösségi szinten össze kell hangolni a mustok potenciális alkoholtartalmának megállapítási módszerét.
(24) A sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény készítésére felhasznált szőlőmust előállítási ára annak potenciális természetes alkoholtartalmától függ. E tény figyelembevétele és a fennálló kereskedelmi forgalom megzavarásának elkerülése érdekében a támogatást úgy kell differenciálni, hogy nagyobb összeget lehessen nyújtani a Közösség legdélibb térségeiből - amelyek hagyományosan a legnagyobb potenciális természetes alkoholtartalmú mustot termelik - származó sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény után.
(25) Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja támogatási rendszert vezet be a C. III. a) és C. III. b) szőlőtermő övezetben termelt szőlőmustok és sűrített szőlőmustok felhasználásához egyes, a 220600 KN-kód alá tartozó termékeknek az Egyesült Királyságban és Írországban történő készítésére, valamint a Közösségben termelt sűrített szőlőmust felhasználásához bizonyos termékek készítéséhez, amelyeket az Egyesült Királyságban és Írországban értékesítenek olyan használati utasítással, amellyel azokból borhoz hasonló jellegű ital készíthető.
(26) Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett, a 220600 KN-kód alá tartozó termékeket jelenleg kizárólag sűrített szőlőmustból készítik. Ebben a szakaszban ezért egyedül csak a sűrített szőlőmust felhasználására kell a támogatást rögzíteni.
(27) A támogatási rendszer alkalmazása olyan adminisztrációs rendszert igényel, amely figyelemmel kíséri mind a támogatásra jogosult termékek eredetét, mind azok tervezett felhasználását.
(28) Annak biztosítása érdekében, hogy a támogatási rendszer és az ellenőrzések megfelelően működjenek, az érintett gazdasági szereplőktől írásbeli kérelem benyújtását kell megkövetelni, amely megadja a szükséges információkat a termék azonosításához és a műveletek ellenőrzésének lehetővé tételéhez.
(29) Annak érdekében, hogy a támogatási rendszer lényegesen növelje a közösségi termékek felhasználását, ki kell kötni, hogy a támogatási kérelmeket egy meghatározott minimális mennyiségre kell benyújtani.
(30) Támogatás csak az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett célokra való felhasználáshoz megkövetelt minimális minőségi jellemzőkkel rendelkező termékekre nyújtható.
(31) Ahhoz, hogy a tagállamok illetékes hatóságai elvégezhessék a szükséges ellenőrzéseket, meg kell határozni a feldolgozók készlet-nyilvántartási kötelezettségeit.
(32) A támogatásra való jogosultság akkor keletkezik, ha a feldolgozási műveletek befejeződtek. Technológiai veszteségek figyelembevétele érdekében megengedhető, hogy a ténylegesen felhasznált mennyiség legfeljebb 10 százalékkal kevesebb legyen a nyilatkozatban szereplő mennyiségnél.
(33) A gazdasági szereplők technológiai okokból hosszú ideig raktáraikban tartják a forgalomba hozott termékeket, mielőtt feldolgoznák azokat. E helyzet miatt előlegfizetési rendszert kell bevezetni azért, hogy a támogatást előre ki lehessen fizetni a gazdasági szereplőknek olyan megfelelő biztosíték ellenében, amely védelmet nyújt az illetékes hatóságoknak a jogtalan kifizetés kockázatával szemben. Meg kell határozni tehát az előlegek kifizetésének határidejét, a biztosítékok felszabadítására vonatkozó részletes szabályokkal együtt.
(34) Az 1493/1999/EK rendelet III. címének I. fejezete alapján magánraktározási támogatást lehet nyújtani asztali borhoz, szőlőmusthoz, sűrített szőlőmusthoz és finomított szőlőmustsűrítményhez. Az említett rendelet 24. cikkének (2) bekezdése értelmében a támogatás nyújtása raktározási szerződés megkötésétől függ. Részletes szabályokat kell megállapítani e szerződések megkötésére, tartalmára, érvényességi időtartamára és hatályára.
(35) Meg kell határozni a "termelő" kifejezést, és - tekintettel az e személyekre rótt kötelezettségekre - ki kell kötni, hogy a termelőknek a raktározási szerződés hatálya alá tartozó termékek tulajdonosainak kell lenniük.
(36) A raktározási szerződések hatálya alá tartozó termékeket hatékony ellenőrzés alatt kell tartani. Ebből a célból a tagállam intervenciós hivatala részére lehetővé kell tenni, hogy csak a tagállam területén tárolt mennyiségekre kössön szerződést, és értesíteni kell a terméknek vagy a raktár helyének bármely változásáról.
(37) Az egységesség érdekében a szerződéseket az egész Közösségben azonos feltételekkel kell megkötni; a szerződéseknek megfelelően pontosnak kell lenniük az adott termék azonosításának lehetővé tétele érdekében.
(38) A mezőgazdasági termékek különböző magánraktározási rendszereinek tapasztalata azt mutatta, hogy szükséges meghatározni az 1182/71/EGK-Euratom tanácsi rendelet alkalmazásának mértékét az e rendszerekkel kapcsolatos időszakok, időpontok és határidők meghatározására, és hogy pontosan meg kell állapítani a szerződéses raktározási időtartam kezdetének és végének időpontját.
(39) Az 1182/71/EGK-Euratom rendelet 3. cikkének (4) bekezdése értelmében, ha egy időtartam utolsó napja hivatalos szünnap, vasárnap vagy szombat, az időtartam a következő munkanap utolsó órájának végén jár le. Lehetséges, hogy e rendelkezés alkalmazása a raktározási szerződések esetében nem áll a gazdasági szereplők érdekében, mivel egyenlőtlen bánásmódot eredményezhet a raktározás utolsó napjainak meghosszabbításával. Ezért rendelkezni kell az eltérés lehetőségéről, ha a raktározás utolsó napja a szerződés alapján meg van határozva.
(40) Annak biztosítása érdekében, hogy a szerződések rendszerének hatása legyen a piaci árakra, szerződéseket csak jelentős mennyiségekre lehet kötni.
(41) A raktározási támogatást olyan termékekre kell korlátozni, amelyeknek hatásuk van a piaci árakra. Ennek megfelelően csak a nagy tételű termékek részesülhetnek támogatásban. Ugyanebből az okból a szerződések csak a megfelelően magas színvonalú termékekre vonatkozhatnak. Asztali bor esetében a szerződéseknek a borkészítés előrehaladott állapotában lévő borra kell vonatkozniuk, de lehetségesnek kell lennie, hogy a szerződés ideje alatt végrehajtsanak bármilyen olyan borászati kezelést, amely a termék megőrzéséhez szükséges.
(42) A minőség javításának ösztönzése érdekében rögzíteni kell a raktározási intézkedésekre jogosult bor és must minimális alkoholtartalmát. Ugyanebből a célból lehetővé kell tenni, hogy szigorúbb feltételeket állapítsanak meg a raktározási szerződések tárgyát képező asztali borokra a szüret minősége alapján.
(43) A rendszerrel való visszaélés elkerülése érdekében a szerződéssel raktározott asztali borok ezt követően nem ismerhetők el m. t. minőségi borokként.
(44) Annak megelőzése érdekében, hogy szerződés hatálya alá tartozó termékek befolyásolják a piaci helyzetet, a szerződéses raktározási időszak alatt az értékesítést és az ennek előkészítését célzó egyes cselekményeket meg kell tiltani.
(45) Az 1493/1999/EK rendelet 26. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdése értelmében elfogadhatók olyan szabályok, amelyek megengedik a hosszú távú szerződés hatálya alá tartozó szőlőmust sűrített szőlőmusttá vagy finomított szőlőmustsűrítménnyé való feldolgozását a szerződés érvényességi ideje alatt. Mivel ez a feldolgozás általános művelet, alkalmazását tartósan engedélyezni lehet.
(46) Az intervenciós hivatalokat értesíteni kell a szükséges ellenőrzések elvégzése érdekében, ha a szőlőmustot a raktározási szerződés időtartama alatt feldolgozzák.
(47) A szőlőmust sűrített szőlőmusttá és finomított szőlőmustsűrítménnyé való feldolgozása csökkenti a raktározott termék térfogatát, és ezáltal lecsökkenti a raktározási költségeket. Miután azonban az előállított terméknek nagyobb az értéke, a raktározási költségek csökkenését ellensúlyozza a kamat emelkedése. Ezért indokolt, hogy ha a terméket a raktározás alatt feldolgozzák, a támogatás a szerződés érvényességének egész időszakában azon a szinten maradjon, amelyet megállapítottak a feldolgozást megelőzően a szerződés alatt álló szőlőmust mennyisége alapján. Ezenkívül az előállított termékeknek rendelkezniük kell a közösségi szabályok által megkövetelt jellemzőkkel.
(48) A magánraktározási támogatás összegének figyelembe kell vennie a tárolás technológiai költségeit és a kamatot. A tárolás technológiai költségei a termék típusától függően eltérhetnek, míg a kamat összege a termék értékétől függ. Ennek megfelelően az adminisztráció könnyítése végett a napi hektoliterenkénti támogatási összeget az asztali borok és mustok különböző csoportjaira rögzíteni kell. Az 1493/1999/EK rendelet 25. cikkének (4) bekezdése értelmében a sűrített szőlőmust támogatási összegének 1,5-szer nagyobbnak kell lennie, mint a szőlőléének. Az e rendeletben rögzített összegek azonban módosíthatók, figyelemmel a piaci árak és a kamatlábak jelentős ingadozásaira.
(49) Lehetővé kell tenni a raktározási időtartam lerövidítését is, ha a termékeket exportra szánják a raktárból való eltávolítást követően. Annak a bizonyítása, hogy a terméket exportálták, ugyanúgy történik, mint a visszatérítésnél, a mezőgazdasági termékek export-visszatérítési rendszere alkalmazásának közös, részletes szabályainak megállapításáról szóló, 1999. április 15-i 800/1999/EK bizottsági rendeletnek megfelelően [2].
(50) E rendszer hatékonyságának a biztosítása érdekében, és figyelembe véve ugyanakkor az intervenciós hivatalok adminisztrációs követelményeit, határidőt kell megállapítani a támogatás kifizetésére. A hosszú távú szerződések esetében azonban, annak elősegítése érdekében, hogy az érintett termelők pénzforgalmi elvárásainak eleget tudjanak tenni, a tagállamokat fel kell hatalmazni megfelelő biztosítékok letétbe helyezését magában foglaló előlegfizetési rendszer bevezetésére.
(51) Ha egy asztali borra vonatkozó raktározási szerződés lejár, a termelők - kérelemre - egyszerűsített formában köthetnek új szerződést, feltéve hogy az ugyanazon termékre vonatkozó új szerződés megkötésének feltételei teljesülnek.
(52) A szőlőlégyártásra használt must és sűrített must piaca bővülőben van, és a borászati termékek nem borkészítési célra való felhasználásának elősegítése érdekében engedélyt kell adni arra, hogy a raktározási szerződések tárgyát képező és szőlőlékészítésre szánt mustot és sűrített mustot a szerződés ötödik hónapjától kezdve értékesíteni lehessen a termelőnek az intervenciós hivatalnál tett egyszerű bejelentése alapján. Ugyanezt a lehetőséget kell alkalmazni e termékek exportjának elősegítésére is.
(53) Meg kell határozni a lepárlással nyerhető termékeket, és meg kell állapítani különösen a semleges alkoholra vonatkozó minimális minőségi követelményeket. E követelmények megállapításakor figyelembe kell venni a technológiai fejlődést, valamint annak szükségességét, hogy az előállított alkohol egyszerűen eladható legyen a piacokon különböző felhasználási célokra.
(54) Fokozni kell a lepárlásra szánt termékek ellenőrzését.
(55) Az 1493/1999/EK rendelet 29. és 30. cikke szerinti önkéntes lepárlás esetében a termelőktől meg kell követelni, hogy a lepárlóval szállítási szerződést kössenek, amelyet az intervenciós hivatalnak jóvá kell hagynia azért, hogy felügyelhetők legyenek a műveletek és ellenőrizhető legyen, hogy mindkét fél eleget tesz kötelezettségének. E rendszer alapján a lepárlási műveletek piacra gyakorolt mennyiségi hatásai pontosabban figyelemmel kísérhetők lennének. A szerződési rendszert azonban annak a ténynek a figyelembevételével kell kiigazítani, hogy egyes termelők a lepárlást bérlepárlóra kívánják bízni, míg mások saját maguk rendelkeznek lepárlóüzemmel.
(56) Különleges szabályokra van szükség annak biztosításához, hogy a választható lepárlási műveletek valamelyikére beszállított bor a termelő saját termeléséből származzon. Evégett az ilyen termelőktől meg kell követelni bizonyíték szolgáltatását arról, hogy valóban ők termelték és tárolják a beszállítandó bort. Szabályokra van szükség annak biztosításához is, hogy a lepárlási szerződés lényeges elemeit megfelelően ellenőrizzék.
(57) A tapasztalat szerint bizonyos tűréshatárra szükség van a lepárlási szerződések tárgyát képező bor mennyiségét és térfogatszázalék szerinti tényleges alkoholtartalmát illetően.
(58) Az intervenciós hivataloknak határidőket kell megállapítaniuk a lepárlóknak juttatandó támogatás kifizetéséhez. Lehetővé kell tenni azt is, hogy a támogatást előre kifizethessék a lepárlóknak. Olyan biztosítékrendszerre van szükség, amely biztosítja, hogy az intervenciós hivatal ne legyen kitéve indokolatlan kockázatoknak.
(59) Az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikke szerinti lepárlás esetében a tapasztalat azt mutatja, hogy a termelőknek nem mindig könnyű pontosan kiszámítani azokat a termékmennyiségeket, amelyeket kötelesek beszállítani kötelezettségük teljesítéséhez. Ha a termelők csaknem az összes szükséges mennyiséget leszállították a beszállítási időtartam lejártáig és csak kisebb kiigazításokat kell végezniük, a kiszabott bírság nem lehet aránytalan az elkövetetett szabályszegéshez képest. Ezért az ilyen termelőket úgy kell tekinteni, mint akik határidőn belül teljesítették kötelezettségeiket, feltéve hogy a fennmaradó mennyiségeket kellő időben beszállítják.
(60) Az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikke szerinti lepárlásnak alapvető szerepe van az asztali borok piacán való egyensúly eléréséhez, és közvetetten segít hozzáigazítani a bortermelő potenciált a szükségletekhez. A kötelező lepárlást ezért nagyon szigorúan be kell tartatni, és minden személy, aki lepárlási kötelezettség alá esik, ténylegesen be kell, hogy szállítsa lepárlásra a megkövetelt mennyiségeket. Egyes esetekben az intervenciós intézkedésekből való kizárás nem volt elegendő ösztönzés annak biztosításához, hogy a kötelező lepárlás alá tartozó személyek teljesítsék kötelezettségüket. Emiatt további közösségi intézkedésekre van szükség azokkal a termelőkkel kapcsolatban, akik a megállapított határidőn belül nem teljesítik kötelezettségüket, de egy későbbi, meghatározandó időpont előtt igen.
(61) A különböző borlepárlási műveletek eredményezhetnek az e rendelet mellékletében az összetételére vonatkozó szempontok alapján meghatározott semleges alkoholt. Közösségi analitikai módszereket kell elfogadni e szempontok teljesítésének biztosítása érdekében.
(62) Ezeknek a módszereknek minden kereskedelmi tranzakcióra és igazolási eljárásra nézve kötelezőnek kell lenniük. A kereskedelem korlátozott lehetőségeire való tekintettel néhány szokásos eljárást is célszerű engedélyezni azért, hogy a szükséges tényezőket gyorsan és megfelelő pontossággal lehessen meghatározni.
(63) A közösségi analitikai módszereknek általánosan elismert módszereknek kell lenniük, és azokat egységesen kell alkalmazni.
(64) Annak biztosítása érdekében, hogy az 1493/1999/EK rendeletben említett analitikai módszerek alkalmazásával nyert eredmények összehasonlíthatók legyenek, meg kell határozni az e módszerek felhasználásával nyert eredmények megismételhetőségének és újraelvégezhetőségének a feltételeit.
(65) A borszállítmányok felvásárlási árát a lepárló telephelyétől kezdve kell alkalmazni. Egyes esetekben gyakorlati okokból a lepárló végzi a szállítást. Azért, hogy ne zavarják meg e - gyakran szükséges - gyakorlatot, ilyen esetekben a szállítási költségeket le kell vonni a felvásárlási árból.
(66) A lepárlási kötelezettség komoly terhet jelent azokra az elszigetelt termelőkre nézve, akik csak kis mennyiségű bort termelnek. Ezek a termelők a szőlőtörköly és a borseprő lepárlásra való szállítása miatt aránytalan költségeket viselnének ahhoz a haszonhoz képest, amit a belőlük lepárolt alkoholért kapni remélhetnének. Ezért számukra lehetővé kell tenni, hogy ne kelljen beszállítást végezniük.
(67) Az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke alapján a bortermelésük ténylegesen beszállított részére vonatkozóan a termelők csak a rendelet 27. cikke szerinti, lepárlásra szánt borkészítési melléktermékek beszállítására kötelezhetők.
(68) A melléktermékek lepárlására vonatkozó kötelezettség aránytalan terhet jelent egyes termelőknek, akik bizonyos bortermő helyeken kis mennyiségeket termelnek. Tagállamuk kérésére az ilyen termelőknek megengedhető, hogy melléktermékeiket a lepárlásra történő beszállítás helyett felügyelet mellett kivonják.
(69) Azok a termelők, akik a törkölyt önocianin gyártására szállítják be, általában erjesztetlen szőlőtörkölyt szállítanak. Az önocianinnak az ilyen törkölyből való kinyerésére szolgáló eljárás a törkölyt alkalmatlanná teszi az erjedésre és az azt követő lepárlásra. Ezeket a termelőket ennélfogva fel kell menteni a lepárlási kötelezettség alól annak a szőlőtörköly-mennyiségnek az arányában, amelyet ilyen gyártás céljára szállítanak.
(70) Ha a lepárlásra szállított bort borecet készítésére használják fel, valószínűleg csökken az intervenciós hivatalokhoz szállított alkohol mennyisége. A termelőket ezért fel kell menteni a lepárlási kötelezettség alól, ha a borecetiparnak szállítják azt a bort, amelyre egyébként a kötelező lepárlási mennyiség eléréséhez lett volna szükség.
(71) Ha a borkészítés melléktermékeit az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (7) és (8) bekezdése szerint felügyelet mellett vonják ki, annak a borászati évnek a végéig, amelyben azokat termelték, minden ilyen mellékterméket ki kell vonni. Ennek érdekében megfelelő felügyelő rendszerre van szükség, amely nem eredményez aránytalanul magas adminisztrációs költségeket, különösen azokban a tagállamokban, ahol a bortermelés nagyon csekély.
(72) A törköly, borseprő és bor lepárlóba történt szállítását igazoló adminisztrációnak különbséget kell tennie aközött, hogy a lepárló a termelővel azonos tagállamban működik-e, vagy egy másik tagállamban.
(73) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (11) bekezdése és 28. cikkének (5) bekezdése szerint a lepárlók választhatnak, hogy támogatást kapnak a lepárlandó termék után, vagy beszállítják a lepárlással nyert terméket az intervenciós hivatalnak. A támogatás összegét a lepárlással nyerhető különféle termékek piaci ára alapján kell megállapítani.
(74) A támogatás elnyerése érdekében az érintett feleknek együttesen kell kérelmet benyújtaniuk, az azt alátámasztó iratokkal együtt. Az előírt iratok típusának és számának tükröznie kell egyrészt a bor és borseprő, másrészt a szőlőtörköly közti különbségeket. Annak biztosítása érdekében, hogy a rendszer egységesen működjön valamennyi tagállamban, a később meghatározásra kerülő határidőkön belül kell a kérelmeket benyújtani, valamint a támogatást a lepárlóknak kifizetni. Bizonyos arányos engedményeket kell tenni azoknak a lepárlóknak, akik teljesítették ugyan legfőbb kötelezettségeiket, de késnek az erre vonatkozó igazolás benyújtásával.
(75) Az intervenciós hivatalok által a hozzájuk beszállított termékért fizetendő ár megállapításakor figyelembe kell venni az adott termékek átlagos szállítási és lepárlási költségeit.
(76) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke szerinti lepárlás kapcsán az intervenciós hivatalokhoz beszállított termékekre egységes átalányárat kell megállapítani, tekintet nélkül a nyersanyagok eredetére.
(77) A Közösség egyes térségeiben a törköly-, illetve a bor- és a borseprőmennyiségek aránya olyan, hogy az átlagos lepárlási költségek eltérnek azoktól, amelyeket az átalányár kiszámításakor használnak. Ez a helyzet e térségek némelyikében gazdaságilag lehetetlenné teszi vagy teheti annak a célnak az elérését, amelyre a borkészítés melléktermékeinek kötelező lepárlása által törekednek. Ezért az átalányár megállapításával egyidejűleg meg kell állapítani a lepárlással előállított termék nyersanyaga szerint differenciált árakat is, a tagállamokra bízva annak eldöntését, hogy ezeket a differenciált árakat alkalmazzák-e az olyan térségekben, ahol az átalányár alkalmazása a fent említett nehézségekhez vezetne.
(78) E választási lehetőség igénybevétele nem növelheti az intervenciós hivatal és ezáltal az EMOGA kiadásait. Az alkohol eredete szerint differenciált áraknak ezért oly módon kell összefüggésben lenniük az átalányárral, hogy az előbbiek súlyozott átlaga ne haladja meg az átalányárat.
(79) Szervezett közösségi etil-alkohol-piac hiányában az alkohol értékesítéséért felelős intervenciós hivataloknak a felvásárlási árnál alacsonyabb áron kell újraértékesíteniük azt az alkoholt, amelyet az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikke szerinti lepárlást követően kötelesek átvenni. Az ilyen alkohol felvásárlási ára és eladási ára közti különbséget, átalányértéken, az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap (EMOGA) Garancia Részlegének kell viselnie.
(80) Az 1493/1999/EK rendelet 29. cikke rendelkezik a lepárlásról, mely támogatja a borpiacot, és ennek következményeképpen megkönnyíti a borpárlat készleteinek fenntartását a szeszesital-ágazat egyes részei számára. Az év végi feleslegek figyelembevétele érdekében, az intézkedésnek minden piaci év szeptember 1-jén kell hatályba lépnie.
(81) Miután egyes boralkoholok értékesítésének megszervezéséért a Bizottság felelős, részletesebb ismeretekkel kell rendelkeznie az alkoholpiacon végzett tranzakciókról. A tagállamok által a Bizottságnak a kötelező lepárlásból származó alkoholról küldött adatokat ezért ki kell bővíteni úgy, hogy az terjedjen ki az intervenciós hivataloknál tárolt, önkéntes lepárlásból származó alkoholra is.
(82) Részletesebben meg kell határozni a lepárlás céljára beszállítható termékek megkívánt jellemzőit.
(83) A lepárlóüzemekbe bekerülő termékeket fizikailag ellenőrizni kell, olyan eljárásokkal, amelyek megfelelő reprezentativitást biztosítanak.
(84) Meg kell határozni, hogy milyen következményekkel kell számolniuk azoknak a termelőknek, akik elmulasztanak eleget tenni kötelezettségeiknek. A Bizottságnak viszont szabályokat kell elfogadnia az olyan lepárlók támogatásra való jogosultságáról, akik nem tartanak be egyes adminisztratív határidőket, különösen az arányosság elvének figyelembevétele érdekében.
(85) Szabályokra van szükség a vis maior esetekre, amelyek akadályozhatják, hogy a lepárlás a tervezettek szerint történjen meg.
(86) A lepárlási műveletek megfelelő felügyeletének biztosítása érdekében a lepárlókat jóváhagyási rendszernek kell alávetni.
(87) A lepárlásra szánt bor piaca tényleges helyzetének figyelembevétele érdekében a lepárlók és a szeszezett borok készítői számára egyaránt lehetővé kell tenni, hogy az ilyen lepárlásra szánt bort szeszezzék, és ennek megfelelően ehhez kell igazítani az átfogó szabályozást.
(88) A felügyelet legmegfelelőbb formájának biztosítása érdekében a tagállamoknak korlátozniuk kell azokat a helyeket, ahol bor lepárlás céljából szeszezhető.
(89) Részletes szabályokra van szükség a bor felvásárlási árának kifizetéséhez, a szeszezett bor készítőinek járó támogatás kifizetéséhez, a támogatás előzetes kifizetéséhez, valamint a biztosítékok letételéhez és felszabadításához.
(90) Miután egy indikátor hozzáadása a lepárlásra kerülő borhoz a felügyelet hatékony módszere, elő kell írni, hogy az ilyen indikátor jelenléte ne akadályozhassa meg az ilyen bor vagy az abból nyert termékek szabad mozgását.
(91) Annak figyelembevétele érdekében, ahogyan egyes tagállamokban a termékeket a lepárlóüzemekbe szállítják, főként ha kis mennyiségekről van szó, a tagállamoknak lehetővé kell tenni, hogy azokat közösen szállítsák.
(92) Az 1493/1999/EK rendelet 32. cikkében szabályozott esetben a lepárlás egyes típusainál a bor felvásárlási árát csökkenteni kell, ha a termelők répacukor vagy olyan sűrített szőlőmust hozzáadásával növelték az alkoholtartalmat, amiért az említett rendelet 34. cikke alapján már támogatást kaptak vagy azért folyamodtak.
(93) Nagyon nehéz kapcsolatot találni az egyes termelők által végzett alkoholtartalom-növelés és a lepárlásra beszállított bor között. Az egyes termelőkre jutó gazdasági előny pontos megállapítása ezért túlságosan sok adminisztratív munkát igényelne, és ez késleltethetné a támogatás kifizetését, és befolyásolhatná az egész intervenciós rendszert. A felvásárlási árat ezért valamennyi szőlőtermő övezetben a természetes alkoholtartalom átlagos növekedése alapján kell csökkenteni. A túlzott mértékű adminisztratív munka elkerülése végett, amire az alkoholtartalom-növekedés termelőnkénti ellenőrzéséhez szükség volna, a lepárlásra beszállított bor felvásárlási árát egy rögzített összeggel kell csökkenteni minden övezetben vagy övezetrészben.
(94) Úgy méltányos, hogy azok a termelők, akik asztali boruk egy részének az alkoholtartalmát sem répacukor, sem olyan sűrített szőlőmust hozzáadásával nem növelték, amelyre az 1493/1999/EK rendelet 34. cikke alapján támogatást kaptak, kapják meg a teljes árat. Sőt, azoknak a termelőknek, akik termelésük kisebb részének alkoholtartalmát növelték, mint amennyit lepárlásra beszállítanak, ki kell fizetni a teljes árat az alkoholtartalom-növelésben részesített mennyiség és a szállított mennyiség közötti különbségre.
(95) A lepárlással nyert termékért adott támogatást és az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke szerinti lepárlás kapcsán az intervenciós hivatal által átvett termékek árát ki kell igazítani azért, hogy figyelembe vegyék a bor felvásárlási árának csökkenését.
(96) A közösségi alkoholpiac egyik jellemzője az 1493/1999/EK rendelet 27., 28. és 30. cikke szerinti intervenciókból származó készletek [3] megléte.
(97) Különleges részletes szabályokra van szükség annak biztosítására, hogy az ilyen versenytárgyalási eljárásokon minden vevőt egyenlő bánásmódban részesítsenek.
(98) Ezeket az alkoholkészleteket három különböző típusú versenytárgyalási eljárással lehet értékesíteni, az alkohol felhasználásától és rendeltetési helyétől, illetve az értékesítendő 100 térfogat-százalékos alkohol mennyiségétől függően.
(99) Miután a versenytárgyalási eljárások célja az, hogy a legkedvezőbb árat érjék el, ha a Bizottság úgy dönt, hogy versenytárgyalási eljárást követően kerül sor az értékesítésre, a legmagasabb árat kínáló ajánlattevőnek kell odaítélni az árut. Szabályokra van szükség olyan esetekre is, amikor több ajánlattétel azonos árat kínál ugyanazért a tételért.
(100) Engedélyezni kell az 5000 hektoliterig terjedő ajánlattételeket bizonyos feltételek mellett, annak érdekében, hogy közepes ipari méretekben tesztelhessenek az alkohol felhasználására kifejlesztett új felhasználásokat, és ezzel elősegítsék hosszabb távon számottevő mennyiségű közösségi alkohol elhelyezését anélkül, hogy zavart okoznának a szeszes italok piacán.
(101) Meg kell határozni, hogy az aktív feldolgozással kapcsolatos intézkedések alapján exportált áruvá való feldolgozás mely formái tekinthetők egyenértékűnek a tényleges ipari felhasználással.
(102) Annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen versenytárgyalási eljárások során értékesített alkoholt ténylegesen olyan célokra használják, amelyek nem zavarhatják az alkohol piacát, az ajánlattételeknek pontosan meg kell jelölniük a tervezett felhasználást.
(103) Az ajánlattevők csak egy ajánlattételt adhatnak be alkoholtípusonként, a végső felhasználás típusa szerint, valamint versenytárgyalási eljárásonként. Meg kell határozni annak a jogi következményeit, ha egy ajánlattevő egynél több ajánlattételt nyújt be.
(104) Annak érdekében, hogy ne zavarják a versenyt olyan termékekkel, amelyeket az alkohol helyettesíthet, a Bizottságnak jogában áll, hogy egyáltalán ne ítéljen oda mennyiségeket a kapott ajánlattételek alapján.
(105) Azért, hogy a lehető legtöbb benyújtott ajánlattételre lehessen árut odaítélni, ha a javasolt árakat kielégítőnek tartják, és a javasolt végső felhasználások alkalmasak arra, hogy a terméknek új ipari piacot teremtsenek, bizonyos határok között lehetségesnek kell lennie, hogy azon ajánlattevők számára, akik ilyen ajánlattételt nyújtanak be, egy helyettesítő tételt ítéljenek meg. Az ilyen eljárás valószínűleg növeli a közösségi alkohol eladásait, és így csökkenti a készleteket, amelyeket különben a költségvetés terhére felmerülő magas költségek árán kell kezelni.
(106) Az ajánlattétellel eladásra kínált összes alkohol mennyiségére vonatkozó tűréshatárra tekintet nélkül, a kitárolási utalvány kibocsátását megelőzően a kifizetendő árat 100 térfogat-százalékos alkoholmennyiség alapján kell számítani, hektoliterre felkerekítve.
(107) Rendszeres versenytárgyalási eljárásokat kell tartani a Karib-térség országaiba irányuló, üzemanyag-ágazatban való végső felhasználásra vonatkozóan odaítélt alkohol exportjára, úgy, hogy biztosítsák ezen országok részére a kínálat nagyobb folytonosságát. A tapasztalat szerint a legkevésbé sem valószínű, hogy ez az elhelyezés zavarokat okozna a piacon, mindamellett jelentős piaci lehetőséget nyújt.
(108) A karibi országokba irányuló exportra kiírt versenytárgyalások keretében történő eladás tételeinek méretét az általános tengeri szállítási kapacitásokhoz kell kötni, csökkentve ezzel az érintett kereskedőknek azokat a költségeit, amelyek teljesítés biztosítékaként merülnek fel. Ennek megfelelően kell módosítani az odaítélt alkohol elszállítására megállapított határidőket is.
(109) A Közösségen belüli üzemanyagként való felhasználásra szánt boralkohol árverését bizonyos feltételekhez kell kötni, azért hogy így bizonyos mértékig ellássák a vállalkozásokat, és figyelembe vegyék a feldolgozóüzemeknek az ezen sajátos felhasználáshoz szükséges beruházási költségét, anélkül azonban, hogy megakadályoznák az eladásra szánt alkohol fizikai mozgatását.
(110) Elő kell írni, hogy az ilyen típusú árveréseknek több tétel alkoholra kell vonatkozniuk, ha jelentős mennyiségeket tartanak fenn ilyen árverésekre, és a tartályokban lévő alkoholt addig nem lehet fizikailag elmozdítani, amíg ki nem adták rá a kitárolási utalványt.
(111) Az üzemanyagként való felhasználásra versenytárgyalás vagy árverés útján történő eladás esetén, mivel az alkohol fizikai elszállításához és feldolgozásához valószínűleg többéves időszakra van szükség, a sikeres ajánlattevő által ajánlott 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterére vonatkozó árat háromhavonta ki kell igazítani egy, az adott ajánlati felhívásban megjelölt együttható alkalmazásával azért, hogy az odaítélt alkoholért fizetendő árak pontosabban kövessék az üzemanyagárak ingadozását a nemzetközi piacokon.
(112) Tekintettel egyes tartályok méretére, amelyekben a kötelező lepárlással előállított alkohol egy részét tárolják, és a jelentős időtartamra, amelyen keresztül ezen alkohol egy része tárolás alatt marad, gyakorlatilag nem lehet pontosan tudni, hogy mekkora mennyiségű értékesíthető alkohol van egyes tárolótartályokban.
(113) Mivel ez a helyzet, minden olyan versenytárgyalási eljárást elvégzettnek kell tekintetni, amely a végén az eredetileg eladásra felkínált alkoholmennyiség 99 és 101 százaléka közötti értékesített alkoholmennyiségre vonatkozik.
(114) Az ajánlattevők olyan nyilatkozatai, miszerint lemondanak minden igényükről a nekik odaítélt alkohol minősége és jellemzői vonatkozásában, nem terjedhetnek ki olyan rejtett hibákra, amelyeket jellegükből adódóan nem fedezhettek fel korábban, és amelyek az alkoholt a tervezett felhasználási célra alkalmatlanná teszik.
(115) Az egyes versenytárgyalási eljárások keretében történő eladásokra fenntartott alkoholt szükség esetén denaturálni kell, hogy megakadályozzák annak más célra való felhasználását. Ilyen esetekben az odaítélt alkoholmennyiséget benzin hozzáadásával kell denaturálni.
(116) Biztosítékrendszert kell bevezetni annak biztosítására, hogy a versenytárgyalási eljárásokat megfelelő módon folytassák le, és az alkoholt valóban az adott ajánlati felhívásban meghatározott célra használják fel. A biztosítékokat olyan szinten kell megállapítani, amely megakadályoz bármely, a versenytárgyalási eljárás céljával ellentétes felhasználást, amely zavart okozhatna a Közösségben előállított alkohol és szeszes ital piacán az 1493/1999/EK rendelet 31. cikke értelmében. Figyelembe kell venni a mezőgazdasági termékek biztosítékrendszerének alkalmazására vonatkozó közös részletes szabályok megállapításáról szóló, 1985. július 22-i 2220/85/EK bizottsági rendeletben megállapított szabályokat, amelyek a borra is vonatkoznak. Ezért meg kell határozni a biztosítékhoz fűződő kötelezettségekre vonatkozó elsődleges követelményeket.
(117) Az alkohol szárazföldi és tengeri szállítása és végső felhasználását megelőző feldolgozása során veszteségek keletkezhetnek. Figyelembe kell venni az adott műszaki szabványokat az alkohol térfogatában a be- és kirakodásakor észlelt változások értékeléséhez, és különleges tűréshatárt kell megállapítani minden egyes veszteségkategóriára.
(118) Általános tűréshatárt kell megállapítani azokra a többszörös szárazföldi és tengeri szállítási műveleteknek tulajdonítható alkoholveszteségekre, amelyek az e rendelet hatálya alá tartozó, harmadik országokban való feldolgozásra szánt alkohol exportjára vonatkozó versenytárgyalási eljárással kapcsolatosak. Magasabb tűréshatárt kell megállapítani az e harmadik országokban történő feldolgozási műveleteknek tulajdonítható alkoholveszteségekre a Közösségben végzett hasonló műveletekhez viszonyítva, tekintettel a műveleti, a klimatikus és más feltételekre és arra a tényre, hogy egyes harmadik országokban a felszerelések kevésbé hatékonyak.
(119) A megállapított tűréshatárokat meghaladó veszteségeket a teljesítés biztosítéka átalányösszegének visszatartásával kell szankcionálni, ami fedezi az 1493/1999/EK rendelet 27., 28. és 30. cikke szerinti lepárlás kapcsán az intervenciós hivatalhoz beszállított alkohol előállítási árát. Azért, hogy a rendelkezésre álló biztosíték összege elegendő legyen az ilyen illegális alkoholveszteségek szankcionálására, a teljesítés biztosítékának egy részét csak azután szabad felszabadítani, ha a sikeres ajánlattevő bizonyítékot szolgáltatott minden, az adott versenytárgyalási eljárással kapcsolatos veszteségről.
(120) A versenytárgyalási eljárás alá tartozó alkohol egyes, tervezett végső felhasználási céljai azt igénylik, hogy az odaítélt alkohol egészét vagy egy részét finomszesszé dolgozzák fel. Az eladott alkohol egyes tervezett felhasználásai olyan előzetes finomítást vagy dehidratációt igényelnek, amelyek olyan kellemetlen ízű alkoholt is eredményeznek, amely alkalmatlan az ilyen versenytárgyalási eljárások eredetileg tervezett felhasználási céljaira. E helyzet miatt módosítani kell azokat a feltételeket, amelyek alapján a teljesítési biztosítékok felszabadíthatók.
(121) Azok az ellenőrzések, amelyeket annak igazolására végeznek, hogy az alkoholt a vonatkozó ajánlati felhívásokban megállapított célokra használják-e fel, legalább azzal egyenértékű ellenőrzéseket kell, hogy tartalmazzanak, mint amelyeket a Közösségben előállított alkohol figyelemmel kísérésére alkalmaznak. Bizonyos felhasználások vagy rendeltetési helyek ellenőrzése céljából nemzetközi felügyelő társaságot lehet alkalmazni annak igazolására, hogy az odaítélt szerződést megfelelően teljesítik-e. A belső piac erősítésével és fejlesztésével összefüggésben a fizikai ellenőrzéseket az alkohol szállítási műveleteinek indulási vagy érkezési helyén kell elvégezni.
(122) Az e rendeletben megállapított intézkedések összhangban vannak a Borpiaci Irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Cél
Az 1493/1999/EK rendelet III. címe és ez a rendelet állapítja meg a borágazat piaci mechanizmusaira alkalmazandó közösségi szabályokat.
E rendelet részletes szabályokat állapít meg az 1493/1999/EK rendelet alkalmazására, különösen a szőlő, a szőlőmust és a sűrített szőlőmust felhasználásának támogatására (I. cím), a magánraktározási támogatásra (II. cím) és a lepárlásra (III. cím) vonatkozóan.
2. cikk
Általános rendelkezések
(1) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az adott borászati évben tevékenységüket első alkalommal megkezdő gazdasági szereplők e rendelet alapján csak a saját szőlőtermelésük feldolgozásából nyert termékek után jogosultak támogatásra.
(2) E rendelet 30. cikkének sérelme nélkül, azok a gazdasági szereplők, akikre az előző borászati évben vonatkoztak az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikkében megállapított kötelezettségek, csak akkor jogosultak az e rendeletben foglalt intézkedésekre, ha bizonyítékot szolgáltatnak arról, hogy az adott borászati évben teljesítették a beszállításra vagy a felügyelet melletti kivonásra vonatkozó kötelezettségeiket.
I. CÍM
TÁMOGATÁS SZŐLŐ, SZŐLŐMUST, SŰRÍTETT SZŐLŐMUST VAGY FINOMÍTOTT SZŐLŐMUSTSŰRÍTMÉNY FELHASZNÁLÁSÁRA
I. FEJEZET
SZŐLŐLÉ ELŐÁLLÍTÁSA
3. cikk
A támogatás célja
(1) E fejezet megállapítja az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontjával bevezetett támogatási rendszer alkalmazásának részletes szabályait. A támogatást olyan feldolgozóknak kell nyújtani,
a) akik maguk is termelők vagy termelők csoportjai, és akik maguk dolgozzák vagy dolgoztatják fel az általuk leszüretelt szőlőt és a teljes egészében saját szőlőtermésükből előállított szőlőmustot és sűrített szőlőmustot szőlőlévé vagy más, ilyen szőlőléből készített élelmiszertermékké; vagy
b) akik termelőktől vagy termelők csoportjaitól közvetlenül vagy közvetve vásárolnak Közösségben termelt szőlőt és szőlőmustot vagy sűrített szőlőmustot, azért, hogy azokat szőlőlévé vagy ilyen szőlőléből készített más élelmiszertermékké dolgozzák fel.
A felhasznált nyersanyagok kizárólag a Közösségben termelt szőlőből származhatnak.
(2) Az élelmiszertermékké történő feldolgozáskor a szőlőlé meg kell, hogy feleljen a 93/77/EK tanácsi irányelvnek.
4. cikk
A támogatás összege
Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke értelmében a szőlő, szőlőmust és sűrített szőlőmust felhasználására adott támogatást a következő értékekben kell meghatározni:
a) szőlő (100 kg-onként): 4,952 euró;
b) szőlőmust (hektoliterenként): 6,193 euró;
c) sűrített szőlőmust (hektoliterenként): 21,655 euró.
5. cikk
A feldolgozás technológiai követelményei
Az e rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett termékeknek egészségi szempontból megfelelő és kifogástalan forgalomképes minőségűnek, illetve szőlőlé készítésére alkalmasnak kell lennie. A szőlőmust és a felhasznált szőlőből nyert must sűrűsége 20 °C-on 1,055 és 1,100 gramm/köbcentiméter között kell, hogy legyen.
6. cikk
A feldolgozókra vonatkozó adminisztratív szabályok
(1) Azok a feldolgozók, akik a borászati év folyamán feldolgozási műveleteket végeznek és támogatást szeretnének kapni az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján, a borászati év kezdete előtt - vagy, ha első alkalommal állítanak elő szőlőlevet, ezen előállítást megelőzően - tervet nyújtanak be annak a tagállamnak az illetékes hatóságánál, amelyben a feldolgozás történik. A terv legalább a következő információkat tartalmazza:
a) a feldolgozó neve vagy cégneve és címe;
b) a következő gyakorlati információk:
i. a nyersanyagok típusa (szőlő, szőlőmust vagy sűrített szőlőmust);
ii. az a hely, ahol a feldolgozásra szánt szőlőmustot és a sűrített szőlőmustot tárolják;
iii. az a hely, ahol a feldolgozást végzik.
A tagállamok felügyeleti célból negyedévente nyilatkozatokat és további információkat kérhetnek.
(2) Azoknak a feldolgozóknak, akik meghatározott időpontban végeznek feldolgozási műveleteket, és támogatást szeretnének kapni az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján, a műveletek megkezdése előtt legalább három munkanappal írásbeli nyilatkozatot kell benyújtaniuk az illetékes hatósághoz, amely különösen a következőket tartalmazza:
a) az e cikk 1. bekezdésének a) és b) pontjában kért információk;
b) az 1493/1999/EK rendelet III. mellékletében szereplő osztályozásnak megfelelően annak a szőlőtermő övezetnek a megnevezése, ahonnan a nyersanyagok származnak;
c) a következő gyakorlati információk:
i. mennyiség (szőlőnél 100 kilogrammban, szőlőmustnál vagy sűrített szőlőmustnál hektoliterben);
ii. szőlőmust és sűrített szőlőmust esetében a sűrűség;
iii. a feldolgozási műveletek kezdő időpontja és várható időtartama.
A nyilatkozat a következő minimális mennyiségekre vonatkozik:
a) szőlő esetében 1300 kg;
b) szőlőmust esetében 10 hektoliter;
c) sűrített must esetében 3 hektoliter.
A tagállamok további információkat kérhetnek a termék azonosítása végett.
(3) Azoknak a feldolgozóknak, akik az egyes borászati években nem használnak fel 50 tonnánál több szőlőt, 800 hl-nél több szőlőmustot vagy 150 hl-nél több sűrített szőlőmustot szőlőlé készítésére, nyilatkozatot kell benyújtaniuk a borászati év elején az illetékes hatóságokhoz, amely az e cikk 1. bekezdésének a) és b) pontja alatt kért információkat tartalmazza. Az e cikk 1. és 2. bekezdésében említett egyéb nyilatkozatokat nem kell benyújtaniuk.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdésben említett nyilatkozatokat és terveket legalább két példányban kell benyújtani, amelyek közül legalább egyet, az illetékes hatóság által pecséttel megfelelően ellátva, vissza kell adni a feldolgozónak.
(5) A feldolgozóknak készletnyilvántartást kell vezetniük, amely az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében említett kísérő okmányok vagy nyilvántartás alapján különösen a következő információkat tartalmazza:
a) a naponta a telephelyükre beérkező nyersanyagok mennyisége, sűrűsége és származásuk szőlőtermő övezete és - amennyiben lehetséges - a szállító(k) neve és címe;
b) a naponta felhasznált nyersanyagok mennyisége és sűrűsége;
c) a feldolgozás után naponta előállított szőlőlé mennyisége;
d) a telephelyüket naponta elhagyó szőlőlé mennyisége és a címzett(ek) neve és címe.
Ha a feldolgozók e rendelet 7. cikkének (1) bekezdésében említett műveletek valamelyikét maguk végzik szőlőlégyártó üzemükben, esetleg a szőlőlét más termékekkel keverve, az előző albekezdés d) pontjában említett információt nem kell megadni. Ilyen esetekben a készletnyilvántartásban a naponta csomagolt szőlőlé mennyiségeit is fel kell tüntetni.
(6) Az (5) bekezdésben említett készletnyilvántartásra vonatkozó alátámasztó iratokat minden ellenőrzés alkalmával a felügyelő hatóságok rendelkezésére kell bocsátani.
7. cikk
A felhasználókra vonatkozó adminisztratív szabályok
(1) E cikk alkalmazásában "felhasználó" minden olyan gazdasági szereplő, a szőlőlé-feldolgozó kivételével, aki a következő műveletek bármelyikét végzi: palackozás, csomagolás vagy kiszerelés, élelmiszertermékek készítése szőlőlé más termékekkel való keverésével, vagy tárolás az előbb említett műveletek valamelyikének elvégzéséért felelős vállalkozás vagy vállalkozások számára történő eladás szándékával.
(2) Ha a feldolgozók nem maguk végzik az (1) bekezdésben említett műveleteket, az 1493/1999/EK rendelet 70. cikk (1) bekezdésében említett kísérő iratban jelezni kell, hogy az e rendelet alapján járó, szőlőlé készítésére szóló támogatásért benyújtottak-e már vagy szándékoznak-e benyújtani kérelmet.
(3) Ha a feldolgozók a szőlőlevet továbbítják valamely közösségbeli felhasználóhoz, aki azt palackozás vagy más élelmiszertermék készítéséhez történő felhasználás előtt tárolni szándékozik,
a) a raktározó vállalkozás a szőlőlé kísérő iratát elküldi a kirakodás helye szerint illetékes hatóságnak, legkésőbb a termék átvételét követő 15 napon belül;
b) az illetékes hatóság csak azután pecsételi le az a) pontban említett kísérő okmányt, miután megállapította, hogy legalább az érintett szállítmánnyal egyenlő mennyiséget elküldték a megfelelő kísérő okmányokkal a palackozóhoz vagy ahhoz a vállalkozáshoz, amely az e rendelet hatálya alá tartozó élelmiszertermékeket gyárt, és azt a felhasználó megkapta.
Ha a b) pontban foglalt követelmények teljesültek és a kísérő okmány átvétele megtörtént, a kirakodás helye szerint illetékes hatóság az a) pontban említett okmány másolatát megfelelően lepecsételve visszajuttatja az érintett szőlőlé feldolgozójához/feladójához.
(4) Ha a feldolgozók a szőlőlevet továbbítják valamely, közösségbeli felhasználóhoz, aki azt palackozni szándékozik, ez utóbbi továbbítja a kísérő okmány egy másolatát a kirakodás helye szerint illetékes hatósághoz, legkésőbb a termék átvételétől számított 15 napon belül.
A kirakodás helye szerint illetékes hatóság legkésőbb 30 nappal a kísérő irat másolatának kézhezvételét követően, megfelelően lepecsételve visszajuttatja azt az érintett szőlőlé feldolgozójához/feladójához.
A feldolgozók vagy a levet palackozni kívánó felhasználók kérelmére azonban a kirakodás helye szerint illetékes hatóság vagy a felhatalmazott osztály a kísérő okmány megfelelően lepecsételt másolatát közvetlenül nekik küldi vissza.
(5) Ha a feldolgozók a szőlőlevet olyan közösségbeli felhasználóhoz küldik el, aki ezzel a lével más élelmiszertermékeket állít elő,
a) e termékek gyártója küldi el a szőlőlé kísérő iratát az illetékes hatóságnak, a termék kézhezvételétől számított legkésőbb 15 napon belül;
b) az illetékes hatóság az a) pontban említett kísérő okmányt csak akkor pecsételi le, ha elegendő biztosítéka van arra, hogy a szőlőlevet valóban az érintett élelmiszertermék készítésére szánják.
Feltéve, hogy van ilyen biztosíték, a kirakodás helye szerint illetékes hatóság az e bekezdésben említett kísérő okmány másolatát megfelelően lepecsételve visszajuttatja az érintett szőlőlé feldolgozójának/feladójának, az annak kézhezvételétől számított legkésőbb 30 napon belül.
(6) Az e cikk hatálya alá tartozó esetekben a felhasználóknak készletnyilvántartást kell vezetniük, amely különösen a következőket tartalmazza:
a) a telephelyeikre naponta érkező csomagolatlan szőlőlémennyiségek és a feladó/feldolgozó neve és címe;
b) a telephelyeiket naponta elhagyó csomagolatlan szőlőlémennyiségek és a címzett(ek) neve és címe;
c) a szőlőlé és/vagy a más termékekkel kevert szőlőlé naponta csomagolt mennyiségei, megjelölve az érintett termék készítéséhez felhasznált szőlőlé mennyiségét.
(7) Az e cikk (7) bekezdésében említett készletnyilvántartásra vonatkozó alátámasztó iratokat minden ellenőrzés alkalmával a felügyelő hatóságok rendelkezésére kell bocsátani.
8. cikk
Támogatási kérelmek
(1) A támogatásra pályázó, az e rendelet 6. cikkének (1) bekezdésének hatálya alá tartozó feldolgozóknak a támogatási kérelmet vagy kérelmeket az illetékes hatósághoz, legkésőbb hat hónappal a borászati év vége után, a következőkkel együtt kell benyújtaniuk:
a) a birtokukban lévő éves vagy negyedéves nyilatkozatok másolata vagy azok kivonata;
b) az e rendelet 6. cikkének (5) bekezdésében említett készletnyilvántartás másolata vagy kivonata. A tagállamok előírhatják, hogy ezeket a másolatokat és kivonatokat le kelljen bélyegeztetni egy, a felügyeletért felelős hatósággal.
(2) A támogatásra pályázó, az e rendelet 6. cikkének (2) bekezdésének hatálya alá tartozó feldolgozóknak a támogatási kérelmet vagy kérelmeket az illetékes hatósághoz, legkésőbb hat hónappal a feldolgozási művelet befejezése után, a következőkkel együtt kell benyújtaniuk:
a) a birtokukban lévő nyilatkozat egy másolata;
b) a 6. cikk (5) bekezdésében említett készletnyilvántartás másolata vagy kivonata. A tagállamok előírhatják, hogy ezeket a másolatokat és kivonatokat le kelljen bélyegeztetni egy, a felügyeletért felelős hatósággal;
c) a nyersanyagoknak a feldolgozó telephelyére történő szállítását kísérő okmány másolata vagy annak kivonata. A tagállamok előírhatják, hogy ezeket a másolatokat és kivonatokat le kelljen bélyegeztetni egy, a felügyeletért felelős hatósággal.
A támogatási kérelmekben fel kell tüntetni a ténylegesen feldolgozott nyersanyagok mennyiségét és azt a napot, amikor a feldolgozási műveleteket befejezték.
(3) Ezen felül, az e rendelet 7. cikkében előírt lepecsételés dátumától vagy a szőlőlé exportjának időpontjától számított hat hónapon belül az érintett feldolgozóknak - az adott esettől függően - be kell nyújtaniuk
a) a 7. cikkben előírt, az illetékes hatóság által lepecsételt kísérő okmány másolatát;
b) a kísérő okmány egy olyan másolatát, amely tartalmazza az exportot igazoló vámbélyegzőt.
(4) Minden, a támogatás megpályázásához előírt iratot a támogatási kérelem benyújtását követő legkésőbb hat hónapon belül be kell nyújtani. Amennyiben az e határidő letelte utáni hat hónapon belül nyújtják be ezeket, a támogatás összegét 30 százalékkal csökkenteni kell. Ezen időponton túl nem lehet támogatást kifizetni.
9. cikk
A támogatás odaítélésének feltételei
(1) A vis maior eseteit kivéve a támogatás csak ténylegesen felhasznált nyersanyagok mennyisége után esedékes, nem meghaladva a következő arányokat a felhasznált termék és az előállított szőlőlé között:
a) a szőlő esetében 1,3, hektoliterenként 100 kg-ra vetítve;
b) a must esetében 1,05, hektoliter/hektoliterben;
c) a sűrített must esetében 0,30, hektoliter/hektoliterben.
Ha az előállított termék sűrített szőlőlé, az arányokat 5-tel kell szorozni.
(2) A vis maior eseteit kivéve, ha a feldolgozók nem teljesítik az e rendelet alapján rájuk háruló kötelezettségek valamelyikét, kivéve a támogatási kérelmük tárgyát képező nyersanyagok szőlőlévé való feldolgozását, a kifizetendő támogatást egy, az illetékes hatóság által a kötelezettségszegés súlyosságától függően megállapított összeggel kell csökkenteni.
(3) Vis maior eseteiben az illetékes hatóság állapítja meg azokat az intézkedéseket, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart.
10. cikk
A támogatás kifizetése
A ténylegesen feldolgozott nyersanyagok mennyisége után járó támogatást az illetékes hatóságnak a 8. cikkben említett valamennyi alátámasztó irat benyújtásától számított legkésőbb három hónapon belül ki kell fizetnie, kivéve
- a vis maior eseteit,
- ha közigazgatási vizsgálat indult a támogatásra való jogosultság ügyében. Ilyen esetekben a kifizetést csak akkor lehet teljesíteni, ha a kérelmezőt támogatásra jogosultnak ismerték el.
11. cikk
Előlegfizetések
(1) A feldolgozók kérhetik, hogy a nyersanyagokra kiszámított támogatással egyenlő összeget fizessenek ki nekik előlegben, feltéve hogy bizonyítékot szolgáltatnak arra, hogy a nyersanyagok beléptek a telephelyükre és ha biztosítékot helyeztek letétbe az intervenciós hivatal javára. Ez a biztosíték az említett összeg 120 százaléka. Ilyen esetekben a 8. cikkben említett alátámasztó iratokat nem kell ebben a szakaszban benyújtani.
Ha a feldolgozók több kérelmet készítenek az e rendeletben foglalt támogatásokra, az illetékes hatóság vagy az e célra felhatalmazott osztály hozzájárulhat egyetlen biztosíték letétbe helyezéséhez. Ilyen esetekben a biztosíték az első albekezdésnek megfelelően a kiszámított teljes összeg 120 százalékának felel meg.
(2) Az (1) bekezdésben említett előlegeket a biztosíték letételére vonatkozó bizonyíték bemutatásától számított három hónapon belül kell kifizetni. Nem lehet azonban előleget kifizetni az adott borászati év január 1-je előtt.
(3) Miután az illetékes hatóság vagy a felhatalmazott osztály megvizsgált minden, az e rendelet 8. cikkében említett iratot, az (1) bekezdésben említett biztosítékot az esettől függően egészben vagy részben fel kell szabadítani a 2220/85/EGK bizottsági rendelet 19. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően. A vis maior eseteit kivéve a biztosíték elveszik, ha a felhasznált mennyiség kevesebb, mint 95 százaléka annak a mennyiségnek, amelyre az előleget kifizették.
Ha a felhasznált mennyiség kevesebb, mint 95 százaléka annak a mennyiségnek, amelyre az előleget kifizették, a feldolgozó a ténylegesen feldolgozott mennyiség után továbbra is jogosult a támogatásra.
Ha a felhasznált mennyiség annak a mennyiségnek a 95, illetve 99,9 százaléka között van, amelyre az előleget kifizették, a biztosíték csak a borászati évben fel nem dolgozott mennyiségre nézve vész el.
II. FEJEZET
A BORÁSZATI TERMÉKEK ALKOHOLTARTALMÁNAK NÖVELÉSÉRE FELHASZNÁLT MUST UTÁN JÁRÓ TÁMOGATÁS
12. cikk
A támogatás célja
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 34. cikkének (1) bekezdésében említett támogatást azon asztali borok vagy meghatározott termőhelyről származó minőségi borok (m. t. minőségi borok) termelőinek lehet nyújtani, akik a Közösségben termelt sűrített szőlőmustot és finomított szőlőmustsűrítményt használnak fel az 1493/1999/EK rendelet V. melléklete C. pontjában említett termékek térfogatban számított természetes alkoholtartalmának növelésére.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérően a borászati évenkénti tíz hektoliter vagy annál kisebb mennyiségek esetében a tagállamok dönthetnek arról, hogy a sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény termelői akkor kaphatnak támogatást, ha a vevők egyéni bortermelők, akik kizárólag saját termésük alkoholtartalom-növelésére használják a terméket.
A tagállamoknak részletes szabályokat kell elfogadniuk ennek az intézkedésnek az alkalmazására és arról értesíteniük kell a Bizottságot.
13. cikk
A támogatás összege
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 34. cikkének (1) bekezdésében említett támogatás összegét a következőképpen kell meghatározni a hektoliterenkénti térfogatban számított potenciális alkoholtartalom (térfogatszázalék) szerint a következő termékkategóriákra:
a) szüretelt szőlőből származó sűrített szőlőmust esetében:
- a C. III. a) és C. III. b) szőlőtermő övezetben 1,699 euró/térfogat %/hl,
- máshol 1,466 euró/térfogat %/hl;
b) szüretelt szőlőből származó finomított szőlőmustsűrítmény esetében:
- a C. III. a) és C. III. b) bortermelő zónában 2,206 euró/térfogat %/hl,
- máshol 1,955 euró/térfogat %/hl.
A 2000/2001-es, a 2001/2002-es és a 2002/2003-as borászati évben azonban olyan finomított szőlőmustsűrítmények esetében, amelyeket nem a C. III. a) és C. III. b) szőlőtermő övezetben szüretelt szőlőből nyertek ki, és olyan létesítményekben készítettek, amelyek a finomított szőlőmustsűrítmény termelését Spanyolországban 1986. január 1. előtt kezdték meg, vagy máshol 1982. június 30. előtt, az összeg azonos a C. III. szőlőtermő övezetek termékeire megállapítottakéval.
(2) Az (1) bekezdésben felsorolt termékek potenciális alkoholtartalmát úgy kell megállapítani, hogy a borászati eljárások és kezelések közösségi kódexének létrehozásáról szóló, 1622/2000/EK rendelet XVIII. mellékletében megállapított módszernek megfelelően használt refraktométeren 20 °C-on leolvasott értékekre az e rendelet I. mellékletében található megfelelőségi táblázat értékeit kell alkalmazni.
14. cikk
Támogatási kérelmek
Azoknak a termelőknek, akik támogatást szeretnének kapni az 1493/1999/EK rendelet 34. cikkének (1) bekezdése alapján, kérelmet kell benyújtaniuk az illetékes intervenciós hivatalhoz, amely minden, az említett cikk alkalmazása alá tartozó, az alkoholtartalom növelésére irányuló műveletre kiterjed. A kérelmeknek az utolsó művelet elvégzésének napjától számított két hónapon belül kell beérkezniük az intervenciós hivatalhoz.
A kérelmekhez mellékelni kell azokat az iratokat, amelyek azokra a műveletekre vonatkoznak, amelyekre a támogatást kérik.
15. cikk
A támogatás odaítélésének feltételei
(1) A vis maior eseteit kivéve nem fizethető támogatás, ha a termelő az 1493/1999/EK rendelet 34. cikkének (1) bekezdésében említett műveletet nem az említett rendelet V. melléklete C. és D. pontjának megfelelően hajtja végre.
(2) A vis maior eseteit kivéve, ha a feldolgozók nem teljesítik az e rendelet alapján rájuk háruló kötelezettségek valamelyikét, kivéve az (1) bekezdésben említettet, a fizetendő támogatást egy, az illetékes hatóság által a kötelezettségszegés súlyosságától függően megállapított összeggel kell csökkenteni.
(3) Vis maior eseteiben az illetékes hatóság állapítja meg azokat az intézkedéseket, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart.
16. cikk
A támogatás kifizetése
Az intervenciós hivatalnak az adott borászati év végét követő augusztus 31. előtt kell kifizetnie a támogatást a termelőknek, kivéve
a) a vis maior eseteit;
b) ha közigazgatási vizsgálat indult a támogatásra való jogosultság ügyében. Ilyen esetekben a kifizetést csak akkor lehet teljesíteni, ha a kérelmezőt támogatásra jogosultnak ismerik el.
17. cikk
Előlegfizetések
(1) Az adott borászati év január 1-jétől a termelők kérhetik, hogy az alkoholtartalom növeléséhez felhasznált termékekre kiszámított támogatással egyenlő összeget fizessenek ki nekik előlegben, feltéve hogy biztosítékot helyeztek letétbe az intervenciós hivatal javára. A biztosíték az igényelt támogatás 120 százalékával kell, hogy egyenlő legyen.
A kérelmekhez mellékelni kell azokat az iratokat, amelyek a 14. cikk második bekezdésében említettek közül rendelkezésre állnak. A többi iratot a borászati év vége előtt kell benyújtani.
(2) Az intervenciós hivatal az előlegeket a biztosíték letételére vonatkozó bizonyíték bemutatásától számított három hónapon belül fizeti ki.
(3) Miután az illetékes hatóság vagy a felhatalmazott osztály megvizsgált minden iratot, és figyelembe vette a kifizetendő összeget, a biztosítékot az esettől függően egészében vagy részben fel kell szabadítani a 2220/85/EGK bizottsági rendelet 19. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően.
III. FEJEZET
TÁMOGATÁS EGYES TERMÉKEK ELŐÁLLÍTÁSÁRA AZ EGYESÜLT KIRÁLYSÁGBAN ÉS ÍRORSZÁGBAN
18. cikk
A támogatás célja és összege
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett támogatást kell nyújtani:
a) azoknak a gyártóknak - a továbbiakban: "gyártók" -, akik teljes egészében a C. III. a) és C. III. b) szőlőtermő övezetben termelt szőlőből előállított sűrített szőlőmustot használnak az Egyesült Királyságban és Írországban olyan termékek előállítására, amelyek a 220600 KN-kód alá tartoznak, és amelyekre nézve e tagállamok engedélyezhetik egy, a "bor" szót magában foglaló összetett név használatát az 1493/1999/EK rendelet VII. melléklete C. pontjának (3) bekezdése alapján. A támogatás összege kilogrammonként 0,2379 euró;
b) azoknak a gazdasági szereplőknek - a továbbiakban: "gazdasági szereplők" -, akik teljes egészében a Közösségben termelt szőlőből előállított sűrített szőlőmustot használnak több termék fő összetevőjeként, amelyeket az Egyesült Királyságban és Írországban értékesítenek olyan használati utasítással, amely a fogyasztó számára lehetővé teszi, hogy ebből borhoz hasonló jellegű italt nyerjen. A támogatás összege kilogrammonként 0,3103 euró.
(2) A támogatás elnyeréséhez a sűrített szőlőmustnak egészségi szempontból megfelelő és kifogástalan minőségűnek és az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) vagy c) pontjában említett célokra való felhasználásra alkalmasnak kell lennie.
19. cikk
Támogatási kérelmek
(1) Azoknak a gyártóknak és gazdasági szereplőknek, akik az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja szerinti támogatásban szeretnének részesülni, írásos kérelmet kell benyújtaniuk az érintett borászati év augusztus 1. és július 31. között annak a tagállamnak az illetékes hatóságához, amelyben a sűrített szőlőmustot felhasználják.
A kérelmeket legalább hét munkanappal a gyártási műveletek megkezdése előtt kell benyújtani.
Ha azonban az illetékes hatóság ezt írásban engedélyezi, a hét munkanapos határidő lerövidíthető.
(2) A támogatási kérelmeknek legalább 50 kg sűrített szőlőmustra kell vonatkozniuk.
(3) A támogatási kérelmeknek főként a következőket kell tartalmazniuk:
a) a gyártó vagy a gazdasági szereplő neve vagy cégneve és címe;
b) a szőlőtermő övezet, amelyből a sűrített szőlőmust származik, az 1493/1999/EK rendelet III. mellékletében meghatározottak szerint;
c) a következő gyakorlati információk:
i. a tárolás helye;
ii. mennyiség (kilogrammban, vagy ha az 1493/1999/EK rendelet 35. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett sűrített szőlőmustot 5 kilogrammot nem meghaladó tárolóedényekbe töltötték, a tárolóedények száma);
iii. sűrűség;
iv. fizetett árak;
v. az a hely, ahol az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett műveleteket végzik.
A tagállamok további információkat kérhetnek a sűrített szőlőmust azonosítása végett.
(4) A támogatási kérelemhez csatolni kell a sűrített szőlőmustnak a gyártó vagy a gazdasági szereplő telephelyére történő szállítására vonatkozó kísérő okmány(ok) egy, a tagállam illetékes hatósága által kiállított másolatát.
Az okmány 8. oszlopában kell feltüntetni azt a szőlőtermő övezetet, ahol a friss szőlőt szüretelték.
20. cikk
A támogatás odaítélésének feltételei
(1) A gyártók és a gazdasági szereplők kötelesek az 1493/1999/EK rendelet 35. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett célokra felhasználni a teljes sűrítettszőlőmust-mennyiséget, amelyre támogatási kérelmet adtak be. A kérelemben szereplő sűrítettmust-mennyiséghez képest 10 százalékos hiány megengedett.
(2) A gyártóknak és a gazdasági szereplőknek készletnyilvántartásokat kell vezetniük, amelyeknek különösen a következőket kell tartalmazniuk:
a) a beszerzett és a telephelyeikre naponta behozott sűrítettszőlőmust-szállítmányok, az e rendelet 19. cikke (2) bekezdésének b) és c) pontjában említett adatokkal együtt, valamint az eladó(k) neve és címe;
b) az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja szerinti célokra naponta felhasznált sűrített szőlőmust mennyisége;
c) az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett késztermékek naponta termelt és telephelyeikről feladott szállítmányai, a címzett(ek) nevével és címével együtt.
(3) A gyártók és a gazdasági szereplők írásban értesítik az illetékes hatóságot, az adott támogatási kérelem tárgyát képező összes sűrített szőlőmustnak az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett célokra történő felhasználásától számított egy hónapon belül, megengedve az e cikk (1) bekezdésében említett hiányt.
(4) A vis maior eseteit kivéve nem lehet támogatást fizetni, ha a gyártók vagy a gazdasági szereplők nem teljesítik az e cikk (1) bekezdésében megállapított követelményt.
(5) A vis maior eseteit kivéve, ha a gyártók vagy a gazdasági szereplők nem teljesítik a rendelet e cikkének (1) bekezdésétől eltérő egyéb követelményeit, a kifizetendő támogatást olyan összeggel csökkentik, amelyet az illetékes hatóság a kötelezettségszegés súlyosságától függően állapít meg.
(6) Vis maior eseteiben az illetékes hatóság állapítja meg azokat az intézkedéseket, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart.
21. cikk
A támogatás kifizetése
Az illetékes hatóság a ténylegesen felhasznált sűrített szőlőmust mennyisége után járó támogatást az e rendelet 20. cikke (3) bekezdésében említett adatok kézhezvételétől számított legkésőbb három hónapon belül fizeti ki.
22. cikk
Előlegfizetések
(1) Az e rendelet 18. cikkében említett gyártók és gazdasági szereplők igényelhetik a támogatással megegyező összeg előzetes kifizetését, amennyiben letétbe helyeztek egy, az említett összeg 120 százalékát kitevő biztosítékot az illetékes hatóság javára.
(2) Az (1) bekezdésben említett előlegeket három hónapon belül fizetik ki azt követően, hogy bizonyítékot szolgáltattak a biztosíték letételére vonatkozóan, feltéve hogy bizonyítani tudják, hogy a sűrített szőlőmustot kifizették.
(3) Miután az illetékes hatóság megkapta az e rendelet 20. cikkének (3) bekezdésében említett adatokat, és figyelembe véve a fizetendő támogatás mértékét, az (1) bekezdésben említett biztosítékot a 2200/85/EGK bizottsági rendelet 19. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően, az esettől függően egészben vagy részben fel kell szabadítani.
II. CÍM
MAGÁNRAKTÁROZÁSI TÁMOGATÁS
23. cikk
Cél
Ez a cím az 1493/1999/EK rendelet III. címe I. fejezetében említett raktározás támogatási rendszerének alkalmazása részletes szabályait állapítja meg.
24. cikk
Meghatározások
E cím alkalmazásában "termék": szőlőmust, sűrített szőlőmust, finomított szőlőmustsűrítmény és asztali borok, tekintet nélkül arra, hogy melyik borászati évben termelték azokat.
25. cikk
A támogatás mértéke
A raktározási támogatás az egész Közösségben a következő naponkénti és hektoliterenkénti átalányáron fizetendő:
a) szőlőmustra 0,01837 euró;
b) sűrített szőlőmustra 0,06152 euró;
c) finomított szőlőmustsűrítményre 0,06152 euró;
d) asztali borokra 0,01544 euró.
26. cikk
A kedvezményezettekre vonatkozó szabályok
(1) Az intervenciós hivatalok csak termelőkkel kötnek magánraktározási szerződéseket.
E cím alkalmazásában "termelő" bármely olyan természetes vagy jogi személy vagy ilyen személyek csoportja, aki, illetve amely a következő műveletek bármelyikét végzi vagy végezteti:
a) friss szőlő feldolgozása szőlőmusttá;
b) szőlőmust feldolgozása sűrített szőlőmusttá vagy finomított szőlőmustsűrítménnyé;
c) friss szőlő, szőlőmust vagy részben erjedt szőlőmust feldolgozása asztali borrá.
Az 1493/1999/EK rendelet 39. cikkében említett szervezeteket a tagjaik által előállított mennyiségek tekintetében termelőknek kell tekinteni. Az e rendelet 2. cikkében foglalt kötelezettségek teljesítéséért a magánraktározási szerződés tárgyát képező bort szállító egyes tagok felelnek.
(2) Termelők csak olyan termékekre köthetnek szerződéseket, amelyeket:
- saját maguk termeltek, vagy
- az ő felelősségükre termeltek, és az a tulajdonukat képezi, vagy
- az (1) bekezdés harmadik albekezdésében említett termelői szervezetek esetében, a tagjaik felelősségére termeltek.
(3) Valamely tagállam intervenciós hivatala csak az adott tagállam területén tárolt termékekre köthet szerződéseket.
(4) A termékek nem képezhetik egyidejűleg magánraktározási szerződés és az 565/80/EGK tanácsi rendelet 5. cikke (1) bekezdésében említett intézkedések tárgyát.
27. cikk
A támogatásra jogosult termékek jellemzői
A szerződések megkötésekor
a) az érintett szőlőmustoknak kizárólag az 1493/1999/EK rendelet 19. cikkének megfelelően borszőlőként osztályba sorolt fajtákból nyertnek kell lenniük, és természetes alkoholtartalmuk nem lehet alacsonyabb, mint az arra a szőlőtermő övezetre megállapított minimális természetes alkoholtartalom, amelyből származnak;
b) az asztali boroknak
i. meg kell felelniük az e rendelet II. mellékletében megállapított minimális minőségi követelményeknek arra a kategóriára vonatkozóan, amelyre a szerződést kötik;
ii. a reduktív cukortartalma legfeljebb literenkénti két gramm lehet, kivéve a Portugáliából származó asztali borokat, amelyeknek a reduktív cukortartalma literenkénti legfeljebb négy gramm lehet;
iii. megfelelően kell tűrniük, ha 24 órán át levegőnek vannak kitéve;
iv. kellemetlen ízektől mentesnek kell lenniük.
c) Az e rendelet 24. cikkében említett termékek radioaktivitási szintje nem haladhatja meg a közösségi szabályok alapján megengedett maximális szintet. A termékek radioaktív szennyezettségét azonban csak akkor vizsgálják, ha azt a helyzet megköveteli és csak a szükséges időszakon keresztül.
28. cikk
Támogatható mennyiségek
(1) A termelők által raktározási szerződésbe vont összes termékmennyiség nem haladhatja meg az érintett borászati évre az 1493/1999/EK rendelet 18. cikkének (1) bekezdésének megfelelően benyújtott termelési jelentésükben szereplő mennyiséget, hozzáadva bármilyen olyan mennyiséget, amelyet jelentésük benyújtását követően készítettek, és amelyet az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében említett nyilvántartásokba bejegyeztek.
(2) A szerződésekben szereplő minimális mennyiségnek asztali bor esetében 50 hektoliternek, szőlőmust esetében 30 hektoliternek, sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény esetében pedig 10 hektoliternek kell lennie.
29. cikk
A szerződések megkötése
(1) A termelők akkor köthetnek szerződéseket, ha a következő információkat megadják valamennyi tárolóedényről, amelyben az érintett terméket tárolják:
a) a termék azonosítását lehetővé tevő adatok;
b) a következő analitikai adatok:
i. szín;
ii. kén-dioxid-tartalom;
iii. vörös termékek esetében a hibridek hiánya, malvidol-diglükozid elemzéssel bizonyítva.
Szőlőmust, sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény esetében a következő információkat is meg kell adni:
c) az 558/93/EGK bizottsági rendelet mellékletében említett módszernek megfelelően használt refraktométeren20 °C-os hőmérsékleten leolvasott eredmény. A mérési eredmény hatóság általi ellenőrzése során 0,2-es eltérés megengedett.
Asztali borokra vonatkozóan a következő analitikai adatokat is meg kell adni:
d) a térfogatban számított összes alkoholtartalom;
e) a térfogatban számított tényleges alkoholtartalom;
f) összes savtartalom, literenkénti borkősavgrammban vagy literenkénti milliekvivalensben kifejezve; a tagállamok azonban ettől az előírástól fehérborok esetében eltekinthetnek;
g) az illósavtartalom, literenkénti ecetsavgrammban vagy literenkénti milliekvivalensben kifejezve; a tagállamok azonban ettől az előírástól fehérborok esetében eltekinthetnek;
h) a reduktív cukortartalom;
i) a viselkedés 24 órás levegőn tartáskor;
j) a kellemetlen ízek hiánya.
A fenti analitikai adatokat egy, az 1493/1999/EK rendelet 72. cikkében foglaltak szerinti hivatalos laboratóriumnak kell megállapítania, a szerződéskötést megelőző 30 napon belül.
(2) A tagállamok korlátozhatják az egy termelő által borászati évente megköthető szerződések számát.
(3) Asztali borokra nem köthető szerződés az adott bor első fejtése előtt.
(4) Azok a termelők, akik asztali borokra szeretnének raktározási szerződést kötni, kérelmük benyújtásakor tájékoztatják az intervenciós hivatalt a folyó borászati évben általuk termelt asztali bor összes mennyiségéről.
Ebből a célból be kell nyújtaniuk az 1493/1999/EK rendelet 18. cikkének (2) bekezdésében előírt termelési jelentés(ek) másolatát, és - adott esetben - az e rendelet 28. cikkében említett nyilvántartások másolatát. Azokban az esetekben, amikor a jelentés még nem áll rendelkezésre, ideiglenes tanúsítványt lehet készíteni.
(5) Az 1493/1999/EK rendelet 25. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül, a szerződéseknek legalább a következőket kell tartalmazniuk:
a) az érintett termelők neve és címe;
b) az intervenciós hivatal neve és címe;
c) a termék típusa e rendelet 25. cikke szerinti osztályozásban;
d) a mennyiség;
e) a tárolás helye;
f) a raktározási időszak első napja;
g) a támogatás összege euróban.
Asztali bor esetében a szerződéseknek ezen kívül tartalmazniuk kell:
h) nyilatkozatot arról, hogy az első fejtés megtörtént;
i) kikötést arra nézve, hogy a mennyiség a Bizottság által megállapított százalékkal csökkenthető az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően, amennyiben a szerződésekben foglalt összmennyiség jelentősen meghaladja az utolsó három borászati év átlagos mennyiségét; ilyen csökkentés nem csökkentheti a raktározott mennyiségeket a 28. cikk (2) bekezdésében említett minimális szintek alá. Ha ezt a kikötést alkalmazzák, a csökkentés előtti időszakra esedékes támogatás teljes összege kifizetendő marad.
(6) A tagállamok további információkat kérhetnek az érintett termék azonosítása végett.
30. cikk
Az e rendelet 2. cikkétől való eltérés
A tagállamok engedélyezhetik a szerződések megkötését, mielőtt a termelők bemutatták volna az e rendelet 2. cikkében említett bizonyítékot, feltéve hogy e szerződések tartalmaznak egy olyan nyilatkozatot a termelők részéről, amely bizonyítja, hogy teljesítették az e cikkben említett kötelezettségeiket vagy megfelelnek az e rendelet III. címének 58. cikkében említett követelménynek, és vállalják, hogy beszállítják a fennmaradó mennyiséget, amely ahhoz szükséges, hogy az illetékes nemzeti hatóság által megállapított határidőn belül teljes egészében eleget tegyenek kötelezettségeiknek.
Az első bekezdésben említett bizonyítékot az érintett borászati év augusztus 31. előtt kell bemutatni.
31. cikk
A raktározási időszak kezdete
(1) A raktározási időszak első napja a szerződés megkötését követő nap.
(2) Ha azonban a szerződés olyan raktározási időszakra vonatkozik, amely a megkötését követő első nap után kezdődik, a raktározási időszak első napja nem lehet február 16-nál később.
32. cikk
A raktározási időszak vége
(1) A szőlőmustra, sűrített szőlőmustra és finomított szőlőmustsűrítményre vonatkozó raktározási szerződések a megkötés napját követő augusztus 1. és november 30. között járnak le.
(2) Az asztali borokra vonatkozó raktározási szerződések a megkötés napját követő szeptember 1. és november 30. között járnak le.
(3) A lejárat napjának megállapítása érdekében a termelőknek nyilatkozatot kell küldeniük az intervenciós hivatalnak, amelyben meghatározzák a szerződés érvényességének utolsó napját. A tagállamok állapítják meg e nyilatkozatok bemutatásának követelményeit.
Nyilatkozat hiányában a szerződések november 30-án járnak le.
(4) Azok a termelők, akik nem folyamodtak előlegért e rendelet 38. cikke alapján, a szőlőmustot vagy sűrített szőlőmustot a raktározás ötödik hónapjának első napjától eladhatják exportra vagy szőlőlé készítésére.
Ilyen esetekben a termelők a (3) bekezdésnek megfelelően tájékoztatják az intervenciós hivatalt.
Az intervenciós hivatalok biztosítják, hogy a termékeket ténylegesen a bejelentett célra használják fel.
33. cikk
A szerződés előrehozott megszüntetése a termelő kérésére
(1) Azok a termelők, akik nem folyamodtak előlegért e rendelet 38. cikke alapján, június 1-jétől megszüntethetik a raktározási szerződést, ha a Bizottság a piaci trendek alakulása, a készletekről szóló információk és a szüreti előrejelzések fényében erre engedélyt ad.
(2) Ezenkívül, ha a Bizottság e rendelet 29. cikke (5) bekezdésének i) pontja alapján a szerződésekben foglalt mennyiségek csökkentéséről dönt, a termelők teljesen vagy részben, egyoldalúan megszüntethetik a szerződésüket a döntés közzétételét követő hónapban.
34. cikk
A tárolásra vonatkozó részletes végrehajtási szabályok
(1) A raktározott termékeknek a raktározási időszak egésze alatt és a szerződés érvényességének utolsó napjáig,
a) meg kell felelniük az 1493/1999/EK rendelet I. melléklete vonatkozó meghatározásainak;
b) meg kell felelniük legalább az érintett asztali bor kategória esetén megkövetelt minimális alkoholtartalomnak a szerződés megkötésének időpontjában;
c) nem tarthatók 50 literesnél kisebb kapacitású tárolóedényekben;
d) hordós kiszerelésűnek kell maradniuk; és
e) bor esetében közvetlen emberi fogyasztásra alkalmasnak kell maradniuk a raktározási időszak végéig.
(2) A 6. cikk sérelme nélkül, a szerződés tárgyát képező termékek csak olyan borászati eljárásoknak és kezeléseknek vethetők alá, amelyek minőségük megőrzéséhez szükségesek. A térfogat változása bor esetében nem haladhatja meg a szerződésben szereplő térfogat 2 százalékát, szőlőmust esetében a 3 százalékát. Ha tartálycsere történt, ezek a százalékok 1 százalékponttal nőnek. Ha ezeket a százalékokat a szerződés egészére nézve nem lépik túl, a támogatás egész összege kifizethető marad. Egyébként nem jár támogatás.
(3) E rendelet 33. cikkének sérelme nélkül, a termelők nem adhatják el vagy értékesíthetik bármilyen más módon a szerződés tárgyát képező terméket a szerződés érvényességi időtartama alatt.
Az első albekezdéstől eltérően a termelők a szerződés érvényességének időtartama alatt vállalhatják, hogy az annak tárgyát képező asztali bort az e rendelet III. címében szabályozott lepárlásra küldik a szerződés lejártakor.
(4) A termelők előzetesen, az érintett tagállam által megállapítandó időn belül értesítik az intervenciós hivatalt a szerződési időszak alatti bármilyen változásról
a) a raktározás helyét illetően; vagy
b) a termék betárolásának módját illetően. Ilyen esetekben jelezni kell, hogy milyen tárolóedényekben fogják a terméket véglegesen tárolni.
(5) Ha a termelők a szerződés tárgyát képező terméket más raktározási helyre vagy nem a hozzájuk tartozó telephelyre kívánják szállítani, a termék csak akkor szállítható el, ha az intervenciós hivatal - a (4) bekezdésnek megfelelő tájékoztatás után - azt engedélyezte.
(6) Azok a termelők, akik magánraktározási szerződést kötöttek szőlőmustra, ezt a mustot teljes egészében vagy részben feldolgozhatják sűrített szőlőmusttá vagy finomított szőlőmustsűrítménnyé szerződésük érvényességi időtartama alatt.
Azok a termelők, akik magánraktározási szerződést kötöttek sűrített szőlőmustra vonatkozóan, ezt a sűrített szőlőmustot teljes egészében vagy részben feldolgozhatják finomított szőlőmustsűrítménnyé szerződésük érvényességi időtartama alatt.
A termelők az előző két albekezdésben említett feldolgozási műveleteket végeztethetik harmadik féllel is, ha a feldolgozás után nyert termékek az érintett termelők tulajdonát képezik és a termelők előzetes bejelentést tettek. Az érintett tagállam ellenőrzi ezeket a műveleteket.
(7) Az érintett termelők írásban értesítik az intervenciós hivatalt az e cikk (6) bekezdésében említett feldolgozás kezdő időpontjáról, a raktározás helyéről és a termék tárolásának módjáról.
Ennek az értesítésnek a feldolgozási művelet kezdő időpontja előtt legalább 15 nappal meg kell érkeznie az intervenciós hivatalhoz.
A termelők a feldolgozási műveletek befejezési napját követően egy hónapon belül analitikai jelentést küldenek az intervenciós hivatalnak az így előállított termékről, amely legalább azokat az adatokat tartalmazza, amelyeket e rendelet 29. cikke megkövetel az adott termékre.
(8) Ha a (6) bekezdés alatt említett feldolgozást végzik, a szerződés tárgyát képező termék raktározási támogatása egyenlő
a) az e rendelet 25. cikkének a) pontjában említett összeggel a (6) bekezdés első albekezdésében említett feldolgozásra;
b) az e rendelet 25. cikkének b) pontjában említett összeggel a (6) bekezdés második albekezdésében említett feldolgozásra.
A támogatást az egész raktározási időszakra nézve, a szerződés tárgyát képező termék feldolgozás előtti mennyisége alapján kell kiszámítani.
35. cikk
Változások a termékben a tárolás alatt
(1) Ha a szerződés tárgyát képező termék egésze vagy egy része a szerződés érvényességi időtartama alatt nem felel meg többé e rendelet 34. cikkének (1) bekezdése követelményeinek, a termelő haladéktalanul értesíti az intervenciós hivatalt. Ezt az értesítést analitikai jelentéssel kell alátámasztani. Az intervenciós hivatal az analitikai jelentés keltezési napjától hatályosan megszünteti a szerződést az adott mennyiségre.
(2) Ha az intervenciós hivatal vagy bármely más felügyeleti hivatal által végzett ellenőrzés feltárja, hogy a szerződés tárgyát képező termék egésze vagy egy része nem felel meg többé az e rendelet 34. cikkének (1) bekezdésében megállapított követelményeknek a szerződés érvényességi időtartama alatt, az intervenciós hivatal az általa meghatározott időpontban megszünteti a szerződést az adott mennyiségre.
36. cikk
A támogatás odaítélésének feltételei
(1) A vis maior eseteit kivéve,
a) ha a termelők nem teljesítik e rendelet 34. cikkének (1)-(5) és (7) bekezdésében foglalt kötelezettségeiket vagy visszautasítják, hogy ellenőrzések alá vonják őket, nem fizethető ki támogatás;
b) ha a termelők nem teljesítik az e rendelet vagy a szerződés szerinti valamelyik kötelezettségüket, kivéve az a) pont alatt említetteket, a támogatást az illetékes hatóság által a kötelezettségszegés súlyosságától függően megállapított összeggel kell csökkenteni.
(2) Azokban az esetekben, ahol a vis maiort elismerik, az intervenciós hivatal megteszi azokat az intézkedéseket, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart.
37. cikk
A támogatás kifizetése
(1) A támogatást legkésőbb a szerződés lejárati napját követő három hónapon belül kell kifizetni, kivéve:
a) vis maior esetén;
b) ha közigazgatási vizsgálat kezdődött a támogatásra való jogosultság ügyében. Ilyen esetekben a kifizetést csak akkor lehet teljesíteni, ha a kérelmezőt támogatásra jogosultnak ismerték el.
(2) Olyan esetekben, ha egy szerződést e rendelet 33. vagy 36. cikkének megfelelően szüntettek meg, a kifizetendő támogatás a szerződés tényleges időtartamával arányos. A támogatást legkésőbb attól a naptól számított három hónap múlva kell kifizetni, amikor a szerződést megszüntették.
38. cikk
Előlegfizetések
(1) Azok a termelők, akik hosszú távú raktározási szerződést kötöttek, kérhetik egy, a szerződés elkészítésekor kiszámított támogatással egyenlő összeg előzetes kifizetését, feltéve hogy letétbe helyeztek egy, az említett összeg 120 százalékát kitevő biztosítékot az intervenciós hivatal javára.
Az előleget legkésőbb a biztosítékletételére vonatkozó igazolás bemutatásától számított három hónap múlva kell kifizetni.
A hátralékot legkésőbb a szerződés lejáratát követő három hónap múlva kell kifizetni.
(2) Az (1) bekezdésben említett biztosítékokat olyan, valamely intézmény által nyújtott biztosíték formájában kell letétbe helyezni, amely megfelel az azon tagállam által meghatározott kritériumoknak, amelyhez az intervenciós hivatal tartozik.
A biztosítékokat akkor lehet felszabadítani, ha a támogatás fennmaradó részét kifizették.
Ha a támogatásra való jogosultság e rendelet 36. cikke (1) bekezdése b) pontjának megfelelően elveszik, elvész az egész biztosíték.
Ha e rendelet 36. cikke (1) bekezdése b) pontjának alkalmazása kisebb támogatási összeget eredményez, mint a már kifizetett összeg, a biztosítékot annak az összegnek a 120 százalékával csökkenteni kell, amelyet az esedékes támogatáson felül fizettek ki. Az ily módon csökkentett biztosítékokat legkésőbb a szerződés lejártát követő három hónap múlva lehet felszabadítani.
(3) A tagállamok megteszik a szükséges kiigazításokat, amikor a 25. cikk (5) bekezdésének i) pontját alkalmazzák.
39. cikk
Minőségi borok
Az az asztali bor, amely raktározási szerződés tárgyát képezte, nem ismerhető el ezután m. t. minőségi bornak, illetve nem használható fel az 1493/1999/EK rendelet 54. cikkének (1) bekezdése szerint meghatározott m. t. minőségi bor, m. t. minőségi pezsgő, m. t. minőségi likőrbor vagy m. t. minőségi gyöngyözőbor készítésére.
III. CÍM
LEPÁRLÁS
Bevezetés
40. cikk
Cél
Ez a cím megállapítja az 1493/1999/EK rendelet III. címének II. fejezetében említett lepárlás alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat.
41. cikk
Fogalommeghatározások
(1) E cím alkalmazásában:
a) "termelő":
i. e cím I. fejezetének alkalmazásában: bármely olyan természetes vagy jogi személy vagy ilyen személyek csoportja, aki, illetve amely bort készített friss szőlőből, szőlőmustból, részben erjedt szőlőmustból vagy még erjedésben lévő újborból, amelyet személyesen állított elő vagy vásárolt, vagy bármely természetes vagy jogi személy vagy ezek csoportja, akikre, illetve amelyekre az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkében említett kötelezettségek vonatkoznak;
ii. e cím II. és III. fejezetének alkalmazásában: bármely olyan természetes vagy jogi személy vagy ilyen személyek csoportja, aki, illetve amely bort készített friss szőlőből, szőlőmustból, részben erjedt szőlőmustból vagy még erjedésben lévő újborból, amelyet személyesen állított elő vagy vásárolt;
b) "lepárló": bármely természetes vagy jogi személy vagy ilyen személyek csoportja,
i. aki, illetve amely bort, lepárlás céljára szeszezett bort, a borkészítés vagy a szőlő bármely más feldolgozásának melléktermékét párolja le; és
ii. akit, illetve amelyet elismertek annak a tagállamnak az illetékes hatóságai, amelynek területén a lepárlóüzemek találhatók;
c) "lepárlás céljára szeszezett bor készítője": bármely olyan természetes vagy jogi személy vagy ilyen személyek csoportja, kivéve a lepárlókat,
i. aki, illetve amely bort lepárlás céljára szeszezett borrá dolgoz fel; és
ii. akit, illetve amelyet elismertek annak a tagállamnak az illetékes hatóságai, amelynek területén a telephelyek találhatók;
d) "illetékes intervenciós hivatal":
i. a lepárlásra szánt bor beszállítására vonatkozó szerződések vagy jelentések átvétele és jóváhagyása, valamint a bornak a szeszezett bor készítésére történő beszállításra vonatkozó szerződések átvétele és jóváhagyása céljából az azon tagállam által kijelölt intervenciós hivatal, amelynek területén a bor a szerződés vagy a jelentés benyújtásakor található;
ii. a 69. cikk szerinti lepárlás céljára szeszezett bor készítőinek szóló támogatás kifizetése céljából, az azon tagállam által kijelölt intervenciós hivatal, amelynek területén a bort szeszezik;
iii. minden más esetben az azon tagállam által kijelölt intervenciós hivatal, amelynek területén a lepárlás történik.
(2) E cím alkalmazásában lepárlóknak kell tekinteni azokat a természetes vagy jogi személyeket vagy ilyen személyek csoportjait, kivéve a lepárlás céljára szeszezett bor készítőit, amennyiben
a) őket, illetve azokat elismerték annak a tagállamnak az illetékes hatóságai, ahol letelepedtek;
b) az (1) bekezdés a) pontja szerinti termelőtől bort vagy a borkészítés vagy a szőlő bármely más feldolgozásából származó melléktermékeket vásárolnak, hogy azt saját költségükre, valamely elismert lepárlóval lepároltassák; és
c) a termelőnek a vásárolt termékért legalább az érintett lepárolt termék minimális felvásárlási árát kifizetik.
A lepárlóknak tekintett személyek vagy csoportok ugyanazokkal a kötelezettségekkel és jogokkal rendelkeznek, mint a lepárlók.
(3) A tagállamok az általuk meghatározott szabályoknak megfelelően rendelkezhetnek úgy, hogy a szerződéskötés és a bor lepárlásra történő beszállítása céljából a bortermelői szövetkezetek társulásait kérelemre, a tagszövetkezetek által termelt és átadott borra vonatkozóan termelőnek lehet tekinteni. Az utóbbiak mindenesetre továbbra is a közösségi szabályok által megállapított jogokkal és kötelezettségekkel rendelkeznek.
Amennyiben valamely társulás egy meghatározott borászati évben e címben szabályozott lepárlási műveletet kíván végezni az érintett bortermelői szövetkezettel egyetértésben, erről írásban tájékoztatja az intervenciós hivatalt. Ilyen esetekben:
a) a tagszövetkezetek egyénileg nem írhatnak alá lepárlási szerződéseket, illetve nem szállíthatnak be az érintett lepárlásra;
b) az említett társulás által lepárlásra beszállított bor mennyiségét azoknál a szövetkezeteknél kell könyvelni, amelyek nevében a beszállítást végezték.
E rendelet 2. cikke alkalmazásában, amennyiben egy vagy több tagszövetkezet nem teljesíti az abban megállapított kötelezettségeket, az utóbbira vonatkozó következményekre való tekintet nélkül a társulást kizárják az érintett lepárlásra való beszállításokból a kötelességszegést elkövető bortermelői szövetkezetek nevében szállított bormennyiségek erejéig.
Azok a tagállamok, amelyek élni kívánnak az e bekezdésben foglalt lehetőséggel, erről tájékoztatják a Bizottságot és értesítik az e célból elfogadott rendelkezésekről. A Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot.
42. cikk
A lepárlók elismerése
(1) A tagállamok illetékes hatóságai ismerik el azokat a területükön letelepedett lepárlókat, amelyek az e címben szabályozott lepárlási műveleteket kívánnak végezni és az elismert lepárlókról listát állítanak össze. E hatóságok azonban dönthetnek úgy, hogy nem vesznek fel a listára olyan elismert lepárlókat, amelyek nem képesek legalább 92 térfogatszázalékos alkoholtartalmú termékek készítésére az e cím I. fejezete szerinti lepárlás során.
Az illetékes hatóságok felelősek az említett lista naprakészségéért, a tagállamok pedig annak minden későbbi módosítását továbbítják a Bizottsághoz. A Bizottság közzéteszi a listát és annak módosításait.
(2) Az illetékes hatóság ideiglenesen vagy véglegesen visszavonhatja az elismerést azoktól a lepárlóktól, amelyek nem teljesítik a közösségi szabályok szerinti kötelezettségeiket.
43. cikk
A lepárlással nyert alkohol
Az e címben szabályozott lepárlással csak a következő termékek nyerhetők ki:
a) semleges alkohol, amely megfelel az e rendelet III. melléklete szerinti meghatározásnak; vagy
b) borból vagy szőlőtörkölyből készült párlatok, amelyek megfelelnek a szeszes italok meghatározására, leírására és kiszerelésére vonatkozó [4] általános szabályok megállapításáról szóló, 1989. május 29-i 1576/89/EGK tanácsi rendelet 1. cikke (4) bekezdésének d) és f) pontja szerinti meghatározásoknak; vagy
c) olyan párlat vagy nyersalkohol, amelynek alkoholtartalma legalább 52 térfogatszázalék.
Ha az első albekezdés c) pontjában meghatározott terméket nyerik ki, az csak hivatalos felügyelet mellett használható fel:
i. szeszes ital készítésére;
ii. az a) vagy b) pontban említett valamely termékké történő feldolgozásra, kivéve a szőlőtörkölypárlatot;
iii. ipari célra szolgáló alkohol előállítására.
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a második albekezdésben szabályozott kötelezettségek teljesítésének biztosítására.
44. cikk
A semleges alkohol analízisének módszere
E rendelet V. melléklete tartalmazza a IV. mellékletben meghatározott semleges alkohol analízisének közösségi elemzési módszereit.
I. FEJEZET
KÖTELEZŐ LEPÁRLÁS
I. szakasz: A borkészítési melléktermékek lepárlása
45. cikk
Melléktermékek lepárlásra történő beszállításának kötelezettsége
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke alapján lepárlásra kötelezett termelők a kötelezettségüknek azáltal tesznek eleget, hogy legkésőbb az érintett borászati év július 15-ig
a) beszállítják lepárlásra összes törkölyüket és borseprőjüket valamely elismert lepárlóhoz; és
b) adott esetben lepárlásra beszállítanak bármilyen bort valamely elismert lepárlóhoz vagy szeszezettbor-készítőhöz.
Ha a termelők olyan lepárlóhoz szállítanak, amelynek elismerését visszavonták, a mennyiségeket el lehet számolni, de valamennyi közösségi intervencióra nincs jogosultság.
(2) Azoknak a termelőknek, akik nem készítettek bort vagy nem dolgoztak fel szőlőt semmilyen más módon szövetkezeti üzemben, és nem termelnek az adott borászati évben 25 hektoliternél több bort vagy mustot, nem kell beszállítaniuk.
A C. szőlőtermő övezet olaszországi részén és a portugál szőlőtermő övezetben az (1) bekezdésben említett kötelezettség alá eső személyek mentesíthetők e kötelezettség alól az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (8) bekezdésében foglalt lehetőség igénybevételével, feltéve hogy 25 hektoliternél több, de 40 hektoliternél kevesebb bornak megfelelő mennyiség felhasználásával bármely más módon készítettek bort vagy dolgoztak fel szőlőt.
46. cikk
A lepárlásra beszállított melléktermékekkel kapcsolatos követelmények
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (4) bekezdésétől eltérően az önocianin készítéséhez törkölyt szállító termelők lepárlásra szállított termékeiben lévő alkohol mennyisége a borban található alkoholénak legalább 5 százaléka kell legyen; m. t. minőségi fehérboroknál pedig legalább 7 %-a.
(2) Az e rendelet 48. cikkében meghatározott termékek formájában lepárlásra szállítandó alkohol mennyiségének meghatározásához a különböző szőlőtermő övezetekben alkalmazandó, térfogatban számított természetes alkoholtartalom egységes értéke a következő:
a) 8,5 % a B. övezetben;
b) 9,0 % a C. I. övezetben;
c) 9,5 % a C. II. övezetben;
d) 10,0 % a C. III. övezetben.
(3) A lepárlási költségek elfogadható határok között tartása érdekében a borkészítés melléktermékeinek a következő minimális átlagos követelményeknek kell megfelelniük a lepárlóüzembe szállításkor:
a) szőlőtörköly:
i. a B. szőlőtermő övezetben: két liter tiszta szesz/100 kilogramm;
ii. a C. szőlőtermő övezetben: két liter tiszta szesz/100 kilogramm, ha az érintett közigazgatási egységben a szőlőfajta-osztályozásban borszőlőfajtától eltérő fajtaként besorolt szőlőfajtákból nyerik; 2,8 liter tiszta alkohol/100 kilogramm, ha az érintett közigazgatási egységben a szőlőfajta-osztályozásban kizárólag borszőlőfajtaként besorolt fajtákból nyerik;
b) borseprő:
i. a B. szőlőtermő övezetben: három liter tiszta szesz/100 kilogramm, 45 % nedvességtartalom;
ii. a C. szőlőtermő övezetben: négy liter tiszta szesz/100 kilogramm, 45 % nedvességtartalom.
(4) Azon termelők esetében, akik saját termelésű bort szállítanak az ecetiparnak, a szállított borban lévő, tiszta szeszben kifejezett alkohol összegét le kell vonni az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke (3) bekezdésében említett kötelezettség teljesítéséhez lepárlásra beszállított borban lévő, tiszta szeszben kifejezett alkohol összegéből.
Azon termelők esetében, akik saját termelésű bort és melléktermékeket szállítanak a tagállamok által felügyelt kísérletekhez, a 47. cikkben említett felvásárlási árakra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni, és a lepárlónak 0,277 euró/térfogat %/hl támogatást kell fizetni.
Kísérletek esetében a tagállamok nem haladhatják meg a 100 tonna törkölyt és a 100 tonna borseprőt kísérletenként.
47. cikk
Felvásárlási ár
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (9) bekezdésében említett felvásárlási árat kell alkalmazni a hordós árura, a lepárló telephelyén átvéve.
(2) A lepárlók az (1) bekezdésben említett felvásárlási árat az érintett mennyiség lepárlóüzembe történő beszállítását követő három hónapon belül fizetik ki a termelőknek.
Ha azonban a termelő nem ellenzi, a lepárlók
a) a felvásárlási ár 80 százalékának megfelelő előleget fizethetnek a termelőnek, legkésőbb a termék beszállítását követő három hónap múlva; vagy
b) az a) pontban említett előlegfizetést a termék beszállítása után és az adott borászati év végét követő augusztus 31. előtt számukra kiállítandó számlák bemutatását követően legkésőbb egy hónap múlva teljesíthetik.
A lepárlóknak legkésőbb a következő október 31-ig kell kifizetniük a termelőknek a hátralékot.
48. cikk
A lepárlóknak fizetendő támogatás
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke szerint lepárolt termékekért a lepárlóknak fizetendő támogatást a következőképpen kell megállapítani alkoholtérfogat-százalékonként és a lepárlás során nyert termékhektoliterenként:
a) semleges alkohol esetében:
i. 0,6279 euró átalánytámogatás;
ii. 0,8453 euró támogatás a törköly után;
iii. 0,4106 euró támogatás borra és borseprőre;
b) szőlőtörkölypárlatok esetében 0,3985 euró,
és legalább 52 térfogatszázalék alkoholtartalmú, szőlőtörkölyből készült párlat vagy nyersalkohol esetében;
c) borpárlat esetében 0,2777 euró;
d) borból és borseprőből készült nyersalkohol esetében 0,2777 euró.
Ha a lepárló bizonyítékot szolgáltat arra, hogy a párlatot vagy a törköly lepárlása során nyert nyersalkoholt másképpen használták fel, mint törkölypárlatként, további 0,3139 euró/térfogat %/hl-es összeg fizethető ki.
(2) Ami törkölyből vagy borból és borseprőből lepárolt alkoholnak az (1) bekezdés a) pontjában említett differenciált támogatását illeti,
a) erről határozhatnak a tagállamok, ha az i. alpontban említett átalánytámogatás alkalmazása lehetetlenné teszi vagy teheti egy vagy több borkészítési melléktermék lepárlását a Közösség bizonyos térségeiben;
b) ezt kell kifizetni a lepárlóknak, ha e nyersanyagok valamelyike az adott borászati évben az általuk lepárolt összmennyiségnek több mint 60 százalékát teszi ki.
(3) Nem jár támogatás az olyan, lepárlásra szállított bormennyiségek után, amelyek több mint 2 százalékkal meghaladják a termelők e rendelet 45. cikkének (1) bekezdésében előírt kötelezettségeit.
49. cikk
Kivételek a lepárlásra történő beszállítás kötelezettsége alól
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkében megállapított kötelezettségek nem vonatkoznak
a) azokra a termelőkre, akik e rendelet 50. cikk (1) bekezdése szerint felügyelet mellett kivonják borkészítési melléktermékeiket;
b) az illatos fajtából készült minőségi pezsgő, valamint illatos fajtából készült meghatározott termőhelyről származó minőségi pezsgő és gyöngyözőbor termelőire, akik az ilyen borokat vásárolt és seprőmennyiség csökkentése érdekében stabilizált szőlőmustból vagy részben erjedt szőlőmustból készítették.
(2) Azoknak a termelőknek, akik nem készítettek bort vagy nem dolgoztak fel szőlőt semmilyen más módon szövetkezeti telephelyen és nem termelnek a kérdéses borászati évben 25 hektoliternél több bort vagy mustot, nem kell beszállítaniuk.
(3) A termelőknek bortermésük azon részére vonatkozóan, amelyet az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke szerinti lepárlás céljára egy lepárlóüzemhez ténylegesen beszállítottak, csak borkészítési melléktermékeket kell beszállítaniuk az említett rendelet 27. cikkének (3) bekezdése szerinti lepárlásra.
50. cikk
Kivonás
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (8) bekezdésében foglalt lehetőséggel csak a következő termelők élhetnek:
a) azok, akik olyan termőterületeken telepedtek le, ahol a lepárlás aránytalan terhet jelent. Az érintett területek listáját a tagállamok illetékes hatóságai állítják össze, amelyek erről értesítik a Bizottságot;
b) azok, akik nem készítettek bort vagy nem dolgoztak fel szőlőt semmilyen más módon szövetkezeti telephelyeken és akik számára az alacsony termelés, a termelés különleges jellemzői és a lepárlóüzemek elhelyezkedése miatt aránytalanok a lepárlási költségek.
(2) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke (7) és (8) bekezdésének alkalmazásában a melléktermékeket haladéktalanul, de legkésőbb annak a borászati évnek a végéig, amelyben előállították őket, ki kell vonni. A kivonást - a becsült mennyiségek megjelölésével együtt - vagy be kell jegyezni az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkének megfelelően vezetett nyilvántartásba, vagy azt az illetékes hatóságnak kell igazolnia.
A szóban forgó borseprő kivonását akkor lehet megtörténtnek tekinteni, ha azt denaturálták, hogy a borkészítésben való felhasználását lehetetlenné tegyék, és a denaturált seprő harmadik félnek történő elszállítását az első albekezdésben említett nyilvántartásba bevezették. A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy ezeket a tranzakciókat ellenőrizzék.
Azok a tagállamok, amelyeknek az évi bortermelése meghaladja a 25000 hektolitert, mintavétellel ellenőrzik legalább azt, hogy az 51. cikkben említett átlagos minimális alkoholtartalmat betartották-e és hogy minden mellékterméket visszavontak-e a megállapított határidőn belül.
51. cikk
A kivont melléktermékekre vonatkozó követelmények
Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (7) és (8) bekezdése szerinti felügyelet mellett kivont borkészítési melléktermékek minimális tisztaalkohol-tartalmának a következőnek kell lennie:
a) szőlőtörköly:
i. fehér m. t. minőségi bor esetében 2,1 liter/100 kg;
ii. egyéb esetekben 3 liter/100 kg;
b) borseprő:
i. fehér m. t. minőségi bor esetében 3,5 liter/100 kg;
ii. egyébként 5 liter/100 kg.
II. szakasz: A kettős hasznosítású fajták borának lepárlása
52. cikk
A bor lepárlásra való beszállításának kötelezettsége
Az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke alapján lepárlásra kötelezett termelőknek kötelezettségüket boruknak legkésőbb az adott borászati év július 15-ig valamely elismert lepárlóüzemhez való beszállításával kell teljesíteniük.
Az e rendelet 71. cikkében foglalt esetekben a kötelezettséget a bornak legkésőbb az adott borászati év június 15-ig valamely elismert szeszezettbor-készítőhöz való beszállításával kell teljesíteni.
53. cikk
A beszállítandó bor mennyisége
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 28. cikkében foglalt bor esetében a termelők kötelesek a termelésükkel azonos mennyiséget beszállítani, levonva ebből:
a) a szokásosan termelt mennyiségnek megfelelő mennyiséget, az e cikk (2) bekezdésében meghatározott számítás alapján;
b) minden olyan mennyiséget, amelyről bizonyítani tudják, hogy azt az adott borászati év július 15. előtt exportálták.
A termelők levonhatnak egy további, legfeljebb 10 hektoliteres mennyiséget a beszállítandó mennyiségből.
(2) A borszőlőfajtaként és más hasznosítású fajtaként is osztályozott fajták szőlőjéből készült bor esetében a szokásosan termelt bor összes mennyisége minden közigazgatási egységben a következő borászati évek során termelt átlagos mennyiség:
- 1974/75-től 1979/80-ig a Tízek Közösségében,
- 1978/79-től 1983/84-ig Spanyolországban és Portugáliában,
- 1988/89-től 1993/94-ig Ausztriában.
Olyan borok esetében azonban, amelyeket egy adott közigazgatási egységben borszőlőfajtaként és borpárlatok készítésére szolgáló fajtaként is besorolt fajták szőlőjéből készítettek, ebből a mennyiségből le kell vonni a bejegyzett eredetmegjelöléssel rendelkező borpárlatok készítésétől eltérő célból lepárolt mennyiségeket.
Ami az első albekezdésben említett bort illeti, a szokásosan hektáronként termelt mennyiséget az érintett tagállamok határozzák meg, megállapítva az ugyanazon, az említett albekezdésben említett referencia-időszak alatt az adott közigazgatási egységben borszőlőfajtaként és egyéb hasznosítású fajtaként is osztályozott fajták szőlőjéből készített bor arányát.
(3) Az egyes termelők által termelt összes mennyiség az 53. cikk (1) bekezdésében foglalt és az 1493/1999/EK rendelet 18. cikkében említett termelési jelentésben megállapított bormennyiségeknek, valamint az említett rendelet 70. cikkében előírt nyilvántartásba bejegyzett olyan mennyiségeknek az összege, amelyeket a termelő a termelési jelentés benyújtása után nyert ki az említett rendelet 28. cikkében említett, a jelentésben feltüntetett fajták szőlőjéből vagy a szőlőjükből készült mustból.
(4) Az 1998/99-es borászati évtől kezdve - az előző bekezdéstől eltérően - az olyan bor tekintetében, amelyet az adott közigazgatási egységben borszőlőfajtaként és borpárlat készítésére való fajtaként is osztályozott fajta szőlőjéből nyertek, a tagállamok felhatalmazást kapnak arra, hogy engedélyezzék azoknak a termelőknek, akik az 1997/98-as borászati évtől az 1493/1999/EK rendelet 8. cikkében előírt támogatásban részesültek szőlőtermő területeik egy részének a termelésből való végleges kivonásáért, hogy a kivágást követően öt évig a kivágás előtti szinten tartsák a szokásosan termelt mennyiséget.
54. cikk
Kivételek a lepárlás céljára történő beszállítás kötelezettsége alól
Ha az 1493/1999/EK rendelet 28. cikkének (1) bekezdése alapján eltérést tesznek lehetővé, az említett cikk tárgyát képező bort el lehet szállítani
a) egy vámhivatalba, az exporttal kapcsolatos vámkezelés elvégzése végett, amelyet követően a bort kivonják a Közösség vámterületéről; vagy
b) egy elismert, lepárlás céljára szeszezett bort készítő telephelyére, szeszezés céljából.
55. cikk
Felvásárlási ár
(1) A lepárlók az 1493/1999/EK rendelet 28. cikkének (3) bekezdésében meghatározott felvásárlási árat a lepárlóüzembe történt beszállítás napját követően három hónapon belül kifizetik a beszállított mennyiségért a termelőknek. Ez az ár hordós árura vonatkozik, a termelő telephelyén.
(2) Az 53. cikk (2) bekezdésének második albekezdésben említett bor esetében a felvásárlási árat az 1493/1999/EK rendelet 28. cikk (3) bekezdésének megfelelően Franciaország arányosan feloszthatja a lepárlásra kötelezettek között a hektáronkénti hozam alapján. Az adott tagállam által elfogadott rendelkezéseknek biztosítaniuk kell, hogy az összes lepárolt borra ténylegesen kifizetett átlagár 1,34 euró/térfogat %/hl legyen.
56. cikk
A lepárlóknak fizetendő támogatás
Az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke (5) bekezdésének a) pontjában említett támogatás összegét a következők szerint kell meghatározni, a lepárlás során nyert termék hektoliterenkénti, térfogatszázalékban megadott alkoholtartalma alapján:
a) semleges alkohol: 0,7728 euró;
b) borból származó szeszes italok, nyersalkohol és borpárlat: 0,6401 euró.
57. cikk
Az egyes lepárlási műveletek során nyert alkoholra vonatkozó követelmények
Olyan borok közvetlen lepárlásából, amelyeket ugyanabban a közigazgatási egységben borszőlőfajtaként és borpárlat készítésére való szőlőfajtaként is osztályba sorolt szőlőből nyertek, csak 92 térfogatszázalék vagy afölötti alkoholtartalmú termék állítható elő.
III. szakasz: E fejezet I. és II. szakaszára vonatkozó közös rendelkezések
58. cikk
Részleges beszállítások
Az e rendelet 45. és 52. cikkében említett kötelezettségek valamelyike alá eső termelők, akik legalább 90 százalékát beszállították annak a termékmennyiségnek, amelyet a folyó borászati év július 15-ig kötelesek beszállítani, kötelezettségüket a fennmaradó mennyiség beszállításával teljesíthetik egy, az illetékes nemzeti hatóság által megállapított időpont előtt, amely nem lehet később, mint a következő borászati év augusztus 31.
Ilyen esetekben:
a) az első albekezdésben említett fennmaradó mennyiségek felvásárlási árát és az ezekből termelt és az intervenciós hivatalhoz beszállított alkohol árát egy, az adott lepárlási műveletre megállapított semleges alkohol támogatásával megegyező összeggel kell csökkenteni e rendelet 48. cikke (1) bekezdése a) pontja i. alpontjának, valamint 56. cikke a) pontjának megfelelően;
b) nem lehet támogatást fizetni az intervenciós hivatalokhoz be nem szállított lepárlási termékekre;
c) a kötelezettséget az első albekezdésnek megfelelően megállapított időpontban kell teljesítettnek tekinteni;
d) a lepárlásra, az a) pontban említett ár kifizetéséről szóló igazolás benyújtására és az alkohol intervenciós hivatalhoz történő beszállítására vonatkozó határidőt az illetékes hatóságnak kell kiigazítania, figyelembe véve a beszállítás meghosszabbított határidejét.
59. cikk
A beszállítás igazolása
A beszállítás igazolására a lepárlók a következő borászati év augusztus 31. előtt igazolást állítanak ki a termelőknek, amely tartalmazza legalább a beszállított termékek típusát, mennyiségét és térfogatban számított alkoholtartalmát, valamint a beszállítás időpontjait.
Ha azonban a termelők az általuk lepároltatandó termékeket olyan lepárlóüzembe szállítják, amely más tagállamban van, mint amelyikből a termék származik, a lepárló kéri annak a tagállamnak az intervenciós hivatalától, ahol a lepárlás történik, hogy az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében előírt, a termék szállítását kísérő hivatalos okmányon igazolja, hogy a lepárlóüzem átvette a szóban forgó termékeket. A lepárló a megfelelően igazolt dokumentum másolatát a lepárlandó termékek átvételétől számított egy hónapon belül továbbítja a termelőhöz.
60. cikk
A lepárlók által az intervenciós hivatalnak szolgáltatandó igazolások
(1) A támogatás elnyerése érdekében a lepárlóknak legkésőbb az adott borászati évet követő november 30-ig kérelmet kell benyújtaniuk az intervenciós hivatalhoz, mellékelve a kérelem tárgyát képező mennyiségekre vonatkozóan
a) i. bor és borseprő esetében az egyes termelők beszállításainak összefoglalását, feltüntetve legalább
- a típust, a mennyiséget, a színt és a térfogatban számított alkoholtartalmat,
- az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkének (1) bekezdésben előírt irat számát, ha ilyen iratra szükség van a terméknek a lepárló telephelyére történő szállításához, vagy - egyéb esetben - a nemzeti szabályok szerint használt szállítási irat hivatkozási számát;
ii. szőlőtörköly esetében azon termelők nevét tartalmazó listát, akik törkölyt szállítottak be, valamint az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke szerinti lepárlásra beszállított törkölyben található alkohol mennyiségét;
b) egy nyilatkozatot a tagállam által kijelölt illetékes hatóság pecsétjével, feltüntetve abban legalább
i. a lepárlással nyert termékek mennyiségét, az e rendelet 43. cikke szerinti kategóriánként bontva;
ii. e termékek előállításának időpontjait;
c) igazolást arról, hogy a meghatározott időn belül kifizették a termelőnek az érintett lepárlási műveletre megállapított minimális felvásárlási árat.
A tagállamok rendelkezhetnek azonban egyszerűsített ügyintézésről a borkészítés melléktermékeinek lepárlásáért fizetendő minimális felvásárlási ár kifizetéséről szóló igazolás bemutatására vonatkozóan, miután megszerezték ehhez a Bizottság egyetértését.
(2) Ha a termelők maguk végzik a lepárlást, az (1) bekezdésben említett iratokat egy, a tagállam illetékes hatósága által lepecsételt nyilatkozat helyettesíti, amely feltünteti legalább:
a) a lepárlandó termék típusát, mennyiségét, színét és térfogatban számított alkoholtartalmát;
b) a lepárlásból nyert termékek mennyiségét, az e rendelet 43. cikke szerinti kategóriánként bontva;
c) e termékek előállításának időpontját.
(3) A minimális ár kifizetésének igazolását helyettesítheti annak igazolása, hogy biztosítékot helyeztek letétbe az intervenciós hivatal javára. A biztosítéknak a kérelmezett támogatás 120 százalékával kell egyenlőnek lennie.
Ilyen esetekben annak igazolását, hogy a lepárló kifizette az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke (9) bekezdésében vagy 28. cikke (3) bekezdésében említett teljes felvásárlási árat, legkésőbb az adott borászati évet követő február utolsó napjáig kell benyújtani az intervenciós hivatalhoz.
(4) Az e rendelet 47. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében említett esetekben a felvásárlási ár kifizetésének igazolását az előlegfizetésről szóló igazolás helyettesíti.
(5) Az intervenciós hivatal a lepárlónak vagy - a (2) bekezdésben említett esetekben - a termelőnek legkésőbb a kérelem és a szükséges iratok együttes benyújtásától számított három hónap múlva fizeti ki a támogatást.
(6) Ha megállapítják, hogy a lepárló nem fizette ki a felvásárlási árat a termelőnek, az intervenciós hivatal az adott borászati évet követő június 1. előtti támogatással egyenlő összeget fizet a termelőnek, adott esetben a termelő tagállamának intervenciós hivatalán keresztül.
61. cikk
A lepárlási műveletek időpontja
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkében megállapított kötelezettség teljesítéseként beszállított bor az adott borászati év január 1-je előtt nem párolható le.
(2) A lepárlók legkésőbb minden hó 10-éig kimutatást küldenek az intervenciós hivatalnak a megelőző hónapban lepárolt és előállított termékek mennyiségéről, az utóbbiakat az e rendelet 43. cikkében foglalt kategóriák szerint bontva.
(3) Nem kerülhet sor lepárlásra az adott borászati év július 31-e után.
62. cikk
Alkohol beszállítása az intervenciós hivatalhoz
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke (12) bekezdése és 28. cikke (6) bekezdése alkalmazásának sérelme nélkül, a lepárlók a legalább 92 térfogatszázalék alkoholtartalmú termékeket legkésőbb az adott borászati évet követő november 30-ig szállíthatják be az intervenciós hivatalnak.
Az első albekezdésben említett termék előállításához szükséges műveleteket vagy az érintett terméket az intervenciós hivatalhoz beszállító lepárlóüzemében végezhetik el, vagy egy bérlepárlóüzemben.
Kivéve azt az esetet, ha e cikk (2) bekezdésének második albekezdését alkalmazzák, az intervenciós hivatalhoz beszállító lepárlók fizikailag nem tárolhatják telephelyeiken a beszállított alkoholt; ezt az intervenciós hivatal igazgatásában álló telephelyeken kell tárolni.
(2) Az intervenciós hivatalhoz beszállított nyersalkoholért a lepárlóknak fizetendő árat térfogat%/hl-ben kell megállapítani a következőképpen:
a) az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke alapján végzett lepárláskor:
i. átalányár: 1,654 euró;
ii. törkölyalkohol: 1,872 euró;
iii. borból és borseprőből párolt alkohol: 1,437 euró;
b) az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke alapján végzett lepárláskor:
- az ár: 1,799 euró.
Ha az alkoholt azon a telephelyen tárolják, ahol azt termelték, a fenti árakat 0,5 euró/térfogatszázalék/hl alkohollal kell csökkenteni.
(3) Ami a törkölyalkohol, a boralkohol és a borseprőből párolt alkohol (2) bekezdés a) pontjában említett differenciált árát illeti;
a) erről határozhatnak a tagállamok, ha az átalányárak alkalmazása lehetetlenné teszi vagy teheti egy vagy több borkészítési melléktermék lepárlását a Közösség bizonyos termőhelyein;
b) ezt kell fizetni a lepárlóknak, ha e nyersanyagok egyike az adott borászati évben az általuk lepárolt összmennyiségnek több mint 60 százalékát teszi ki.
(4) Olyan lepárlók esetében, akik e rendelet 48. és 56. cikke alapján támogatásban részesültek, a (2) bekezdésben említett árakat a támogatással azonos összeggel kell csökkenteni.
(5) Az intervenciós hivatal legkésőbb az alkohol beszállításának napját követő három hónap múlva fizet a lepárlóknak, feltéve hogy a 60. cikkben említett iratokat és igazolásokat bemutatták.
II. FEJEZET
ÖNKÉNTES LEPÁRLÁSOK
63. cikk
Az 1493/1999/EK rendelet 29. cikke szerinti lepárlás megnyitása
(1) Az asztali borok és az asztali borok készítésére alkalmas borok 1493/1999/EK rendelet 29. cikkében említett lepárlása minden borászati év szeptember 1-jén elkezdődik.
(2) Az egyes termelők által lepároltathatott asztali bor és asztali bor készítésére alkalmas bor térfogatát az elmúlt három borászati évben ilyen borból termelt és bejelentett legnagyobb térfogat 40 százalékára kell korlátozni, ideértve a folyó évet, ha a termelési jelentést már leadták. A fenti százalék alkalmazásakor, a termelt asztali bor mennyisége az, amelyet az 1493/1999/EK rendelet 18. cikkének (1) bekezdésében említett termelési jelentés "Asztali borok" elnevezésű oszlopában borként megadnak.
(3) Minden termelő, aki asztali bort vagy asztali bor készítésére alkalmas bort termelt, szerződést köthet vagy az e rendelet 65. cikkében említett nyilatkozatot tehet. A szerződéshez mellékelni kell a hektoliterenként 5 euró összegű biztosíték letétbe helyezéséről szóló igazolást. Ezeket a szerződéseket nem lehet átruházni.
(4) A tagállamok minden hónap 5-én és 20-án, vagy a rákövetkező első munkanapon értesítik a Bizottságot az ilyen lepárlásokra a megelőző hónap 16. és 31. napja között, illetve a folyó hó 1. és 15. napja közötti időszakban kötött szerződésekben foglalt összmennyiségről.
(5) A tagállamok akkor hagyhatják jóvá ezeket a szerződéseket, ha tíz munkanap eltelt a Bizottságnak a (4) bekezdés szerinti értesítésétől, hacsak a Bizottság időközben nem hozott különleges intézkedést. A (4) bekezdés szerinti, következő értesítés időpontjáig a tagállamok jelentik a Bizottságnak a jóváhagyott szerződések összmennyiségét.
(6) Ha azok a mennyiségek, amelyre szerződéseket kötöttek, és amelyekről a (4) bekezdésnek megfelelően meghatározott napon értesítették a Bizottságot, meghaladják vagy meghaladhatják a rendelkezésre álló költségvetési forrásoknak megfelelő mennyiségeket vagy lényegesen túllépik vagy túlléphetik a szeszesital-ágazat felvevőképességét, a Bizottság százalékos értéket állapíthat meg az érintett szerződésekben foglalt mennyiségek elfogadására, és/vagy felfüggesztheti az új szerződések bejelentését. Ebben az esetben a (3) bekezdésben említett biztosítékot fel kell szabadítani azokra a mennyiségekre nézve, amelyekre szerződést kötöttek, de amelyeket nem hagytak jóvá.
A Bizottság is megállapíthat százalékot a megkötött szerződések elfogadására, vagy felfüggesztheti az új szerződések bejelentését az új szerződések rendellenes fejlődése eseteiben, vagy ha komoly kockázata van annak, hogy a lepárlásból származó termékek hagyományos kínálatának folyamatosságát ez torzítaná.
(7) Az olyan megkötött szerződéseket, amelyekről a (4) bekezdésnek megfelelően nem értesítették a Bizottságot, nem lehet jóváhagyni.
(8) A (3) bekezdésben említett biztosítékot a beszállított mennyiségekkel arányban kell felszabadítani, amint a termelő igazolja a lepárlóüzemhez történt beszállítást.
(9) A szerződés szerinti mennyiséget legkésőbb ugyanazon borászati év június 30-ig kell beszállítani a lepárlóüzembe.
64. cikk
A támogatás összege
(1) A lepárlóknak vagy - az e rendelet 65. cikkének (3) bekezdésében említett esetekben - a termelőknek az e fejezet alá tartozó lepárlás keretében lepárolt borért fizetendő támogatást a lepárlással előállított termék alkoholtérfogat-százalékára és hektoliterére vetítve a következőképpen kell megállapítani:
a) az 1493/1999/EK rendelet 29. cikkének (4) bekezdése szerinti elsődleges támogatás:
- nyersalkoholra és borból lepárolt szeszes italokra 1,751 euró/térfogat %/hl,
- semleges alkoholra 1,884 euró/térfogat %/hl;
b) az 1493/1999/EK rendelet 29. cikkének (6) bekezdése szerinti kiegészítő támogatás: 0,0336 euró/hl/nap.
(2) Azok a lepárlók, akik kiegészítő támogatást szeretnének kapni, tájékoztatják az intervenciós hivatalt a tárolni kívánt termék mennyiségéről, jellemzőiről és a tárolás tervezett kezdő időpontjáról. Ezt a tájékoztatást a tárolás megkezdése előtt legalább 30 nappal meg kell tenni.
Amennyiben az intervenciós hivatal nem emel kifogást a fenti 30 napos határidőn belül, a tárolás tervezett kezdő napját kell a tényleges kezdő napnak tekinteni.
(3) Az (1) bekezdés b) pontjában említett kiegészítő támogatást csak a következőkre lehet fizetni:
- legalább 100 hl alkohol, amelyet legalább 100 hl-es kapacitású tárolóedényekben raktároznak,
- legfeljebb 12 hónap december 1-jétől számítva,
- legalább hat hónap.
A lepárlók június 1-jével megszüntethetik az alkohol raktározását, ha a Bizottság az ágazat helyzete alapján erre felhatalmazást ad.
(4) Az elsődleges támogatás esetében az intervenciós hivatal a lepárlóknak vagy - az e rendelet 65. cikkének (3) bekezdésében említett esetekben - a termelőknek az e cikk (1) bekezdésének megfelelően kiszámított támogatást a rendelet 65. cikkének (10) bekezdésében említett igazolás benyújtásától számított legfeljebb három hónapon belül fizeti ki.
Az intervenciós hivatal a kiegészítő támogatást legkésőbb a raktározási időszak végét követő három hónap múlva fizeti ki.
(5) Azt az alkoholt, amelyre e cikk alapján támogatást fizettek ki, ezt követően a hatóságok nem vásárolhatják fel. Ha a lepárlók ennek ellenére szeretnék eladni alkoholjukat a hatóságoknak, először vissza kell fizetniük a kapott támogatást.
(6) Az (5) bekezdéstől eltérve, azokra a hatóságokra, amelyeknek az alkohol eladására olyan programjuk van, amely nem ütközik a hagyományos felhasználásokkal, mint például agrár-környezetvédelmi program az alkohol üzemanyag-ágazatban való eladására, nem vonatkozik az (5) bekezdés az alkoholmennyiségek ilyen program keretében történő eladását illetően.
III. FEJEZET
AZ I. ÉS II. FEJEZETRE VONATKOZÓ KÖZÖS RENDELKEZÉSEK
I. szakasz: Általános rész
65. cikk
Szállítási szerződések
(1) Minden termelőnek, aki az 1493/1999/EK rendelet 29. és 30. cikke szerinti lepárlásra saját termeléséből bort kíván beszállítani, szállítási szerződést vagy szállítási szerződéseket (a továbbiakban: "szerződést") kell kötnie egy vagy több lepárlóval. A lepárlók ezeket a szerződéseket jóváhagyás végett bemutatják az illetékes intervenciós hivatalnak a tagállamok által meghozott rendelkezéseknek megfelelően meghatározandó időpont előtt.
A szerződés bemutatásával együtt az intervenciós hivatal részére igazolni kell, hogy a termelők ténylegesen megtermelték és birtokolják a beszállítandó bormennyiséget. Ilyen igazolásra nincs szükség azokban a tagállamokban, ahol a hatóságoknak más rendelkezések alapján már van erre vonatkozó bizonyítékuk.
Az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikkében megállapított kötelezettségek alá tartozó termelőknek azt is igazolniuk kell a lepárlók felé, hogy teljesítették e kötelezettségeket az e rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében meghatározott időszakban.
(2) A szerződések legalább a következő információkat tartalmazzák a tárgyukat képező borról:
a) a mennyiség, amely nem lehet 10 hektoliternél kevesebb;
b) a különböző jellemzők, különösen a szín.
A termelők csak akkor szállíthatják lepárlásra a borukat, ha szerződésüket az illetékes intervenciós hivatal jóváhagyta. Az illetékes hatóság korlátozhatja az egy termelő által megköthető szerződések számát.
Ha a lepárlást más tagállamban hajtják végre, mint amelyben a szerződést jóváhagyták, az az intervenciós hivatal, amelyik a szerződést jóváhagyta, a jóváhagyás egy másolatát megküldi a lepárlás tagállamának intervenciós hivatalának.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett termelők,
a) akik maguk rendelkeznek lepárlófelszereléssel, és az e fejezet alá tartozó lepárlás elvégzését tervezik; vagy
b) akiknek szándékában áll boraik nevükben történő lepároltatása valamely elismert, szerződés alapján dolgozó lepárló üzemében, lepárlásra való beszállítási nyilatkozatot kell benyújtaniuk (a továbbiakban: "nyilatkozat") az illetékes intervenciós hivatalhoz jóváhagyás végett egy később meghatározandó időpont előtt.
Az 1493/1999/EK rendelet 27. és 28. cikkében említett kötelezettségek alá tartozó termelőknek igazolniuk kell az illetékes intervenciós hivatal részére azt is, hogy teljesítették e kötelezettségeiket az e rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében meghatározott referencia-időszakban.
(4) A (3) bekezdés alkalmazásában a szerződést helyettesíti
a) a (3) bekezdés első albekezdésének a) pontjában említett esetben a nyilatkozat;
b) a (3) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett esetben a nyilatkozat, együtt a termelő és a lepárló közötti, a termelő nevében történő lepárlásra való beszállításra vonatkozó szerződéssel.
(5) A lepárlásra szállított bor jellemzőinek azonosnak kell lenniük az e cikkben foglalt szerződésben vagy nyilatkozatban szereplőkkel.
Nem jár támogatás:
a) ha a lepárlásra ténylegesen beszállított bormennyiség kevesebb mint 95 %-a a szerződésben vagy a nyilatkozatban szereplő mennyiségnek;
b) olyan bormennyiségért, amely meghaladja a szerződésben vagy a nyilatkozatban szereplő mennyiség 105 százalékát;
c) olyan bormennyiségért, amely meghaladja az adott lepárlási művelet esetén teljesítendő maximális mennyiséget.
(6) A lepárlók az 1493/1999/EK rendelet 29. és 30. cikke alapján az alkohol térfogatszázalékában és hektoliterben meghatározott árat fizetik a termelőknek a hozzájuk beszállított borért úgy, hogy ezek az árak hordós termékre, a termelő telephelyén történő átvétel esetére vonatkoznak.
(7) A lepárlók a bor beszállítását követő három hónapon belül fizetik ki a termelőknek a (6) bekezdésben említett minimális felvásárlási árat, ha a termelők a beszállítást követően két hónapon belül benyújtották az illetékes hatóságnak az e cikk (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett igazolást. Ha az említett igazolást a beszállítás után több mint két hónap múlva nyújtják be, a lepárlóknak egy hónapon belül kell fizetniük.
(8) A lepárlók a megállapított határidőn belül továbbítják az intervenciós hivatalhoz
a) minden egyes termelő minden egyes szállítmányáról, akik hozzájuk bort szállítottak be, a bor mennyiségére, színére és térfogatban számított tényleges alkoholtartalmára vonatkozó adatokat, a bornak a lepárló telephelyére történő szállításához használt, az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében előírt okmány számával együtt;
b) az igazolást arról, hogy a szerződésben vagy a nyilatkozatban szereplő bor teljes mennyiségét lepárolták a megadott időn belül;
c) az igazolást arról, hogy kifizették a termelőnek az e cikk (7) bekezdésében említett vételárat a megadott időn belül.
A (9) bekezdésben említett esetben a termelőknek csak a b) pontban említett igazolást kell benyújtaniuk.
A lepárlók legkésőbb minden hónap 10-éig kimutatást küldenek az intervenciós hivatalnak a megelőző hónapban lepárolt és előállított termékek mennyiségéről, az utóbbiakat e rendelet 43. cikkében foglalt kategóriák szerint bontva.
(9) Ha a lepárlást a termelők maguk végzik el lepárlói minőségben, vagy a termelő megbízásából eljáró lepárlóként, a (8) bekezdésben kért információt a termelő nyújtja be az illetékes intervenciós hivatalhoz.
(10) A tagállamok a szerződésekben szereplő bort reprezentatív szúrópróbaszerű ellenőrzésekkel vizsgálják, és különösen azt ellenőrzik, hogy
a) a termelő ténylegesen megtermelte és birtokolja-e a beszállítandó bormennyiséget;
b) a szerződésben foglalt bor abba a kategóriába tartozik-e, amelyre a lepárlást megnyitották.
A szerződés bemutatásának napjától annak jóváhagyása és a bor lepárlóüzembe érkezése napjáig az ellenőrzésre bármikor sor kerülhet. Azoknak a tagállamoknak, amelyek hatékonyabb rendszerrel rendelkeznek az e bekezdés első albekezdésének a) pontja szerinti ellenőrzésekhez, csak a termékek lepárlóüzembe való beérkezésekor kell az ellenőrzést elvégezniük.
66. cikk
Előlegfizetések
(1) A lepárlók vagy - az e rendelet 65. cikkének (3) bekezdésében említett esetben - a termelők kérhetik egy, az adott lepárlási műveletre megállapított támogatással egyenlő összeg előzetes kifizetését, ha biztosítékot helyeztek letétbe az intervenciós hivatal javára. Ez a biztosíték egyenlő az említett összeg 120 százalékával.
Az első albekezdésben említett összeget a szerződésben vagy a beszállítási nyilatkozatban foglalt borra feltüntetett alkohol térfogatszázalékában és e bor hektoliter egységére kell kiszámítani, vagy - az e rendelet 64. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett kiegészítő támogatás esetén - a tiszta alkohol hektoliterére. Az intervenciós hivatal legkésőbb a biztosíték letételéről szóló igazolás bemutatását követően három hónappal fizeti ki az előleget, ha a szerződést jóváhagyták.
(2) Az intervenciós hivatal akkor szabadítja fel a biztosítékot, ha a 65. cikk (8) bekezdésében említett igazolást a megadott időn belül bemutatták.
67. cikk
EMOGA-hozzájárulás a lepárlási műveletek költségeihez
(1) Az intervenciós hivataloknál felmerült, hogy az alkohol felvásárlásával kapcsolatos kiadások egy részét az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap Garancia Részlege finanszírozza.
A pénzügyi hozzájárulás megegyezik az e rendelet 48. és 56. cikkében és 68. cikkének a) pontjában, az 1493/1999/EK rendelet 3. cikke alapján meghatározott támogatással.
(2) E hozzájárulásra az 1258/1999/EK rendelet [5] 4. és 6. cikkét kell alkalmazni.
II. szakasz: Szeszezett bor
68. cikk
Feldolgozás szeszezett borrá
(1) Az e rendelet alapján lepárlandó bort szeszezni lehet. Ebben az esetben, az ilyen szeszezett bor lepárlásával nyerhető termék csak borpárlat lehet.
(2) Lepárlás céljára bort szeszezni csak hivatalos felügyelet mellett lehet.
Ebből a célból:
a) az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében előírt irat(ok)ban és nyilvántartás(ok)ban fel kell tüntetni a térfogatban számított tényleges alkoholtartalom növekedését, térfogatszázalékban kifejezve, megadva az alkoholtartalmat a párlatnak a borhoz való hozzáadása előtt és után;
b) a szeszezés előtt hivatalos felügyelet mellett mintát kell venni a borból úgy, hogy valamely hivatalos laboratóriumban vagy hivatalos felügyelet mellett működő laboratóriumban meg lehessen határozni a tényleges alkoholtartalmat;
c) a b) pontban említett analízisről készült jelentés két példányát meg kell küldeni a szeszezett bor készítőjének, aki ebből egy példányt továbbít azon tagállam intervenciós hivatalának, amelyben a szeszezett bort készítik.
(3) A bort a szóban forgó lepárlási műveletre megállapított időszakban lehet szeszezni.
(4) A tagállamok korlátozhatják azoknak a helyeknek a számát, ahol bort lepárlás céljára szeszezni lehet, amennyiben ez szükséges ahhoz, hogy a felügyelet leghatékonyabb módszerét alkalmazzák.
69. cikk
Szeszezett bor készítése
(1) Olyan esetekben, ha élnek a 68. cikk (1) bekezdésében említett lehetőséggel, és ha a szeszezett bort nem lepárló készíti vagy készítteti, a termelőknek szállítási szerződést kell kötniük egy elismert szeszezettbor-készítővel, és azt jóváhagyásra be kell nyújtaniuk az illetékes intervenciós hivatalnak.
Olyan termelők esetében azonban, akik elismert szeszezettbor-készítők, és a bort lepárlás céljára maguk kívánják szeszezni, az első albekezdésben említett szerződést a beszállítási nyilatkozat helyettesíti.
(2) Az (1) bekezdésben említett szerződések és nyilatkozatok a tagállamok által elfogadott szabályok hatálya alá tartoznak.
(3) A szeszezettbor-készítők legalább az 1493/1999/EK rendelet 27-30. cikkében előírt, lepárlásra megállapított minimális felvásárlási árat fizetik a termelőknek a beszállított borért. Ez az ár hordós árura vonatkozik
a) az 1493/1999/EK rendelet 27. cikkének (9) bekezdése szerinti lepárlás esetén a készítő telephelyén;
b) egyéb esetekben a termelő telephelyétől.
A szükséges kiigazításokra is figyelemmel, a lepárlás céljára szeszezett bort készítők ugyanazon kötelezettségek alá esnek, mint az e cím alá tartozó lepárlók.
A szeszezett bor készítőinek fizetendő támogatást a következőképpen állapítják meg, a tényleges alkoholtartalom térfogatszázalékára és a bor hektoliterére vetítve:
- 0,2657 euró az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke szerinti lepárlás esetén,
- 0,6158 euró az 1493/1999/EK rendelet 28. cikke szerinti lepárlás esetén,
- 0,1715 euró az 1493/1999/EK rendelet 29. cikke szerinti lepárlás esetén.
Az illetékes intervenciós hivatal azzal a feltétellel fizeti ki a szeszezett bor készítőinek a támogatást, hogy a felveendő támogatás 120 százalékával egyenlő biztosítékot helyeznek letétbe. Nincs szükség azonban biztosítékra, ha már teljesítették a támogatás kifizetésének összes követelményét.
Ha a készítők több, az 1493/1999/EK rendelet különböző rendelkezései által szabályozott lepárlási művelet keretében szeszeznek bort, egyetlen biztosíték is letétbe helyezhető. Ilyen esetekben a biztosíték az említett lepárlási műveletekkel kapcsolatos szeszezésre fizetendő összes támogatás 120 százalékával egyenlő.
Az intervenciós hivatal felszabadítja a biztosítékot, amint a megadott időn belül bemutatják annak igazolását, hogy
a) a megadott időn belül lepárolták a szerződésben vagy a nyilatkozatban szereplő szeszezett bor teljes mennyiségét; és
b) a megadott időn belül kifizették az 1493/1999/EK rendelet 27., 28., 29. és 30. cikkében említett minimális felvásárlási árat.
Az (1) bekezdés második albekezdésében foglalt esetekben a termelőnek csak a fenti a) pontban említett igazolást kell benyújtania az intervenciós hivatalnak.
70. cikk
Lepárlás más tagállamban
(1) E rendelet 69. cikkének (4) bekezdésétől eltérően, ha a szeszezett bort más tagállamban párolják le, mint amelyikben a szerződést vagy a nyilatkozatot jóváhagyták, a különböző lepárlási műveletekért fizetendő támogatás kifizethető a lepárlóknak, ha az adott lepárlási művelet végrehajtására meghatározott határidő után legkésőbb két hónappal kérelmet nyújtanak be azon tagállam intervenciós hivatalához, amelynek területén a lepárlást végezték.
(2) Az (1) bekezdésben említett kérelmekhez a következőket kell mellékelni:
a) azon tagállam illetékes hatóságai által hitelesített iratot, ahol a szeszezett bort készítették, amely a támogatásra való jogosultságot a szeszezett bor készítőjéről a lepárlóra ruházza át, és feltünteti az adott szeszezett bor mennyiségét és az arra vonatkozó támogatás összegét;
b) a 69. cikk (1) bekezdésében említett és az illetékes intervenciós hivatal által jóváhagyott szerződés vagy nyilatkozat másolatát;
c) a 68. cikkben említett analitikai jelentés másolatát;
d) annak igazolását, hogy a bor minimális felvásárlási árát kifizették a termelőnek;
e) az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében előírt iratot a szeszezett bornak a lepárlóüzembe történő szállításáról, amely feltünteti a térfogatban számított tényleges alkoholtartalom növekedését, térfogatszázalékban kifejezve, megadva az alkoholtartalmat a párlatnak a borhoz történt hozzáadása előtt és után;
f) igazolást arról, hogy az adott szeszezett bort lepárolták.
(3) Az (1) bekezdésben foglalt esetekben a szeszezett bor készítőjének nem kell letétbe helyeznie a 69. cikk (4) bekezdésében előírt biztosítékot.
(4) Az intervenciós hivatal a kérelem és a (2) bekezdésben felsorolt iratok benyújtása után legkésőbb három hónappal fizeti ki a támogatást.
71. cikk
Különös szabályok
(1) Az e rendelet 69. cikkének (1) bekezdésében foglalt esetekben a szerződést vagy a lepárlás céljára való szeszezésre történő beszállításról szóló nyilatkozatot legkésőbb az adott borászati év december 31-ig kell jóváhagyásra benyújtani az illetékes intervenciós hivatalhoz. Az intervenciós hivatal a szerződés vagy a nyilatkozat benyújtásától számított 15 napon belül értesíti a termelőt a jóváhagyási eljárás eredményéről.
(2) Az 1493/1999/EK rendelet 27. cikke szerinti lepárlás esetében az adott borászati év január 1. előtt, vagy a vonatkozó szerződés vagy nyilatkozat jóváhagyása előtt nem lehet bort szeszezni.
(3) A lepárlás céljára szeszezett bor készítői legkésőbb minden hónap 10-ig kimutatást küldenek az intervenciós hivatalnak a megelőző hónapban hozzájuk beszállított bormennyiségekről.
(4) A támogatás elnyerése érdekében a szeszezett bor készítői legkésőbb az adott borászati év végét követő november 30-ig kérelmet nyújtanak be az illetékes intervenciós hivatalhoz, mellékelve annak igazolását, hogy a 69. cikk (4) bekezdésében említett biztosítékot letétbe helyezték.
A támogatást legkésőbb három hónappal azután fizetik ki, hogy az előző albekezdésben említett biztosíték letétbe helyezéséről szóló bizonyítékot bemutatták. A támogatást addig nem lehet kifizetni, amíg a szerződést vagy a nyilatkozatot nem hagyták jóvá.
(5) E rendelet 69. cikkének (4) bekezdésére is figyelemmel, a biztosítékot csak akkor lehet felszabadítani, ha a cikkben említett iratokat a kérelem benyújtásától számított 12 hónapon belül átadták az illetékes intervenciós hivatalnak.
(6) Ha megállapítják, hogy a szeszezett bor készítője nem fizette ki a felvásárlási árat a termelőnek, az intervenciós hivatal azt a borászati évet követő június 1-jéig, amelyben a bort beszállították, a támogatással egyenlő összeget fizet a termelőnek, adott esetben a termelő tagállamának intervenciós hivatalán keresztül.
III. szakasz: Közigazgatási rendelkezések
72. cikk
Vis maior
(1) Ha a lepárlandó termék egy része vagy egésze vis maior miatt nem kerülhet lepárlásra:
a) ha a vis maior akkor érte a lepárlandó terméket, amikor az jogilag a termelő rendelkezése alatt állt, a termelő haladéktalanul értesíti annak a tagállamnak az intervenciós hivatalát, amelyben a pincészete található;
b) minden más esetben a lepárló értesíti haladéktalanul annak a tagállamnak az intervenciós hivatalát, amelyben a lepárlóüzem található.
Az első albekezdésben említett körülmények esetén, amint az intervenciós hivatalt értesítették, az dönt azokról az intézkedésekről, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart. Az intervenciós hivatalnak lehetősége van különösen a határidők meghosszabbítására.
(2) Az (1) bekezdés első albekezdésének a) pontjában említett körülmények esetén és ha a termelő pincészete és a lepárlóüzem két különböző tagállamban található, a két érintett tagállam intervenciós hivatala közvetlen információcserével működik együtt az (1) bekezdés végrehajtása érdekében.
Az (1) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett körülmények esetén, amint az intervenciós hivatalt értesítették, az felhatalmazhatja a lepárlókat - feltéve, hogy bérlepárló esetében a termelő abba beleegyezik -, hogy a még le nem párolt termékmennyiségek tekintetében átruházzák jogaikat és kötelezettségeiket egy másik lepárlóra.
73. cikk
A lepárlási műveletek ellenőrzése
(1) A lepárlásra beszállított termékek jellemzőit, különösen a mennyiséget, a színt és az alkoholtartalmat a következők alapján kell ellenőrizni:
a) az 1493/1999/EK rendelet 70. cikkében előírt irat, amellyel a termékeket szállítják;
b) olyan minták analízise, amelyeket a termék lepárlóüzembe érkezésekor azon tagállam valamely hivatalos szervének felügyeletével vettek, amelyben a lepárlóüzem található. A mintavétel reprezentatív szúrópróbaszerű ellenőrzés formájában végezhető;
c) adott esetben az e cím alapján kötött szerződések.
Az analízist az 1493/1999/EK rendelet 72. cikkében említett elismert laboratóriumok végzik, amelyek továbbítják az eredményeket azon tagállam intervenciós hivatalához, ahol a lepárlásra sor kerül.
Ha a hatályos közösségi szabályoknak megfelelően nem készítettek az első albekezdés a) pontja szerinti iratot, a lepárlásra szánt termék jellemzőit az ugyanazon albekezdés b) pontjában említett analízis alapján kell ellenőrizni.
A hivatalos testület képviselője ellenőrzi a lepárolt termék mennyiségét, a lepárlás időpontját, valamint az előállított termék mennyiségét és jellemzőit.
(2) Az adott szerződésben foglalt bor egy részére vonatkozó analízis eredményei az egész mennyiségre érvényesek.
(3) A tagállamok előírhatják indikátor használatát is. A tagállamok nem akadályozhatják területükön a lepárlásra szánt vagy az abból származó lepárolt termékek mozgását az indikátor jelenléte alapján.
Olyan esetekben, ha az e rendelet alá tartozó termékeket több termelő szállítja be lepárlásra, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az ilyen termékeket hordós kiszerelésben kell beszállítani. Ilyen esetekben a 65. cikkben említett termékek jellemzőinek ellenőrzését az érintett tagállam által elfogadott részletes szabályoknak megfelelően kell elvégezni.
(4) Azok a tagállamok, amelyek élni kívánnak a (3) bekezdésben foglalt lehetőséggel, erről értesítik a Bizottságot és tájékoztatják azokról a rendelkezésekről, amelyeket e célból elfogadtak. A bekezdés első albekezdésében említett esetekben a Bizottság erről tájékoztatja a többi tagállamot.
74. cikk
E cím rendelkezéseinek megsértése
(1) Amennyiben valamely ügyirat ellenőrzése során kiderül, hogy a termelő nem felel meg az adott lepárlási műveletre vonatkozóan a közösségi szabályok által megállapított követelményeknek a szállított termék egésze vagy egy része tekintetében, az illetékes intervenciós hivatal erről értesíti a lepárlót és a termelőt.
(2) Az érintett lepárló nem köteles megfizetni az 1493/1999/EK rendelet 27., 28., 29., illetve 30. cikkében említett árat az (1) bekezdésben említett termékmennyiségek után.
(3) E rendelet (2) cikkének sérelme nélkül, ha egy termelő vagy lepárló nem teljesíti az adott lepárlási műveletre vonatkozóan a közösségi szabályok által megállapított követelményeket a lepárlásra beszállított termék egésze vagy egy része tekintetében,
a) nem jár támogatás az adott mennyiségekre;
b) az adott mennyiségek lepárlásával nyert termékeket a lepárló nem szállíthatja be az intervenciós hivatalhoz.
Ha a támogatást már kifizették, az intervenciós hivatal azt visszafizetteti a lepárlóval.
Ha a lepárlással nyert termékeket már beszállították, az intervenciós hivatal az adott lepárlási műveletre megállapított támogatással egyenlő összeget fizettet vissza a lepárlóval.
Ha azonban az e rendeletben megállapított különböző határidőket nem tartották be, a támogatás csökkentéséről lehet rendelkezni.
(4) Az intervenciós hivatal a lepárlónak kifizetett támogatással egyenlő összeget fizettet vissza a termelővel abban az esetben, ha a termelő nem teljesíti az adott lepárlási műveletre vonatkozóan a közösségi szabályok által megállapított követelményeket a következő okok valamelyike miatt:
a) nem mutatta be a megadott időn belül a szüreti, termelési vagy készletjelentést;
b) a leadott szüreti, termelési vagy készletjelentést a tagállam illetékes hatósága hiányosnak vagy pontatlannak találta, és a hiányzó vagy a helytelen adatok az érintett intézkedés alkalmazásához elengedhetetlenek;
c) nem teljesítette az 1493/1999/EK rendelet 37. cikkében megállapított kötelezettségeket és azután fedezték fel a szabályszegést vagy értesítették arról a lepárlót, miután az utóbbi a korábbi jelentések alapján kifizette a minimális árat.
75. cikk
Szankciók
(1) A vis maior esetét kivéve,
a) ha a lepárlók nem teljesítik az e cím szerinti kötelezettségeiket, vagy megtagadják, hogy ellenőrzésnek vessék alá őket, nem lehet támogatást fizetni;
b) ha a lepárlók nem teljesítik az a) pontban említettektől eltérő valamely kötelezettségüket, a támogatást az illetékes hatóság által a szabályszegés súlyosságától függően meghatározott összeggel kell csökkenteni.
(2) Elismert vis maior esetekben az intervenciós hivatal meghozza azokat az intézkedéseket, amelyeket a felmerült körülményekre való tekintettel szükségesnek tart.
(3) Olyan esetekben, ha a lepárló valamely kötelezettségét nem teljesíti a megadott időn belül, a támogatást a következők szerint kell csökkenteni:
a) a termelőnek a 47. cikk (2) bekezdése, az 55. cikk és a 65. cikk (7) bekezdése alapján fizetett vételárak esetében a támogatást a késésért napi 1 százalékkal csökkenteni kell egy hónapon keresztül. Egy hónap után nem fizethető támogatás;
b) a következő esetekben:
i. a 60. cikk (1) bekezdése és a 65. cikk (8) bekezdése szerinti minimális felvásárlási ár kifizetéséről szóló igazolás bemutatása;
ii. a támogatási kérelem és a fizetésről szóló igazolás benyújtása a 60. cikk (1) bekezdése, a 64. cikk (2) bekezdésének második albekezdése és a 65. cikk (8) bekezdése szerint;
iii. az alkohol beszállítása a 62. cikk (1) bekezdése szerint;
iv. a lepárolt és az előállított termékek mennyiségéről készített kimutatás benyújtása a 61. cikk (2) bekezdése szerint;
v. a szeszezésre beszállított mennyiségekről készített kimutatás benyújtása a 71. cikk (3) bekezdése szerint;
a támogatást a késésért napi 0,5 százalékkal kell csökkenteni két hónapon keresztül.
Két hónap után nem lehet támogatást fizetni.
Ha a támogatásra előleget fizettek ki, a megfelelő biztosítékot a ténylegesen esedékes támogatással arányosan kell felszabadítani. Ha nem jár támogatás, a biztosíték elveszik.
(4) A tagállamok értesítik a Bizottságot azokról az esetekről, amikor az (1) bekezdést alkalmazták, és a vis maior felmerülése esetén tett intézkedésekről.
IV. szakasz: A bor felvásárlási árának az 1493/1999/EK rendelet 32. cikke szerinti csökkentése
76. cikk
A felvásárlási ár csökkentése egyes alkoholtartalom-növeléssel készített borokra
(1) Az 1493/1999/EK rendelet 29. és 30. cikke szerinti lepárlásra beszállított bor felvásárlási árát a következő összegekkel kell csökkenteni:
- az A. övezetben 0,3626 euró,
- a B. övezetben 0,3019 euró,
- a C. övezetben 0,1811 euró.
Az első albekezdésben említett csökkentés nem vonatkozik:
a) az olyan termőhelyek termelői által beszállított borra, ahol az alkoholtartalom csak must hozzáadásával növelhető, s a termelők az adott borászati évre az 1493/1999/EK rendelet 34. cikke szerinti adható minden támogatásról lemondtak. Ezek a termelők bemutatják a lepárlónak az adott támogatásról való lemondásról kiállított, a tagállam által kijelölt illetékes hatóság által lepecsételt nyilatkozat egy másolatát;
b) olyan borra, amelyet az 1493/1999/EK rendelet V. melléklet G. 7. pontjában a különböző szőlőtermő övezetekre megállapított időpontok után szállítottak a lepárlóüzembe olyan termelők, akik az illetékes hatóságoknak kielégítő bizonyítékot szolgáltatnak arról, hogy a borászati évben nem növelték répacukor hozzáadásával asztali boruk alkoholtartalmát, és nem adtak be támogatási kérelmet az említett rendelet 34. cikke alapján e termelésükre vonatkozóan;
c) olyan borra és borkategóriákra, amelyekre a tagállamok nem engedélyezik vagy nem engedélyezték az adott borászati évben az alkoholtartalom növelését.
(2) Az (1) bekezdésben említett csökkentéssel egyenlő összeget kell fizetni az említett bekezdésben említett lepárlásra beszállított bormennyiségért azoknak a termelőknek, akik augusztus 1. előtt közvetlenül vagy a lepárlón keresztül kérelmet nyújtanak be az illetékes hatósághoz, és akik az adott borászati évben nem növelték répacukor hozzáadásával asztali boruk alkoholtartalmát, és nem adtak be támogatási kérelmet az 1493/1999/EK rendelet 34. cikke alapján termelésükre vonatkozóan.
Azok a termelők, akik augusztus 1. előtt nyújtanak be kérelmet, és akik az alkoholtartalmat répacukor hozzáadásával növelték, vagy igényelték az említett támogatást az adott borászati évben, de asztalibor-termésüknek csak kisebb részére, mint amekkora mennyiséget az adott borászati évben az összes érintett lepárlási műveletre beszállítottak, az első albekezdésben említett összeget arra a különbözetre kapják meg, amely az általuk lepárlásra beszállított mennyiség, illetve annak az asztali bornak a mennyisége között van, amelynek alkoholtartalmát növelték.
A tagállamok illetékes hatóságai megkövetelhetik ezektől a termelőktől olyan igazolás benyújtását, amely kérelmük érvényességét bizonyítja.
77. cikk
A 76. cikkben említett támogatáscsökkentés
Ha e rendelet 76. cikke szerinti valamely lepárlásra olyan bort szállítanak be, amelyre alkalmazták a csökkentést,
a) a lepárlónak fizetendő támogatást;
b) a lepárlónak az intervenciós hivatalhoz való beszállításért az 1493/1999/EK rendelet 30. cikke értelmében fizetendő árat; és
c) az intervenciós hivatalnál az alkoholnak az 1493/1999/EK rendelet 30. cikke szerinti átvételével kapcsolatban felmerült kiadásaihoz való EMOGA-hozzájárulást
a 76. cikkben említett csökkentéssel megegyező összeggel kell csökkenteni.
IV. FEJEZET
AZ E CÍM I. FEJEZETE, ILLETVE - ADOTT ESETBEN - AZ 1493/1999/EK RENDELET 30. CIKKE SZERINTI LEPÁRLÁSSAL ELŐÁLLÍTOTT ALKOHOL ÉRTÉKESÍTÉSE
78. cikk
Cél és fogalommeghatározások
(1) Ez a szakasz megállapítja az 1493/1999/EK rendelet 27., 28. és 30. cikke szerinti lepárlással előállított alkohol (a továbbiakban: "alkohol") értékesítésének részletes szabályait.
Az értékesítés történhet új ipari célú felhasználásra (I. alszakasz), harmadik országokban kizárólag az üzemanyag-ágazatban való felhasználásra (II. alszakasz), vagy a Közösségben bioetanolként való felhasználásra (III. alszakasz).
(2) E szakasz alkalmazásában "versenytárgyalási eljárás" az érdekelt felek közötti verseny megszervezése ajánlattételi felhívás vagy más hasonló eljárás formájában, amelyben a szerződést a legkedvezőbb és az e rendeletben megállapított szabályoknak megfelelő ajánlattételt benyújtó félnek ítélik oda.
I. alszakasz: Az alkohol új ipari felhasználásra történő értékesítése
79. cikk
Az új ipari felhasználások meghatározása
Az 1493/1999/EK rendelet 31. cikke (2) bekezdésének sérelme nélkül, a Bizottság ajánlati felhívásokat tehet közzé a Közösségben végrehajtandó kistételű projektekre olyan új ipari végfelhasználásokra vonatkozóan, mint
a) az üvegházak fűtése;
b) a takarmányok szárítása;
c) a fűtőrendszerek tüzelőanyag-ellátása, ideértve a cementművekét;
és olyan gazdasági szereplők általi, ipari célra szolgáló exporttermékekké történő feldolgozás, akik az előző két évben legalább egyszer felhasználták a kizárólag az alkohol újralepárlásából, finomításából, dehidratálásából, tisztításából vagy denaturálásából álló feldolgozástól eltérő aktív feldolgozással kapcsolatos intézkedéseket.
Ha az alkohol tervezett felhasználása harmadik országokba történő export, előállított termékek formájában, igazolni kell, hogy az előző két évben engedélyt adtak arra, hogy harmadik országokból származó alkoholból aktív feldolgozással kapcsolatos intézkedések keretében ugyanolyan terméket állítsanak elő, mint amelyet exportálnak.
80. cikk
A versenytárgyalási eljárás megnyitása
A Bizottság az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkének megfelelően eljárva, ajánlati felhívást tesz közzé az említett rendelet 27., 28. és 30. cikke szerinti lepárlással nyert alkohol értékesítésére vonatkozóan, új ipari felhasználásokra. Az ilyen versenytárgyalási eljárásban odaítélt alkohol mennyisége nem haladhatja meg az évi 400000 hektolitert, 100 térfogatszázalékos alkoholban számítva.
81. cikk
Értesítés ajánlati felhívásról
Az ajánlati felhívásokról szóló értesítéseket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kell közzétenni.
Az ilyen értesítések meghatározzák:
a) a versenytárgyalási eljárásra vonatkozó különleges szabályokat, valamint az érintett intervenciós hivatalok nevét és címét;
b) a versenytárgyalási eljárás tárgyát képező alkohol mennyiségét 100 térfogatszázalékos alkohol hektoliterében megadva;
c) az adott tagállamban egy tételt alkotó tartályt vagy tartályokat;
d) a felajánlható legalacsonyabb árat, adott esetben a végső felhasználás szerint differenciálva;
e) az e rendelet 82. cikkének (5) bekezdésében előírt ajánlati biztosíték összegét és az e rendelet 84. cikkének (3) bekezdése b) pontjában előírt teljesítési biztosíték összegét.
82. cikk
Az ajánlattételre vonatkozó szabályok
(1) Az e rendelet 97. cikkében meghatározott információkon túl az ajánlattételnek tartalmaznia kell:
a) azt az alkoholmennyiséget, amelyre az ajánlattétel vonatkozik, tartályokra lebontva és 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterében megadva;
b) a tartály(ok) számát, amely(ek)ben az alkoholt tárolják, és amely(ek) mind ugyanazon tagállamban található(k);
c) az alkohol pontos ipari felhasználását;
d) az exportálandó termékek típusát, ha az alkoholt előállított termékek formájában harmadik országokba kívánják exportálni.
(2) Az ajánlatokban utalni lehet arra, hogy azt csak akkor vegyék figyelembe, ha az odaítélt mennyiség megfelel az ajánlattételben megjelölt teljes mennyiségnek.
(3) Az ajánlattevők alkoholtípusonként, végfelhasználásonként és versenytárgyalási eljárásonként csak egy ajánlattételt nyújthatnak be. Ha az ajánlattevő alkoholtípusonként, végfelhasználásonként és versenytárgyalási eljárásonként egynél több ajánlattételt nyújt be, akkor egyik ajánlattételt sem lehet elfogadni.
(4) Az ajánlattételeknek az érintett tagállam intervenciós hivatalához legkésőbb az ajánlati felhívásról szóló értesítésben az ajánlattételek benyújtására megadott zárási időpont napján, brüsszeli idő szerint legkésőbb déli 12 órakor be kell érkezniük. Ennek a napnak az ajánlati felhívásról szóló értesítés közzétételét követő 15. és 25. nap közé kell esnie.
(5) Az ajánlattételek csak akkor érvényesek, ha az ajánlattételek benyújtásának zárónapja előtt igazolják, hogy az érintett intervenciós hivatalnál ajánlati biztosítékot helyeztek letétbe.
(6) Az érintett intervenciós hivatal legkésőbb az ajánlattételek benyújtásának zárónapját követő két munkanapon belül közli a Bizottsággal azon ajánlattevők nevének a listáját, akiknek az ajánlattételei e rendelet 97. cikke, valamint az ajánlati árak, az igényelt mennyiségek, a helyszínek és az alkohol típusa, illetve az alkohol pontos felhasználása alapján figyelembe vehetőek.
83. cikk
Az ajánlatok elbírálása
(1) A Bizottság az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkének megfelelően eljárva, a benyújtott ajánlatok fényében és - adott esetben - az alkohol tervezett végfelhasználásától függően dönt arról, hogy az ajánlatokat elfogadja-e vagy sem.
(2) A Bizottság összeállítja az elfogadott ajánlatok listáját, az ajánlati árakat csökkenő sorrendben felsorolva mindaddig, amíg el nem érik az ajánlati felhívásról szóló értesítésben meghatározott alkoholmennyiséget.
(3) Ha több elfogadható ajánlat teljes egészében vagy részben ugyanazokra a tartályokra vonatkozik, a Bizottság annak az ajánlattevőnek ítéli oda az érintett alkoholmennyiséget, aki a legnagyobb abszolút értékű ajánlatot tette.
A Bizottság az első albekezdésben említett esetek szerinti döntés meghozatalakor, amikor az e cikk (1) bekezdése szerinti egyes ajánlattételeket nem lehet kielégíteni, javasolhatja az érintett ajánlattevőknek az érintett alkoholmennyiség helyettesítését egy másik, ugyanolyan típusú alkoholmennyiséggel. Ilyen esetben a szóban forgó ajánlatokat elfogadottnak kell tekinteni, ha az ajánlattevők nem emelnek kifogást írásban az ilyen átalakítás ellen az illetékes intervenciós hivatalnál az e cikk (5) bekezdésének a) pontjában említett bizottsági döntésről szóló értesítés napjától számított 10 munkanapon belül.
Ebből a célból a bizottsági döntésben meg kell jelölni azt a tartályt, amelyben az érintett intervenciós hivatallal egyetértésben a helyettesítő alkoholmennyiséget tárolják.
(4) Amennyiben több ajánlat ugyanazt az árat tartalmazza, úgy, hogy a megpályázott alkoholmennyiség meghaladja a versenytárgyalási eljárásban szereplő mennyiséget, az érintett intervenciós hivatal a kérdéses mennyiség odaítéléséről:
a) vagy az érintett ajánlatokban meghatározott mennyiségek arányában;
b) vagy a mennyiséget az ajánlattevőkkel való megállapodás szerint közöttük felosztva;
c) vagy sorshúzással dönt.
(5) A Bizottság:
a) az e cikk alapján meghozott döntésekről csak azokat a tagállamokat és intervenciós hivatalokat értesíti, amelyek olyan alkoholt tárolnak, amelyekre vonatkozó ajánlattételeket elfogadtak;
b) egyszerűsített formában közzéteszi a versenytárgyalási eljárás eredményét az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
84. cikk
Odaítélési nyilatkozat
(1) Az intervenciós hivatal írásban haladéktalanul, tértivevénnyel értesíti az ajánlattevőket az ajánlattételük ügyében hozott döntésről.
(2) Az intervenciós hivatal minden sikeres ajánlattevő számára kiállít egy odaítélési nyilatkozatot, amely igazolja, hogy ajánlattételüket elfogadták.
Ha a Bizottság e rendelet 83. cikkének (3) bekezdése alapján helyettesítést javasol, és az ajánlattevő ezt nem kifogásolja, az érintett intervenciós hivatal az első bekezdésben említett odaítélési nyilatkozatot a 83. cikk (3) bekezdése második albekezdésének utolsó mondatában meghatározott határidő lejáratát követő munkanapon állítja ki.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett, a döntésről szóló értesítés kézhezvételének napjától számított két héten belül, és - ha a (2) bekezdés második albekezdését alkalmazzák - az odaítélési nyilatkozat keltétől számított két héten belül, minden egyes sikeres ajánlattevő
a) megkapja az intervenciós hivataltól a (2) bekezdésben említett odaítélési nyilatkozatot;
b) igazolja az érintett intervenciós hivatal részére, hogy teljesítési biztosítékot helyezett letétbe annak biztosítására, hogy az alkoholt valóban az ajánlatban meghatározott célokra használják fel.
85. cikk
Az alkohol elszállítása
(1) Az alkohol elszállítási utalvány bemutatása ellenében szállítható el, melyet az intervenciós hivatal állít ki, amint az elszállítandó mennyiséget kifizették. A mennyiséget 100 térfogat-százalékos alkoholban számolva, hektoliterre kerekítve kell meghatározni.
(2) Az elszállítási utalványban foglalt alkohol tulajdonjoga az utalványon feltüntetett időpontban kerül átruházásra, amely nem lehet későbbi, mint a kiállítás napját követő ötödik nap; az adott mennyiségeket ezen a napon elszállítottnak kell tekinteni. Ettől kezdve a vevő felel a lopásért, veszteségért vagy károsodásért és az elszállításra váró alkohol tárolási költségéért.
(3) Az elszállítási utalványon fel kell tüntetni azt az időpontot, ameddig az alkoholt ténylegesen el kell távolítani az érintett intervenciós hivatal raktárából.
(4) Az odaítélésről szóló értesítés kézhezvételének napjától számított négy hónapon belül az összes alkoholt el kell szállítani.
(5) Az alkoholt az első elszállítás időpontjától számított két éven belül teljes egészében fel kell használni.
II. alszakasz: Alkohol értékesítése a harmadik országokban kizárólag az üzemanyag-ágazatban való felhasználásra
86. cikk
Az ezen alszakaszban foglalt versenytárgyalási eljárásokra vonatkozó szabályok
A Bizottság az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően eljárva, negyedévente ajánlati felhívásokat tesz közzé, amelyek mindegyike legalább 50000 hektoliter boralkoholra és együttesen legfeljebb 600000 hektoliter 100 térfogat-százalékos alkoholra vonatkozik, egyes harmadik országokba történő exportra, kizárólag az üzemanyag-ágazatban történő végső felhasználásra.
Az érintett alkoholt:
1. a következő harmadik országok egyikébe kell importálni és ott dehidratálni:
a) Costa Rica;
b) Guatemala;
c) Honduras, beleértve a Swan-szigeteket;
d) El Salvador;
e) Nicaragua;
f) Saint Kitts és Nevis;
g) Bahama-szigetek;
h) Dominikai Köztársaság;
i) Antigua és Barbuda;
j) Dominika;
k) Brit Virgin-szigetek és Montserrat;
l) Jamaica;
m) Saint Lucia;
n) Saint Vincent, beleértve az Észak-Grenadine-szigeteket;
o) Barbados;
p) Trinidad és Tobago;
q) Belize;
r) Grenada, beleértve a Dél-Grenadine-szigeteket;
s) Aruba;
t) Holland Antillák (Curaçao, Bonaire, Saint Eustatius, Saba és Saint Martin déli része);
u) Guyana;
v) Egyesült Államok - Virgin-szigetek;
w) Haiti;
2. csakis a harmadik ország üzemanyag-ágazatában lehet felhasználni.
87. cikk
Értesítés ajánlati felhívásról
(1) A felhívásokról szóló értesítéseket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kell közzétenni.
Az ilyen értesítések meghatározzák:
a) az ajánlattételek benyújtásának alaki követelményeit;
b) azt a végső felhasználást és/vagy rendeltetést, amire az alkoholt szánják;
c) a felajánlható legalacsonyabb árat;
d) a Bizottság azon részlegét, ahová az ajánlattételeket meg kell küldeni;
e) az alkohol elszállításának e rendelet 91. cikke (10) bekezdésében meghatározott határidejét;
f) a minták begyűjtésének alaki előírásait;
g) a fizetési feltételeket;
h) azt, hogy az alkoholt denaturálni kell-e.
(2) Minden ajánlati felhívásról szóló értesítés egyetlen tételre vonatkozik, bár a tételt alkotó alkohol helyileg több tagállamban is lehet.
(3) Az ajánlati felhívásokról szóló értesítések kizárhatnak egyes rendeltetési helyeket a 86. cikk 1. pontjában felsoroltak közül.
88. cikk
Az ajánlattételek
(1) Egy ajánlattevő az ezen alszakasz szerinti minden egyes ajánlati felhívásra csak egy ajánlattételt nyújthat be; ha többet nyújt be, ezen ajánlattételek egyike sem fogadható el.
(2) Ahhoz, hogy az ajánlattétel elfogadható legyen, abban fel kell tüntetni az odaítélt alkohol végső felhasználásának helyét és az ajánlattevő kötelezettségvállalását e rendeltetési hely betartására.
(3) Az ajánlattételekben szerepelnie kell az ajánlati felhívásról szóló értesítés utáni keltezésű igazolásnak arról, hogy az ajánlattevőnek érvényes kötelezettségvállalása van egy, az e rendelet 86. cikkében felsorolt valamelyik harmadik országbeli gazdasági szereplőtől arra nézve, hogy az az odaítélt alkoholt dehidratálja ezeknek az országoknak az egyikében, és azt kizárólag az üzemanyag-ágazatban való felhasználásra exportálja.
(4) Az ajánlattételeknek az ajánlati felhívásról szóló értesítésben az ajánlattételek benyújtására megadott zárónapon legkésőbb brüsszeli idő szerinti 12 óra előtt be kell érkezniük a Bizottság illetékes részlegéhez.
(5) Az ajánlattételek csak akkor érvényesek, ha az ajánlattételek benyújtásának zárónapja előtt igazolják, hogy ajánlati biztosítékot helyeztek letétbe minden érintett intervenciós hivatalnál.
Az ajánlati biztosítékot, amelynek összege 100 térfogat-százalékos alkoholra számítva 4 euró hektoliterenként, az eladásra felkínált teljes mennyiségre kell letétbe helyezni.
(6) Az (5) bekezdés céljából az érintett intervenciós hivatalok:
a) azonnal kiadják az ajánlattevők részére a nyilatkozatot, amely igazolja, hogy az ajánlati biztosítékot letétbe helyezték azokra a mennyiségekre, amelyekért az egyes intervenciós hivatalok felelősek;
b) legkésőbb az ajánlattételek benyújtásának zárónapja utáni két munkanapon belül továbbítják a Bizottsághoz az ellenőrzött és elfogadott ajánlati biztosítékok listáját.
(7) Az ajánlati biztosíték céljából a 2220/85/EGK rendelet 20. cikke értelmében elsődleges követelmények, hogy az ajánlattételeket nem lehet visszavonni a benyújtásukra vonatkozó zárónapot követően, és exportbiztosítékot és/vagy teljesítési biztosítékot kell letétbe helyezni.
89. cikk
A szerződés odaítélése
(1) A Bizottság az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően a lehető leggyorsabban dönt arról, hogy a benyújtott ajánlattételeket figyelembe véve odaítéli-e a szerződést vagy sem.
(2) A szerződés odaítélése esetén a Bizottság a legkedvezőbb ajánlatot fogadja el. Ha több ajánlattétel ugyanazt az árat tartalmazza, a Bizottság sorshúzás alapján dönt.
(3) A Bizottság:
a) írásban, tértivevénnyel tájékoztatja az ajánlattevőket, ha ajánlatukat nem fogadták el;
b) értesíti az alkoholt tároló tagállamokat és a sikeres ajánlattevőt az alkohol odaítéléséről szóló döntéséről;
c) egyszerűsített formában közzéteszi a versenytárgyalási eljárás eredményét az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
(4) Az e rendelet 88. cikkének (5) bekezdésében előírt ajánlati biztosítékot fel kell szabadítani, ha az ajánlatot nem fogadták el, vagy amint a sikeres ajánlattevő teljes egészben letétbe helyezte az exportbiztosítékot és a teljesítési biztosítékot az érintett versenytárgyalási eljárásra.
90. cikk
Odaítélési nyilatkozat
Az intervenciós hivatal a sikeres ajánlattevők számára kiállítja az odaítélési nyilatkozatot, amely igazolja, hogy ajánlatukat elfogadták.
E nyilatkozatot legkésőbb a rendelet 89. cikkének (3) bekezdésében említett értesítés kézhezvételétől számított 20 nappal kell kiadni.
91. cikk
Az alkohol elszállítása
(1) Az alkoholt tároló intervenciós hivatal és a sikeres ajánlattevő ideiglenes menetrendről állapodik meg az alkohol elszállítására vonatkozóan.
(2) Az alkoholelszállítást megelőzően, legkésőbb azon a napon, amikor az elszállítási utalványt kiadták, a sikeres ajánlattevők két biztosítékot helyeznek letétbe az intervenciós hivatalnál: egyet annak biztosítására, hogy az alkoholt a megadott időn belül exportálják, a másikat teljesítési biztosítékként.
(3) A teljesítési biztosíték 100 térfogat-százalékos alkoholra számítva 30 euró hektoliterenként.
(4) Az exportbiztosíték 100 térfogat-százalékos alkoholra számítva 3 euró hektoliterenként, és minden egyes elszállítási utalványban foglalt mennyiségre kell letétbe helyezni.
(5) Mielőtt az odaítélt alkoholt elszállítják, az intervenciós hivatal és a sikeres ajánlattevő referenciamintát vesz és elvégzi analízisét annak térfogatszázalékban kifejezett alkoholtartalmának ellenőrzésére.
Ha e minta analízisének végeredménye eltérést állapít meg az elszállítandó alkohol térfogatban számított alkoholtartalma és az ajánlati felhívásról szóló értesítésben meghatározott alkohol minimális alkoholtartalma között, a következő szabályokat kell alkalmazni:
a) az intervenciós hivatal még aznap értesíti erről a Bizottság szolgálatait, a raktározót és a sikeres ajánlattevőt;
b) a sikeres ajánlattevő
i. vagy beleegyezhet, hogy átveszi a tételt az elemzés által megállapított jellemzőkkel, ha ebbe a Bizottság beleegyezik;
ii. vagy visszautasíthatja a tétel átvételét.
A sikeres ajánlattevő mindkét esetben még aznap értesíti az intervenciós hivatalt és a Bizottságot, az e rendelet V. mellékletében meghatározott módon.
Ha ezeket az előírásokat teljesítették, a tétel átvételét visszautasító sikeres ajánlattevőt azonnal felszabadítják az adott tételre vonatkozó valamennyi kötelezettség alól.
(6) Ha a sikeres ajánlattevő az (5) bekezdésnek megfelelően visszautasítja az árut, az érintett intervenciós hivatal legkésőbb 8 napon belül, többletköltség nélkül, az előírt minőségnek megfelelő másik alkoholmennyiséget kínál fel.
(7) Az alkohol elszállítási utalvány bemutatása ellenében szállítható el, amelyet az alkoholt tároló intervenciós hivatal állít ki, amint az elszállítandó mennyiséget kifizették. Ezt a mennyiséget 100 térfogat-százalékos alkohollal számítva, hektoliterre kerekítve kell meghatározni.
A kitárolási utalványoknak legalább 2500 hektoliterre kell szólniuk, kivéve a tagállamokba történő legutolsó elszállítást.
Az elszállítási utalványon fel kell tüntetni azt a napot, ameddig az alkoholt ténylegesen el kell szállítani az érintett intervenciós hivatal raktárából. Ez az időpont nem lehet öt napnál későbbi.
(8) Az elszállítási utalványban foglalt alkohol tulajdonjoga az utalványon feltüntetett időpontban kerül átruházásra, amely nem lehet öt napnál későbbi, az érintett mennyiségeket ezen a napon elszállítottnak kell tekinteni. Ettől kezdve a vevő felel a lopásért, a veszteségért vagy a károsodásért és az elszállításra váró alkohol tárolási költségéért.
(9) Ha az alkohol tényleges elszállítása az intervenciós hivatal hibájából attól az időponttól, hogy a sikeres ajánlattevő beleegyezett a tétel elszállításába, több mint öt munkanapot késik, a tagállam viseli a felmerült veszteségeket.
(10) Hat hónapon belül az érintett intervenciós hivatalok raktáraiból el kell szállítani az összes alkoholt.
(11) Az alkoholt az első elszállítás időpontjától számított két éven belül teljes egészében fel kell használni.
(12) Az alkoholt tároló intervenciós hivatal minden alkoholmennyiségre felszabadítja az exportbiztosítékot, amelyre vonatkozóan megkapja az igazolást arról, hogy azt a megadott időn belül exportálták. A 2220/85/EGK rendelet 23. cikkétől eltérően és a vis maior esetét kivéve, az exportra megadott határidő túllépése esetén a 100 térfogat-százalékos alkoholban számított, hektoliterenként 5 eurós exportbiztosíték következő hányada elvész:
a) 15 % minden esetben;
b) az adott exportálási határidő lekésése miatti napi 15 % levonása után fennmaradó összeg 0,33 %-a.
(13) A teljesítési biztosítékot e rendelet 100. cikkének (3) bekezdése b) pontjának megfelelően kell felszabadítani.
III. alszakasz: Értékesítés bioetanolként való hasznosításra a Közösségben
92. cikk
Az ezen alszakaszban foglalt értékesítésre vonatkozó szabályok
(1) A Bizottság az e rendelet 89. cikkében említett döntéstől számított három hónapon belül, az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően eljárva árverést hirdethet meg az alkohol értékesítése céljából.
(2) Az alkoholt az Európai Közösségben letelepedett cégeknek lehet juttatni, és az üzemanyag-ágazatban kell felhasználni.
(3) Össze kell állítani az e célból elismert cégek jegyzékét. A jegyzéket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának"C" sorozatában kell közzétenni és rendszeresen frissíteni.
A tagállamok közlik a Bizottsággal azon cégek nevét, amelyeket alkalmasnak találnak, és amelyek kérelmet nyújtottak be a következő iratokkal együtt:
- a cég nyilatkozata arról, hogy képes évente legalább évi 50000 hl alkoholt felhasználni,
- a cég ügyviteli irodáinak és annak az üzemnek a helye, ahol az alkoholt feldolgozzák,
- az üzemanyag-ágazat számára bioetanol készítését végző üzemről készült terv másolata, a termelési kapacitás és a típus megjelölésével,
- a nemzeti hatóságok által az üzem működtetésére kiadott engedély másolata,
- a nemzeti hatóságok igazolása arról, hogy az üzem csak alkoholt használ fel bioetanolként, valamint hogy a bioetanolt csak az üzemanyag-ágazatban használják fel,
- azon finomítótársaságok ügyviteli irodáinak helyét, amelyeknek engedélyük van üzemanyag forgalmazására fogyasztói szintig, kivéve ha az elismert cég maga végzi a forgalmazást.
A Bizottság az iratok alapján értékeli a cég alkalmasságát és értesíti a jelentkező cégeket ennek az értékelésnek a végeredményéről.
93. cikk
Árverés
(1) Az alkohol árveréséről szóló értesítést az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kell közzétenni.
Ezek az értesítések meghatározzák:
a) az eladásra kínált alkohol térfogatát;
b) a tartályokat és azok fellelhetőségét;
c) az eladási árat;
d) a teljesítési biztosíték összegét; a cégek azonban választhatják állandó biztosíték letétbe helyezését is az egyes eladásokra megállapított biztosítékok helyett;
e) a mintavétel alaki előírásait;
f) a fizetési feltételeket.
(2) Az eladásra kínált alkoholmennyiséget egyenlő nagyságú tételekre kell osztani. A Bizottság határozza meg a tételek összetételét. Ha a Bizottság másképpen nem dönt az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően, a jóváhagyott listán szereplő minden egyes cégnek egy tételt állítanak össze, és minden egyes listán szereplő cégnek kapnia kell egy tételt. Amennyiben egy cég nem fogadja el az eladásra kínált alkoholt, erről értesítenie kell a Bizottságot és az érintett intervenciós hivatalt, legkésőbb az alkohol árveréséről szóló értesítés közzétételétől számított 30 napon belül. Az el nem fogadott alkoholt a visszautasításról való értesítés napjával fel kell szabadítani a tényleges mozgatására vonatkozó, e rendelet 95. cikkének (2) bekezdésében szereplő tilalom alól, és azt egy következő árverés során értékesíteni kell.
(3) Az alkohol eladási ára a legutóbbi, az e rendelet III. címe III. fejezetének II. alszakaszában említett versenytárgyalási eljárás során odaítélt legmagasabb ár, megnövelve egy olyan hektoliterenkénti összeggel, amelyet az 1493/1999/EK rendelet 75. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően határoznak meg.
(4) A Bizottság értesíti az alkohol odaítéléséről az alkoholt tároló tagállamokat és az érintett cégeket.
(5) Azt az esetet kivéve, amikor állandó biztosítékot helyeztek letétbe, a (3) bekezdésben említett értesítés napjától számított 30 napon belül a vásárló cégeknek bizonyítékot kell szolgáltatniuk arról, hogy az érintett intervenciós hivatalnál teljesítési biztosítékot helyeztek letétbe annak biztosítására, hogy az alkoholt az üzemanyag-ágazatban bioetanolként használják fel.
(6) A Bizottságnak legkésőbb az odaítélésre vonatkozó döntéséről szóló értesítés napjától számított három hónapon belül minden alkoholt el kell szállítani.
94. cikk
Az alkohol elszállítása
Az árverésekre e rendelet 91. cikkének (1), (7), (8) és (11) bekezdését kell alkalmazni.
IV. alszakasz: Általános rendelkezések és ellenőrzési intézkedések
95. cikk
Az alkoholra vonatkozó szabályok
(1) Az ajánlati felhívásról és az árverésről szóló értesítések elkészítése céljából a Bizottság minden érintett tagállamtól információt kér
a) az eladásra kínálható alkohol mennyiségéről, 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterében kifejezve;
b) az érintett alkohol típusáról;
c) az alkoholtételek minőségéről, maximum- és minimumértékeket megállapítva az e rendelet 96. cikke (4) bekezdése d) pontjának i. és ii. alpontjában említett jellemzőkre vonatkozóan.
Az érintett tagállamok legkésőbb 12 nappal azt követően, hogy e kérést megkapták, tájékoztatják a Bizottságot a minőségi követelményeknek megfelelő, és az összességében e bekezdés első albekezdésének a) pontjában szereplő alkoholnál kevesebbet nem tartalmazó különböző alkoholtartályok pontos helyéről és adatairól.
(2) Amint az (1) bekezdés második albekezdésében említett információt továbbították a Bizottsághoz, az érintett tartályokban lévő alkohol mindaddig nem szállítható el, amíg az arra vonatkozó elszállítási utalványt ki nem állították.
Ez a tilalom nem vonatkozik az olyan tartályokban lévő alkoholra, amelyek nem tartoznak az adott ajánlati felhívásról vagy árverésről szóló értesítések hatálya alá, és amiket a Bizottság e rendelet 83-89. cikkében említett döntéseiben nem határoztak meg.
Azok az intervenciós hivatalok, amelyek a tagállamoknak az e cikk (1) bekezdésében említett közleményében megjelölt alkoholtartályokat tárolják, főként logisztikai okokból az érintett alkoholt más, ugyanolyan típusú alkohollal helyettesíthetik, ha a Bizottság beleegyezik, vagy azt az intervenciós hivatalhoz szállított más alkohollal keverhetik, amíg az érintett alkoholra vonatkozó elszállítási utalványt nem adják ki.
(3) A versenytárgyalási eljárás vagy árverés tárgyát képező alkoholt tároló tagállamok minden hónapban tájékoztatják a Bizottságot az érintett alkohol tényleges elszállításával kapcsolatos fejleményekről.
96. cikk
A tételekre vonatkozó szabályok
(1) Az alkoholt tételekben kell értékesíteni.
(2) Egy tétel megfelelő homogén minőségű alkoholmennyiségből áll, amelyet tarthatnak több tartályban, több raktározási helyen és különböző tagállamokban.
(3) Minden tételt számozni kell. A tételek számozásának a számok előtt az "EC" betűket kell tartalmaznia.
(4) Valamennyi tételt le kell írni. A leírásnak legalább a következő információkat kell tartalmaznia:
a) a tétel helye, beleértve egy, az egyes alkoholtartályok azonosítását lehetővé tevő utalást és az egyes tartályokban lévő alkohol mennyiségét;
b) az összmennyiséget 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterében kifejezve. A mennyiséget 1 százalékos pontossággal kell megadni;
c) az egyes tartályokban tartott alkohol minimális alkoholtartalmát, térfogatszázalékban kifejezve;
d) ha lehetséges, a tétel minőségét, alsó és felső határokat meghatározva a következőkre:
i. savtartalom, az ecetsav grammjában kifejezve, 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterenkénti mennyiségére vonatkoztatva;
ii. metil-alkohol-tartalom, grammban kifejezve, 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterenkénti mennyiségére vonatkoztatva;
e) utalás arra az intervenciós intézkedésre, amelynek alapján az alkohol előállítására sor került, megjelölve az 1493/1999/EK rendelet vonatkozó cikkét.
(5) Ha egy versenytárgyalási eljárás több tételt érint, csak az első tételt vagy az első két tételt kell leírni a (4) bekezdésnek megfelelően, 1 millió hektoliterig, 100 térfogat-százalékos alkoholban számítva.
97. cikk
Az ajánlattételekre vonatkozó általános szabályok
(1) Ahhoz, hogy egy ajánlattétel elfogadható legyen, azt írásban kell benyújtani, és az I. és II. alszakaszban említett különös információkon túl tartalmaznia kell a következőket:
a) az ajánlati felhívásról szóló értesítés hivatkozási száma;
b) az ajánlattevő neve és címe;
c) az ajánlati ár euróban, 100 térfogat-százalékos alkohol hektoliterére;
d) az ajánlattevők kötelezettségvállalása arra, hogy az adott versenytárgyalási eljárásra vonatkozó szabályoknak megfelelnek;
e) az ajánlattevők nyilatkozata, miszerint:
i. lemondanak minden, nekik odaítélt termék minőségével és jellemzőivel kapcsolatos panaszról;
ii. mindenfajta ellenőrzésbe beleegyeznek az alkohol rendeltetése és felhasználása tekintetében;
iii. elfogadják a bizonyítás terhét az alkoholnak az ajánlati felhívásról szóló értesítésben meghatározottak szerinti felhasználása tekintetében.
(2) Az ajánlatok csak akkor érvényesek, ha:
a) az ajánlattevő a Közösségben letelepedett;
b) azok az egész tételre vonatkoznak.
(3) Az elfogadható ajánlatokat nem lehet visszavonni.
(4) Az ajánlatot akkor lehet elutasítani, ha az ajánlattevő nem adja meg az összes szükséges biztosítékot arra, hogy teljesíti minden kötelezettségét.
98. cikk
Minták
(1) Valamely ajánlati felhívásról szóló értesítés közzétételétől az e felhívásra válaszoló ajánlatok benyújtásának zárónapjáig minden érdekelt fél mintát kaphat az eladásra kínált alkoholból, 2 euró/liter fizetése ellenében. Az érdekelt felek rendelkezésére bocsátott mennyiség nem haladhatja meg a tartályonkénti öt litert. A III. alszakaszban említett értékesítés céljára a mintát - ugyanezen árnak a fizetése ellenében - az árverésről szóló értesítéstől számított 30 napon belül lehet megkapni.
(2) Az ajánlatok benyújtásának zárónapja után
a) az ajánlattevő vagy a 92. cikkben említett elismert cég kaphat mintákat az odaítélt alkoholból;
b) az olyan ajánlattevők vagy a 92. cikkben említett elismert cégek, amelyeknek e rendelet 83. cikkének (3) bekezdése alapján helyettesítést javasoltak, mintát kaphatnak a javasolt helyettesítő alkoholból.
E mintákat az intervenciós hivataltól lehet beszerezni, literenként 10 euró fizetése ellenében, úgy, hogy a mennyiség nem haladja meg a tartályonkénti öt litert.
(3) Annak a tagállamnak az intervenciós hivatala, amelynek területén az alkohol található, meghozza a szükséges intézkedéseket, hogy az érdekeltek élhessenek a (2) bekezdésben említett joggal.
(4) Ha egy sikeres ajánlattevő vagy a 92. cikkben említett elismert cég az e rendelet 85., 91., illetve 94. cikkében az érintett alkoholtétel elszállítására megadott időpont előtt megállapítja, hogy az odaítélt alkoholmennyiség olyan rejtett hibák miatt alkalmatlan a tervezett felhasználásra, amelyeket jellegükből adódóan nem lehetett felfedezni akkor, amikor az alkohol odaítélése előtti ellenőrzésre lehetőség volt, a Bizottság az érintett intervenciós hivatallal egyetértésben helyettesítő mennyiséget javasolhat, ha az utóbbi megerősíti az ajánlattevő megállapításait. Azt a tartályt, amelyben a helyettesítő alkoholmennyiséget tárolják, az érintett intervenciós hivatallal egyetértésben kell meghatározni. Ha az ajánlattevők a Bizottságnak a helyettesítő alkoholmennyiséget kijelölő határozatáról szóló értesítéstől számított tíz munkanapon belül nem emelnek kifogást írásban az átalakítás ellen az érintett intervenciós hivatalnál, akkor úgy kell tekinteni, mintha az ajánlattevők beleegyeztek volna a helyettesítésbe.
99. cikk
A denaturálásra és/vagy a megjelölésre vonatkozó előírások
(1) Ha az alkoholt denaturálni kell, a műveletet az érintett tagállam felügyelete mellett, az elszállítási utalvány átadásának és az alkohol tényleges elszállításának időpontja között kell elvégezni. A denaturálás költségeit a sikeres ajánlattevő viseli.
(2) A denaturálás benzin hozzáadását jelenti, 100 térfogat-százalékos alkohol mennyiséghez, 1:100 arányban.
(3) A denaturálást az e célra fenntartott tartályban kell elvégezni.
100. cikk
A biztosítékokra vonatkozó követelmények
E rendelet alkalmazásában
1. a) az ajánlati biztosítékra vonatkozóan a 2220/85/EGK rendelet 20. cikke értelmében elsődleges követelmény, hogy az ajánlatokat nem lehet visszavonni a benyújtásuk határideje után, és teljesítési biztosítékot kell letétbe helyezni;
b) a teljesítési biztosítékra vonatkozóan a 2220/85/EGK rendelet 20. cikke értelmében elsődleges követelmény, hogy az elszállított alkoholt ténylegesen a vonatkozó versenytárgyalási eljárásban meghatározott célokra kell felhasználni, és a teljes alkoholmennyiséget a határidő lejárta előtt ténylegesen el kell szállítani az érintett intervenciós hivatalok raktáraiból.
2. a) Az odaítélt alkoholt teljes egészében az érintett versenytárgyalási eljárásban meghatározott célokra kell felhasználni, eltekintve azoktól az alkoholveszteségektől, amelyek a szállítás vagy az alkohol végső felhasználásához szükséges feldolgozási műveletek során keletkeznek.
Az egyes alkoholveszteségek csak akkor fogadhatók el, ha azokat ellenőrizték a végső felhasználás helyén és - exportra szánt alkohol esetében - azon a helyen, ahol az alkohol elhagyta a Közösség vámterületét, ezt igazolta az illetékes felügyelő hatóság és/vagy nemzetközi felügyelő társaság - ha e rendelet 102. cikke rendelkezéseinek megfelelően kijelöltek ilyen társaságot -, ha e veszteségek az alábbi b) pontban meghatározott határokon belül maradnak.
b) Ha az alkoholveszteségek az alábbi műveletek során meghaladják a következő értékhatárokat, hektoliterenként 96 eurót vissza kell tartani a teljesítési biztosítékból, kivéve a vis maior esetét:
i. elpárolgásnak betudható alkoholveszteség esetén havonta a tárolt alkohol mennyiségének 0,05 százaléka;
ii. szárazföldi szállítási műveletnek vagy műveleteknek betudható alkoholveszteség esetén a raktárból elszállított alkohol mennyiségének 0,4 százaléka;
iii. szárazföldi szállítási műveletnek vagy műveleteknek betudható alkoholveszteség esetén, tengeri vagy belvízi szállítási művelettel vagy műveletekkel kombinálva a raktárból elszállított alkohol mennyiségének 1 százaléka;
iv. olyan szárazföldi és tengeri szállítási műveletnek betudható alkoholveszteség esetén, amelyekre az e rendelet 86. cikkében felsorolt harmadik országok egyikébe irányuló alkoholexportra vonatkozó versenytárgyalási eljárás kapcsán van szükség, a raktárból elszállított alkohol mennyiségének 2 százaléka;
v. a Közösségben végzett finomításnak betudható alkoholveszteség esetén a finomított alkohol mennyiségének 0,9 százaléka;
vi. a Közösségben végzett dehidratálásnak betudható alkoholveszteség esetén a dehidratált alkohol mennyiségének 0,9 százaléka;
vii. az e rendelet 86. cikkében felsorolt harmadik országok egyikében végzett finomításnak betudható alkoholveszteség esetén a finomított alkohol mennyiségének 1,2 százaléka;
viii. az e rendelet 86. cikkében felsorolt harmadik országok egyikében végzett dehidratálásnak betudható alkoholveszteség esetén a dehidratált alkohol mennyiségének 1,2 százaléka.
A negyedik és/vagy az ötödik százalék hozzáadható az első két százalékhoz.
A hatodik és/vagy a hetedik százalék hozzáadható a harmadik százalékhoz.
Ha az előzőekben említett százalékokat alkalmazzák, az alkoholmennyiséget az illetékes ellenőrző hatóságok által kiállított raksúlyigazolás vagy hasonló iratok alapján kell megállapítani.
c) Új ipari felhasználásra odaítélt alkohol esetében, amelyet a tervezett végső felhasználás előtt finomítani kell, az elszállított alkoholt teljes egészében a meghatározott célra felhasználtnak kell tekinteni, ha a versenytárgyalási eljárás alapján elszállított alkohol összmennyiségének legalább 90 %-át ezen célokra használták fel; a sikeres ajánlattevő értesíti a Bizottságot a finomított termékek mennyiségéről, rendeltetési helyéről és felhasználásáról. A veszteségek azonban nem haladhatják meg a b) pontban meghatározott határértékeket.
3. a) Az ajánlati biztosítékot azonnal fel kell szabadítani, ha az ajánlatot nem fogadták el, vagy ha a sikeres ajánlattevő teljesítette az (1) bekezdés a) pontjában megállapított követelményeket.
b) A teljesítési biztosítékot az alkoholt birtokban tartó intervenciós hivatalok azonnal felszabadítják, amint a sikeres ajánlattevő mindegyikükhöz benyújtotta a 2220/85/EGK rendelet 2. és 3. pontjában, valamint V. címében előírt igazolásokat az adott elszállított mennyiségre vonatkozóan.
c) A 2220/85/EGK rendelet 27. cikkétől eltérően a teljesítési biztosíték 10 százalékát vissza kell tartani addig, amíg a sikeres ajánlattevő az érintett intervenciós hivataloknak igazolja, hogy az elszállított alkoholmennyiséget felhasználták, megjelölve a versenytárgyalási eljárással kapcsolatban esetlegesen felmerült alkoholveszteségeket. Ha ezt az igazolást az alkohol végső felhasználására meghatározott határidőtől számított 12 hónapon belül nem mutatják be, hektoliterenként 96 eurót kell visszatartani a 2. pontban meghatározott határokon felüli alkoholveszteség mennyiségére vonatkozóan.
101. cikk
Ellenőrzési intézkedések
(1) Az érintett tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az e fejezetben foglalt műveleteket megkönnyítsék és biztosítsák az alkalmazandó közösségi szabályok betartását. A tagállamok kijelölik azt a szervet vagy szerveket, amely vagy amelyek e szabályok betartásának ellenőrzéséért felelnek.
Az ellenőrzések legalább a belföldön készített alkohol ellenőrzésére alkalmazottakkal egyenértékűek, de mindenképp magukban foglalják
a) a szállított alkohol mennyiségének tényleges ellenőrzését;
b) az alkohol felhasználásának ellenőrzését, gyakori - legalább havi egyszeri - szúrópróbaszerű ellenőrzésekkel;
c) a számlák, nyilvántartások, felhasználási eljárások és készletek ellenőrzését.
Ha az alkoholt denaturálták, ellenőrzéseket legalább kéthavonta kell végezni.
(2) A tagállamok meghatározzák, hogy a sikeres ajánlattevőnek milyen iratokat, nyilvántartásokat és más alátámasztó bizonyítékokat vagy információkat kell benyújtania. Tájékoztatják a Bizottságot az (1) bekezdés alkalmazására általuk bevezetett ellenőrzésekről. A Bizottság elküldi az érintett tagállamnak a hatékony ellenőrzés biztosítása szempontjából szükséges észrevételeket.
(3) A tagállamok által hozott intézkedésekről, az ellenőrzések megkezdése előtt tájékoztatni kell a Bizottságot.
102. cikk
Felügyelő társaságok alkalmazása
Az ajánlati felhívásról szóló értesítés kikötheti, hogy nemzetközi felügyelő társaságot kell alkalmazni a versenytárgyalási eljárás megfelelő lefolytatásának, különösen az alkohol végső rendeltetésének és/vagy végső felhasználásának ellenőrzésére. E szolgáltatás költségeit a sikeres ajánlattevő viseli, ahogy az e rendelet 99. cikke szerinti analízis és ellenőrzés költségeit is.
IV. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
103. cikk
A Bizottság értesítése
(1) A tagállamok jelentik a Bizottságnak:
a) az 1493/1999/EK rendelet 29. cikke szerinti lepárlással kapcsolatban minden hónapban:
i. a lepárolt bor mennyiségét;
ii. a kiegészítő támogatás által érintett alkoholmennyiséget;
b) az 1493/1999/EK rendelet 27., 28. és 30. cikke szerinti lepárlástípusokkal kapcsolatban kéthavonta:
i. a lepárolt bor, borseprő és szeszezett bor mennyiségét;
ii. adott esetben különbséget téve a semleges alkohol, a nyersalkohol és a párlat között
- a megelőző időszakban termelt mennyiséget,
- a megelőző időszakban a közösségi vagy nemzeti szabályozás alapján az intervenciós hivatalok által átvett mennyiségeket,
- a megelőző időszakban az ugyanezen intervenciós hivatalok által értékesített mennyiségeket,
- a megelőző időszak végén az ugyanezen intervenciós hivatalok birtokában lévő mennyiségeket.
Az intervenciós hivatalok által értékesített mennyiségek esetében az érintett tagállamok tájékoztatást adnak a számlázott eladási árról is, és jelzik, hogy a termékeket a Közösségen belülre szállították vagy exportálták-e;
c) minden negyedév vége előtt tíz nappal a vis maior-ra hivatkozó kérelmek elbírálásának végeredményét és az e helyzetekben az illetékes hatóságok által tett lépéseket, az e rendelet következő cikkeiben említett esetekben:
i. 9. cikk;
ii. 10. cikk;
iii. 11. cikk (3) bekezdése;
iv. 15. cikk;
v. 16. cikk;
vi. 20. cikk (4), (5) és (6) bekezdése;
vii. 36. cikk;
viii. 37. cikk;
ix. 72. cikk;
x. 75. cikk (1) bekezdése;
xi. 100. cikk (2) bekezdésének b) pontja;
d) legkésőbb a folyó borászati év december 31-ig az 1493/1999/EK rendelet III. címének I. fejezete és e rendelet II. címe szerinti magánraktározási támogatással kapcsolatban:
- a szerződés érvényességének időtartama alatt sűrített szőlőmusttá vagy finomított szőlőmustsűrítménnyé feldolgozott szőlőmust mennyiségét és az így előállított mennyiségeket;
e) legkésőbb a folyó borászati év március 5-ig:
- az 1493/1999/EK rendelet III. címének I. fejezete és e rendelet II. címe szerinti magánraktározási támogatással kapcsolatban:
- a február 16-án szerződés alatt álló termékmennyiségeket,
- az 1493/1999/EK rendelet 34. cikke és e rendelet I. címének II. fejezete szerinti támogatással kapcsolatban:
- a támogatásban részesült termelők számát,
- az alkoholtartalom-növeléssel készített bor mennyiségét,
- az alkoholtartalom-növeléshez felhasznált sűrített szőlőmust és finomított szőlőmustsűrítmény mennyiségét, hektoliterenkénti térfogatban számított potenciális alkoholtartalom-fokban kifejezve;
f) a megelőző borászati évvel kapcsolatban, legkésőbb április 30-ig:
i. az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének a) pontja és e rendelet I. címének I. fejezete szerinti támogatással kapcsolatban:
- a támogatási kérelmekben foglalt nyersanyagok mennyiségét, nyersanyagtípusok és a származási szőlőtermő övezetek szerinti bontásban,
- a támogatásban részesített nyersanyagok mennyiségét, nyersanyagtípusok és a származási szőlőtermő övezetek szerinti bontásban;
ii. az 1493/1999/EK rendelet 35. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában és e rendelet I. címének II. fejezetében említett támogatás esetében:
- a támogatási kérelmekben foglalt szőlőmust és sűrített szőlőmust mennyiségét, származási szőlőtermő övezetek szerinti bontásban;
- a támogatásban részesített szőlőmust és sűrített szőlőmust mennyiségét, származási szőlőtermő övezetek szerinti bontásban;
- a szőlőmustért és a sűrített szőlőmustért a feldolgozók és a gazdasági szereplők által fizetett árakat;
iii. azokat az eseteket, amikor a lepárlók vagy a szeszezett bort készítők nem teljesítették kötelezettségeiket és az ennek következtében tett intézkedést.
104. cikk
Időpontok és határidők
Az e rendeletben említett időszakokat, időpontokat és határidőket az 1182/71/EGK-Euratom rendeletnek megfelelően kell meghatározni. Azonban az előbb említett rendelet 3. cikkének (4) bekezdése nem alkalmazható az e rendelet II. címe szerinti raktározási időszakok időtartamának meghatározásakor.
105. cikk
Hatályon kívül helyezett rendelkezések
Ezennel hatályát veszti a 2682/77/EGK, az 1059/83/EGK, a 3461/85/EGK, a 441/88/EGK, a 2598/88/EGK, a 2640/88/EGK, a 2641/88/EGK, a 2721/88/EGK, a 2728/88/EGK, az 1238/92/EGK, a 377/93/EGK és a 2192/93/EGK rendelet.
106. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Rendelkezéseit 2000. augusztus 1-jétől kell alkalmazni.
Az 1999/2000-es borászati évből származó termékekre azonban 2000. augusztus 31-ig a következő rendeleteket továbbra is alkalmazni kell:
- 1059/83/EGK rendelet,
- 2640/88/EGK rendelet,
- 2641/88/EGK rendelet,
- 2721/88/EGK rendelet,
- 2728/88/EGK rendelet,
- 3105/88/EGK rendelet.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2000. július 25-én.