KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 18. februar 2004
om Tysklands statsstøtte til fordel for Bankgesellschaft Berlin AG
(meddelt under nummer K(2004) 327)
(Kun den tyske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2005/345/EF)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 88, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1), særlig artikel 7, stk. 3,
efter at have opfordret medlemsstaten og andre interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (2), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter at Kommissionen den 25. juli 2001 havde godkendt redningsstøtten til fordel for Bankgesellschaft Berlin AG (BGB eller banken) (3) og Tyskland den 28. januar 2002 havde forelagt omstruktureringsplanen for Kommissionen, underrettede Kommissionen ved brev af 9. april 2002 Tyskland om sin beslutning om at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (4).
(2)
Efter at der var anmodet om og bevilget en forlængelse af den tildelte frist og afholdt to møder med repræsentanter for Kommissionen, fremsendte Tyskland den 17. juni 2002 sine bemærkninger samt yderligere dokumenter og oplysninger. En ny anmodning om oplysninger blev fremsendt til Tyskland ved brev af 31. juli 2002.
(3)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (5). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger. Den modtog efterfølgende den 9. juli og - efter forlængelse af fristen - den 22. juli 2002 bemærkninger fra en konkurrent samt fra en anden interesseret part, som anmodede om at få sit navn hemmeligholdt. Disse bemærkninger blev den 1. august 2002 videresendt til Tyskland med anmodning om eventuelle kommentarer. Kommentarer blev modtaget fra Tyskland - efter forlængelse af fristen - ved brev af 23. september 2002.
(4)
Efter anmodning fremsendte Tyskland yderligere oplysninger om den anmeldte støtte ved brev af 16. og 20. september , 14. og 18. november og 18. december 2002 samt 14. februar og 14. marts 2003. Derudover blev Kommissionen på forskellige møder med repræsentanter for Tyskland, delstaten Berlin og BGB underrettet om udviklingen i forbindelse med omstruktureringen.
(5)
På et møde den 26. marts 2003 informerede Tyskland Kommissionen om grundene til, at den udbudsprocedure til privatisering af BGB, der var indledt i 2002 på grundlag af et offentligt, internationalt udbud, slog fejl den 25. marts 2003. Yderligere oplysninger i denne henseende samt balancen og resultatopgørelsen for 2002 blev fremsendt den 31. marts 2003.
(6)
De begæringer om oplysninger, som Kommissionen fremsendte den 15. april, 6. maj og 16. maj 2003, blev besvaret ved brev af 15. maj, 28. maj og 24. juni 2003. Yderligere oplysninger blev behandlet ved brev af 1. juli samt på møder med repræsentanter for Tyskland, delstaten Berlin og BGB den 4. april, 11. april, 14. maj og 9. juli 2003.
(7)
Den 14. juli 2003 anmodede Kommissionen revisionsfirmaet Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Düsseldorf, om som eksperter at analysere visse aspekter af omstruktureringsplanen. Resultaterne blev drøftet med Tyskland den 3. oktober 2003, og den endelige rapport blev fremsendt til Tyskland den 20. november 2003.
(8)
I oktober 2003 blev det - til dels sammen med repræsentanter for banken - drøftet, om der var behov for yderligere kompensationsydelser. I november 2003 blev Tyskland informeret om de foranstaltninger, som Kommissionen havde fastsat, og fik, ligesom banken, lejlighed til at tage stilling til de økonomiske virkninger for banken, som blev drøftet i december 2003. Den 18. december 2003 blev det aftalt, at Tyskland over for Kommissionen skal forpligte sig til at afhænde Berliner Bank separat senest den 1.oktober 2006, en afhændelse, som skal træde i kraft senest den 1. februar 2007, og til at privatisere koncernen senest den 31.december 2007 samt til at foretage yderligere afhændelser.
(9)
Tyskland fremsendte den 29. januar 2004 Kommissionen den reviderede omstruktureringsplan, som navnlig tog hensyn til anbefalingerne fra Kommissionens eksperter, samt den 6. februar 2004 Tysklands tilsagn vedrørende den reviderede omstruktureringsplan.
II. BESKRIVELSE AF STØTTEN
(10)
BGB er holdingselskabet i BGB-koncernen, der blev grundlagt i 1994 ved samling af flere forskellige kreditinstitutter, der tidligere var kontrolleret af delstaten Berlin, men er også selv aktiv på markedet som kreditinstitut. I 2000 havde BGB en samlet koncernbalance på ca. 205 mia. EUR, i 2001 på ca. 189 mia. EUR og i 2002 på ca. 175 mia. EUR. Banken lå dermed på henholdsvis 10. (2001) og 12. pladsen (2002) blandt de tyske banker. Antallet af medarbejdere udgjorde ca. 17 000 ansatte i 2000, godt 15 000 i 2001 og ca. 13 000 i 2002. Kernekapitalprocenten i henhold til den tyske lov på kreditområdet, Kreditwesengesetz (KWG), udgjorde 5,7 % ifølge årsregnskabet for 2001 (samlet kapitalprocent 9,4 %) og 5,6 % ifølge årsregnskabet for 2002 (samlet kapitalprocent 9,4 %). I juni 2001, inden godkendelsen af redningsstøtten, var kernekapitalprocenten faldet til [...] (6) % (samlet kapitalprocent [...]* %).
(11)
Inden kapitaltilførslen i august 2001 besad delstaten Berlin 56,6 % af BGB's aktier, mens den nu besidder ca. 81 % af aktierne. Andre aktionærer med ca. 11 % Norddeutsche Landesbank (NordLB) og Gothaer Finanzholding AG med ca. 2 %. Ca. 6 % af aktierne er fordelt på en lang række aktionærer.
(12)
I BGB-koncernen indgår som de største datterselskaber eller delkoncerner, der ligeledes er aktive i banksektoren, Landesbank Berlin (LBB) og Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG (BerlinHyp). LBB er en offentligretlig institution, hvori BGB har en atypisk passiv kapitalinteresse på 75,01 %. På grundlag af den eksisterende resultatoverførselsaftale kan BGB økonomisk betragtes som 100 % ejer. I BerlinHyp, som er aktiv inden for ejendomsfinansiering, ejer BGB 89,9 % af aktierne.
(13)
I koncernen indgår på nuværende tidspunkt endvidere delkoncernen IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft (IBAG), der er aktiv inden for ejendomsvirksomhed, som tidligere blev udført af Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH (IBG). Derudover kontrollerer eller kontrollerede BGB direkte eller indirekte forskellige andre indenlandske og udenlandske virksomheder, f.eks. Weberbank, Allgemeine Privatkundenbank AG (Allbank, i mellemtiden solgt), BGB Ireland, BGB UK, BG Polska (detailbankvirksomheden og internetområdet »Inteligo«, i mellemtiden solgt; likvidation af det resterende »hylster« indledt) samt den tjekkiske Zivnostenska Banka a.s. (i mellemtiden solgt).
(14)
BGB's vigtigste forretningsområde er privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed) med de to mærker Berliner Sparkasse og Berliner Bank. Ingen af disse er juridisk selvstændige datterselskaber, men mærker eller filialer. Siden den 1. juli 2003 har Berliner Bank, som tidligere allerede Berliner Sparkasse, tilhørt LBB (7). Erhvervskunderne er hovedsagelig små og mellemstore virksomheder i regionen.
(15)
Foruden forretningsområderne detailbankvirksomhed, ejendomsfinansiering og ejendomsvirksomhed er BGB og dets datterselskaber også aktive inden for kapitalmarkedstransaktioner (finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed) og segmenterne storkunder/udland (f.eks. projekt- og eksportfinansiering) og offentlige myndigheder (udlån), der skal afvikles eller reduceres stærkt. Aktiviteterne inden for investeringsbankvirksomhed omfattede kun aktie- og obligationsudstedelser i et forholdsvis lille omfang og vil fremover ikke længere spille nogen selvstændig rolle. Geografisk er BGB's aktiviteter koncentreret om Berlin-området og delstaten Brandenburg, navnlig med hensyn til detailbankvirksomhed. Inden for f.eks. ejendomsfinansiering er den også aktiv på nationalt plan og inden for f.eks. kapitalmarkedstransaktioner endvidere også på internationalt plan.
(16)
I Storberlin er BGB den førende på detailbankområdet med andele fra ca. 20 % til over 50 % i de enkelte segmenter (8). Ifølge egne oplysninger udgjorde dens andel eller markedspenetration i 2002 48 % (9), målt i forhold til den første kontoforbindelse på privatkundeområdet. Med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering i hele Tyskland (samtlige realkreditlån) lå BGB ifølge oplysningerne i anmeldelsen på 3. pladsen med en andel på ca. 5 % i 2000. Ifølge nyere oplysninger ligger BGB ikke eller ikke længere på denne plads (10). Mere end 90 % af BGB's realkreditlån pr. 31. december 2001 til et beløb af 33 mia. EUR vedrørte Tyskland og resten ejendomsfinansiering i udlandet. På de andre områder hører BGB hverken inden for Tyskland eller internationalt blandt de førende banker. Oplysninger vedrørende konkrete markeds- eller segmentandele foreligger ikke i denne henseende.
(17)
BGB's vanskeligheder, der kom offentligt frem i 2001, var frem for alt opstået inden for ejendomsvirksomheden, men også på ejendomsfinansieringsområdet. Som væsentlige dele af ejendomsvirksomheden, som datterselskabet IBG havde udført i 1990'erne, indgik fondsforvaltning samt aktiviteter som projektudvikler og bygherre. Ejerne af IBG - som i begyndelsen af 1990'erne var oprettet som datterselskab af LBB - var mellem midten og slutningen af 1990'erne BGB AG selv (10 %), Berliner Bank AG (30 %), LBB (30 %) og BerlinHyp (30 %). Efter Berliner Bank AG's fusion med BGB tilfaldt Berliner Banks andele i IBG sidstnævnte. Ejerstrukturen ser på nuværende tidspunkt således ud: 40 % ejes af BGB, 30 % af LBB og 30 % af BerlinHyp.
(18)
IBG havde indtil 2000 i stigende grad etableret ejendomsinvesteringsfonde. Investorerne fik i den forbindelse omfattende garantier, navnlig mangeårige leje-, udbytte- og genopretningsgarantier. Der blev erhvervet eller opført nye ejendomme med henblik på etablering af nye fonde. Garantierne var baseret på en forventning om fortsat høje eller endog stigende ejendomsværdier, hvilket med de faktisk stærkt faldende priser og huslejer, navnlig i Berlin og de nye delstater, resulterede i en kumulering af risici.
(19)
Da disse problemer begyndt at vise sig i løbet af 2000, planlagde BGB at sælge IBG's hovedaktiviteter. Derfor blev hovedparten af IBG's aktiviteter i december 2000 overdraget til det nyoprettede IBAG, undtagen de»gamle« risici og forpligtelser, som IBG og dets datterselskaber havde påtaget sig, og som blev overført til det nyoprettede LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH (LPFV). Planerne om at sælge IBAG slog imidlertid fejl. I dag ejes både IBAG og LPFV 100 % af BGB. IBG bibeholdt kun aktiviteter på underordnede områder.
(20)
Andre problemer i denne periode vedrørte aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, som frem for alt udføres af BerlinHyp, men også af LBB og BGB selv. Forretningsområdet omfatter udlån til finansiering af større ejendomsprojekter, navnlig på erhvervsområdet, men ikke realkreditlån til finansiering af private ejendomme, der falder inden for forretningsområdet detailbankvirksomhed. Vanskelighederne inden for ejendomsfinansiering, som øgedes med faldet på ejendomsmarkedet, skyldtes frem for alt indtil da utilstrækkelige hensættelser.
(21)
I første halvår af 2001 kom BGB ud i en akut krise. Dette skyldtes navnlig nødlidende udlån inden for ejendomsfinansiering samt de garantiforpligtelser på fondsforvaltningsområdet i forbindelse med IBG/IBAG/LPFV, som i årsregnskabet for 2000 medførte hensættelser på ca. 1 mia. EUR, samt kravet om nedskrivninger på løbende bygherreprojekter og en forhøjelse af hensættelserne på ejendomsfinansieringsområdet. I maj faldt BGB's ansvarlige egenkapital derved til under den lovbestemte egenkapitalprocent på 8 %. Det finansieringsbehov, der skulle dækkes for at opnå en kernekapitalprocent på 5,0 % og således gør det muligt igen at opnå den egenkapitalprocent på 9,7 %, der fandtes inden krisen, skønnedes på daværende tidspunkt at udgøre ca. 2 mia. EUR. Gennem en hensigtserklæring gav delstaten Berlin i maj 2001 tilsagn om, at delstaten ville foretage en kapitaltilførsel i den nødvendige størrelsesorden. Efter Kommissionens godkendelse af denne redningsstøtte modtog BGB i august 2001 en kapitaltilførsel på nøjagtig 2 mia. EUR: 1,755 mia. EUR fra delstaten Berlin, 166 mio. EUR fra NordLB, 16 mio. EUR fra Parion (Gothaer Finanzholding AG) og 63 mio. EUR fra småaktionærer.
(22)
I de følgende måneder blev der imidlertid konstateret yderligere risici, navnlig i forbindelse med IBAG/IBG/LPFV's ejendomsvirksomhed. Der var fare for, at BGB's kapital igen ville falde til under det krævede minimum for solvensnøgletallet. Disse risici vedrørte igen garantiforpligtelserne på fondsforvaltningsområdet samt den faldende værdi af ejendomsværdier, som blev købt med henblik på senere etablering af nye fonde (Vorratsimmobilien). Gennem det koncerninterne kompleks af eksisterende resultatoverførselsaftaler, moderselskabserklæringer (Patronatserklärungen) og lån hæfter BGB ifølge Tysklands oplysninger for hovedparten af disse risici.
(23)
I november 2001 truede det daværende tyske finanstilsyn, Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen (BAKred, nu BAFin) (11), BGB med en midlertidig lukning, såfremt der ikke inden udgangen af 2001 blev truffet foranstaltninger til dækning af disse risici. Derfor underskrev delstaten Berlin, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG og LPFV den 20. december 2001 en principaftale for at dække disse risici gennem omfattende garantier og sikkerhedsstillelser. Principaftalen blev afløst af den detailaftale, der blev endeligt indgået den 16. april 2002. De garantier, der blev overtaget på grundlag af denne aftale, betegnes som »risikoskjold« og beskrives nærmere nedenfor.
(24)
Støtteforanstaltningerne indgår i den omstruktureringsplan, der oprindeligt blev fremlagt i januar 2002 og under undersøgelsesproceduren senest blev revideret i januar 2004, og som indeholder en betydelig reduktion af BGB-koncernens aktiviteter og en koncentration om privat- og erhvervskundeområdet i Berlin-området. Endvidere skal - i mindre udstrækning - kapitalmarkedstransaktionerne og ejendomsfinansieringen videreføres (se betragtning 172 ff.). Andre forretningsområder, f.eks. storkunder/udland, herunder struktureret finansiering og rådgivning i forbindelse med fusioner og erhvervelser, skal afvikles, mens andre igen, f.eks. forretningsområdet offentlige myndigheder, skal reduceres stærkt. Det var oprindeligt planen, at ejendomsvirksomheden også skulle videreføres. Tyskland havde imidlertid allerede på et tidligt stadium af proceduren afgivet tilsagn om at sørge for, at dette område blev udskilt og afhændet til delstaten Berlin (se betragtning 277 og 278). Ligeledes har Tyskland i mellemtiden afgivet tilsagn om at afhænde Berliner Bank separat med henblik på at reducere BGB's meget stærke andel af detailbankmarkedet i Berlin.
(25)
Som nævnt ovenfor skal delstaten Berlins aktier i BGB afhændes. Kommissionen har modtaget et tilsagn i denne henseende. BerlinHyp skal i forbindelse med privatiseringen af BGB enten afhændes sammen med denne eller separat (se betragtning 285). Endvidere skal IBB udskilles fra BGB, og den særlige IBB-reserve (den ovenfor nævnte kapital fra den tidligere Wohnungsbau-Kreditanstalt - »WBK« - som i sin tid blev overdraget til LBB) skal tilbagebetales til delstaten Berlin, såfremt dette ikke vil resultere i, at der ikke opnås henholdsvis en kernekapitalprocent på 6,0 % og en samlet kapitalprocent på 9,7 % pr. 1. januar 2004 (se betragtning 279).
(26)
Den omstruktureringsstøtte, der blev anmeldt den 28. januar 2002, er for det første den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR, som delstaten Berlin ydede som redningsstøtte i august 2001 efter Kommissionens godkendelse den 25. juli 2001 (12), og som overdrages permanent til BGB som omstruktureringsstøtte.
(27)
For det andet er der tale om det nævnte risikoskjold, hvis tilvejebringelse principielt blev aftalt i december 2001 mellem delstaten Berlin, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG og LPVF, og som blev ændret, suppleret og erstattet af den detailaftale, der blev indgået den 16. april 2002. Det omfatter nedenstående garantier, fritagelser, overtagelser af forpligtelser og sikkerhedsstillelser, som i en periode på 30 år stilles til rådighed af delstaten Berlin med henblik på at dække risiciene i forbindelse med datterselskaberne IBAG's, IBG's og LPFV's ejendomsvirksomhed:
-
Lånegarantier: Garantier til BGB, LBB og BerlinHyp med hensyn til den aftalemæssige betaling af renter og afdrag på lån, som disse virksomheder har ydet til IBAG og IBG samt deres datterselskaber og visse andre selskaber indtil den 31. december 2001. De pågældende selskaber og lånevilkår er anført i bilagene til detailaftalen, som ligeledes fastsætter begrænsninger for visse lånegarantier samt udtrykkelige udelukkelser (negativliste).
-
Garantier for bogførte værdier: Garantier til IBAG og IBG samt visse andre selskaber i gruppen, hovedsagelig direkte og indirekte datterselskaber til de nævnte virksomheder, med hensyn til værdifastheden af de enkelte aktiver, der er opført på aktivsiden i de enkelte attesterede balancer, med undtagelse af visse på forhånd fastsatte aktiver som immaterielle aktiver, kassebeholdning, tilgodehavender hos Bundesbank og kreditinstitutter eller periodeafgrænsningsposter. Også med hensyn til garantierne for bogførte værdier er der fastsat begrænsninger og udelukkelser (negativliste) i detailaftalen.
-
Overtagelse af forpligtelser over for LPFV: Fritagelse af LPFV for forpligtelser - for så vidt disse overstiger et beløb på 100 mio. EUR (selvrisiko) - i forbindelse med tidligere ejendomsaktiviteter udført af IBG og dets tidligere datterselskaber Bavaria, Arwobau samt Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH (IBV) i form af overtagelse af forpligtelser. Overtagelsen af forpligtelser omfatter ikke forpligtelser, som står i forbindelse med etableringen af fonde efter den 31. december 2000 eller med IBAG's nye forretninger, der er beskrevet i detailaftalen.
-
Fritagelse af BGB for moderselskabsgarantier (Patronate): Fritagelse af BGB for alle forpligtelser på grundlag af de moderselskabsgarantier, som denne har overtaget for IBG, IBV og Bavaria indtil den 31. december 1998. Denne fritagelse omfatter ikke forpligtelser, som står i forbindelse med etableringen af fonde efter den 31. december 2000 eller med IBAG's nye forretninger, der er beskrevet i detailaftalen.
(28)
I artikel 45 i detailaftalen er det maksimum, som fremkommer for delstaten Berlin på grundlag af disse forpligtelser, angivet til 21,6 mia. EUR. Ifølge artikel 45 er der i den forbindelse tale om den teoretiske nominelle værdi af de sikrede risici - korrigeret for det forhold, at risiciene medregnes flere gange. I principaftalen blev der som maksimum angivet 35,34 mia. EUR, da de ovennævnte garantier ud fra tilsynsmæssige betragtninger til dels dækker de samme risici. Som det fremgår af artikel 45 i detailaftalen, kan delstaten f.eks. hæfte for en tredjemands krav på grundlag af en lejegaranti dels gennem overtagelsen af forpligtelser over for LPFV, dels gennem fritagelsen for moderselskabsgarantier. Detailaftalen fastsætter imidlertid ligeledes, at delstaten i sådanne tilfælde kun indestår for den pågældende risiko én gang. Det teoretiske maksimum kunne således korrigeres for denne flerdobbelte dækning og fastsættes til 21,6 mia. EUR. Af disse 21,6 mia. EUR udgør fritagelsen af LPFV ifølge de af Tyskland fremlagte foreløbige beregninger det højeste beløb (ca. [...]* EUR, hvoraf fritagelsen for LPFV's forpligtelser på grundlag af leje- og udbyttegarantierne tegner sig for [...]* EUR, og fritagelsen for risiciene på grundlag af de såkaldte genopretningsgarantier for bygninger tegner sig for [...]* EUR).
(29)
Dette teoretiske maksimum er imidlertid baseret på, at alle risici materialiseres fuldstændigt. For LPFV's fritagelse for lejegarantierne (maksimalt [...]* EUR) betyder dette eksempelvis, at alle lejeafgifter skal gå fuldstændig tabt indtil 2025, for LPFV's fritagelse for genopretningsgarantierne ([...]* EUR) indebærer det, at alle opførelsesomkostninger i forbindelse med samtlige bygninger og udenomsanlæg skal dækkes. Selv ud fra meget pessimistiske antagelser er et lejetab på 100 % og en nedrivning og genopførelse af samtlige bygninger imidlertid urealistisk. I artikel 45 er det derfor ligeledes anført, at det på baggrund af den nuværende viden og på grundlag af en omhyggelig gennemgang af de væsentlige økonomiske risici er sandsynligt, at udnyttelsen vil blive meget lavere. På grundlag heraf vil den faktiske risiko udgøre 2,7 mia. EUR i bedste fald (best case-scenario), 3,7 mia. EUR i »basistilfælde« (base case-scenario) og 6,1 mia. EUR i værste fald (såkaldt worst case-scenario). De antagelser, der ligger til grund for disse skøn, blev meddelt som led i proceduren (se betragtning 138).
(30)
Med henblik på at minimere garantiydelserne giver detailaftalen endvidere mulighed for, at delstaten helt eller delvis kan lade tredjemand stå for kontraktforvaltningen i forbindelse med detailaftalen. Delstaten har gjort brug af denne mulighed og etableret »BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH«, hvori den ejer hele kapitalen, og som har udøvet denne aktivitet på vegne af delstaten siden januar 2003. Derudover giver detailaftalen delstaten ret til en garantiprovision og en andel af fremtidige overskud i en periode på 15 regnskabsår. På grundlag heraf modtager delstaten fra BGB til og med 2011 årligt en fast garantiprovision på 15 mio. EUR, som efter gensidig aftale fra 2012 kan tilpasses i den resterende del af risikoskjoldets varighed. Endvidere skal BGB, såfremt der i en eller flere måneder i et regnskabsår opnås en samlet ansvarlig egenkapital på 12,5 % og en kernekapitalprocent på 7 %, betale 15 % af det årsoverskud, som virksomheden i øvrigt opnår, til delstaten Berlin.
(31)
I loven om risikoskjoldet, »Gesetz über die Ermächtigung des Senats zur Übernahme einer Landesgarantie für Risiken aus dem Immobiliendienstleistungsgeschäft der Bankgesellschaft Berlin AG und einige ihrer Tochtergesellschaften« (13), er det endvidere fastsat, at delstaten Berlins aktier i BGB hurtigst muligst skal afhændes på betingelser, der er rimelige for delstaten Berlin, og at Investitionsbank Berlin (IBB) skal udskilles fra BGB som selvstændig offentligretlig Förderbank (særligt kreditinstitut) i forbindelse med en reorganisering af ejerstrukturen i forbindelse med BGB (se i denne henseende nedenfor).
(32)
I sin beslutning om at indlede proceduren (14) gjorde Kommissionen endvidere opmærksom på en vigtig omstændighed, som ikke blev taget i betragtning i den oprindelige omstruktureringsplan. I slutningen af 1992 blev WBK, inklusive alle aktiver, overført til LBB; samtidig blev alle WBK's opgaver overdraget til den på daværende tidspunkt nyoprettede IBB. Gennem denne overdragelse steg LBB's ansvarlige egenkapital med ca. 1,9 mia. DEM. LBB betalte fra 1995 en godtgørelse på gennemsnitlig 0,25 % for det beløb, som rent faktisk blev brugt. På grund af tvivlen med hensyn til, om denne godtgørelse var forenelig med den markedsøkonomiske investors princip, indledte Kommissionen i juli 2002 procedure i sag C 48/02 (15). Skulle Kommissionen nå til den konklusion, at den betalte godtgørelse ikke er forenelig med den markedsøkonomiske investors princip, udgør forskellen mellem den betalte godtgørelse og den normale markedsforrentning af en sådan investering statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, og som skal tilbagebetales af LBB til delstaten Berlin, hvis betingelserne i EF-traktatens undtagelsesbestemmelser ikke foreligger.
(33)
Muligheden for en tilbagesøgning udgør en betydelig risiko for udsigterne til, at omstruktureringsplanen vil kunne genoprette rentabiliteten. I beslutningen om procedurens indledning anmodede Kommissionen derfor Tyskland om at finde en egnet løsning i denne henseende og tog til efterretning, at Tyskland arbejder på en sådan løsning.
(34)
Dette var baggrunden for, at delstaten Berlin og BGB den 23. december 2002 indgik Aftale om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin på grundlag af Europa-Kommissionens undersøgelse af sag C 48/02 - Landesbank Berlin-Girozentrale (tilbagebetalingsaftale).
(35)
I tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling fastsætter denne aftale, at delstaten Berlin er forpligtet til som indskud i LBB at yde et saneringstilskud i den størrelsesorden, der er nødvendig for at undgå en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter i forbindelse med LBB og/eller BGB-koncernen som følge af den eventuelle tilbagebetalingsforpligtelse. De kapitalprocenter, der ifølge tilbagebetalingsaftalen mindst skal opnås, udgør 9,7 % (samlet kapitalprocent) og 6 % (kernekapitalprocent). Til denne aftale er knyttet den suspensive betingelse, at Kommissionen godkender den pågældende støtte.
(36)
Selv om denne foranstaltning endnu ikke var truffet på tidspunktet for beslutningen om procedurens indledning og derfor ikke indgik i omstruktureringsplanen, blev de risici, som en eventuel kommissionsbeslutning om tilbagebetaling ville betyde for bankens muligheder for at blive rentabel, nævnt i beslutningen om procedurens indledning som en faktor, der skulle tages i betragtning. Tilbagebetalingsaftalen blev endelig indgået for at tage højde for disse betænkeligheder. Da denne foranstaltning er uomgængelig nødvendig for en vellykket omstrukturering, finder Kommissionen det hensigtsmæssigt at vurdere tilbagebetalingsaftalen - efter at det i denne henseende har været muligt at beregne et maksimalt støttebeløb - sammen med de andre støtteforanstaltninger.
(37)
Kommissionen vurderede i sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i EF-traktatens artikel 88, stk. 2, foreløbig de undersøgte foranstaltninger som statsstøtte i medfør af EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, da de blev ydet ved hjælp af statsmidler og gennem forbedringen af virksomhedens økonomiske situation må formodes at få indflydelse på økonomien hos konkurrenter i andre medlemsstater (16) og dermed fordreje eller true med at fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(38)
På grundlag af sin foreløbige bedømmelse var Kommissionen kommet frem til den konklusion, at støtteforanstaltningerne skulle vurderes på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (17) (herefter benævnt »rammebestemmelserne«), og at ingen andre bestemmelser i EF-traktaten eller andre rammebestemmelser finder anvendelse. Kommissionen tilsluttede sig Tysklands opfattelse, at BGB er en kriseramt virksomhed i medfør af punkt 2.1. i rammebestemmelserne. Kommissionen var imidlertid alvorligt i tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet.
(39)
For al individuel støtte undersøger Kommissionen ifølge nr. 31 - 34 i rammebestemmelserne en omstruktureringsplan med hensyn til, om den inden for en rimelig tidshorisont og på basis af en realistisk vurdering kan gøre virksomheden rentabel på længere sigt.
(40)
Hvad angår den oprindeligt fremsendte omstruktureringsplan, pegede Kommissionen indledningsvis på, at der ikke var redegjort for de fremtidige strategier på markedet for investeringsbankvirksomhed. Endvidere krævede Kommissionen i forbindelse med den fremtidige strategi for aktiviteterne inden for fast ejendom en nærmere specifikation af omkostningsforskellen mellem likvidationen og videreførelsen af datterselskabet IBAG, der er aktivt på området.
(41)
Kommissionen nærede tvivl med hensyn til, om antagelserne i den oprindelige omstruktureringsplan med hensyn til markedet og prognoserne for udbuds- og efterspørgselsudviklingen var tilstrækkeligt præcise til at kunne drage konklusioner med hensyn til mulighederne for at gennemføre de foreslåede omstruktureringsforanstaltninger med et godt resultat. Det fremgik ikke klart, hvilke antagelser med hensyn til markedsudviklingen omstruktureringsforanstaltningerne var baseret på.
(42)
Kommissionen konstaterede endvidere, at Tysklands oplysninger vedrørende baggrunden for virksomhedens problemer var forholdsvis overfladiske. Følgende tre grunde blev anført: a) nødlidende udlån, b) afgivelse af omfattende garantier i forbindelse med ejendomsinvesteringsfonde og c) for sen indførelse (1999) og langsom gennemførelse af en systematisk risikostyring. De fremlagte oplysninger var hovedsagelig en sammenfatning af de økonomiske vanskeligheder. Der blev imidlertid kun nævnt en enkelt reel årsag til disse vanskeligheder, nemlig ineffektive koncern- og ledelsesstrukturer, herunder en ikke-fungerende risikostyring. Der manglende en detaljeret analyse af disse strukturer og af ledelsens konkrete undladelser, herunder virkningerne af det statslige ejerskab. En sådan analyse var imidlertid efter Kommissionens opfattelse nødvendigt for at kunne vurdere mulighederne for at gennemføre omstruktureringen af BGB. Kommissionen nærede derfor tvivl med hensyn til, om årsagerne til BGB's vanskeligheder i tilstrækkeligt omfang var erkendt og behandlet i omstruktureringsplanen. Tyskland blev derfor anmodet om at fremlægge en detaljeret analyse af tidligere undladelser og fremtidige udsigter og problemer i forbindelse med koncernstrukturer, ledelses- og tilsynsmetoder, kontrol- og rapporteringsplaner samt teknikker til indførelse af kommercielt funderede beslutningsprocesser.
(43)
Med hensyn til en eventuel privatisering havde Tyskland nævnt forhandlinger med potentielle købere, men ikke givet nærmere oplysninger, f.eks. om den påtænkte procedure, betingelser eller andre relevante faktorer. Kommissionen nærede derfor tvivl med hensyn til, om en privatisering - helt eller delvis - blev overvejet seriøst, og om det i givet fald var sikret, at den ville blive gennemført som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure.
(44)
Med hensyn til det mål for afkastet på knap 7 %, der oprindeligt var nævnt i anmeldelsen, var Kommissionen for det første i tvivl om, hvorvidt det var realistisk at nå dette mål, navnlig i betragtning af koncernens problematiske institut- og ledelsesstruktur, de uklare markedsantagelser, som lå til grund for omstruktureringsforanstaltningerne, og videreførelsen af de problemfyldte aktiviteter inden for fast ejendom. Selv om målet på knap 7 % ville blive nået, var Kommissionen for det andet i tvivl om, hvorvidt dette var et tilstrækkeligt afkast til at være foreneligt med den markedsøkonomiske investors princip.
(45)
Endvidere gjorde Kommissionen opmærksom på, at muligheden for en tilbagesøgning i forbindelse med LBB-sagen udgjorde en betydelig risiko for udsigterne til, at omstruktureringsplanen vil kunne gennemføres med et godt resultat, og anmodede derfor i beslutningen om procedurens indledning Tyskland om at udarbejde løsningsforslag.
(46)
Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er betinget af, at støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I henhold til nr. 35-39 i rammebestemmelserne bør der træffes foranstaltninger for mest muligt at afbøde støttens skadelige virkninger for konkurrenterne. Denne betingelse indebærer oftest en begrænsning eller reduktion af den stilling, som virksomheden kan indtage på de relevante produktmarkeder, afhændelse af aktiver eller af datterselskaber eller nedskæring af aktiviteter. Begrænsningen eller reduktionen skal stå i forhold til støttens konkurrencefordrejende virkning og skal specielt stå i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder.
(47)
De modydelser og kompensationsforanstaltninger, der oprindeligt blev foreslået, såsom afhændelse af væsentlige kapitalinteresser, reduktioner inden for finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed samt fremmedfinansiering, af aktiviteterne inden for fast ejendom, antallet af filialer, af personalet og forretningsområdet offentlige myndigheder samt opgivelse af forretningssteder og transaktionerne med udenlandske kunder og storkunder, skulle samlet set medføre, at BGB's samlede balance vil blive reduceret med 26 % (fra 190 mia. EUR til 140 mia. EUR). På grund af den til dels uklare beskrivelse af kompensationsforanstaltningerne og deres bidrag til de tilstræbte virkninger på BGB's aktiver og beskæftigelsessituationen var det umuligt for Kommissionen at vurdere, om denne samlede virkning ville kunne opnås realistisk, og hvordan foranstaltningerne ville indvirke på BGB's fremtidige position på de markeder eller segmenter, som Tyskland har afgrænset. Kommissionen behøvede derfor detaljerede oplysninger om hver foranstaltnings virkning på aktiverne, beskæftigelsessituationen og BGB's fremtidige markeds-/segmentpositioner.
(48)
Selv hvis den ovenfor beskrevne samlede reduktionsvirkning (26 % eller 50 mia. EUR af den samlede balance) blev opnået, fandt Kommissionen det tvivlsomt, om denne reduktion var tilstrækkelig i betragtning af det betydelige støttebeløb og Kommissionens praksis med hensyn til omstruktureringsstøtte til banker (18). I denne forbindelse henviste Kommissionen til de lovbestemte kapitalprocenter, der mindst skal opnås, som et muligt referencepunkt for vurderingen af modydelsernes proportionalitet, da en bank i tilfælde af underkapitalisering vil skulle reducere sin forretningsvolumen tilsvarende (ved en underkapitalisering på 1 mia. EUR og på grundlag af den lovbestemte kernekapitalprocent på mindst 4 % ville en teoretisk reduktion af de risikovægtede aktiver på op til 25 mia. EUR følgelig være nødvendig). Disse »opportunitetsreduktioner« kunne anvendes som et omtrentligt referencepunkt for graden af markedsfordrejning og de kompensationsforanstaltninger, der derfor er nødvendige. Alene kapitaltilførslen på 1,755 mia. EUR fra delstaten Berlin i sommeren 2001 ville i overensstemmelse hermed svare til en teoretisk reduktion af aktiverne på op til 44 mia. EUR. Kommissionen gjorde dog opmærksom på, at dette referencepunkt ikke kan anvendes »mekanisk«, men er omfattet af et skøn, således at der kan tages hensyn til særlige omstændigheder, f.eks. faktorer, der er vigtige for bankens videreførelse og rentabilitet.
(49)
Da der efter kapitaltilførslen blev konstateret nye risici, var der igen risiko for, at solvensnøgletallet ville blive utilstrækkeligt. For at undgå endnu en kapitaltilførsel valgte delstaten Berlin som løsning generelle garantier ved hjælp af et risikoskjold. På grundlag heraf har garantierne en lignende virkning som en kapitaltilførsel. Problemet med hensyn til risikoskjoldet var imidlertid, at det støttebeløb, der i sidste instans vil blive ydet, ikke var fastsat entydigt. Det nominelle, teoretiske maksimum, som nævnes i artikel 45 i detailaftalen, udgør 35,34 mia. EUR. Når der ses bort fra den flerdobbelte risikodækning, udgør maksimum 21,6 mia. EUR. Dette er imidlertid fortsat en nominel værdi, dvs. der tages udgangspunkt i en fuldstændig materialisering af alle risici, som ikke er sandsynlig (se ovenfor). Derfor var Kommissionen af forsigtighedsgrunde nødsaget til at arbejde med det eneste maksimum, der forelå, dvs. 35,34 mia. EUR. Da dette beløb imidlertid formentlig ikke vil blive realiseret, vil det være uforholdsmæssigt at anvende det som grundlag for fastsættelsen af de nødvendige kompensationsforanstaltninger. Det var derfor umuligt for Kommissionen at vurdere, om de tilbudte kompensationsforanstaltninger ville være tilstrækkelige i forhold til støttebeløbet. Kommissionen nærede i øvrigt tvivl om, hvorvidt kompensationsforanstaltningerne selv i tilfælde af best case-scenariet med realiserede støtteforanstaltninger på ca. 3 mia. EUR foruden kapitaltilførslen var tilstrækkelige i henhold til det ovenfor beskrevne grove referencepunkt. Desuden viste erfaringerne med forskellige tilfælde af omstrukturering, at best case-scenarierne sjældent blev realiseret.
(50)
Kommissionen bebudede, at der ville blive taget hensyn til BGB's særdeles stærke stilling på detailbankmarkedet på lokalt og regionalt plan ved den endelige vurdering af kompensationsforanstaltningernes proportionalitet. Da der manglede tilstrækkelige oplysninger, var det imidlertid umuligt for Kommissionen at vurdere reduktionsforanstaltningernes virkninger på de enkelte markeder eller forretningsområder. Den reduktion på privat- og erhvervskundeområdet, der tilstræbtes gennem de planlagte afhændelser af Weberbank og Allbank, syntes imidlertid at være forholdsvis lille og ville muligvis ikke i tilstrækkelig grad afbøde støttens konkurrencefordrejende virkning. I betragtning af, at BGB også syntes at være en ikke ubetydelig markedsaktør på ejendomsområdet, nærede Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt de reduktionsforanstaltninger, der var planlagt i den henseende, var tilstrækkelige i denne forbindelse.
(51)
Kommissionen manglede kort sagt vigtige oplysninger til at kunne foretage en passende og tilstrækkeligt detaljeret vurdering af virkningerne af de foreslåede kompensationsforanstaltninger. På grundlag af de foreliggende oplysninger nærede den derfor alvorlig tvivl om, hvorvidt de planlagte reduktionsforanstaltninger var tilstrækkelige til at afbøde de konkurrencefordrejende virkninger af denne ekstremt store støtte, hvis nøjagtige størrelse eller maksimum end ikke kunne konstateres. I den forbindelse skulle der også tages hensyn til BGB's stærke - frem for alt lokale og regionale - stilling på navnlig detailbankområdet.
(52)
Ifølge nr. 40 og 41 i rammebestemmelserne skal støtten være begrænset til det for omstruktureringen strengt nødvendige minimum, således at virksomheden ikke får en overskudslikviditet, der kan anvendes til aggressive, markedsfordrejende aktiviteter eller endog til en udvidelse. Ifølge rammebestemmelserne forventes det ligeledes, at støttemodtageren yder et betydeligt bidrag til omstruktureringsplanen af egne midler, herunder ved afhændelse af aktiver, som ikke er nødvendige for virksomhedens overlevelse.
(53)
På grundlag af de foreliggende oplysninger var Kommissionen ikke i stand til at vurdere, om støtten - hvis størrelse end ikke kunne fastslås - var begrænset til det strengt nødvendige minimum, og om f.eks. risici ved omstruktureringen kunne være overvurderet, eller om der var eller ville blive indført kontrolforanstaltninger med henblik på rent faktisk at udelukke en flerdobbelt risikodækning.
(54)
Kommissionen satte spørgsmålstegn ved, om den som redningsstøtte foreløbigt godkendte opnåelse af en kernekapitalprocent på 5 % og en egenkapitalprocent på 9,7 % samt en fra 2003 tilstræbt kernekapitalprocent på ca. 7,5 % og egenkapitalprocent på ca. 12 % virkelig var nødvendig for virksomhedens videreførelse, herunder en solid rating fra ratingbureauerne. I denne forbindelse nærede Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt BGB's eget bidrag gennem salg af aktiver eller datterselskaber, som ikke er nødvendige for virksomhedens rentabilitet på længere sigt, opfyldte kriteriet om et »betydeligt bidrag« i betragtning af den omfattende støtte, der ydes selv under et best case-scenario. På grundlag af den stærke stilling, som BGB - herunder også dens datterselskaber og de virksomheder, der er fusioneret med denne eller disse - havde på flere markeder og i flere segmenter, rejste der sig det spørgsmål, om flere eller større datterselskaber/aktiver ikke kunne blive afhændet - ikke kun som kompensationsforanstaltninger, men også som et betydeligt eget bidrag, der supplerer skatteydernes bidrag.
III. BEMÆRKNINGER FRA TYSKLAND
(55)
På grundlag af den daværende omstruktureringsplan, der i sommeren 2003 stadig var gældende i grundtrækkene, og som lå til grund for rapporten fra Kommissionens rådgivere, fremsatte Tyskland bemærkninger til procedurens indledning og fremsendte på Kommissionens anmodning også supplerende oplysninger, som gik ud over den oprindelige omstruktureringsplan, navnlig vedrørende følgende punkter, som er af afgørende betydning for Kommissionens beslutning.
(56)
Investeringsbankvirksomhed udgør i fremtiden ikke længere hverken et strategisk fokus eller et målprodukt for kapitalmarkedstransaktionerne. Kapitalmarkedstransaktionerne er koncentreret om områder med et stort indtægtspotentiale, f.eks. kundetransaktioner med aktie-, rente- og kreditprodukter og i mindre udstrækning handel over egenbeholdningen, og vil blive yderligere reduceret.
(57)
Omkostningsforskellen mellem IBAG's likvidation og videreførelse blev specificeret nærmere. De samlede likvidationsomkostninger bestod af de operative likvidationsomkostninger [...]* EUR og en regnskabsmæssig underdækning. Til beregning af sidstnævnte er der udarbejdet en skyggekoncernbalance for tre scenarier (best case, real case, worst case), hvortil der fremkom henholdsvis [...]* EUR, [...]* EUR og [...]* EUR. Ved en videreførelse fremkom der derimod i perioden 2001-2005 alt efter scenario omkostninger fra [...]* til [...]* EUR (base case [...]* EUR). Dermed ville en likvidation af IBAG i forhold til en videreførelse alt efter scenario være forbundet med meromkostninger fra [...]* til [...]* EUR. Endvidere ville der ved en likvidation fra 2006 blive givet afkald på et årligt positivt resultatbidrag på [...]* EUR.
(58)
Der blev redegjort nærmere for antagelserne vedrørende markedsudviklingen på ejendoms- og fondsforvaltningsområdet. Efter et let fald i 2002 på ca. 2 % stagnerede det samlede tyske byggeri stort set i 2003 ifølge oplysninger fra den tyske organisation på bygge- og anlægsområdet, Zentralverband des deutschen Baugewerbes. Inden for boligbyggeriet var der ingen ændring af tendensen (2003: fald på ca. 1 % efter ca. minus 3 % i 2002), idet faldet var markant større i de østlige end i de vestlige delstater som følge af det store overudbud af boliger. Med hensyn til erhvervsbyggeriet var der kun en let stigning på ca. 1 % i 2003. I betragtning heraf var Bavarias kapacitet og omsætningsforventninger blevet tilpasset, og der var fastlagt en bedre målretning. Bavaria ville i fremtiden inden for såvel bolig- som erhvervsbyggeriet koncentrere sig om markedets premiumsegment og på grund af de regionalt meget forskellige udviklingstendenser inden for boligbyggeriet om de vesttyske regioner Hamburg, München, Stuttgart og Rhein-Main. Inden for fondsforvaltning forventedes i forbindelse med markedssegmentet for lukkede fonde fremover igen en markant vækst efter et fald i 2001. Med næsten 50 % af placeringsvoluminet ville ejendomsinvesteringsfonde fortsat spille en vigtig rolle som alternativ investeringsform med afkast og risici mellem fastforrentede værdipapirer og aktier. Nye IBV-fonde ville kun blive etableret i forbindelse med erhvervsejendomme i premiumsegmentet og forsynet med markant reducerede garantier. Gennem disse objekter af bedre kvalitet kunne sikkerheden for afkast også øges, idet aktiviteterne dog generelt vil blive reduceret med mere end halvdelen.
(59)
Med hensyn til antagelserne vedrørende markedsudviklingen inden for privatkundeområdet har Tyskland navnlig anført, at der i Berlin-området i gennemsnit er knap 4 000 indbyggere pr. bankfilial og dermed langt flere end gennemsnittet i Tyskland (1 400). Selv om der ikke er tale om nogen overforsyning med filialer i Berlin, forventes i de kommende år en yderligere reduktion i antallet af filialer på grund af andre kanaler som call centre og internettet. Planen for en varig forbedring af privatkundeområdets rentabilitet sætter samtidig ind på omkostnings- og indtægtssiden. Blandt de centrale foranstaltninger, som nedsætter omkostningerne, hører reduktionen af antallet af filialer, afhængigt af den faktiske rentabilitet, den regionale dækning og de forventede omkostninger til lukning/sammenlægning. Målet er at øge antallet af hovedkunder pr. filial til [...]* med hensyn til Berliner Sparkasse og til [...]* med hensyn til Berliner Bank inden udgangen af 2003, i modsætning til gennemsnitlig 2 300 kunder hos de umiddelbare konkurrenter i Berlin. Andre besparelser opnås ved at erstatte omkostningsintensive traditionelle kasseanlæg med mere moderne faciliteter, hvorved der spares [...]* fuldtidsmedarbejdere. Gennem en omlægning af rådgivningskapaciteten med henblik på at få adgang til så attraktive kundegrupper som muligt kan indtægterne øges yderligere. De rene betalingstransaktioner skal i stigende grad foretages via henholdsvis online- og selvbetjeningsmedier, mens kanalen filial i stadig større grad skal være koncentreret om kunderådgivning. Prognosen for efterspørgselsudviklingen på privatkundeområdet er baseret på oplysninger fra Landeszentralbank Berlin, børsmæglerrapporter og analyser fra Statistisches Bundesamt fra de seneste år. Hvad angår BGB's markedsstilling i de enkelte segmenter på privatkundeområdet på lokalt og regionalt plan, fremlagde Tyskland nedjusterede tal, som viser mængderelaterede markedsandele fra godt 20 % til over 40 % i Berlin (se betragtning 291 ff.). Vækstprognosen for Berlin, der som struktursvag region ligger under gennemsnittet i hele Tyskland på 2,5 %, udgør 2 %. Tyskland har oplyst, at trods markedsandele på omkring 40 % i forbindelse med indlån fra privatkunder kan BGB ikke anses for at have en fremtrædende stilling, da detailbankmarkedet i Berlin er kendetegnet ved en stærk konkurrence, og det uden store omkostninger og besvær er muligt for kunderne at skifte fra den ene bank til den anden. Endvidere er markedsandelen inden for opsparing uforholdsmæssig stor, mens BGB i forbindelse med mere avancerede investeringsformer som tidsindskud, opsparingsbeviser, værdipapirdepoter og andre komplekse investeringsprodukter som forsikringer er underrepræsenteret i forhold til sin markedspenetration på grund af, at kundekredsen hovedsagelig kommer fra grupper med lavere indkomster.
(60)
Antagelserne vedrørende markedsudviklingen på erhvervskundeområdet var bl.a. baseret på børsmæglerrapporter og analyser fra Statistisches Bundesamt. Gennem en målrettet porteføljestyring og den dermed forbundne kontrol med risikobehæftede lån, indførelse af en risikoorienteret prissætning samt koncentrationen af aktiviteterne om kernesegmenterne erhvervskunder og regionale erhvervskunder er der trods en gennemsnitlig markedsvækst i Berlin i perioden 2001-2006 på 1 % tale om et let fald i udlånene fra [...]* til [...]* EUR. De risikobetonede aktiver reduceres for at undgå store risikokoncentrationer navnlig i segmentet for større erhvervskunder med en omsætning på over 50 mio. EUR. Uden for Berlin er der reduktioner på yderligere [...]* EUR. Indlånsvolumen i forbindelse med erhvervskunder vil stort set forblive konstant ved hjælp af krydssalg trods en målrettet nedskæring af omfattende udlånsengagementer. Også med hensyn til segmenterne på erhvervskundeområdet på regionalt og lokalt plan fremlagde Tyskland nedjusterede tal, som viser markedsandele på henholdsvis godt og knap 25 % i Berlin (se betragtning 291 ff.). For Berlin lægges en gennemsnitlig årlig vækstrate på 2 % til grund. Rentabiliteten øges betydeligt gennem optimeringen af salgs- og serviceprocesser og indførelsen af standardprodukter. Med hensyn til alle kundesegmenter skal antallet af forretningssteder reduceres fra 73 til 35. Ændringen af Berliner Banks og Berliner Sparkasses prismodel gennem en standardisering af (forhøjede) mindstepriser og en konsekvent udnyttelse af krydssalgspotentialer samt en øget arbejdsdeling mellem kunderådgivere er resulteret i øgede positive dækningsbidrag.
(61)
Årsagerne til de nødlidende realkreditlån og afgivelsen af garantier i forbindelse med ejendomsinvesteringsfonde har - som allerede behandlet i anmeldelsen - været de særdeles optimistiske prognoser for værdiudviklingen med hensyn til udviklingen inden for fast ejendom i Berlin og de nye delstater som følge af Tysklands genforening. BGB ydede på dette grundlag i vidt omfang realkreditlån til erhvervslivet og etablerede indtil 1999 volumenmæssigt stadig større ejendomsinvesteringsfonde med omfattende garantier, som ved begyndelsen af krisen i boligsektoren i slutningen af 1990'erne viste et stort behov for nedskrivninger og hensættelser. På grund af en manglende fuldstændig gennemførelse af et system til tidlig påvisning af risici på koncernplan og en ikke hensigtsmæssig risikovurdering i de forskellige banker i koncernen blev disse risici ikke erkendt tilstrækkeligt, således at der ikke rettidigt blev truffet modforholdsregler. Først i 2000 blev der på foranledning af koncerndirektionen og revisorerne samt på grundlag af den særlige kontrol, der var iværksat af BAKred, foretaget en gennemgang efter strengere kriterier, således at en lang række objektdata skulle ajourføres. Det blev i den forbindelse konstateret, at systemet til tidlig påvisning af risici med hensyn til sin udformning og praktiske gennemførelse endnu ikke opfyldte lovkravene.
(62)
De forskellige banker blev i 1994 samlet under BGB, da delstaten Berlin som ejer ønskede at oprette en strategisk enhed med størst mulige synergieffekter. Der kunne ikke et oprettes et institut i overensstemmelse med KWG, uden at navnet »Berliner Sparkasse« såvel som BerlinHyps ret til at udstede pantebreve (Pfandbriefprivileg) var gået tabt på grund af KWG's § 40. Det forhold, at der manglede en selskabsretlig gennemførlig fælles ledelse, resulterede i, at der kun gradvis kunne opbygges en risikostyring på koncernplan. Endvidere havde der været tekniske begrænsninger på edb-området og forsinkelser ved udviklingen af en tilstrækkelig datakvalitet. Risikostyringen var kun i ringe udstrækning blevet støttet og havde været afhængig af, at de risikorelaterede data blev indsamlet manuelt. Den havde dermed potentielt altid været fejlbehæftet, ufuldstændig og kendetegnet ved lange gennemførelsesperioder. De interne ratingprocedurer var ikke blevet valideret med statistiske metoder.
(63)
Indførelsen af en effektiv risikoovervågning og et nyt databasesystem indtil udgangen af 2002 sikrer imidlertid i driftsøkonomisk henseende, at fremtidige fejludviklinger vil kunne erkendes og afhjælpes rettidigt. Hele koncernens risikorelaterede udlånsengagementer blev samlet i en dokumentationsdatabase. Disse data udgør grundlaget for et limit-managementsystem, på grundlag af hvilket kreditrisiciene vurderes med hensyn til deres risikopotentiale og forskellige limitter sammenholdes. Dermed foreligger der dagsaktuelt en informationsplatform for samtlige risikoanalyser på udlånsområdet. På grundlag heraf er der også udarbejdet en nyere rapport over kreditrisici til direktion og bestyrelse. Ratingprocedurerne er blevet fuldstændigt nyudviklet i samarbejde med DSGV og de tyske Landesbanken. Den omfattende udskiftning af ledelsespersonalet og indskrænkningen af områder fra 63 til 34 bidrager også til en bedre kontrol med risiciene.
(64)
Forenklingen af koncern- og ledelsesstrukturerne og indførelsen af effektive controllingsystemer består bl.a. i strukturelle forbedringer inden for corporate governance, risikostyring, controlling/ledelse af datterselskaberne på ejendomsområdet og homogeniseringen af it-infrastrukturen. Den nye struktur består i, at BGB selv fremover omfatter forretningsområderne engrosbankvirksomhed og ejendomsfinansiering samt centraliserer stabsenhederne. Med undtagelse af engrosbankvirksomheden og den erhvervsmæssige ejendomsfinansiering samler Landesbank Berlin alle salgsaktiviteter, herunder alle erhvervskunde- og privatkundeaktiviteter. Målet om en fælles ledelse af koncernen er i vidt omfang blevet realiseret. Foranstaltninger til forbedring af opbygnings- og driftsforløbene har bestået i nedsættelse af et risikovurderingsudvalg, som skulle foretage en tværgående analyse af alle koncernrisici, etablering af et selvstændigt område inden for koncernrisiko-dokumentation til vurdering af operative risici samt oprettelse af risikospredningsenheder inden for erhvervskundeområdet og ejendomsfinansiering. Endvidere er der oprettet et projektteam med henblik på en konsekvent strukturering af indsigelser fra revisionsberetninger og afhjælpningen heraf. Eksisterende udlån, der i væsentlig grad er truet, vil fremover blive iagttaget centralt på området risikospredning med henblik på en forbedret risikovurdering.
(65)
Målafkastet før skat på henholdsvis 6-7 % (ifølge den oprindelige anmeldelse) og [...]* % (ifølge den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003) for BGB i 2006 er tilstrækkeligt. Satserne inden skat bevægede sig i Tyskland i perioden 1995-2000 med hensyn til henholdsvis Landesbanken/sparekasser og alle banker (Top 100) inden for et interval på henholdsvis 12,6 %-17,6 % og 13,0 %-16,5 %. I tidens løb har der imidlertid været tale om en reduktion af egenkapitalforrentningerne før skat. Navnlig i sektoren Landesbanken/sparekasser var denne faldet fra 17,6 % i 1995 til 12,6 % i 2000. På grund af den senere forværring af konjunktursituationen og den tøvende konsolideringsproces i Tyskland var tallene i de følgende år vedvarende lavere og vil i perioden 2001-2006 med hensyn til Landesbanken/sparekasser ligge på mellem 7,0 % (2001) og 8,5 % (2006) samt i den samlede sektor på mellem 9,9 % (2001) og 12,0 % (2006). Med hensyn til Landesbanken/sparekasser vil stigningspotentialet blive stærkt begrænset som følge af bortfaldet af Anstaltslast (forpligtelse til at sikre institutionens økonomiske grundlag og funktion) og Gewährträgerhaftung (forpligtelse til at hæfte for bankens gældsforpligtelser) samt Basel II. Målafkastet før skat på henholdsvis 6-7 % (ifølge den oprindelige anmeldelse) og [...]* % (ifølge den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003) kan ikke umiddelbart sammenlignes med konkurrerende institutters afkast, da BGB's kernekapitalprocent til sikring af refinansieringen på kapitalmarkedet i omstruktureringsfasen indeholder en »sikkerhedsbuffer«, som har til formål til dels at kompensere for den fuldstændige mangel på skjulte reserver. Den kernekapitalprocent på [...]* %, der fremover er fastsat, må derfor nødvendigvis ligge langt over Landesbanken/sparekassers gennemsnitlige kernekapitalprocent på 6,1 % i perioden 1995-2000. Som følge af sikkerhedsbufferen på ca. [...]* % reduceres - ved uændret overskud før skat - egenkapitalforrentningen med ligeledes ca. [...]* % i forhold til konkurrerende kreditinstitutter, da de opnåede overskud før skat vil blive sat i forhold til en større egenkapital.
(66)
Alene den omstændighed, at koncernen er offentligt ejet, sætter ikke spørgsmålstegn ved, om det er muligt og værd at omstrukturere den. Offentlige virksomheder må ikke stilles dårligere ifølge EF-traktatens artikel 295. En eventuel ulovlig påvirkning i forbindelse med det offentlige ejerskab undersøges af et undersøgelsesudvalg i Abgeordnetenhaus (delstatsparlamentet) og af statsadvokaturen i Berlin. I øvrigt har delstaten Berlin til hensigt at privatisere BGB.
(67)
Desuden vil to særlige forhold i væsentlig grad påvirke LBB's aktiviteter. For det første vil LBB i henhold § 3, stk. 6, i LBB-loven også i fremtiden skulle udføre særlige offentlige opgaver (Förderaufgaben), som f.eks. fremme af opsparing og forvaltning af anfordringskonti også i forbindelse med privatkunder med begrænset kreditværdighed (konto for alle). Derved ligger antallet af kunder i de indkomstsvage grupper over gennemsnittet, hvilket mærkbart påvirker afkastpotentialet. Der kan kun gennemføres ændringer over et længere tidsrum. For det andet forværres situationen fortsat af de økonomiske strukturmæssige svagheder i Berlin-regionen, hvilket giver sig udslag i ca. 15 % lavere indtægter pr. privatkunde i forhold til gennemsnittet i hele Tyskland. De fleste andre konkurrenter i Berlin kan kompensere for dette gennem deres tilstedeværelse i andre regioner. Som følge af overtagelsen af den tidligere Ost-Berliner Sparkasse har LBB en markant større andel i det særligt struktursvage Østberlin. 55 % af LBB's kunder kommer fra Østberlin, som imidlertid kun omfatter 37,5 % af alle indbyggere i Berlin. Disse særlige forhold vil også fortsat gøre sig gældende efter en privatisering.
(68)
På grundlag af den reviderede mellemfristede plan af 24. juni 2003 fremlagde Tyskland ligeledes en kvantificering af virkningerne af forslagene fra Kommissionens rådgivere (f.eks. forhøjelse af hensættelserne), det allerede afgivne tilsagn om at udskille ejendomsvirksomheden og udskillelsen af IBB og anførte, at virkningerne på mellemlang og lang sigt af disse tre foranstaltninger er minimale.
(69)
På Kommissionens yderligere anmodning fremlagde Tyskland og banken endvidere konsekvenserne af en separat afhændelse af Berliner Bank inden udgangen af 2005 for resten af koncernens levedygtighed. Ifølge Tyskland har denne afhændelse negative virkninger for koncernens mellemfristede plan. Samlet set vil der fremkomme engangseffekter i perioden 2003-2005 på ca. minus [...]* EUR, heraf [...]* til de ekstraordinære udgifter til salget, resten til hensættelser til personale, it, bygninger og yderligere omstruktureringsudgifter. På mellemlang og lang sigt vil det planlagte resultat før skat i 2006 falde fra [...]* EUR (ifølge den reviderede mellemfristede plan på grundlag af de tre ovennævnte foranstaltninger) med ca. [...]* EUR til knap [...]* EUR, heraf ca. [...]* på grund af bortfaldet af resultatbidraget fra Berliner Bank til koncernen, resten på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen, bortfaldet af den planlagte stigning i provisionsindtægter og tilbageværende (faste) omkostninger (navnlig på grund af back office-stordriftsulemper). Egenkapitalforrentningen vil falde med [...]* procentpoint til [...]* % i 2006. Denne beregning er imidlertid baseret på den antagelse, at Berliner Bank med henblik på at gøre kredsen af bydende størst mulig vil blive afhændet som selvstændig bank, hvilket er forbundet med større udgifter end en afhændelse af aktiver eller forretningsområder. Gennem udskillelsen af Berliner Bank vil detailbankvirksomhedens resultatsandel af BGB's samlede aktiviteter endvidere blive reduceret fra godt [...]* % til ca. [...]* %, og kapitalmarkedstransaktionernes andel vil tilsvarende stige fra godt [...]* % til ca. [...]* % [...]*.
(70)
Kommissionen anmodede endvidere Tyskland og banken om at kvantificere konsekvenserne af en separat afhændelse på mellemlang sigt af BerlinHyp inden udgangen af 2006 for resten af koncernens levedygtighed. Ifølge Tyskland og banken vil dette have følgende negative indvirkninger på resten af koncernen eller stille følgende krav, som ikke nødvendigvis kan opfyldes af køberen: Køberen vil i videst mulig udstrækning skulle overtage den koncerninterne refinansiering (på nuværende tidspunkt ca. [...]* EUR) på tilsvarende vilkår, dvs. have en mindst lige så god rating som Landesbank Berlin, og overtage BGB's moderselskabsgaranti for BerlinHyp for at undgå modregning i forbindelse med store engagementer (nuværende anslået volumen: ca. [...]* EUR). Endvidere vil køberen mindst skulle byde BerlinHyps bogførte værdi som købspris, da der i modsat fald vil opstå [...]* degressive afskrivninger, som kunne true resten af koncernens levedygtighed. Også i tilfælde af et negativt resultat af en udbudsprocedure vil der være risiko for yderligere degressive afskrivninger. Endvidere er en afhændelse uden en alvorlig påvirkning af omstruktureringsplanen kun mulig, hvis salgssamarbejdet mellem BerlinHyp og koncernen kan opretholdes. Forpligtelsen til en separat afhændelse vil kræve en engangsafskrivning af den aktuelle bogførte værdi på [...]* EUR med [...]* EUR på den bogførte værdi af BerlinHyps egenkapital på 519 mio. EUR. Det resultat før skat, der forventes for resten af koncernen for 2006, vil blive reduceret med yderligere ca. [...]* EUR (forskellen mellem bortfaldet af det planlagte BerlinHyp-resultat på ca. [...]* EUR og renteindtægten i forbindelse med det forventede salgsprovenu på ca. [...]* EUR). Dette vil - sammen med det separate salg af Berliner Bank - resultere i et yderligere fald i den for 2006 tilstræbte egenkapitalforrentning for resten af koncernen på ca. [...]* % til i alt godt [...]* % samt en kernekapitalprocent på kun lige godt [...]* %.
(71)
Tyskland har fremsendt en såkaldt mellemfristet plan vedrørende udviklingen af de enkelte poster på balancen og resultatopgørelsen for 2001 (faktisk) og indtil 2006 (forventet) og ajourført den flere gange som led i proceduren i overensstemmelse med de yderligere tilsagn om afhændelses-, luknings- og reduktionsforanstaltninger. Ifølge den mellemfristede plan, der blev fremsendt i juni 2003, og hvori der allerede er taget højde for udskillelsen af ejendomsvirksomheden og af IBB samt alle oprindeligt påtænkte foranstaltninger, vil der fremkomme følgende virkninger i omstruktureringsperioden 2001-2006 inden for de enkelte forretningsområder, idet der blandt de forskellige poster, der er opført i den mellemfristede plan, her som eksempel i det væsentlige kun er anført posterne segmentaktiver og medarbejderantal.
(72)
På privatkundeområdet vil segmentaktiverne på grund af afhændelses-, luknings- og andre reduktionsforanstaltninger falde fra godt [...]* EUR til knap [...]* EUR eller [...]* %, hvoraf afhændelser af kapitalinteresser (navnlig Allbank, Weberbank, BG Polska, Zivnostenka Banka) vil tegne sig for ca. 90 %. Antallet af medarbejdere vil blive reduceret uforholdsmæssigt med ca. [...]* %. Der er i den forbindelse endnu ikke taget højde for det senere afgivne tilsagn om at afhænde Berliner Bank.
(73)
På det andet forretningsområde inden for detailbankvirksomhed, erhvervskunder, dvs. aktiviteterne i forbindelse med små og mellemstore virksomheder (ikke: storkunder), forventes et fald i segmentaktiverne på knap [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006 (med knap [...]* EUR eller [...]* %). Samtidig vil antallet af medarbejdere blive reduceret med godt [...]* %. Der er heller ikke i denne forbindelse taget højde for det senere afgivne tilsagn om at afhænde Berliner Bank.
(74)
Kompensationsforanstaltningen inden for ejendomsfinansiering er i første række baseret på en reduktion af risikoporteføljen og en fokusering på aktiviteter, hvor risikoen er lille. Herved reduceres segmentaktiverne fra ca. [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006 (med ca. [...]* %). Antallet af medarbejdere vil blive reduceret med ca. [...]* %.
(75)
Reduktionen af kapitalmarkedstransaktionerne medfører en nedskæring i antallet af medarbejdere med ca. [...]* %; segmentaktiverne vil blive reduceret med ca. [...]* % fra ca. [...]* EUR i 2001 til ca. [...]* EUR i 2006. I forhold til den oprindelige plan vil der ske en øget fokusering på kundetransaktioner i lavrisikogruppen. Segmentforpligtelserne vil blive reduceret uforholdsmæssigt med over [...]* %.
(76)
Den gradvise afvikling af forretningsområdet storkunder/udland vil medføre en reduktion af segmentaktiverne med ca. [...]* og en nedskæring i antallet af medarbejdere med ca. [...]* %. De poster, der stadig foreligger ved afslutningen af omstruktureringsfasen navnlig på grund af visse kontrakters og aftalers langsigtede karakter, vil blive nedskåret yderligere efter 2006.
(77)
Gennem opgivelsen af alle overregionale aktiviteter inden for forretningsområdet offentlige myndigheder reduceres segmentaktiverne med næsten [...]* %. Forretningsområdet offentlige myndigheder integreres i erhvervskundeområdet.
(78)
Gennem den planlagte udskillelse af ejendomsvirksomheden, som blev tilbudt som yderligere kompensationsforanstaltning, afvikles segmentaktiverne inden for dette forretningsområde næsten fuldstændigt.
(79)
Sammen med yderligere reduktioner af aktiver, f.eks. inden for rentestyring eller gennem udskillelsen af IBB's særlige offentlige opgaver (Fördergeschäft) (segmentaktiver på ca. 20 mia. EUR), og konsolideringseffekter fremkommer i sidste instans en nedsættelse af den samlede balance på ca. 189 mia. EUR i 2001 med ca. [...]* EUR eller [...]* % til ca. [...]* EUR in 2006. Hvis der ikke tages højde for udskillelsen af IBB, som næppe kan betragtes som en kompensationsforanstaltning (19), fremkommer en reduktion af den samlede balance på ca. [...]*.
(80)
Hvad angår markedsandelene, er disse på privat- og erhvervskundeområdet relateret til Berlin, da der her er tale om regionale aktiviteter. Markederne for aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering og kapitalmarkedstransaktionerne har derimod national karakter, og sidstnævnte har for en stor dels vedkommendes også international karakter. Markedsandelene i segmenterne på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin er blevet nedjusteret i forhold til de tal, der blev fremlagt sammen med anmeldelsen (til andele fra godt 20 % til over 40 % på privatkundeområdet og til andele fra henholdsvis godt og knap 25 % på erhvervskundeområdet), da BGB's indberetninger til Landeszentralbank til den statistik, der er anvendt i denne forbindelse, er foretaget uden den her nødvendige regionale og materielle afgrænsning (se betragtning 291 ff.).
(81)
Med hensyn til udlån til privatkunder forventes det, at BGB's andel af markedet i Berlin vil stige en smule indtil 2006, mens den kun vil falde en anelse på indlånsområdet. Denne udvikling er baseret på en fokusering af BGB's aktiviteter på markedet i Berlin. Samtidig vil banken imidlertid ifølge omstruktureringsplanen trække sig fuldstændigt ud af det overregionale marked. Kompensationsforanstaltningerne på privatkundeområdet vil næppe fremgå af tallene for markedsandele i Berlin, da aktiviteterne først og fremmest nedskæres på overregionalt plan.
(82)
På forretningsområdet erhvervskunder vil der være tale om en let reduktion af markedsandelen mellem 2001 og 2006 på udlånsområdet, mens markedsandelen på indlånsområdet forbliver stort set konstant.
(83)
Med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering skal den oprindeligt anførte nationale markedsandel på grundlag af ajourførte statistikker korrigeres fra ca. 5 % til ca. 3 %, som indtil 2006 vil blive reduceret til ca. 2 %. På kapitalmarkedsområdet kan der ikke forventes at indtræde ændringer indtil 2006.
(84)
Tyskland har anført som led i proceduren, at BGB indgående har undersøgt muligheden for yderligere kompensationsforanstaltninger. Foruden det tilsagn om at afhænde ejendomsvirksomheden, der var afgivet på et tidligere tidspunkt ved siden af den oprindelige plan, var der imidlertid ikke mulighed for yderligere modydelser [...]*.
(85)
Kompensationsforanstaltningerne er samlet set også passende. Det samlede støttebeløb som referencepunkt for undersøgelsen af proportionaliteten omfatter kapitaltilførslen fra delstaten på 1,755 mia. EUR og støtteværdien af risikoskjoldet, som i økonomisk henseende højst svarer til worst case-scenariet på 6,07 mia. EUR. Som godtgørelse for risikoskjoldet betaler BGB årligt en garantiprovision på 15 mio. EUR.
(86)
Som referencepunkt for markedsfordrejningen anvendte Kommissionen i sin beslutning om procedurens indledning muligheden for at udvide aktiviteterne på grundlag af tilsynskravene til solvensnøgletallet. Den antagelse, at de risikovægtede aktiver kan forhøjes med op til 25 mia. EUR ved en tilførsel af kernekapital på 1 mia. EUR, kan ifølge Tyskland imidlertid ikke uden videre udledes af tilsynsreglerne. Kun ved samtidig tilførsel af kernekapitel og supplerende egenkapital kan en bank forhøje sine risikovægtede aktiver med et beløb svarende til 25 gange tilførslen af kernekapital. Mangler en bank supplerende egenkapital, der ikke hidtil har kunnet tages i betragtning, i en størrelsesorden svarende til kernekapitaltilførslen, kan faktoren 25 på forhånd ikke finde anvendelse. Det forekommer ikke rimeligt, at en udvidelse af aktiviteterne, der først gøres mulig ved hjælp af supplerende egenkapital, som banken i forvejen råder over, anses for at være en markedsfordrejning, som forårsages af en tilførsel af kernekapital, der skal anses for at være støtte. Det er derfor nødvendigt allerede som udgangspunkt at begrænse den maksimalt mulige markedsfordrejning til 12,5 gange støttebeløbet i form af en kapitaltilførsel.
(87)
Delstaten Berlin havde kun tilført BGB kernekapital på 1,755 mia. EUR, men ingen supplerende egenkapital. Tilførslen af kernekapital resulterede i, at supplerende egenkapital på 877,5 mio. EUR, der ikke hidtil kunne tages hensyn til, kunne tages i betragtning, hvilket imidlertid som nævnt ikke kan betragtes som en markedsfordrejning, der er forårsaget af tilførslen af kernekapital.
(88)
Med hensyn til den (teoretiske) kernekapitalprocent på 4 % og egenkapitalprocenten på 8 % er der derudover tale om de lovbestemte minimumskapitalkrav. Til regulerede aktiviteter samt til det spillerum, der er nødvendigt for at kunne deltage på finansmarkederne, har institutterne brug for et væsentligt bedre kapitalgrundlag. Ifølge skøn fra BAFin er en kernekapitalprocent på [...]* % og en egenkapitalprocent på [...]* % på nuværende tidspunkt særdeles nødvendig set fra markedets synspunkt for at sikre BGB's likviditet og ikke true den videre omstrukturering (se BAKreds brev af 29. juni 2001).
(89)
På grundlag af disse betragtninger og de gældende kapitalprocenter fremkommer der med hensyn til kapitalforhøjelsen således en markedsfordrejning på ca. 18 mia. EUR (tilførsel af kernekapital på ca. 1,8 mia. EUR multipliceret med en faktor på ca. 10).
(90)
Allerede i svaret på Kommissionens indledning af proceduren tilbød Tyskland som en yderligere kompensationsforanstaltning at udskille ejendomsvirksomheden (IBAG, IBG, LPFV) fra BGB. Virkningen af risikoskjoldet er fokuseret på ejendomsvirksomheden, som i sig selv ikke er underlagt solvenskravene og ligeledes kan udføres af ethvert andet selskab uden banktilladelse. Risikoskjoldet vedrører de eksisterende forretninger, i det væsentlige allerede placerede fonde, og ikke de nye forretninger. Det kunne imidlertid eventuelt gøres gældende, at de nye forretninger kun er mulige på grund af risikoskjoldet. Markedsfordrejningens omfang kan i så fald imidlertid maksimalt nå op på de nye forretningers samlede omfang. Med hensyn til IBV forventes i 2002 et salg af fondsandele på i alt [...]* EUR. Med hensyn til Bavaria forventes en projektvolumen på i alt [...]* EUR i 2002. IBAG's samlede nye forretninger ligger på ca. [...]* EUR. Risikoskjoldet kan højst indvirke på IBAG's nye forretninger indtil afslutningen af omstruktureringsfasen ved udgangen af 2006. Derefter vil IBAG være en saneret og effektiv virksomhed, som kan klare sig i konkurrencen ved egen hjælp. Derfor kan IBAG's nye forretninger højst medregnes til risikoskjoldet som markedsfordrejning indtil udgangen af 2005, hvilket udgør i alt [...]* EUR i perioden 2002-2005. Dette samlede beløb i forbindelse med markedsfordrejningen ligger mellem best case-scenariet for den faktiske risiko for delstaten Berlin i forbindelse med risikoskjoldet (2,7 mia. EUR) og worst case-scenariet (6,1 mia. EUR). Det synes derfor passede, at Kommissionen ved vurderingen af, hvilken markedsfordrejning der er forårsaget af risikoskjoldet, lægger den værdi på [...]* EUR, der er beregnet for IBAG's nye forretninger indtil afslutningen af omstruktureringsfasen. Risikoskjoldets markedsfordrejning vil i givet fald i stedet kunne fastsættes på grundlag af en støtteværdi af risikoskjoldet, som svarer til worst case-scenariet (6,07 mia. EUR).
(91)
Som resultat fremkommer således følgende markedsfordrejning, der som udgangspunkt er relevant for vurderingen af kompensationsforanstaltningerne:
-
til fordel for BGB gennem kapitalforhøjelse: 18,3 mia. EUR
-
til fordel for ejendomsvirksomheden, der skal udskilles, gennem risikoskjold: [...]* EUR-6,1 mia. EUR.
(92)
I modsætning til det, Kommissionen antog i beslutningen om procedurens indledning på grundlag af de oplysninger, der forelå på daværende tidspunkt, er det som følge af BGB's faktiske lavere markedsandele ikke berettiget at tage udgangspunkt i, at BGB har en ekstrem stærk markedsstilling, og drage konsekvenser heraf for fastsættelsen af kompensationsforanstaltninger. Samlet set synes de foreslåede foranstaltninger passende som kompensation for markedsfordrejningen, også på grundlag af den eventuelle problematik i støttemæssig henseende i forbindelse med overdragelsen af WBK's aktiver til LBB.
(93)
Tyskland har endvidere anført, at det af konkurrencemæssige årsager ikke er hensigtsmæssigt at afhænde Berliner Bank inden afhændelsen af delstaten Berlins aktier i BGB. Modydelserne på detailbankområdet er gennem udskillelsen af Weberbank, Allbank og de udenlandske datterselskaber BGB Polska og Zivnostenska Banka samt opgivelsen af de seks nationale privatkundecentre og lukningen af ca. 90 filialer i langt overvejende grad i Berlin tilstrækkelige. Desuden ligger kompensationsforanstaltningerne samlet set inden for rammerne af eller endog over det, som Kommissionen har krævet i tidligere beslutninger vedrørende omstruktureringer af banker.
(94)
Efter yderligere indsigelser fra Kommissionen, navnlig i lyset af, at BGB's stilling på detailbankmarkedet i Berlin vil forblive stort set uændret i forbindelse med de luknings- og afhændelsesforanstaltninger, der allerede er foretaget eller skal gennemføres, har Tyskland og delstaten Berlin endelig alligevel besluttet sig til at afgive tilsagn om at afhænde Berliner Bank. Ifølge dette tilsagn forpligter Tyskland sig til at sikre, at Bankgesellschaft-koncernen som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure senest den 1. oktober 2006 behørigt afhænder afdelingen Berliner Bank som en økonomisk enhed, inklusive mærke, samtlige kundeforhold, filialer og det dertil hørende personale.
(95)
Afhændelsen af Berliner Bank vil reducere segmentaktiverne på hele detailbankområdet med [...]* EUR ([...]* EUR på privatkundeområdet og [...]* EUR på erhvervskundeområdet). Sammen med de allerede planlagte foranstaltninger reduceres segmentaktiverne i alt med [...]* EUR. Den samlede balance nedskæres i omstruktureringsperioden fra 189 mia. EUR til nu [...]* EUR.
(96)
Risiciene er ikke blevet overvurderet i løbet af omstruktureringsperioden. Disse var dog baseret på LPFV's oplysninger fra januar 2002. Dens vurdering kan på grund af makroøkonomiske faktorer og gennem en intensiv ejendomsforvaltning ændres i garantiernes løbetid. Gennem LPFV's fritagelsesaftaler med IBG såvel som på grundlag af betingelserne for delstaten Berlins risikoskjold over for LPFV sikres det imidlertid, at det kun er faktiske udnyttelser af delstaten Berlins garantier, der kan godtgøres. For at sikre en forvaltning af høj kvalitet har delstaten Berlin ret til at gribe ind og udstede instrukser i forbindelse med LPFV.
(97)
Der er også indført passende kontrolforanstaltninger for rent faktisk at udelukke, at de samme risici dækkes flere gange. Risiciene i forbindelse med genopretning og tilbagekøbsrettigheder foreligger nemlig ikke samtidig, men substituerer hinanden. Dette tages der højde for i LPFV's risikobeskrivelse. Der er derimod tale om en faktisk flerdobbelt risikodækning med hensyn til BGB-koncernens lejegaranti og lånegaranti. LPFV undersøger, om udnyttelsen med hensyn til lejegarantier er juridisk, materiel og regnskabsmæssig forsvarlig. Siden januar 2003 har »BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH«, hvori delstaten Berlin ejer hele kapitalen, på vegne af delstaten udøvet en kontrol, som udelukker en samtidig udnyttelse af lånegarantier. Alle LPFV's ydelser, som delstatens overtagelse af forpligtelser vedrører, undersøges indgående i juridisk, materiel og regnskabsmæssig henseende af BCIA, og det samme gælder lovligheden af enhver udnyttelse af lånegarantien samt balancegarantierne. Med BCIA råder delstaten over et stærkt og effektivt apparat til tabsminimering. Det er nemlig udtrykkeligt fastsat i garantiloven af 16. april 2002, at der i forbindelse med de dækkede risici ikke må foretages betalinger til tredjemand, uden der foreligger en retlig forpligtelse.
(98)
På grundlag af detailaftalen har henholdsvis delstaten og BCIA, som kvartårligt skal aflægge beretning om sine aktiviteter til Abgeordnetenhaus, følgende godkendelses-, kontrol-, instruktions- og lignende beføjelser over for de selskaber, der er omfattet af risikoskjoldet, og udøvelsen heraf reguleres nærmere i en kompetence- og procedureordning:
-
forbehold for godkendelse af udbetalinger i forbindelse med lånetilsagn, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
medvirken ved udarbejdelse af positivlisten og den årlige afregning i forbindelse med balancegarantierne
-
forbehold for godkendelse af afhændelser af aktiver, som er omfattet af garantien for bogførte værdier, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
forbehold for godkendelse af investeringer, som efterfølgende er forbundet med erhvervelses- og fremstillingsomkostninger, såfremt visse beløbsgrænser overskrides
-
forbehold for godkendelse af visse betalinger i forbindelse med LPFV
-
instruktionsbeføjelse over for IBG og LPFV med hensyn til forsvar mod udnyttelse
-
forbehold for godkendelse af afhændelser og andre dispositioner med hensyn til rettighederne på grundlag af detailaftalen
-
omfattende oplysnings- og indsigtsret
-
forbehold for fælles aftale med hensyn til udpegning af IBG's, IBAG's og LPFV's revisorer
-
Rechnungshof Berlins ret til at foretage revision
-
forbehold for godkendelse i forbindelse med omstruktureringer.
(99)
Banken yder et betydeligt eget bidrag gennem salget af aktiver eller datterselskaber, som ikke er strengt nødvendige for rentabiliteten på længere sigt. Der er i den forbindelse tale om væsentlige, også rentable kapitalinteresser, som vil blive afhændet som led i åbne og gennemsigtige procedurer. Hertil kommer den planlagte afhændelse af ejendomsvirksomheden. Det er ikke muligt at yde et yderligere eget bidrag, da BGB allerede i 2001 i forbindelse med reduktionen af risikobetonede aktiver gjorde alt for i videst muligt omfang at modvirke det omfattende tab af egenkapital og støtte egenkapitalprocenterne.
(100)
De kerne- og egenkapitalprocenter, som blev foreløbigt godkendt som redningsstøtte og tilstræbt fra 2003 ifølge omstruktureringsplanen, er også nødvendige. Opnåelsen af den foreløbigt godkendte kernekapitalprocent på 5 % og egenkapitalprocent på 9,7 % samt den fra 2006 tilstræbte kernekapitalprocent på ca. 7,5 % og egenkapitalprocent på ca. 12 % er særdeles nødvendig for videreførelsen af virksomheden, herunder en solid rating fra ratingbureauerne. Navnlig i betragtning af [...]* og BGB's [...]* likviditetssituation er et egenkapitalniveau, der ligger over gennemsnittet, uomgængeligt nødvendigt for [...]*.
(101)
De gennemsnitlige kernekapital- og egenkapitalprocenter hos Landesbanken/sparekasser bevægede sig i perioden 1995-2000 inden for et interval på henholdsvis 5,7 %-6,8 % og 8,9 %-10,2 %. BGB's foreløbigt godkendte kernekapitalprocent på 5 % ligger dermed under det langsigtede gennemsnit for sammenlignelige banker, mens den foreløbigt godkendte egenkapitalprocent med 0,1 % kun ligger marginalt over middelværdien i perioden 1995-2000. Disse procenter forekommer meget forsigtige og tager ikke hensyn til BGB's specifikke problemer.
(102)
Solvensprocenterne for det samlede marked, dvs. private og offentlige banker i Tyskland, bevæger sig - bl.a. på grund af den manglende Gewährträgerhaftung i den private banksektor - inden for intervaller på henholdsvis 6,3 %-7,3 % (kernekapitalprocent) og 10,4 %-11,3 % (egenkapitalprocent). Allerede forud for bortfaldet af Gewährträgerhaftung for offentlige banker kan Landesbanken/sparekassernes solvensprocent forventes langsomt at nærme sig de private bankers højere niveau. Gennem denne effekt vil gennemsnitssatsen for Landesbanken/sparekassers egenkapitalprocent i 2006 alt andet lige stige fra 9,6 % til ca. 10,9 %. Dermed reduceres BGB's egenkapitalbuffer på grundlag af den egenkapitalprocent, der forventes for BGB i saneringsplanen for 2006, fra [...]* % til kun ca. [...]* %.
(103)
Det lovbestemte minimum på 8 %, som i realiteten allerede er forhøjet til 8,4 % af BAFin og som følge af volatilitet i praksis ligger på ca. 8,6 %, er dermed ikke relevant til vurdering af egenkapitalprocenten. Tværtimod baserer kapitalmarkedet og ratingbureauer sig typisk på egnede benchmarks, som viser væsentligt højere egenkapitalprocenter og følgelig reducerer den tilsyneladende høje egenkapitalbuffer på knap [...]* % til ca. [...]* %.
(104)
En egenkapitalprocent i 2006, der ligger over gennemsnittet, er uomgængelig nødvendig [...]*. Ratingbureauer tillægger kapitalstrukturen stor betydning ved ratingtildelingen og har allerede tidligere opfordret til en forbedring af BGB's kernekapitalprocent. På grund af den snævre korrelation mellem financial strength- samt long term-rating og det fremtidige bortfald af Gewährträgerhaftung er der behov for en betydelig forbedring af bankens financial strength-rating for at undgå negative virkninger på omfanget af og omkostningerne i forbindelse med refinansieringen. Omvurderingen af de risikobetonede aktiver ifølge Basel II resulterer desuden formentlig fra 2006 i et øget egenkapitalbehov som følge af de risikobetonede aktivers stigende volatilitet.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(105)
Efter offentliggørelsen af beslutningen om at indlede proceduren i De Europæiske Fællesskabers Tidende modtog Kommissionen bemærkninger fra to interesserede parter, nemlig Berliner Volksbank og en anden interesseret part, som anmodede om at få sit navn hemmeligholdt.
(106)
Berliner Volksbank har anført, at den anmeldte omstruktureringsstøtte ikke kan godkendes efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3. Støtten er heller ikke omfattet af retsinstitutterne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung og er dermed ikke eksisterende støtte.
(107)
Støtteforanstaltningerne til fordel for BGB overstiger hidtil kendte dimensioner. BGB's økonomiske vanskeligheder skyldes først og fremmest virksomhedens særdeles tabsgivende forretninger med lukkede ejendomsinvesteringsfonde. Årsagen til BGB's tab er, at der i praksis ikke har fundet nogen undersøgelse sted ved erhvervelsen af objekterne. Alligevel er investorerne blevet garanteret indtægter. Virksomheden er - formentlig i første række på grund af de gunstige vilkår for indskyderne - blevet betragtet som den førende på markedet i hele Tyskland.
(108)
Omstruktureringsstøtte kan ganske vist i enkelttilfælde være berettiget i betragtning af de alvorlige negative følger, som en banks insolvens har for banksystemet og for tilliden i offentligheden. I modsætning til andre sager, hvori Kommissionen hidtil har truffet beslutning, er der imidlertid i denne tale om en støttemodtager med en begrænset regional virkekreds, således at støttens virkning er koncentreret om nogle få konkurrenter. Disse rammes så meget desto mere af de konkurrencefordrejende virkninger, navnlig Berliner Volksbank, som konkurrerer med BGB på alle sine forretningsområder.
(109)
Støttens størrelse og intensitet skal være begrænset til det strengt nødvendige minimum. Dette er imidlertid ikke tilfældet. Delstatens garanti for risici på ejendomsområdet svarer til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel (Nachschusspflicht), da den hermed forbundne indeståelsesforpligtelse for delstaten Berlin ikke kan vurderes på nuværende tidspunkt og således svarer til en »blankocheck« til fremtidige tab. Virksomheden må imidlertid ikke få tilført en overskudslikviditet. Allerede på grundlag af sin størrelse (21,6 mia. EUR) og varighed (30 år) er garantien uforholdsmæssig, giver i praksis banken en ubegrænset kreditværdighed og har således en meget betydelig konkurrencebegrænsende virkning. Gennem den fuldstændige fritagelse af banken for risiciene ved ejendomsvirksomheden inden for den ordinære drift får BGB »carte blanche« til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår, f.eks. ved salg eller udlejning af fast ejendom. Selv hvis der herved skulle opstå tab for banken, vil disse blive dækket fuldt ud af delstaten Berlin. Garantien svarer således til en beløbsmæssigt ubegrænset pligt til at tilføre supplerende kapital, der allerede som følge af sin art ikke kan godkendes, og som desuden mangler den nødvendige konkretisering i den lov, der ligger til grund herfor. Den kumulative ydelse af kapitaltilførsel og risikoskjoldsgaranti medfører desuden en dobbelt dækning. Ved fastsættelsen af garantiens subventionsækvivalent skal der tages hensyn til, at der med sikkerhed i vidt omfang vil blive gjort brug af denne. I værste fald har delstaten taget udgangspunkt i 6,1 mia. EUR. For så vidt som det realistisk set må forventes, at garantien bliver aktiveret (som tilsyneladende ikke kan fastsættes nærmere), er støtten lig med det nominelle garantibeløb.
(110)
Markedet for finansielle tjenesteydelser er præget af en stærk konkurrence på vilkårene med et betydeligt pres på marginerne. Det kan derfor forventes, at BGB på markedet fuldt ud vil videregive fordelen som følge af støtten og dermed forårsage en betydelig konkurrencefordrejning til skade for konkurrenterne. Dette er navnlig betænkeligt, eftersom støtten ydes til den førende på markedet i Berlin-/Brandenburg-regionen, hvis markedsandel i regionen i forhold til det samlede udlånsområde ifølge dennes eget skøn ligger på knap 50 %, og som råder over godt 50 % af alle kreditinstitutfilialer i Berlin. BGB konkurrerer direkte med Berliner Volksbank på dennes hovedaktivitetsområder, privatkundeområdet og aktiviteterne i forbindelse med mellemstore erhvervskunder, og har allerede i dag en markedsandel, som er mange gange større end Berliner Volksbanks markedsandel. Støtten bidrager således til en yderligere økonomisk »magtkoncentration« på bankmarkedet i Berlin. BGB's forholdsvis stærke stilling på markedet er også en følge af, at BGB gennem en række institutter optræder under forskellige mærker eller firmanavne. BGB forfølger en forretningsstrategi, som har løsrevet sig fra rentabilitetsstrategier og ført til en fortrængning af konkurrenter takket være de subsidierede vilkår.
(111)
Da der ikke foreligger en sammenhængende plan for en varig redning, er det ikke på grundlag af den fremlagte omstruktureringsplan muligt at genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt. Den er baseret på alt for optimistiske antagelser, er ikke tilstrækkelig konkret og fremhæver i for høj grad positive aspekter. Desuden kan den ikke sikre rentabiliteten på længere sigt og dermed virksomhedens levedygtighed, da den kun lægger et mål for rentabiliteten på ca. 6-7 % til grund, hvilket kun er halvdelen af det gennemsnit, der er sædvanligt i branchen. Endelig nævner omstruktureringsplanen ikke fremtidige tilbagebetalingsforpligtelser på grundlag af statsstøttereglerne i forbindelse med den igangværende undersøgelsesprocedure vedrørende overdragelsen af WBK til Landesbank i 1993.
(112)
Der tages ikke tilstrækkeligt højde for, at det ifølge Kommissionens rammebestemmelser er nødvendigt at afbøde de skadelige virkninger for konkurrenterne ved at begrænse den stilling, som støttemodtageren indtager på de relevante markeder efter omstruktureringen, da forretningsaktiviteterne endog skal udvides på de relevante markeder. Ifølge omstruktureringsplanen skal der skabes mulighed for en indtægtsstigning på privat- og erhvervskundeområdet og kompenseres for lukningen af forskellige forretningssteder uden for Berlin navnlig gennem en fokusering og udvidelse af disse forretningsaktiviteter i Berlin. BGB har kun planer om at trække sig ud af de geografiske markeder, hvor den ikke hidtil har haft nogen nævneværdig betydning. Den bebudede lukning af filialer kan ikke resultere i, at BGB's stilling på markedet reduceres, men modsvarer derimod en generel tendens på markederne for finansielle tjenesteydelser i Tyskland, som anses for at have for mange banker (over-banked). Omfanget af modydelserne fra BGB's side skal beregnes på grundlag af BGB's nuværende dominerende stilling på bankmarkedet i Berlin, da de konkurrencefordrejende virkninger gør sig stærkest gældende her. Et påbud fra Kommissionens side om at udligne de konkurrencefordrejninger, som forårsages af støtten, kunne være i form af en afhændelse af et delområde af BGB-koncernen. En mulighed kunne f.eks. være at afhænde forretningsområdet Berliner Bank, som i de relevante markedssegmenter har markedsandele, som svarer til Berliner Volksbanks markedsandele. Afhændelsen af Berliner Bank vil være forbundet med den fordel, at der er tale om et i organisatorisk henseende i vidt omfang selvstændigt institut, som selv optræder på markedet og derfor kan overtages af en konkurrent uden større afviklingsproblemer. Omfanget af de forretninger, der hermed afgives, vil i betragtning af støttens størrelse være en passende kompensation for dens betydeligt konkurrencefordrejende virkninger.
(113)
Foruden statsgarantierne (Anstaltslast og Gewährträgerhaftung) og overdragelsen af Wohnbau-Kreditanstalt til Landesbank Berlin er den foreliggende støtte kun én blandt mange finansielle støtteforanstaltninger fra de offentlige myndigheders side til fordel for BGB. Dette resulterer i en kumulering, som også skal tages i betragtning ved fastsættelsen af modydelserne for omstruktureringsstøtten.
(114)
Det er ikke nødvendigt at forhøje egenkapitalprocenten til 9,7 %. Det er kun nødvendigt at overholde det i KWG fastsatte lovbestemte minimum på 8 %, som ifølge Kommissionens rammebestemmelser udgør det »strengt nødvendige minimum«.
(115)
Kumuleringen af risikoskjold og kapitaltilførsel er ikke nødvendig, da førstnævnte allerede har til formål at dække risici for tab på ejendomsområdet. Kapitaltilførslen medfører en »dobbelt tabsdækning« fra delstaten Berlin. BGB kan anvende de yderligere midler på andre forretningsområder.
(116)
Endvidere kan der forventes yderligere støtte. Senatet forhandler med udvalgte investorer om at overtage banken. Salget sker ikke til markedsprisen, da udbudsproceduren ikke er åben for alle, ikke er gennemsigtig og ikke forløber ikke-diskriminerende.
(117)
Den fremtidige strategi for banken synes frem for alt at bestå i en reduktion af dens aktiviteter, kapacitet og infrastruktur og en koncentration om privat- og erhvervskundeområdet på regionalt plan. Denne strategi må være baseret på den antagelse, at disse regionale markeder og bankens andel heraf vokser. Der er imidlertid en række tvivlsspørgsmål og selvmodsigelser med hensyn bankens markedsandele på disse markeder. Desuden er det uklart, om banken overhovedet kan basere sig på et solidt kundegrundlag. Mærket Berliner Bank viser svagheder i denne henseende. På grund af de tidligere problemer i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering er der tvivl om disses fremtidige succes. Det er atypisk for en regionalbank at opretholde en betydelig del af kapitalmarkedstransaktionerne.
(118)
Om gennemførelsen af omstruktureringsplanen bliver vellykket, afhænger i vidt omfang af, om det lykkes at realisere de ambitiøse planer om at reducere medarbejderantallet og indføre et nyt risikokontrolsystem samt forbedre informationssystemerne. Dette er imidlertid tvivlsomt, da de foranstaltninger, der hidtil er truffet til at reducere medarbejderantallet, ikke har opfyldt målene, og der må forventes modstand fra medarbejderne og fagforeningerne. En stor del af de reduktioner, der hidtil er gennemført, skyldes desuden outsourcingforanstaltninger. Dette kan imidlertid ikke forventes at nedbringe omkostningerne på lang sigt. Tværtimod kan det forventes, at omkostningerne for de overførte medarbejdere skal afholdes af banken i form af højere servicegebyrer.
(119)
Ifølge nr. 34 i rammebestemmelserne skal banken fremover være i stand til at klare sig på markedet ved egen hjælp. Der er tvivl om, hvorvidt det mål for egenkapitalforrentningen på 7 %, der er fastsat for 2006, er tilstrækkeligt hertil. Det kan derfor ikke antages, at rentabiliteten vil blive genoprettet på længere sigt. Dette lave afkast kan heller ikke begrundes med, at sparekassen udfører offentlige opgaver, da dette er irrelevant for vurderingen af afkastet.
(120)
Forbliver banken offentligt ejet, er der alvorlig tvivl med hensyn til, om bankens rentabilitet kan genoprettes og sikres. Delstaten Berlin vil komme ud for et betydeligt politisk pres, hvis den bringer arbejdsforhold til ophør. Generelt vil delstaten Berlin ikke være i stand til at gennemføre omstruktureringsplanen. Bankens organer vil fortsat være politisk udpeget, hvilket vil medføre interessekonflikter. Disse problemer vil også fortsat foreligge, hvis den overtages af en anden tysk Landesbank.
V. TYSKLANDS REAKTION PÅ BEMÆRKNINGERNE FRA ANDRE INTERESSEREDE PARTER
(121)
Tyskland har besvaret bemærkningerne fra Berliner Volksbank og den anonyme tredjepart. Berliner Volksbanks bemærkninger vedrørende den angiveligt gamle støtte er ifølge Tyskland forfejlede. Der er ikke tale om betydelige finansielle ressourcer, som er blevet opbygget ved hjælp af støtte. I modsat fald ville koncernens eksistens ikke være truet. Kommissionen har i øvrigt betragtet garantierne i form af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung som eksisterende støtte, og der må derfor ikke tages hensyn hertil til skade for BGB. Kapitaltilførslen via redningsstøtten skal permanent stilles til rådighed for banken, hvilket imidlertid er i overensstemmelse med rammebestemmelserne og Kommissionens praksis i forbindelse med omstruktureringsstøtte. WBK's overdragelse til LBB undersøges af Kommissionen i en særskilt procedure, men betragtes ikke af Tyskland som støtte.
(122)
BGB har ganske vist både med hensyn til privat- og erhvervskundeområdet en forholdsvis stærk stilling på bankmarkedet i Berlin. Dens markedsandele er imidlertid ikke så store som påstået af Berliner Volksbank. De volumenrelaterede markedsandele er markant mindre end de kunderelaterede markedsandele, da Berliner Sparkasse har mange konti med lavt udlåns- og indlånsvolumen, hvilket snarere er en yderligere omkostningsfaktor.
(123)
Omstruktureringsplanen indeholder alle nødvendige dokumenter med den fornødne detaljeringsgrad. Efter Tysklands opfattelse udgør den foreliggende plan et stabilt grundlag til sikring af BGB's rentabilitet. Rentabiliteten i den samlede banksektor i Tyskland er faldet markant på grund af den vanskelige makroøkonomiske situation. Den gennemsnitlige egenkapitalforrentning er faldet fra 11,2 % i 1999 til 9,3 % i 2000 og endelig til kun 6,2 % i 2001. I forbundsregeringens meddelelser er resultaterne for hvert forretningsområde for perioden 2001-2006 konsekvent opført særskilt og præsenteret overskueligt. I den henseende foretages den overordnede planlægning på grundlag af samlede indtægter, driftsresultat før og efter hensættelser og overskud før skat.
(124)
De trin, der er nødvendige for gennemførelsen af omstruktureringsplanen, var planlagt af BGB i to faser:
-
Planlægningsmæssigt har den først udarbejdet en delplan for hvert af de nuværende forretningsområder, uanset om det hører blandt de forretningsområder, der skal bibeholdes, afvikles, reduceres eller afhændes.
-
På det praktiske plan har den derpå for hver delplan fastsat konkrete foranstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen heraf, og vurderet omkostningerne i forbindelse med disse foranstaltninger.
(125)
Der foreligger dermed en fuldstændig plan. De enkelte foranstaltninger er siden da blev konkretiseret yderligere, og foranstaltningerne med hensyn til forretningsområderne er blevet specificeret yderligere og omfattet af en detaljeret helhedsplan. Der er til gennemførelsen udviklet to specielle instrumenter, som supplerer den sædvanlige resultat-controlling, ét til opfølgning af de generelle foranstaltninger, et andet til opfølgningen af personaleforanstaltningerne. Disse gør det muligt hver måned at sammenholde planlagte og faktiske værdier og dermed løbende kontrollere gennemførelsen.
(126)
Banken betragter kun ejendomsfinansieringen som en typisk opgave for en regionalbank. Dette omfatter ikke området ejendomsvirksomhed, hvor de tab, som nødvendiggjorde saneringen af banken og statens dækning af risiciene, i vidt omfang er opstået. BGB har som kompensationsforanstaltning tilbudt at afgive dette forretningsområde. Der er heller ikke for små henlæggelser i forbindelse med realkreditlånene.
(127)
Fremover vil der blive truffet en lang række foranstaltninger inden for såvel nye som eksisterende forretninger samt inden for controlling for i vidt omfang at reducere risiciene på ejendomsfinansieringsområdet. Inden for området nye forretninger koncentreres aktiviteterne om attraktive forretningssteder, risikoen diversificeres gennem overregionale aktiviteter inden for Tyskland, de udenlandske aktiviteter indstilles i vidt omfang, og risikofyldte forretningssegmenter, navnlig aktiviteter som bygherre, opgives. Inden for de eksisterende forretninger anvendes risikospecialister i forbindelse med truede engagementer, og der foretages kritiske analyser og omvurderinger af engagementerne. Inden for controlling indføres risikostyring på koncernplan, som på sin side danner rammen for de enkelte styringsinstrumenter. Blandt disse hører et limitsystem for markeds- og kreditrisici, et system til tidlig varsling, saneringsstrategier samt en task force i forbindelse med engagementer på tværs af de enkelte banker i koncernen.
(128)
I modsætning til Berliner Volksbanks opfattelse medfører omstruktureringen en reduktion af virksomhedens stilling på markedet gennem opgivelsen af forretningsområderne storkunder og offentlige myndigheder samt reduktionen af andre forretningsområder. Det er i driftsøkonomisk henseende ikke hensigtsmæssigt at opgive forretningsområder inden for detailbankvirksomheden, da bankens kerne vil blive påvirket og privatiseringsmulighederne derved truet. Derudover vil virksomhedens stilling heller ikke blive styrket på forretningsområderne på detailbankmarkedet. Med undtagelse af Potsdam vil banken trække sig fuldstændigt ud af delstaten Brandenburg. I delstaten Berlin vil lukningen af filialer mærkbart reducere virksomhedens stilling på markedet.
(129)
Risikoskjoldet udgør ingen »blankocheck til fremtidige tab«, da de risici, der er omfattet af garantierne, alle er gamle risici. Risici i forbindelse med forretninger efter den 31. december 2001 er generelt ikke omfattet, risici ved ejendomsinvesteringsfonde kun, såfremt den pågældende fond er blevet etableret inden den 31. december 2000.
(130)
Risikoskjoldet er heller ikke »carte blanche til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår, f.eks. ved salg eller udlejning af fast ejendom«. Detailaftalen indeholder i artikel 17, stk. 2, artikel 35, stk. 2, og artikel. 42, stk. 5, en række forbehold for godkendelse til fordel for delstaten. Endvidere statuerer artikel 46 i detailaftalen en omfattende pligt til at begrænse tabet, således at de begunstigede selskaber er forpligtet til at bestræbe sig til det yderste for at holde udnyttelsen af delstatens garantier på et så lavt niveau som muligt og anvende de aktiver, der er omfattet af garantien for bogførte værdier, bedst muligt eller udleje objekter optimalt eller udnytte dem på anden vis. En tilsidesættelse heraf gør det pågældende selskab erstatningspligtig.
(131)
Risikoskjoldet svarer heller ikke til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel. I modsætning til f.eks. en selskabsretlig forpligtelse til at tilføre supplerende kapital er delstaten Berlins forpligtelse på grundlag af risikoskjoldet ikke kun begrænset beløbsmæssigt, men også rent konkret, nemlig til de risici, der er udtømmende opregnet i detailaftalen og allerede forelå pr. 31. december 2001. Risikoskjoldet er også tilstrækkeligt konkretiseret. Allerede principaftalen af 20. december 2001 indeholdt en udtømmende liste over de selskaber, der er omfattet af lånegarantierne og balancegarantierne, og denne liste er i detailaftalen kun ændret med hensyn til nogle detailspørgsmål. Kapitalinteresserne og retsforholdene er udtømmende opregnet i detailaftalen og i de aftaler, der henvises til heri. Også omfanget af de risici, der er dækket af risikoskjoldet, er tilstrækkeligt konkretiseret.
(132)
Den egenkapitalprocent, som BGB tilstræber, er ikke for høj. Der er nemlig rokket eftertrykkeligt ved investorernes tillid til BGB. Banken har desuden ingen [...]*, som man normalt ville anvende ved siden af egenkapitalprocenten til at vurdere en banks muligheder på kapitalmarkederne. Endvidere forudsætter en privatisering af banken, at der efter bortfaldet af delstatens andel kan tilvejebringes egenkapital på kapitalmarkedet på acceptable vilkår. Dette kræver en egenkapitalprocent, der vedvarende ligger betydeligt over det lovbestemte minimum.
(133)
Privatiseringen indeholder i øvrigt ingen støtteelementer og er ikke forbundet med proceduremangler. Der har ikke været tale om forskelsbehandling som led i proceduren.
VI. VURDERING AF STØTTEFORANSTALTNINGERNE
(134)
Kapitaltilførslen, risikoskjoldet og det indskud, der er givet tilsagn om i tilbagebetalingsaftalen, blev stillet til rådighed af delstaten Berlin og indeholder dermed statsmidler. Midlerne blev stillet til rådighed på betingelser, som ikke ville være acceptable for en investor, der handler ud fra markedsøkonomiske betragtninger. Der er tale om et beløb på i alt flere milliarder euro, som permanent stilles til rådighed for en virksomhed, der befinder sig i alvorlige økonomiske vanskeligheder.
(135)
Gennem kapitaltilførslen på 1,755 mia. EUR, hvor delstaten ikke kunne forvente et passende afkast, har den øget sin andel i BGB fra knap 57 % til ca. 81 %.
(136)
Risikoskjoldet blev stillet til rådighed for en periode af 30 år. De aftalte garantier beløber sig til et nominelt teoretisk maksimum på 21,6 mia. EUR. Dette beløb dækker alle teoretisk tænkelige risici og omfatter f.eks. et fuldstændigt lejetab med hensyn til lejegarantierne ([...]* EUR), de totale opførelsesomkostninger i forbindelse med samtlige bygninger og udenomsanlæg med hensyn til de såkaldte genopretningsgarantier ([...] EUR) eller et fuldstændigt tab af de garanterede bogførte værdier i forbindelse med IBG/IBAG og deres datterselskaber ([...]* EUR). Selv ud fra meget pessimistiske antagelser er et lejetab på 100 %, en nedrivning og genopførelse af samtlige bygninger samt et fuldstændigt tab af de bogførte værdier imidlertid urealistisk. Tyskland har derfor anført følgende skøn for den sandsynlige udnyttelse: 2,7 mia. EUR i bedste fald (best case-scenario), 3,7 mia. EUR i »basistilfælde« (base case-scenario) og 6,1 mia. EUR i værste fald (såkaldt worst case-scenario).
(137)
Som led i proceduren har Tyskland også fremlagt grundlaget for disse skøn. De tre scenarier er i den forbindelse baseret på antagelser med hensyn til de forskellige risici for, at forpligtelserne ikke vil blive opfyldt. Hvad angår lejegarantierne, vedrører det eksempelvis forskellige antagelser vedrørende lejetab som følge af inflation (faktisk inflation lavere end forventet inflation), lavere leje eller ubeboede ejendomme. I den henseende udgør det forventede lejetab i best case-scenariet 1,4 mia. EUR, i base case-scenariet 1,9 mia. EUR og i det pessimistiske scenario 3,5 mia. EUR.
(138)
Tyskland har ligeledes anført, at den samlede udnyttelse, der kan forventes i driftsøkonomisk henseende, svarer til worst case-scenariet med et skøn på 6,1 mia. EUR ([...]* EUR i forbindelse med lejegarantier, [...]* EUR i forbindelse med prisgarantier, [...]* EUR i forbindelse med genopretningsgarantier, [...]* EUR i forbindelse med garantier for bogførte værdier og [...]* EUR i forbindelse med restkategorier) og dermed støttens økonomiske værdi. Til underbygning af denne økonomiske værdi har Tyskland fremført en alternativ betragtning: Uden garantierne i forbindelse med risikoskjoldet skulle samtlige risici have været »dækket« gennem en kapitaltilførsel på ca. [...]* EUR-[...]* EUR. I den henseende ville kontantværdien af de ovenfor beskrevne garantier (nominel økonomisk værdi: 6,1 mia. EUR) have tegnet sig for ca. [...]* EUR; kapitaltilførslen til sikring af de til samme formål ydede og optagne lån fra koncernbankerne til ejendomsselskaberne (som ved en ikke fuldstændig dækning af de nominelle maksimale teoretiske risici ved leje- og genopretningsgarantier og garantier for bogførte værdier skal medregnes til de risikobetonede aktiver på op til [...]* EUR) ville have tegnet sig for [...]* EUR-[...]* EUR samt et sikkerhedstillæg for [...]*-[...]* EUR.
(139)
Tyskland har i denne forbindelse ligeledes anført, at det af tilsynsmæssige grunde ikke er muligt at begrænse det maksimale garantibeløb i forbindelse med risikoskjoldet til den økonomiske værdi på godt 6 mia. EUR. Kun med et beløb på 21,6 mia. EUR er alle teoretisk tænkelige, ovennævnte risici dækket, således at koncernbankernes udlån til ejendomsselskaberne, som ligeledes blev ydet og optaget på grund af risiciene ved leje- og genopretningsgarantierne og de andre ovennævnte garantier, ikke spiller nogen rolle ved beregningen af de enkelte koncernbankers og koncernens egenkapitalprocent, da de ved beregningen vægtes med 0 % og derfor ikke medregnes og heller ikke modregnes i forbindelse med store engagementer. En begrænsning af det maksimale garantibeløb til den økonomisk realistiske risiko ville derimod medføre i tilsynsmæssige henseende, at udlånene på op til [...]* EUR vil skulle henregnes til de risikobetonede aktiver, at grænsen for store engagementer vil blive overskredet, og at de faldende egenkapitalprocenter vil gøre en yderligere betydelig kapitaltilførsel nødvendig. BAFin har bekræftet ved brev af 7. marts 2003, at det i tilsynsmæssig henseende er nødvendigt at medtage samtlige risici, der teoretisk kan opstå, selv om de har en lavere økonomisk værdi.
(140)
Kommissionen anerkender, at det i tilsynsmæssig henseende er nødvendigt at medtage samtlige teoretiske risici til et beløb af 21,6 mia. EUR. På grundlag af Tysklands begrundelse lægger den endvidere i forbindelse med vurderingen af foranstaltningen en økonomisk værdi af den i risikoskjoldet indeholdte støtte på 6,1 mia. EUR til grund. Dette beløb svarer til det realistiske worst case- eller pessimistiske scenario, som Tyskland har underbygget med antagelser, og er derfor allerede af forsigtighedsgrunde påkrævet til vurderingen. Endvidere ville der fremkomme en værdi i omtrent samme størrelsesorden i forbindelse med en alternativ dækning af risiciene gennem kapitaltilførsel.
(141)
Med hensyn til det indskud, som delstaten Berlin har givet tilsagn om i tilbagebetalingsaftalen, bemærkes indledningsvis, at dette tilsagn kun får virkning, hvis Kommissionen afslutter sag C 48/02 (LBB/IBB) (20) med en beslutning om tilbagebetaling af støtte, og saneringstilskuddet også i dette tilfælde kun ydes i den størrelsesorden, der er nødvendig for at undgå en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter i forbindelse med LBB og/eller BGB-koncernen. Da undersøgelsen i »LBB/IBB«-sagen endnu ikke er afsluttet, er det ikke på nuværende tidspunkt muligt at fastsætte den præcise økonomiske værdi af denne støtte. I forbindelse med konkurrencevurderingen kan det teoretiske maksimum imidlertid fastsættes til 1,8 mia. EUR (21).
(142)
Foranstaltningerne er egnede til i vidt omfang af forbedre BGB's økonomiske situation. De har hidtil forhindret tilsynsmæssige indgreb, såsom en midlertidig lukning, og den sandsynlige insolvens i forbindelse med væsentlige delområder af koncernen og kan dermed fordreje konkurrencevilkårene. Virksomheden er sammen med sine datterselskaber en af de største tyske banker. Med en koncernbalance på ca. 175 mia. EUR lå den i 2002 på 12. pladsen. BGB er inden for sine vigtigste forretningsområder aktiv på regionalt, nationalt og internationalt plan. Sektoren for finansielle tjenesteydelser er generelt kendetegnet ved en tiltagende integration, og det indre marked er gennemført på væsentlige delområder. Mellem finansieringsinstitutter fra forskellige medlemsstater er der en stærk konkurrence, som er blevet intensiveret yderligere efter indførelsen af den fælles valuta. Som følge af foranstaltningerne og virkningerne heraf for faktiske og potentielle konkurrenter fordrejes konkurrencevilkårene - eller truer med at blive fordrejet. Konkurrencefordrejningerne påvirker således også samhandelen mellem medlemsstaterne. Foranstaltningerne udgør derfor statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Tyskland har ikke sat spørgsmålstegn ved denne opfattelse.
(143)
I beslutningen om procedurens indledning gjorde Kommissionen opmærksom på, at ikke kun delstaten Berlin, men også NordLB foretog en kapitaltilførsel, dog med et beløb, der var forholdsmæssigt lavere end dens aktiebesiddelse inden tilførslen (166 mio. EUR svarende til 8,3 % af kapitalforhøjelsen, ved en aktiebesiddelse på 20 % inden kapitaltilførslen). På grund af manglende yderligere oplysninger kunne Kommissionen på daværende tidspunkt ikke vurdere denne foranstaltning og derfor ikke udelukke, at kapitaltilførslen fra NordLB ligeledes udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1. Den anmodede Tyskland om at fremsende de nødvendige oplysninger.
(144)
Tyskland oplyste i denne henseende, at kapitaltilførslen fra NordLB ikke indeholder støtte, da den blev foretaget i overensstemmelse med den markedsøkonomiske investors princip. NordLB har - ligesom den private ejer Parion og de forskellige småaktionærer - bidraget uforholdsmæssigt lidt til kapitalforhøjelsen, selv om delstaten Berlin og BGB havde forventet en tilførsel svarende til aktiebesiddelsen. NordLB's aktiebesiddelse inden kapitaltilførslen på 20 % havde svaret til en kapitaltilførsel på godt 400 mio. DEM. Et sådant engagement forekom imidlertid ikke i forretningsmæssig henseende at være hensigtsmæssig for NordLB. På den anden side var NordLB's andel af aktierne faldet til 4 %, hvis den ikke havde deltaget i kapitalforhøjelsen. Derved ville NordLB have mistet den ret til deltagelse, som knytter sig til en aktiebesiddelse på mindst 10 % - f.eks. udnævnelse af særlige revisorer eller gennemførelse af selskabskrav over for direktions- og bestyrelsesmedlemmer. I lyset af endnu ikke afsluttede overvejelser med hensyn til en udbygning af samarbejdet og en eventuel fusion afgav NordLB i august 2001 endvidere et »interessevaretagende tilbud«. Uden nogen deltagelse i kapitalforhøjelsen havde dette næppe været troværdigt. Samlet set var der tale om en beslutning, hvor NordLB's virksomhedsinteresser omhyggeligt er blevet afvejet.
(145)
Da denne foranstaltnings vægt er marginal i forhold til alle de i denne forbindelse omhandlede støtteforanstaltninger, og kvalificeringen af kapitaltilførslen fra NordLB som støtte eller normal adfærd på markedet ikke vil ændre Kommissions vurdering i den foreliggende sag, er det ikke nødvendigt, at Kommissionen foretager en endelig vurdering i denne henseende.
(146)
I beslutningen om procedurens indledning gjorde Kommissionen opmærksom på, at kapitaltilførslen og risikoskjoldet skulle behandles sammen som ikke-anmeldt støtte med de retsvirkninger, der fremgår af artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 659/1999, da ingen af de to foranstaltninger kan indstilles - trods anmeldelse og den suspensive betingelse om en godkendelse på grundlag af statsstøttereglerne - uden at medføre tilsynsretlige foranstaltninger fra BAFin, såsom en midlertidig lukning af BGB. Som Tyskland også har oplyst, indgår begge foranstaltninger - risikoskjoldet såvel som kapitaltilførslen, som foreløbigt er godkendt som redningsstøtte - i en enkelt omstruktureringsplan. Kommissionen må imidlertid vurdere denne som en helhed. Den retlige kvalifikation af de to foranstaltninger kan derfor ikke divergere.
(147)
Tyskland har i sine bemærkninger anført i den henseende, at den suspensive betingelse lader retsvirkningen af de fastsatte bestemmelser stå åben, men har dog erkendt, at kapitaltilførslen og risikoskjoldet sammen har haft faktiske virkninger, da det kun er som følge af disse foranstaltninger, at BGB kunne videreføre sine aktiviteter. I denne forbindelse har Tyskland ligeledes understreget, at forbuddet mod at gennemføre støtte til nødlidende virksomheder, inden Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning, udgør et processuelt problem.
(148)
Som Tyskland ligeledes har erkendt, har støtteforanstaltningerne som helhed haft faktiske virkninger inden en endelig kommissionsbeslutning, da det kun er som følge af disse foranstaltninger, at BGB kunne videreføre sine aktiviteter. Dette gælder ikke kun for kapitaltilførslen og risikoskjoldet, men ligeledes for den i tilbagebetalingsaftalen indeholdte indskudsforpligtelse for delstaten. Denne træder ganske vist kun i kraft i tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling af støtte i LBB/IBB-sagen og i så fald kun, hvis tilbagebetalingsbeløbet vil medføre en underskridelse af de i aftalen nævnte kapitalprocenter. Alligevel ville en vellykket gennemførelse af omstruktureringen, herunder de to andre foranstaltninger, være bragt i fare uden en sådan forholdsregel, således at også denne foranstaltning med sin vedtagelse og dermed inden godkendelsen har haft økonomiske virkninger trods den suspensive betingelse med hensyn til en kommissionsbeslutning. Kommissionen tager dog til efterretning, at Tyskland med den i tilbagebetalingsaftalen indeholdte suspensive betingelse om Kommissionens godkendelse på grundlag af statsstøttereglerne og ved omgående at have fremsendt omfattende oplysninger har vist en udtrykkelig vilje til samarbejde.
(149)
De finansielle byrder, som omstruktureringsstøtten til BGB har betydet for delstaten Berlin, er - som redegjort for nedenfor - mindre end de byrder, der var opstået ved anvendelse af de statsgarantier, Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som gælder for Landesbanken indtil 2005. Dette betyder dog ikke, at foranstaltningerne til fordel for BGB er i overensstemmelse med den markedsøkonomiske investors princip og derfor ikke vil udgøre statsstøtte. For det første er de eksisterende statsgarantier selv, om end kun indtil 2005, støtte, der er forenelig med fællesmarkedet (22). For det andet konstaterer Kommissionen, at den omhandlede støtte til fordel for BGB gør det muligt at videreføre aktiviteterne med henblik på omstruktureringen og dermed begunstiger hele koncernen, herunder de forskellige privatretlige koncernvirksomheder. De adskiller sig derfor med hensyn til deres retlige karakter og rækkevidde fra en ren gennemførelse af statsgarantierne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som kun gælder for Landesbank LBB, dvs. en del af koncernen. På baggrund heraf udgør alle de omhandlede støtteforanstaltninger ny støtte.
(150)
Eftersom støtteforanstaltningerne ikke blev ydet på grundlag af en godkendt støtteordning, skal Kommissionen undersøge deres forenelighed med fællesmarkedet direkte i medfør af EF-traktatens artikel 87.
(151)
I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er - bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser - statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(152)
EF-traktatens artikel 87 tillader imidlertid undtagelser fra princippet om, at statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet. Undtagelsesbestemmelserne i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 2, kunne begrunde støttens forenelighed med fællesmarkedet. De undersøgte støtteforanstaltninger kan imidlertid hverken betragtes som støtte af social karakter til enkelte forbrugere (litra a)) eller som støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder (litra b)), ej heller som støtteforanstaltninger for økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling (litra c)). Disse undtagelser finder derfor ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde.
(153)
Med hensyn til undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra b) og d), skal det konstateres, at støtten ikke fremmer virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse eller afhjælper en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi, og heller ikke kan betragtes som støtte til fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.
(154)
Følgelig undersøger Kommissionen støtteforanstaltningerne på grundlag af undtagelsesbestemmelserne i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c). Kommissionen baserer sin vurdering af støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, på relevante rammebestemmelser. Efter Kommissionens opfattelse er det i det foreliggende tilfælde kun de allerede nævnte rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (23) (rammebestemmelserne), der finder anvendelse. Kommissionen er derudover af den opfattelse, at de beskrevne støtteforanstaltninger bidrager til at finansiere virksomhedens omstrukturering og derfor skal betragtes som omstruktureringsstøtte.
(155)
I henhold til rammebestemmelserne kan omstruktureringsstøtte kun tillades, når den ikke strider mod den fælles interesse. Kommissionens godkendelse af støtte er knyttet til visse betingelser i rammebestemmelserne:
(156)
Kommissionen anser det for at være tilstrækkeligt godtgjort, at BGB kan betragtes som en kriseramt virksomhed som omhandlet i punkt 2.1. (nr. 30 sammenholdt med nr. 4-8) i rammebestemmelserne.
(157)
I henhold til nr. 4 i rammebestemmelserne går Kommissionen ud fra, at en virksomhed er kriseramt, »når den ikke - med egne finansielle midler eller med de midler, som virksomhedens ejer/aktionærer og kreditorer er villige til at skyde ind i virksomheden - er i stand til at bremse de tab, som med rimelig stor sikkerhed vil kvæle virksomheden på kort eller mellemlang sigt, medmindre de offentlige myndigheder griber ind«. Disse omstændigheder foreligger entydigt med hensyn til BGB. De pågældende foranstaltninger, som gjorde, at BGB ikke var nødt til at indstille aktiviteterne, blev ganske vist truffet af delstaten Berlin, dvs. af flertalsaktionæren i BGB. Det er imidlertid allerede konstateret, at en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger, ikke havde stillet disse midler til rådighed på de givne vilkår.
(158)
Uden støtteforanstaltningerne fra delstatens side ville kapitalprocenterne være faldet til under det minimum, der er fastsat i KWG, således at BAFin (på daværende tidspunkt BAKred) havde været nødt til at træffe de nødvendige foranstaltninger i henhold til § § 45 og 46a i KWG, f.eks. en midlertidig lukning. På det tidspunkt, hvor støtten blev tildelt, opfyldte BGB desuden også andre kriterier for at være omfattet af definitionen af en kriseramt virksomhed i henhold til nr. 6 i rammebestemmelserne, bl.a. voksende underskud, stigende gældsætning og finansieringsudgifter samt faldende nettoformue.
(159)
Ifølge nr. 28 i rammebestemmelserne kan der kun ydes omstruktureringsstøtte, hvis den opfylder strenge kriterier, og hvis der er sikkerhed for, at eventuel konkurrencefordrejning opvejes af fordelene ved at holde virksomheden i live, navnlig hvis nettovirkningen af afskedigelserne som følge af virksomhedens konkurs vil forværre de lokale, regionale eller nationale beskæftigelsesproblemer, eller i undtagelsestilfælde, hvis virksomhedens opgivelse vil resultere i et monopol eller et snævert oligopol.
(160)
Sidstnævnte kan dog udelukkes med hensyn til Berlin-området på grund af antallet af banker, der er repræsenteret i området, samt markedsstrukturen på privat- og erhvervskundeområdet, hvor BGB fortsat er den førende med mærkerne Berliner Bank og Berliner Sparkasse. I tilfælde af, at den regionalt førende bank eventuelt går konkurs, og dens dele efterfølgende formentlig sælges, kan det derfor ikke forventes, at konkurrencestrukturen vil blive forringet. Dette er kun tænkeligt i et ekstremt usandsynligt og derfor teoretisk scenario, hvor en af de stærkere regionale konkurrenter efter en insolvens ville erhverve alle BGB's datterselskaber/aktiver, som danner grundlag for dens regionalt stærke stilling. På grund af den fusionskontrol, der skal foretages, kan det imidlertid selv i så fald udelukkes, at der vil opstå et monopol eller et snævert oligopol. På nationale og internationale markeder er BGB's stilling ikke tilstrækkelig stærk til, at en eventuel konkurs og efterfølgende afhændelser vil resultere i et monopol eller oligopol. Tyskland har ikke anfægtet denne vurdering, som Kommissionen allerede havde fremført i beslutningen om procedurens indledning.
(161)
Med hensyn til de økonomiske og sociale virkninger i Berlin har Tyskland fremlagt et skøn, hvori virkningerne af BGB's omstrukturering sammenlignes med virkningerne af en opgivelse af aktiviteterne/virksomhedens konkurs, navnlig med hensyn til beskæftigelse og skatteindtægter for delstaten Berlin. Det blev anført, at en insolvens indtil 2006 ville resultere i et tab på 7 200 arbejdspladser i Berlin (minus 59 %), i stedet for tabet på 3 200 arbejdspladser (minus 26 %) i forbindelse med omstruktureringsscenariet. De årlige skatteindtægter for delstaten i 2006 ville med en omstrukturering falde med 70 mio. EUR, uden en omstrukturering med 150 mio. EUR. I beslutningen om procedurens indledning bemærkede Kommissionen, at den ikke kunne kontrollere disse skøn, da den manglede yderligere oplysninger.
(162)
Tyskland fremsendte derpå yderligere oplysninger, bl.a. en beregning fra Deutsches Institut für Wirtschaftsforschung (DIW). Ifølge denne var BGB's insolvens på daværende tidspunkt resulteret i et tab på mellem godt 7 000 og knap 10 000 arbejdspladser i Berlin (af de i 2001 eksisterende 12 200 arbejdspladser i Berlin), hvorimod omstruktureringen indtil 2006 ifølge den ajourførte plan vil resultere i et tab på ca. 3 500 arbejdspladser i Berlin. Kommissionen anser det tab af arbejdspladser, der lægges til grund i tilfælde af en insolvens, for at være overdrevet, da de forretningsområder, der principielt vurderes som rentable, også i dette scenario kunne være blevet videreført af købere i ligeledes omstruktureret form. Endvidere ligger det arbejdspladstab i Berlin, der forårsages af omstruktureringen, ifølge aktuelle skøn med ca. 5 000 arbejdspladser markant højere end oprindeligt antaget. Tyskland skal dog gives medhold i, at der principielt var gået langt flere arbejdspladser tabt i forbindelse med en pludselig insolvens end en reguleret omstrukturering på længere sigt, fordi det i førstnævnte tilfælde ville være resulteret i såkaldte »brandudsalg« og lukninger af områder, som det havde været muligt at omstrukturere. I den forbindelse skal der ligeledes tages højde for de indirekte tab af arbejdspladser gennem dominoeffekter. Som følge heraf var det gennem direkte og indirekte skatteeffekter også resulteret i årlige indtægtstab for delstaten Berlin, som med ca. 300 mio. EUR om året må betragtes som betydelige, navnlig da de strækker sig over flere år. I den henseende er Kommissionen enig med Tyskland i, at der er økonomiske og sociale fordele forbundet med virksomhedens overlevelse.
(163)
Tyskland havde i anmeldelsen i tilfælde af et hypotetisk insolvensscenario endvidere henvist til kilder til tab for LBB og delstatens forpligtelse til at stille garantier. Uden en klar identificering og kvantificering af disse risici kunne Kommissionen imidlertid ikke foretage en passende vurdering af disse økonomiske virkninger. Tyskland har derfor som led i proceduren fremlagt en retlig vurdering samt beregninger for de virkninger af BGB's hypotetiske insolvens for delstaten Berlin, der går videre end de ovennævnte indtægtstab. Der er tale om de virkninger, der ville blive udløst som følge af de meget komplekse indbyrdes forbundne risici internt i koncernen (bl.a. interne udlån, moderselskabsgarantier, resultatoverførselsaftaler) i samspil med Anstaltslast og Gewährträgerhaftung, som gælder for LBB indtil 2005.
(164)
Ifølge Tyskland vil scenariet med BGB's insolvens i forbindelse med LBB, som er forbundet hertil via en atypisk passiv kapitalinteresse, lån og garantier, resultere i tab på ca. 18,5-25 mia. EUR, idet disse i det væsentlige består af tab på LBB's udlån til BGB (ved en berørt samlet balance på [...]* EUR alt efter misligholdelsesprocent ca. [...]*-[...]* EUR), af tab på kundetilgodehavender (ved en berørt samlet balance på ca. [...]* EUR alt efter misligholdelsesprocent ca. [...]*-[...]* EUR), af en udnyttelse af de garantier, der er ydet til BGB Finance i Dublin (ca. [...]*-[...]* EUR) samt af insolvensomkostninger (ca. [...]* EUR).
(165)
Ifølge Tyskland ville dette scenario resultere i byrder for delstaten på ca. 31-40 mia. EUR. Det blev i den forbindelse antaget, at delstaten beslutter sig for at indstille LBB's aktiviteter, og at det derfor ikke er delstatens Anstaltslast, der ville finde anvendelse, men derimod Gewährträgerhaftung - garanti for det samlede beløb af LBB's gældsforpligtelser, der ikke dækkes af aktiverne (24). Udnyttelsen af Gewährträgerhaftung blev anslået at udgøre fra ca. [...]* EUR (base case) til [...]* EUR (worst case). Yderligere byrder for delstaten fra ca. [...]* EUR (base case) til [...]* EUR (worst case) fremkom i forbindelse med dette scenario som følge af regreskravene fra de tyske private bankers indskydergarantiordning (25). Endvidere blev tabet af delstatens kapitalindskud på knap 2 mia. EUR samt renteomkostninger i forbindelse med tilrådighedsstillelsen af likviditet under afviklingen på ca. 5 mia. EUR lagt til grund.
(166)
Kommissionen har undersøgt disse oplysninger og beregninger og anmodet om yderligere forklaringer. I den forbindelse er den nået til den konklusion, at der i et hypotetisk insolvensscenario som følge af de stadig eksisterende statsgarantier til LBB vil opstå betydelige byrder for delstaten, som imidlertid kun kan anslås groft, idet der dog skal sondres mellem underscenarierne med og uden LBB's videreførelse under Anstaltslast.
(167)
Efter egne skøn på grundlag af Tysklands oplysninger antager Kommissionen, at delstatens byrder i forbindelse med LBB's videreførelse vil ligge i en størrelsesorden fra ca. 13 mia. EUR til over 20 mia. EUR. I den forbindelse vil frem for alt tabet af delstaten Berlins andel i BGB's aktiekapital (knap 2 mia. EUR) direkte spille en rolle for delstaten. Endvidere vil delstaten på grund af Anstaltslast til LBB skulle opveje følgerne af udnyttelsen af de garantier, som denne har ydet til BGB Finance i Dublin (af Kommissionen anslået til ca. [...]* EUR) samt tabet på LBB's udlån til BGB (skønsmæssigt ca. [...]* EUR) i den udstrækning, at dennes aktiviteter vil kunne opretholdes forsvarligt under overholdelse af solvenskriterierne. I lyset af de ifølge Tyskland mulige regreskrav fra de tyske private bankers indskydergarantiordning er der usikkerhed - [...]*. Der er endvidere en betydelig retlig tvivl med hensyn til retsgyldigheden af LBB's hæftelse i forbindelse med visse krav, som tredjemand måtte have på grundlag af fondsforvaltningen inden for ejendomsvirksomheden (f.eks. prospektansvar, fritagelseserklæringer over for personligt hæftende deltagere i fonds- og SPV-selskaber (Special Purpose Vehicle)). Det er derfor ikke muligt at kvantificere eventuelle risici.
(168)
I scenariet med en indstilling af LBB's aktiviteter kan der forventes yderligere byrder for delstaten på ca. 8 mia. EUR (LBB's tab på ca. 6 mia. EUR på kundetilgodehavender på grund af de likviditetsproblemer, som insolvensen - næsten som dominoeffekt - udløser hos kunder, navnlig fondsselskaber, tomme selskaber og boligselskaber, samt afskrivninger på kapitalinteresser på ca. 2 mia. EUR).
(169)
Tyskland har som led i proceduren ligeledes anført, at disse scenarier ikke vil ændre sig væsentligt ved ejendomsvirksomhedens hypotetiske insolvens (udskillelse og likvidation uden risikoskjold) på grund af de indbyrdes forbundne risici i koncernen. Af afgørende betydning i denne henseende er for det første de lån, som datterselskaberne inden for den ekspanderende og derved i stigende grad kriseramte ejendomsvirksomhed (IBAG/IBG/LPFV samt IBAG's datterselskaber IBV og Bavaria) i vidt omfang har fået fra de enkelte banker i koncernen (BGB, LBB og BerlinHyp), samt for det andet resultatoverførselsaftalerne mellem IBAG og datterselskaberne Bavaria og IBV på den ene side og BGB og IBAG på den anden side. Derudover har BGB afgivet moderselskabserklæringer med hensyn til alle gældsforpligtelser, som IBG, Bavaria og IBV har indgået indtil udgangen af 1998. Kommissionen ser ingen grund til at sætte spørgsmålstegn ved Tysklands forklaring i den henseende. Den er enig i Tysklands opfattelse, for så vidt som en udskillelse og likvidation af ejendomsvirksomheden (IBAG/IBG/LPFV) uden risikoskjold på grund af de indbyrdes forbundne risici ligeledes ville resultere i BGB's insolvens med de ovenfor beskrevne konsekvenser.
(170)
Afslutningsvis kan det konstateres, at det er vanskeligt at beregne virkningerne af BGB's hypotetiske insolvens - med eller uden LBB's videreførelse - og at skønnene er behæftet med stor usikkerhed. Byrderne for delstaten kan derfor kun anslås groft - med et interval fra ca. 13 til over 30 mia. EUR. Med en sandsynlig værdi mellem disser poler kan det dog med sikkerhed lægges til grund, at en omstrukturering ved hjælp af de omhandlede støtteforanstaltninger medfører mindre alvorlige følger for delstaten Berlin.
(171)
Tyskland har ikke gjort gældende som led i proceduren, at BGB eller andre koncernvirksomheder udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse som omhandlet i EF-traktatens artikel 86, stk. 2. Som allerede nævnt i beslutningen om procedurens indledning, har Kommissionen derfor antaget, at dette aspekt ikke er relevant for vurderingen af den pågældende foranstaltning, og den er nået til den konklusion, at støtte ikke kan godkendes på grundlag af EF-traktatens artikel 86, stk. 2.
(172)
For at der kan ydes støtte, skal der i henhold til punkt 3.2.2, litra b), i rammebestemmelserne iværksættes en omstruktureringsplan, der skal godkendes af Kommissionen, for al individuel støtte, og som skal undersøges med henblik på dens egnethed til genoprettelse af virksomhedens rentabilitet inden for en rimelig tidshorisont. Omstruktureringsplanen skal strække sig over en kort periode og være baseret på en realistisk vurdering. Den skal beskrive de omstændigheder, der førte til virksomhedens vanskeligheder, hvilket giver mulighed for at vurdere, om de foreslåede foranstaltninger er hensigtsmæssige. Planen skal give virksomheden mulighed for at skabe en ny struktur, der kan sikre rentabilitet på længere sigt, så virksomheden kan køre videre ved hjælp af egne midler, dvs. gøre det muligt for virksomheden at dække alle omkostninger, herunder afskrivninger og finansieringsomkostninger, og opnå et afkast af egenkapitalen, der er tilstrækkeligt til, at den kan klare sig i konkurrencen.
(173)
Kommissionen har støttet sin vurdering på oplysningerne fra Tyskland, bl.a. på den detaljerede plan for de enkelte omstruktureringsforanstaltninger, de prognosticerede resultatopgørelser for omstruktureringsperioden 2001-2006 på grundlag af et optimistisk, et pessimistisk og et basisscenario, analysen af de strukturelle mangler, der lå til grund for problemerne, samt omkostningerne ved de planlagte omstruktureringsforanstaltninger. Kommissionen støttede sig i sin vurdering desuden på oplysningerne fra Tyskland om den løbende gennemførelse af omstruktureringsplanen og om ændringerne af de enkelte foranstaltninger, herunder tidsplanen for visse afhændelser.
(174)
I betragtning af, at det oprindelige privatiseringsforsøg var slået fejl, og BGB i 2002 havde et stort underskud på ca. 700 mio. EUR, anså Kommissionen det efter Tysklands meddelelse herom i slutningen af marts 2003 for at være nødvendigt, at den igen først selv foretog en indgående undersøgelse af bankens levedygtighed og, såfremt der ikke kunne udledes entydige konklusioner heraf, dernæst lod uafhængige eksterne eksperter forestå en undersøgelse. Det var Kommissionens mål at få tilstrækkelig vished for, at BGB fremover ved egen hjælp kan klare sig i konkurrencen uden yderligere statsstøtte. Uden en sådan tilstrækkelig vished, eller hvis der fortsat herskede tvivl, havde Kommissionen været nødt til at træffe en negativ beslutning om alle omhandlede støtteforanstaltninger på grundlag af den forelagte omstruktureringsplan. Det forhold, at privatiseringsforsøget var slået fejl, satte navnlig spørgsmålstegn ved bæredygtigheden af de øvrige aktiviteter inden for ejendomsfinansiering. Underskuddet på ca. 700 mio. EUR (efter skat) skyldtes ganske vist hovedsagelig ekstraordinære poster (minus 593 mio. EUR), navnlig omfattende afskrivninger på Euro-Stoxx-andele på 399 mio. EUR, mens driftsresultatet efter hensættelser kun var let negativt (minus 23 mio. EUR) og med ca. 30 mio. EUR endog lå over det planlagte mål for 2002 (minus 53 mio. EUR). Dette store underskud indvirkede imidlertid alligevel meget negativt på kernekapitalprocenten, som var tænkt som buffer for eventuelle yderligere underskud og derfor var afgørende for levedygtigheden, og som derved faldt til 5,6 % og dermed med næsten [...]* lå betydeligt under den oprindeligt planlagte værdi på [...]* for 2002.
(175)
Det bemærkes i denne forbindelse, at Kommissionen allerede i begyndelsen af 2003 havde talt med Tyskland om, hvorvidt der var mulighed for yderligere kompensationsforanstaltninger på detailbankområdet. Tyskland vurderede virkningerne af en separat afhændelse af Berliner Bank på grundlag af de daværende omstændigheder på en sådan måde, at Kommissionen ikke fik tilstrækkelig vished for, at den resterende koncern fremover vil kunne klare sig på markedet ved egen hjælp.
(176)
Kommissionens undersøgelser var navnlig koncentreret om kreditrisiciene og hensættelserne på ejendomsfinansieringsområdet og i mindre grad også på kapitalmarkedsområdet. Efter Kommissionens opfattelse kunne tvivlen med hensyn til levedygtigheden have været fjernet, hvis ejendomsfinansieringsområdet eller i det mindste hovedparten deraf med sine risici var blevet isoleret effektivt fra resten af koncernen, f.eks. gennem et tidligt separat salg af disse aktiviteter. Tyskland fremlagde imidlertid indtil juni 2003 tal, som gjorde, at scenariet med en sådan omgående effektiv isolering af dette område efter Kommissionens opfattelse ikke syntes gennemførlig. Som hovedgrund anførtes, at salget omgående havde medført en ompostering af aktiverne i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering (navnlig BGB's kapitalandel i BerlinHyp med en bogført værdi på [...]* EUR) fra anlægsaktiverne til omsætningsaktiverne. Dette havde krævet, at disse aktiver var blevet vurderet med den aktuelle markedsværdi, [...]*. De ekstraordinære tab, der var opstået derved, havde belastet BGB's kapitalgrundlag så stærkt, at den ikke længere ville have været levedygtig uden yderligere statsstøtte.
(177)
Eftersom det på kort sigt således ikke forekom muligt at isolere resten af koncernen fra risiciene på ejendomsfinansieringsområdet, havde Kommissionen intet andet valg end at lade uafhængige eksperter undersøge BGB's levedygtighed på grundlag af den eksisterende omstruktureringsplan. Et centralt element var i den forbindelse navnlig spørgsmålet, om hensættelserne kunne anses for at være passende i betragtning af de foreliggende risici på ejendomsfinansieringsområdet. Det undersøgelseskommissorium, som revisionsfirmaet Mazars, der var udvalgt som Kommissionens rådgiver, fik tildelt den 14. juli 2003, var imidlertid omfattende og dækkede også andre risici for bankens levedygtighed (f.eks. også kapitalmarkedstransaktionerne og området storkunder/udland).
(178)
Udkastet til rapport blev efter aftale forelagt den 30. september 2003. De vigtigste resultater blev drøftet med Tyskland den 3. oktober 2003. Den endelige udgave af rapporten blev fremsendt til Tyskland den 20. november 2003. På basis af den omstruktureringsplan, der forelå i sommeren 2003 og derfor endnu ikke indeholdt Tysklands tilsagn om at udskille Berliner Bank, som først blev afgivet efter færdiggørelsen af rapporten, nåede Kommissionen på grundlag af rapporten fra Mazars frem til nedenstående konklusioner med hensyn til bankens levedygtighed.
(179)
Sammen med anmeldelsen i januar 2002 forelagde Tyskland Kommissionen en detaljeret markedsundersøgelse, som var udarbejdet af banken og Morgan Stanley, og hvori der blev redegjort for den faktiske og den forventede fremtidige situation på bankmarkedet i Tyskland og navnlig i Berlin. Sammen med de oplysninger, der er fremlagt efter procedurens indledning, betragter Kommissionen markedsundersøgelsen som fuldstændig og i sig selv entydig. Med hensyn til de punkter, der var fremhævet i beslutningen om procedurens indledning, henviser Kommissionen til de supplerende bemærkninger fra Tyskland, der er beskrevet i betragtning 58 ff.
(180)
Tyskland har navnlig anført, at BGB's detailbankområde (privat- og erhvervskunder) er koncentreret om delstaten Berlin og dennes umiddelbare omegn, hvilket udgør det relevante geografiske marked. I de vigtigste markedssegmenter, dvs. navnlig indlåns- og udlånsområdet, var BGB's markedsandel i årene inden krisen kendetegnet ved kun mindre positive eller negative ændringer eller stagnation. I Berlin var der med knap 4 000 indbyggere pr. bankfilial langt flere end gennemsnittet i Tyskland (1 300) eller Europa ((1 800). Fremover vil antallet af filialer fortsat falde en smule, da kunderne i stigende grad vil gennemføre transaktioner over internettet. I andre henseender er der heller ingen overkapacitet, men der er en intens konkurrence, som yderligere forstærker presset på marginerne og giver forventning om en yderligere konsolidering.
(181)
På ejendomsfinansieringsområdet er den tyske sats for lån mod pant i fast ejendom meget lav efter europæisk målestok, og der kan iagttages en stadig stærkere koncentrationsproces blandt realkreditinstitutterne. Endvidere er der i de senere år ikke blevet oprettet nye virksomheder af betydning på realkreditområdet. Den heterogene udbyderstruktur og den heraf følgende konkurrence er også en væsentlig grund til den manglende profitabilitet og rentabilitet på realkreditområdet i Tyskland. Tidligere kunne markedsaktørerne kun opnå vækst gennem en meget aggressiv prissætning, hvilket imidlertid i mange tilfælde senere medførte betydelige nedskrivninger, som også eksemplet med henholdsvis BerlinHyp og BGB viser. Den stærke fragmentering af markedet har medført en intens konkurrence og et betydeligt pres på marginerne. Mens efterspørgslen stiger i den vestlige del af Tyskland, finder der i den østlige del en yderligere konsolidering sted i forbindelse med huslejer og priser for bestående boliger. Samlet set kan der på nogle områder af ejendomsmarkedet i de kommende år forventes en stigende efterspørgsel i Tyskland. På grund af den intense konkurrence og en yderligere skærpelse af de lovgivningsmæssige rammebetingelser kan der imidlertid ikke forventes et betydeligt opsving på det tyske realkreditmarked som helhed.
(182)
Med hensyn til ejendomsvirksomheden (fondsforvaltning og aktiviteter som bygherre/projektudvikler) kan der ikke direkte iagttages overkapacitet inden for fondsforvaltningen på nationalt plan. Der er dog en høj konkurrenceintensitet, som dog på lang sigt i vidt omfang vil være uændret. Det bemærkes i denne henseende, at der som led i proceduren blev afgivet tilsagn om at udskille hele ejendomsvirksomhedsområdet fra BGB.
(183)
Inden for kapitalmarkedstransaktioner er BGB ifølge Tyskland aktiv inden for aktie- og obligationshandel (handel over egenbeholdningen og kundetransaktioner), i forbindelse med derivatemissioner og -handel samt valutahandel og øvrige pengemarkedsforretninger med hovedsagelig tyske kunder. Krisen på kapitalmarkederne har medført en stærk indskrænkning. Spørgsmålet om overkapacitet kan ikke på nuværende tidspunkt besvares endeligt. Der kan imidlertid forventes en skærpelse af konkurrence og en stigende marginalisering af mindre konkurrenter som BGB til fordel for de større udbydere.
(184)
Kommissionen bemærker sammenfattende med hensyn til Tysklands bemærkninger, at den principielt vurderer den fremtidige udvikling på markedet og BGB's markedsudsigter inden for detailbankområdet og kapitalmarkedstransaktionerne positivt. På grundlag af den bedre økonomiske udvikling, der ifølge nyere data kan forventes i de kommende år, vil der formentlig her kunne opnås forholdsvis stabile indtægter. Det er i vidt omfang op til virksomheden selv at gennemføre sine markedsstrategier med et godt resultat. Derimod forventes situationen i forbindelse med aktiviteter inden for ejendomsfinansiering at være mindre gunstig på grund af, at konsolideringsprocessen tilsyneladende endnu ikke er afsluttet. Banken vil derfor formentlig være nødt til at foretage en yderligere tilpasning af sin strategi til den fremtidige udvikling på dette område, i givet fald gennem yderligere målrettede nedskæringer af aktiviteterne, såfremt dette skulle vise sig at være nødvendigt. Eftersom ejendomsvirksomheden udskilles fra banken inden udgangen af 2005, spiller markedsudviklingen på dette område kun en underordnet rolle for banken.
(185)
I sin vurdering af de strukturelle og operative mangler, der var ansvarlige for bankens problemer, baserer Kommissionen sig på Tysklands redegørelse. Kommissionen anser analysen af de tidligere mangler for samlet set at være hensigtsmæssig og egnet som udgangspunkt for at afhjælpe disse og udarbejde omstruktureringsplanen.
(186)
Kommissionen konkluderer på grundlag heraf, at BGB's krise navnlig skyldtes kumuleringen af risici inden for ejendomsvirksomheden som følge af, at der blev stillet stadig flere mangeårige leje-, udbytte- og genopretningsgarantier, hvilket i driftsøkonomisk henseende hverken kunne anses for at være kontrollerbart eller stå i et passende cost-benefit-forhold. Disse var tværtimod baseret på fuldstændig urealistiske markedsskøn, som snarere kan beskrives som ønsketænkning. Dette var også tilfældet med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering: En aggressiv prispolitik, der tog sigte på højere markedsandele, og som ikke behørigt dækkede risiciene ved udlånene, og fejlvurderinger af sikkerheder som følge af forsømmelighed resulterede i forbindelse med den økonomiske nedgangsperiode fra slutningen af 1990'erne i en lang række misligholdte lån og tilsvarende tab.
(187)
Endvidere har der i forbindelse med såvel ejendomsvirksomheden som aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering været tale om en massiv påvirkning fra en række delstatspolitikeres side, som ikke tog hensyn til bankens driftsøkonomiske interesser eller manglede den nødvendige økonomiske viden, og som snarere prioriterede formodede delstatspolitiske udviklingsmål. For så vidt denne påvirkning er strafferetlig relevant, forestår justitsmyndighederne i Berlin undersøgelserne. Et system til påvisning og overvindelse af risici, som højst kan betegnes som rudimentært og på ingen måde opfyldte de sædvanlige markedskrav til en effektiv risikostyring, var befordrende for denne i driftsøkonomisk henseende uacceptable praksis. På dette tidspunkt levede tilsyneladende hverken bankens direktion eller bestyrelse på passende måde op til deres ansvar for en behørig virksomhedsledelse eller -kontrol. Det skal dog tilføjes, at også de forskellige revisorer og ansvarlige tilsynsmyndigheder alt for sent erkendte den stigende akkumulering af risici, som banken i sidste instans ikke længere kunne dække, og først greb ind, kort tid inden krisen blev kendt.
(188)
Det var også muligt at forhale krisens udbrud i så lang tid, fordi Landesbank Berlin som en del af koncernen havde fordel af de omfattende statsgarantier Anstaltslast og Gewährträgerhaftung og refinansierede den samlede koncern billigt på kapitalmarkederne uafhængigt af de egentlige forretningsrisici, og Anstaltslast og Gewährträgerhaftung via privatretlige garantikonstruktioner med hensyn til deres økonomiske virkning blev udvidet til at omfatte andre koncernselskaber, og mange for banken meningsløse forretninger først derved i det hele taget blev mulige. Afskaffelsen af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung fra juli 2005 vil sørge for, at en krise i fremtiden ikke længere vil kunne opstå på et sådant grundlag eller erkendes tidligt af markedet, eller at skatteyderne ikke længere skal stå til ansvar herfor med milliardbeløb.
(189)
Mazars undersøgte den detaljerede omstruktureringsplan, der forelå i sommeren 2003 og derfor endnu ikke indeholdt udskillelsen af Berliner Bank. Denne fastsætter foranstaltninger, som efter Kommissionens opfattelse og på linje med Mazars' vurdering som helhed kan afhjælpe de strukturelle og operative mangler, der var ansvarlige for de tidligere problemer, og genoprette virksomhedens rentabilitet på længere sigt.
(190)
Omstruktureringsplanen til afhjælpning af bankens strukturelle og operative mangler består for det første af foranstaltninger vedrørende afhændelse, sammenlægning og likvidation af datterselskaber eller forretningsområder med henblik på, at banken fremover koncentrerer sig om sine hovedaktiviteter, og for det andet af foranstaltninger til forøgelse af effektiviteten og rentabiliteten i forbindelse med aktiviteterne (de områder, der er omfattet af saneringen) gennem omkostningsnedsættelser, koncentration af aktiviteter og reduktion af risikopositioner. Nogle af omstruktureringsforanstaltningerne, både inden for og uden for hovedaktiviteterne, kan samtidig betragtes som kompensationsforanstaltninger til fordel for konkurrenterne, for så vidt de resulterer i en reduktion af bankens stilling på markedet. Omstruktureringsplanen vedrører perioden 2001-2006.
(191)
Målstrukturen i omstruktureringsplanen, som den forelå for Kommissionen i sommeren 2003, er en regionalbank med fokus på hovedaktiviteterne inden for detailbankvirksomhed (privat- og erhvervskundeområdet med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank), som suppleres af kapitalmarkedstransaktioner med højere marginer (BGB og LBB) og aktiviteter inden for ejendomsfinansiering (BGB, LBB og BerlinHyp). Detailbankområdet skulle på grundlag heraf i 2006 bidrage med godt [...]* af koncernens indtægter (knap [...]* EUR), kapitalmarkedstransaktionerne med ca. [...]* % (ca. [...]* EUR) og ejendomsfinansieringen med ca. [...]* % (ca. [...]* EUR). På grund af detailbankvirksomhedens forholdsvis højere omkostningsandel skulle detailbankvirksomheden og kapitalmarkedstransaktionerne dog bidrage med [...]* til driftsresultatet.
(192)
Væsentlige principper for omstruktureringen er varigt at genoprette indtjeningsevnen samt vedvarende at nedsætte bankens omkostninger, nedbringe risiciene til et på markedet normalt niveau og derved forbedre adgangen til kapitalmarkederne. Konkret skulle i omstruktureringsperioden 2001-2006 ifølge den omstruktureringsplan, der forelå for Kommissionen i sommeren 2003, driftsresultatet efter hensættelser forbedres til betydeligt over [...]* pr. år og med henblik herpå navnlig administrationsomkostningerne reduceres uforholdsmæssigt med godt [...]*. Risikopositionerne, som er afgørende for beregningen af kernekapitalprocenten, skal i perioden 2001-2006 reduceres fra knap [...]* EUR med ca. [...]* % til godt [...]* EUR. Banken tilstræber en forhøjelse af kernekapitalprocenten til mindst 7 % på mellemlang sigt.
(193)
I betragtning af hovedårsagerne til de tidligere fejludviklinger hos BGB er nøgleforanstaltninger som en radikal nedskæring af medarbejderantallet med i alt mere end halvdelen (fra ca. 15 000 til ca. 6 500), opgivelse, reduktion eller reguleret afvikling af risikofyldte forretningsområder eller af forretningsområder, som ikke hører blandt en regional detailbanks hovedaktiviteter, bedre interne kontrolmekanismer og mere trimmede strukturer i den interne organisation og i forbindelse med kapitalinteresserne efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse hensigtsmæssige til igen at gøre virksomheden rentabel og overvinde fortidens fejl. De operative forbedringer fremkommer på baggrund af interne foranstaltninger og omfatter opgivelse af tabsgivende aktiviteter. På linje med Mazars' analyse betragter Kommissionen principielt de pågældende foranstaltninger som bæredygtige. Disse er i vidt omfang allerede blevet gennemført eller følger planen. Følgende gør sig gældende:
(194)
Med hensyn til detailbankvirksomheden på privatkundeområdet bestod den oprindelige omstruktureringsplan i en fokusering på de regionale aktiviteter med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank (sidstnævnte udskilles nu ifølge Tysklands tilsagn) på grundlag af en optimering af arbejdsgangene samt en betydelig nedskæring i medarbejderantallet. Ifølge planen, som for store deles vedkommende allerede er gennemført, skal kapitalinteresser, der ikke passer til de fastsatte regionale hovedaktiviteter, afhændes og filialer lukkes. De samlede indtægter vil på de områder, der er omfattet af saneringen, i perioden 2001-2006 udgøre [...]*, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med over [...]* % og overskuddet før skat øget fra under minus [...]* EUR til [...]* EUR. Risikopositionerne vil blive reduceret betydeligt. Medarbejderantallet vil blive nedskåret fra ca. 6 000 i 2001 til godt [...]* i den sanerede koncern i 2006. Omkostningsprocenten på privatkundeområdet vil blive forbedret fra knap [...]* % i 2001 til knap [...]* % i 2006.
(195)
Disse foranstaltninger er allerede i vidt omfang blevet gennemført ifølge planen. Kun afhændelsen af Weberbank med aktiver på i alt 4,4 mia. EUR er blevet forsinket, men kan forventes gennemført i løbet af 2004. På linje med Mazars' analyse betragter Kommissionen den nuværende plan som et egnet grundlag til at genoprette rentabiliteten på privatkundeområdet på længere sigt.
(196)
De foranstaltninger, der er henholdsvis truffet og planlagt ifølge den oprindelige plan, indvirker i vidt omfang samtidig på forretningsområdet erhvervskunder, som de resterende aktiviteter inden for forretningsområdet offentlige myndigheder fremover vil blive integreret i. Ifølge planen skal erhvervskundeområdet uden for Berlin indstilles. De samlede indtægter vil kun falde en smule, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med knap [...]* % og overskuddet før skat øget fra [...]* EUR til ca. [...]* EUR. Risikopositionerne vil ligeledes blive reduceret betydeligt. Medarbejderantallet vil blive nedskåret med over [...]* %. Omkostningsprocenten på erhvervskundeområdet vil blive forbedret fra knap [...]* % i 2001 til knap [...]* %.
(197)
Som bekræftet af Mazars er disse foranstaltninger allerede i vidt omfang blevet gennemført eller følger generelt planen. Kommissionen finder det sandsynligt, at foranstaltningerne på dette stadium af planen genopretter en tilfredsstillende rentabilitet på erhvervskundeområdet og området offentlige myndigheder og også på dette område begrænser banken til dens hovedaktiviteter i Berlin-/Brandenburg-regionen.
(198)
Kapitalmarkedstransaktionerne omstruktureres med henblik på at frigøre egenkapital gennem en tilsvarende reduktion af risikopositionerne og forbedre effektiviteten af arbejdsgangene. Med henblik herpå vil bankens handel over egenbeholdningen (aktie- og rentelånsprodukter) på alle kapitalmarkedsområder blive koncentreret, klart adskilt fra kundehandelen og generelt reduceret. I den forbindelse vil der ske en begrænsning til Tyskland, Europa og USA, mens aktiviteterne inden for Emerging Markets vil blive opgivet. Porteføljen af rentederivater vil ligeledes blive reduceret betydeligt og begrænset til kundeorienterede positioner. På den anden side vil den mindre risikofyldte kundehandel navnlig med hensyn til rente- og egenkapitalprodukter blive udvidet. De samlede indtægter vil i perioden 2001-2006 kun falde let, mens de samlede administrationsomkostninger i samme periode vil blive reduceret med ca. [...]* % og overskuddet før skat øget med ca. [...]* %. Risikopositionerne vil ligesom medarbejderantallet blive reduceret med ca. [...]* %. Det er planen at forbedre omkostningsprocenten i forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne fra godt [...]* % i 2001 til ca. [...]* % i 2006.
(199)
De planlagte foranstaltninger er - som bekræftet af Mazars - i mellemtiden i vidt omfang blevet gennemført eller følger tidsplanen. Kommissionen finder disse tilstrækkelige til i fremtiden at sikre indtjeningsevnen på dette forretningsområde og samtidig begrænse risiciene for banken til et håndterligt omfang. Fokuseringen på kundehandelen og koncentrationen og den organisatoriske adskillelse af bankens handel over egenbeholdningen forbedrer efter Kommissionens opfattelse gennemsigtigheden, reducerer risiciene og hjælper banken til bedre at dække disse. Gennem den betydelige reduktion af risikopositionerne frigøres egenkapital, hvilket er hensigtsmæssigt med henblik på at kunne øge egenkapitalprocenten og dermed fremover sikre bankens adgang til kapitalmarkederne efter bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung.
(200)
Med hensyn til omstruktureringen af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering har risikonedsættelsen højeste prioritet. Med henblik herpå skal der gradvis foretages en gennemgang af risiciene med det mål at eliminere de dårlige risici og begrænse nye forretninger til kunder med en ringe risiko. Risikostyringsområdet skal udvides. Arbejdsgangene skal optimeres og risikostyringen forbedres. Hovedaktiviteterne skal fremover omfatte finansiering i forbindelse med erhvervsinvestorer og boligselskaber primært i udvalgte storbyer i Vesttyskland, som i mindre omfang er ramt af krisen på ejendomsmarkedet, samt også fortsat i et vist omfang i Berlin og Brandenburg. Finansieringen af erhvervsinvestorer udgør en forholdsvis stabil forretning i lavrisikogruppen. Det er nødvendigt at have et overregionalt fokus for at diversificere risiciene og sikre en tilstrækkelig blanding af porteføljen samt udnytte regionale vækstpotentialer og den allerede forhåndenværende viden om markedet. Uden overregionale komponenter inden for ejendomsfinansieringen vil der være risiko for en betydelig forværring af ratingen og refinansieringssatserne. Derimod skal der ske en reduktion af risikofyldte segmenter i forbindelse med aktiviteterne inden for fast ejendom, hvor marginerne ikke er tilfredsstillende. Banken anser en forbedring af resultaterne inden for nye forretninger for at være realistisk ved hjælp af en ændret strategi på området.
(201)
Med henblik på at forbedre resultaterne inden for eksisterende forretninger vil der i øget omfang skulle anvendes risikospecialister i forbindelse med truede engagementer. Der vil blive foretaget en analyse og kritisk omvurdering af engagementerne, i givet fald med bistand fra eksterne eksperter, på grundlag af forudfastsatte mål og under tilsyn af bankens egne eksperter. Endvidere skal de direkte materialeudgifter samt personaleudgifterne nedsættes med ca. [...]* % indtil 2005. En vigtig foranstaltning til at forbedre resultaterne udgøres også af udviklingen af saneringsstrategier for nødlidende engagementer samt indførelsen af en risikostyring på koncernplan i 2002, som tidligere kun fandtes på enkelte områder, samt etableringen af egnede instrumenter til tidlig varsling.
(202)
De samlede indtægter vil i perioden 2001-2006 blive øget med godt [...]* % til [...]*. De samlede administrationsomkostninger vil derimod i samme periode blive reduceret med ca. [...]* %. Overskuddet før skat vil fra klart negative tal indtil 2006 blive øget til ca. [...]* EUR. Risikopositionerne vil blive reduceret med over [...]* %, og omkostningsprocenten i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering vil også på grund af de beskrevne omkostningsintensive foranstaltninger til udvikling af en bedre risikostyring stige fra ca. [...]* % til godt [...]* %.
(203)
Disse foranstaltninger er allerede i vidt omfang blevet gennemført eller følger stort set planen. Kommissionen betragter principielt de tilstræbte foranstaltninger som skridt i den rigtige retning. Efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse halter gennemførelsen af de tilstræbte forbedringer med hensyn til datakvaliteten dog stadig bagefter de i planen fastsatte mål. Denne utilfredsstillende situation vil i givet fald kunne hæmme risikostyringssystemets funktion.
(204)
Endvidere nærede Kommissionen på linje med Mazars' analyse tvivl om, hvorvidt det vil lykkes banken fremover at generere en tilstrækkelig forretningsvolumen med de tilstræbte høje marginer hos kunder med en lav risikoprofil. Ifølge Tysklands egne oplysninger er ejendomsfinansieringsmarkedet nemlig præget af en høj konkurrenceintensitet og befinder sig på nuværende tidspunkt stadig i en konsolideringsproces. De andre udbydere bejler også kraftigt til de målkunder, som BGB stiler mod, som det mest attraktive markedssegment på ejendomsfinansieringsområdet. En manglende opnåelse af de fastsatte mål vil få en direkte virkning på de tilstræbte fremtidige nettorenteindtægter. På grundlag af de tal fra sommeren 2003, der er stillet til rådighed for Kommissionens rådgivere, vil den manglende målopfyldelse, der på daværende tidspunkt gjorde sig gældende ved genereringen af nye forretninger, ekstrapoleret til fremtiden, medføre et betydeligt tab af renteindtægter. Såfremt den manglende målopfyldelse skulle blive større fremover, vil tabet af renteindtægter også blive tilsvarende større. Den fremtidige generering af tilstrækkelige nye forretninger afhænger afgørende af markedsudviklingen i Berlin-/Brandenburg-regionen, hvor BGB's aktiviteter fortsat primært vil være koncentreret. Skulle banken ikke klare sig tilstrækkeligt godt i denne henseende, vil dette få vedvarende virkninger for navnlig værdien af BGB's kapitalandel i BerlinHyp og nødvendiggøre yderligere afskrivninger på den bogførte værdi på p.t. [...]* EUR, hvilket vil belaste resultatet og i givet fald bankens kernekapitalprocent. Dette spørgsmål vil blive behandlet mere indgående nedenfor (betragtning 249). Ligesom Mazars mener Kommissionen imidlertid ikke, at de resterende problemer på ejendomsfinansieringsområdet som helhed sætter spørgsmålstegn ved bankens levedygtighed.
(205)
Banken har planer om fuldstændig at trække sig ud af forretningsområdet storkunder/udland, som også omfatter rådgivning i forbindelse med fusioner og erhvervelser samt struktureret finansiering/projektfinansieringer og ikke anses for at høre blandt bankens hovedaktiviteter. Den har derfor principielt allerede indstillet alle nye forretninger i 2002. På grund af de langsigtede engagementer, navnlig inden for struktureret finansiering, er det imidlertid ikke muligt at foretage en øjeblikkelig afvikling, men kun en vidtgående nedskæring på ca. [...]* % af risikopositionerne indtil afslutningen af omstruktureringsperioden i 2006. Resten indstilles hurtigst muligt, med undtagelse af et begrænset omfang af internationale eksportfinansieringer, der er dækket af eksportkreditagenturer, og mellem- og langfristede finansieringer af varetransaktioner i udvalgte mållande i Central- og Østeuropa på grundlag af dokumenteret landeekspertise, som skal integreres i kapitalmarkedstransaktionerne og bibeholdes.
(206)
De reduktioner, der hidtil er opnået, følger i vidt omfang planen. Efter Kommissionens og Mazars' opfattelse er de egnet til hurtigst muligt på ordnet vis at indstille hele dette forretningsområde og kan gennem en omfattende reduktion af risikopositionerne i vidt omfang frigøre egenkapital med henblik på at sikre den fremtidige adgang til kapitalmarkederne. Opgivelsen af dette forholdsvis risikofyldte område, som ikke hører blandt hovedaktiviteterne, med omfattende individuelle finansieringsaftaler vil også aflaste ledelsen, som derved bedre vil kunne opfylde de primære opgaver på hovedaktivitetsområderne. Den oprindelige plan blev dog tilpasset reduktionen i juni 2003 for at tage højde for de ugunstige markedsvilkår i 2002. Dette kunne resultere i en vis, men generelt ikke betydelig forsinkelse i forbindelse med reduktionen af risikopositionerne.
(207)
I forlængelse af anmeldelsen tilbød Tyskland i sit svar på Kommissionens indledning af proceduren som yderligere kompensationsforanstaltning foruden reduktionen af ejendomsvirksomheden også at udskille og - bortset fra nogle få selskaber, der kan afhændes på markedet, og som skal fastsættes nærmere - overføre denne fuldstændig til delstaten Berlin inden udgangen af 2005. Denne foranstaltning blev dermed en del af omstruktureringsplanen. Dette omfatter alle ejendomsselskaber, som falder ind under risikoskjoldet fra april 2002, navnlig IBAG, Bavaria, IBV, IBG og LPFV.
(208)
Risikoskjoldet fra april 2002 dækker samtlige risici ved bankens eksisterende forretninger på ejendomsområdet, som var foretaget inden de ovenfor nævnte skæringsdatoer. Dette medfører, at der på forretningsområdet ejendomsvirksomhed kun opstår risici for banken i forbindelse med nye forretninger, som er indgået efter disse datoer. Eftersom markedet for ejendomsvirksomhed fortsat må betragtes som problematisk og er præget af en betydelig prognoseusikkerhed, anser Kommissionen - som bekræftet af dens rådgivere Mazars - den igangværende markante nedskæring af nye forretninger på ejendomsområdet for at være et vigtigt bidrag til genoprettelsen af bankens levedygtighed på længere sigt og koncentrationen om en regionalbanks hovedaktiviteter. Overførslen af de eksisterende forretninger, som falder ind under risikoskjoldet, til delstaten Berlin til markedsprisen gør det muligt for banken ligeledes at frigøre ressourcer, som hidtil har været bundet uden for hovedaktiviteterne, selv om overførslen af de allerede dækkede eksisterende forretninger som sådan ikke kan forventes at få en betydelig virkning på bankens risikosituation.
(209)
Kommissionen anser ligesom Mazars den fuldstændige afgivelse af forretningsområdet ejendomsvirksomhed for at være en klar og økonomisk hensigtsmæssig reduktion, som må forventes at yde et bidrag til at stabilisere bankens resultat på længere sigt. Denne foranstaltning vil derfor formentlig også blive vurderet positivt af kapitalmarkedet og lette den planlagte privatisering af banken.
(210)
Den planlagte personalenedskæring i omstruktureringsperioden 2001-2006 udgør for den samlede koncern ca. 8 500 medarbejdere, dvs. en reduktion på næsten 60 % fra over 15 000 til godt 6 600. Indtil den 30. september 2003 kunne der opnås et niveau på i alt ca. 10 000 medarbejdere, dvs. en nedskæring med næsten 5 200 eller ca. 35 %. Disse tal følger i vidt omfang planen.
(211)
Kommissionen er - ligesom sine rådgivere Mazars - af den opfattelse, at de økonomiske foranstaltninger er nødvendige og egnede til at genoprette BGB's økonomiske stabilitet på grundlag af aspekterne likviditet og kapitalgrundlag og sikre BGB's refinansiering på kapitalmarkederne samt finansiere omstruktureringen af BGB. De økonomiske foranstaltninger består af foranstaltninger med hensyn til både egenkapitalen og fremmedkapitalen. Følgende gør sig gældende:
(212)
Kommission mener, at salget af aktiver og kapitalinteresser vil forsyne banken med likviditet og reducere risikopositioner uden for kerneområdet. Det fremgår dog ikke, at der i den forbindelse samlet set kan realiseres betydelige regnskabsmæssige fortjenester.
(213)
Bankens refinansiering er baseret på tre hovedsøjler: opsparingsindskud (ca. en tredjedel), bankindskud (ca. en tredjedel) og gæld stiftet ved udstedelse af værdipapirer (ca. en fjerdedel). Den konsoliderede gæld blev reduceret fra 185 mia. EUR i slutningen af 2001 med 32 mia. EUR til 153 mia. EUR i midten af 2003. Dette var betydeligt bedre end det mål, der var fastsat for 2003 på godt 160 mio. EUR. Indtil 2006 skal denne falde yderligere til knap [...]* EUR.
(214)
Til forberedelse af bortfaldet af statsgarantierne sigter banken mod at omlægge sin hidtil forholdsvis store kortfristede gæld til mellem- og langfristet gæld samt igen at komme ind på kapitalmarkedet i forbindelse med usikret gæld. Med henblik herpå har banken opstillet mål for udstedelsen af såvel sikret som usikret gæld og bestræber sig således på at genopbygge kapitalmarkedets tillid og udvide investorgrundlaget. Banken har haft møder med ratingbureauer om den rating, som realistisk set kan opnås med en vellykket gennemførelse af omstruktureringsplanen på grundlag af base case-scenariet (henholdsvis A eller A3). [...]*. Der forventes derfor en forhøjelse af refinansieringsomkostningerne med gennemsnitlig [...]* basispoint, som skyldes bortfaldet af statsgarantierne i midten af 2005.
(215)
Kommissionen anser - som bekræftet af Mazars - bankens refinansieringsstrategi og i den forbindelse navnlig det udviklede basisscenario og afledningen af tilsvarende øgede refinansieringsomkostninger for principielt at være sandsynlig. Med hensyn til bankens fremtidige refinansiering er der dog en usikkerhed som følge af markedsdeltagernes potentielle tilbageholdenhed, som navnlig vil kunne gøre sig gældende, hvis bankens resultater ikke lever op til forventningerne. I et sådant tilfælde vil der kunne forventes yderligere øgede refinansieringsomkostninger. Desuden er det på nuværende tidspunkt ikke muligt at forudse, om der i midten af 2005 vil kunne indtræde eventuelle mætningseffekter på markedet, når alle offentlige banker i Tyskland mister statsgarantierne. Det vil i så fald kunne blive vanskeligere at placere visse værdipapirer.
(216)
Dette er grunden til, at den yderligere reduktion af risikopositionerne efter Kommissionens opfattelse er en væsentlig betingelse for en vellykket gennemførelse af omstruktureringsplanen. Skulle de beskrevne problemer vise sig i fremtiden, vil banken effektivt kunne træffe modforholdsregler gennem en forstærket indsats for at afhjælpe dem og på denne måde påvirke kapitalmarkedets tillid positivt.
(217)
En anden væsentlig betingelse for at sikre kapitalmarkedernes tillid er, at der opnås en tilstrækkelig kernekapitalprocent, som kan fungere som buffer for eventuelle tab, der måtte opstå. Kernekapitalprocenten afhænger dels af omfanget af risikopositioner, dels af omfanget af kernekapitalen selv. Banken tilstræber ved afslutningen af omstruktureringsperioden en kernekapitalprocent, som ligger på over 7 %. Indtil privatiseringen i slutningen af 2007 kan der med henblik på en yderligere forbedring af bankens kapitalgrundlag under ingen omstændigheder forventes et kapitalbidrag fra medejerne, som går ud over kapitalforhøjelsen i august 2001. I betragtning heraf er banken nødsaget til navnlig at reducere risikopositionerne eller sælge aktiver for at forhøje sin kernekapitalprocent.
(218)
Kommissionen er klar over, at det lovbestemte minimum for kernekapitalprocenten på 4 % ikke er tilstrækkeligt til at give en bank den nødvendige manøvremargen i den daglige drift. I beslutningen om redningsstøtten af 25. juli 2001 havde Kommissionen derfor anerkendt en kernekapitalprocent på 5 % som nødvendig for videreførelsen af en bank. Dette skete hovedsagelig på grundlag af et brev fra det daværende BAKred. Kommission er endvidere klar over, at der - som bekræftet af Mazars - på finansmarkederne normalt nævnes en kernekapitalprocent på 6 % som den tærskel, hvorunder det pågældende instituts soliditet kan give anledning til problemer og finansmarkedernes tillid påvirkes. Ifølge Mazars har ratingbureauer en tendens til at betragte kernekapitalprocenten som udtryk for en banks finansielle styrke, hvorfor kreditinstitutter generelt overskrider det lovbestemte kapitalgrundlag for at sikre sig den rating, der er en betingelse for at få adgang til de internationale kapitalmarkeder på fornuftige vilkår. En kapitalprocent på over 6 % kan også være hensigtsmæssig i lyset af reformen af de internationale aftaler inden for rammerne af Basel II og bortfaldet af statsgarantierne for at opfylde markedets forventninger om en forbedret soliditet, navnlig med hensyn til Landesbanken, og derfor opnå en bedre rating. Banken tilstræber en rating på A og anser en kernekapitalprocent på mindst 7 % for at være nødvendig hertil. På grundlag af sammenlignelige data, der kan iagttages på markedet (ifølge hvilke den gennemsnitlige kernekapitalprocent i sektoren i Tyskland med 6 % snarere er lav efter international målestok og gennemsnitsværdien hos ansete kreditinstitutter på europæisk plan ligger på 8 % og derover), betragter Kommissionens rådgivere, Mazars, en kernekapitalprocent på ca. 6-7 % som nødvendig på mellemlang sigt.
(219)
Ligesom Mazars anser Kommissionen ganske vist en forhøjelse af kernekapitalprocenten på mellemlang sigt til over 6 % for at være hensigtsmæssig. En forhøjelse til over 6 % er imidlertid efter Kommissionens opfattelse alene i bankens egen kommercielle interesse og ligger inden for dens ansvarsområde og kan ikke finansieres med statsstøtte. Bankens konkurrenter befinder sig nemlig i samme markedssituation, men er nødt til ved egen hjælp at forhøje deres kernekapitalprocenter uden statsstøtte. Godkendelsen af forhøjelsen af kernekapitalprocenten med statsmidler til over 6 % vil derfor uretmæssigt stille banken bedre end dens konkurrenter, uden at dette er strengt nødvendigt for bankens levedygtighed på det tidspunkt, hvor beslutningen træffes. Støtten vil derfor ikke længere være begrænset til det nødvendige minimum.
(220)
Dette er baggrunden for, at Kommissionen fastholdt, at det beløb, der eventuelt skal tilbagebetales, ifølge aftalen af 26. december 2002 mellem delstaten Berlin og banken om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten på grundlag af Kommissionens endelige beslutning i sag C 48/02 kun forbliver i banken i form af et indskud, hvis dette er nødvendigt for at opnå en kernekapitalprocent på 6,0 % (eller en samlet kapitalprocent på 9,7 %, som allerede blev anerkendt i beslutningen om redningsstøtten) på grundlag af årsregnskabet for 2002. Denne aftale kan imidlertid kun godkendes af Kommissionen, hvis det beregnede beløb heller ikke pr. 1. januar 2004 og dermed på grundlag af de aktuelle tal på tidspunktet for Kommissionens beslutning medfører en overskridelse af kernekapitalprocenten på 6,0 % i BGB-koncernen (under hensyntagen til Tysklands tilsagn om at udskille IBB, hvilket er beskrevet i betragtning 279).
(221)
Ud fra samme betragtninger har Kommissionen tilstræbt, at Tyskland forpligter sig til inden for rammerne af udskillelsen af de særlige offentlige opgaver i 2005 kun at lade IBB-reserven forblive i banken, for så vidt dette er nødvendigt for at holde kernekapitalprocenten på 6 % pr. 1. januar 2004. Denne foranstaltning skal betragtes som en del af de kompensationer, som banken skal yde for i konkurrenternes interesse at begrænse de af støtten forårsagede konkurrencefordrejninger. Gennem tilbageleveringen af IBB-reserven i det nævnte omfang sikres det, at banken inden for rammerne af udskillelsen af de særlige offentlige opgaver ikke opnår en kernekapitalprocent, der overstiger det minimum, der er nødvendigt for dens levedygtighed på længere sigt, og som den vil kunne anvende til ekspansive forretningsstrategier til skade for konkurrenterne. Hvis banken efterfølgende ønsker at opnå en højere kernekapitalprocent, skal den opnå dette via ændringer i forbindelse med de risikobetonede aktiver eller ved at opbygge reserver ved egen indsats eller ved at optage yderligere egenkapital på markedet i forbindelse med eller efter privatiseringen.
(222)
Ligesom Mazars antager Kommissionen derfor, at banken på grundlag af sin kommercielle interesse forståeligt nok på lang sigt vil gøre alt for at opnå en kernekapitalprocent, som vil resultere i en rating, der er tilfredsstillende for den. Ifølge banken ligger denne på mindst 7 %. Banken har dermed indtil afslutningen af omstruktureringsperioden i 2006 næsten tre år til ved egen indsats at forhøje kernekapitalprocenten fra [...]* % til 7 % eller derover. Kommissionen finder det realistisk, at de pågældende foranstaltninger, som tager sigte på en yderligere forhøjelse af kernekapitalprocenten, kan gennemføres med et godt resultat inden for denne periode.
(223)
Efter at Kommissionen i foråret 2003 ikke kunne fjerne den tvivl med hensyn til bankens levedygtighed, som fortsat forelå på grundlag af dens egen analyse, og som var fremkaldt af den fejlslagne privatisering og det særdeles negative samlede resultat for 2002, og en effektiv isolering af kreditrisiciene, som navnlig fandtes på ejendomsfinansieringsområdet, ifølge Tyskland ikke forekom gennemførlig uden yderligere støtte, har Kommissionen ved hjælp af uafhængige eksperter sikret sig, at banken med undtagelse af en række punkter også har foretaget tilstrækkelige hensættelser til de foreliggende risici og opbygget de fornødne reserver. Kommissionens rådgivere, Mazars, har på disse punkter anbefalet foranstaltninger med henblik på at tilpasse omstruktureringsplanen, som den forelå for Kommissionen i sommeren 2003. Disse blev på Kommissionens foranledning indarbejdet af banken, og den reviderede omstruktureringsplan blev fremsendt til Kommissionen den 29. januar 2004. Følgende gør sig gældende:
(224)
Ved hjælp af en analytisk undersøgelse af en egnet stikprøve af bankens udlånsportefølje har Kommissionens rådgivere anbefalet, at hensættelserne indtil afslutningen af omstruktureringsperioden gradvis forøges med [...]* EUR i basisscenariet og med [...]* EUR i worst case-scenariet. Endvidere har den identificeret en udeladelse i worst case-scenariet, som skal udlignes ved hjælp af yderligere hensættelser på [...]* EUR. Sidstnævnte fordeler sig på [...]* EUR for 2003, [...]* EUR for 2004, [...]* EUR for 2005 og [...]* EUR for 2006. I øvrigt må hensættelserne betragtes som passende. Dog vil misligholdelsen af et enkelt stort engagement eventuelt resultere i, at hensættelserne overskrides. Dette er navnlig relevant med hensyn til projektfinansieringer inden for luftfart, energi og telekommunikation. I forbindelse med worst case-scenariet er der hertil afsat yderligere hensættelser i en størrelsesorden på [...]* EUR. I betragtning af den forholdsvis omfattende bestand af store engagementer er Kommissionen - som bekræftet af Mazars - klar over, at der i tilfælde af misligholdelse af et stort engagement i en størrelsesorden på mindst [...]* EUR principielt er mulighed for en overskridelse af de risici, hvortil der er foretaget hensættelser. Skulle der vise sig konkrete tegn på en sådan misligholdelse - hvilket endnu ikke er tilfældet - vil banken skulle foretage en tilsvarende forhøjelse af sine hensættelser. I lyset af Mazars' analyse antager Kommissionen, at banken vil kunne gennemføre en sådan foranstaltning ved egen hjælp.
(225)
Efter den forbedring, der er foretaget af omstruktureringsplanen gennem indarbejdelse af de af Kommissionens rådgivere foreslåede foranstaltninger, anser Kommissionen hensættelserne til de kendte risici for at være tilstrækkelige. Kommissionen finder det i den forbindelse positivt, at bankens ledelse samlet set har truffet passende foranstaltninger til at udvikle et egnet risikokontrolsystem. Arbejdet herpå er godt i gang, men endnu ikke tilendebragt. Kommissionen har tillid til, at banken i sin egen velforståede interesse viderefører denne proces lige så beslutsomt som hidtil. Kommissionen er klar over, at bankens fremtidige rentabilitet i vidt omfang afhænger af den videre økonomiske udvikling i navnlig Berlin og de fem nye delstater. Disse risici kan efter Kommissionens opfattelse imidlertid ikke på nuværende tidspunkt fastslås pålideligt og rammer i forskellig grad alle de virksomheder, der er aktive i denne region. Kommissionen mener, at de foranstaltninger, der er indeholdt i omstruktureringsplanen, og som under alle omstændigheder går i den rigtige retning, er tilstrækkelige. Det er selvfølgelig aldrig muligt at opnå absolut sikkerhed i den økonomiske proces.
(226)
Bankens kapitalmarkedstransaktioner bidrager i omstruktureringsperioden med ca. [...]* % til driftsresultatet. Dette viser, at disse transaktioner er afgørende for bankens rentabilitet. Det er klart, at de risici, der er forbundet hermed, skal kontrolleres tilstrækkeligt ud fra hensynet til bankens levedygtighed. For det første sker dette ved at flytte hovedvægten fra handel over egenbeholdningen til kunderelaterede aktiviteter. Bankens risikopositioner reduceres i denne forbindelse i perioden 2002-2006 til [...]*, mens der tilstræbes gennemsnitlige indtægter på [...]* EUR. For det andet sker kontrollen af risiciene ved hjælp af et risikostyringssystem, som Kommissionens rådgivere på grundlag af deres undersøgelser anser for samlet set at være passende. De tilråder dog, at bankens afhængighed af renteændringer nedsættes ved at reducere positioner i forbindelse med anlægsbeholdningen. Under hensyntagen til denne anbefaling mener Kommissionen derfor, at risiciene ved kapitalmarkedstransaktionerne kan styres, og at dette forretningsområdes bæredygtighed er sikret.
(227)
Kommissionens rådgivere, Mazars, har indgående behandlet problemet med risici i forbindelse med værdiansættelsen af BGB's kapitalandel i BerlinHyp. Den bogførte værdi af kapitalandelen i BerlinHyp udgør [...]* EUR. Skulle BerlinHyp f.eks. på grund af en yderligere forværring af situationen på ejendomsmarkedet ikke opfylde de fastsatte mål, vil forretningsplanen skulle revideres. I betragtning af, at der i dette tilfælde i givet fald vil være tale om øgede risici, vil diskonteringsfaktoren i så fald også skulle tilpasses, og der kunne blive tale om yderligere risikopræmier. Et sådant scenario vil endog kunne resultere i en markedspris for BerlinHyp på [...]*, [...]*.
(228)
Forskellen mellem den bogførte værdi af kapitalandelen på [...]* EUR og nettoegenkapitalen på ca. [...]* EUR udgør nedskrivningsrisikoen i et basisscenario. Dette udgør dermed ca. [...]* EUR. En tilpasset og mere forsigtig forretningsplan ville medtage denne nedskrivningsrisiko og tage højde herfor i årsregnskabet for 2003 og 2004. Omstruktureringsplanen blev revideret på Kommissionens anmodning, og der blev således taget højde for nedskrivningsrisiciene. Som anbefalet af Kommissionens rådgivere blev den maksimale nedskrivningsrisiko i den forbindelse også forhøjet med [...]* EUR i det pessimistiske scenario. Sidstnævnte har imidlertid ingen afgørende virkning på Kommissionens samlede vurdering.
(229)
Med henblik på at begrænse risiciene og på grund af den usikre videre udvikling i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering fandt Kommissionen det ønskeligt til sikring af bankens levedygtighed på længere sigt, at i det mindste hovedparten af disse aktiviteter blev afgivet eller tilbageført af koncernen. Med henblik herpå foreslog Kommissionen Tyskland at afhænde BerlinHyp separat for at forbedre resten af koncernens privatiseringsmuligheder. BerlinHyp tegner sig for ca. to tredjedele af koncernens samlede aktiviteter inden for ejendomsfinansiering og er teknisk forholdsvis let at afhænde gennem salg af aktierne i BerlinHyp. Den sidste tredjedel er koncentreret i BGB og LBB og skal omstruktureres ifølge den strategi, som banken har udarbejdet for aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Derved vil de fremtidige risici for resten af koncernen med hensyn til den samlede volumen blive reduceret med langt mere end halvdelen.
(230)
Tyskland fremlagde imidlertid oplysninger for Kommissionen, hvoraf det fremgik, at et omgående salg af BerlinHyp kunne være forbundet med uacceptable konsekvenser for banken. Kommissionen anmodede derfor Tyskland om at oplyse på et senere tidspunkt, om og hvornår et separat salg af BerlinHyp realistisk set vil kunne finde sted med et godt resultat og på vilkår, der er acceptable for banken, dvs. ca. til en pris, der afspejler BerlinHyps nettoegenkapital. I et sådant tilfælde vil de eventuelle tab i forbindelse med afskrivninger af den bogførte værdi holde sig inden for rimelige grænser, og banken vil samtidig få tilført likvide midler, og der vil blive frigjort egenkapital. Tyskland har derfor meddelt Kommissionen sin hensigt om inden udgangen af 2007 at afhænde BerlinHyp enten separat eller i forbindelse med en samlet privatisering af BGB.
(231)
BGB har krav på 24,99 % af overskuddet, herunder likvidationsprovenuet, med hensyn til LBB over for delstaten Berlin og derudover en andel på 75,01 % i LBB i form af en passiv kapitalinteresse.
(232)
Kommissionens rådgivere, Mazars, finder, at værdiansættelsen af dette krav i BGB's regnskaber bør undersøges nærmere, da den tilgrundliggende værdi af LBB formentlig er blevet mindre siden det relevante år 1998. En eventuel nedskrivning vil belaste koncernens konsoliderede overskud før skat som engangseffekt i 2005 i et pessimistisk scenario med ca. [...]* EUR og i et optimistisk scenario med [...]* EUR.
(233)
Som anbefalet af sine rådgivere finder Kommissionen det derfor nødvendigt, at der tages passende hensyn til denne nedskrivningseffekt i omstruktureringsplanen gennem en nedskrivning på [...]* EUR i basisscenariet og gennem en yderligere nedskrivning på [...]* EUR i worst case-scenariet - ved siden af den allerede fastsatte nedskrivning på [...]* EUR. Disse foreløbigt anslåede tilpasninger er betinget af en mere præcis ansættelse af LBB's værdi og skal gennemføres endeligt, så snart en sådan er foretaget efter konkretiseringen af de stadig åbne spørgsmål med hensyn til LBB (præcis størrelse af den særlige IBB-reserve, der er tilbage efter udskillelsen af IBB, Kommissionens beslutning om godtgørelsen af IBB-fondsmidlerne (Fördervermögen)). Efter Kommissionens opfattelse kan den effekt, der opstår herved for bankens konsoliderede kernekapital, imidlertid ikke true koncernens levedygtighed, da denne med en kernekapitalprocent på [...]* % eller endog derover kan absorberes af banken.
(234)
Ændringen af BGB's konsoliderede regnskab med henblik på tilpasningen til IFRS (International Financial Reporting Standards) i 2005 kræver bl.a. en omvurdering af pensionshensættelserne. Denne vurderes af Kommissionens rådgivere, Mazars, at kunne få en negativ virkning på den konsoliderede egenkapital på ca. [...]* EUR. Det skal dog tages i betragtning, at indførelsen af IFRS også kan være forbundet med modsatrettede effekter i forbindelse med tilpasningen vedrørende andre regnskabsposter. Efter Kommissionens og dens rådgiveres opfattelse kan disse ikke på nuværende tidspunkt beregnes pålideligt. Selv hvis disse regnskabseffekter som helhed skulle være negative, kan det ikke forventes, at disse samlet set vil kunne påvirke bankens levedygtighed. Indførelsen af IFRS fører kun til en delvis omvurdering af allerede kendte forhold, men ikke til opdagelse af nye risici. Desuden omfatter den alle europæiske virksomheder, som skal foretage tilpasninger på grundlag af IFRS og løse eventuelle overgangsproblemer i samarbejde med de ansvarlige tilsynsmyndigheder. Bankens levedygtighed afhænger derimod af den økonomiske ydeevne og evnen til at forvalte bankens risici, som skal vurderes uafhængigt.
(235)
Bankens evne til at generere nye forretninger på sine forskellige aktivitetsområder er den afgørende faktor med hensyn til bankens levedygtighed og privatiseringsmuligheder. Banken har foretaget undersøgelser af sin markedsstilling og fremtidige muligheder på markedet, hvoraf den har afledt sin fremtidige forretningsstrategi.
(236)
Det fremgår heraf, at planerne og strategierne på de fleste forretningsområder er realistiske. Banken påtænker at indføre nye produkter og salgskanaler. De kvalitative og kvantitative mål og strategien på ejendomsfinansieringsområdet finder Kommissionen imidlertid som nævnt alt for optimistiske. [...]*. Dette afhænger afgørende af udviklingen i den makroøkonomiske situation, men også af bankens evne til at reagere på markedssituationen og kundernes behov, og kan derfor ikke på nuværende tidspunkt vurderes endeligt af Kommissionen. Skulle det vedvarende ikke lykkes banken af opfylde de fastsatte mål, synes dens levedygtighed truet, navnlig hvis aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering forbliver på det nuværende niveau. Såfremt det selv med en betydelig reduktion af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering ikke skulle være muligt at opfylde målene, vil de kvantitative virkninger også være reduceret betydeligt og bedre kunne absorberes af bankens andre forretningsområder.
(237)
Efter at Kommissionen i efteråret 2003 på grundlag af rapporten fra sine rådgivere, Mazars, vedrørende den fremlagte omstruktureringsplan havde fået tilstrækkelig vished for, at banken var levedygtig, og navnlig, at hensættelserne principielt var passende, kunne der for første gang blive tale om en positiv beslutning i forbindelse med den ansøgte støtte, dog på den betingelse, at de tilbudte kompensationsforanstaltninger kunne anses for at være tilstrækkelige. Som anført nedenfor (se betragtning 257 ff.) havde Kommissionen i denne henseende fortsat betydelig tvivl, navnlig med hensyn til detailbankområdet, hvor banken har en fremtrædende stilling på det regionale marked i Berlin, men også med hensyn til aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, som ligeledes havde betydelig fordel af støtten. Hertil kommer i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, at også Kommissionens eksperter har givet udtryk for betænkeligheder med hensyn til, om banken er i stand til i fremtiden at genere tilstrækkeligt rentable forretninger på dette område. Efter Kommissionens opfattelse vil en separat afhændelse af i det mindste en betydelig del af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering som en kompensation til fordel for konkurrenterne således principielt også forbedre resten af koncernens levedygtighed og privatiseringsmuligheder.
(238)
På grundlag af den hidtil fremlagte omstruktureringsplan og konklusionerne fra sine rådgivere anmodede Kommissionen derfor i efteråret 2003 Tyskland om at kvantificere virkningerne af en separat afhændelse af Berliner Bank på mellemlang sigt (ca. 1/4-1/3 af BGB's detailbankvirksomhed på grundlag af forretningsvolumen) inden udgangen af 2005 samt af BerlinHyp (ca. 2/3 af BGB's aktiviteter inden for ejendomsfinansiering) inden udgangen af 2006. Det skulle gøres muligt for Kommissionen at konstatere, om sådanne yderligere kompensationsforanstaltninger igen ville true bankens levedygtighed, som principielt var bekræftet på grundlag af den hidtidige omstruktureringsplan.
(239)
Tyskland og banken sammenfattede først udgangssituationen. På grundlag af den mellemfristede plan af 24. juni 2003 blev der foretaget en kvantificering af de forventede yderligere byrder, der fremkommer ved indarbejdelsen af forslagene fra Kommissionens rådgivere, udskillelsen af ejendomsvirksomheden, der allerede er afgivet tilsagn om, og udskillelsen af IBB. Samlet set vil der på grundlag af disse tre foranstaltninger i perioden 2003-2006 i basisscenariet fremkomme engangseffekter på i alt minus [...]* EUR, heraf minus [...]* EUR til forhøjelsen af hensættelserne samt minus [...]* EUR til henholdsvis det negative salgsprovenu og afskrivningen af de bogførte værdier af kapitalandelene og øvrige følger af transaktionerne i forbindelse med udskillelsen af datterselskaberne på ejendomsområdet, IBG og IBAG. Virkningerne på mellemlang og lang sigt af de nævnte tre foranstaltninger er imidlertid minimale. Det planlagte resultat før skat i 2006 vil således kun blive reduceret med [...]* EUR, dvs. fra [...]* EUR (ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003) til [...]* EUR (ifølge den nye beregning) , og banken vil derfor kunne gennemføre det uden en betydelig ændring af de hidtil forelagte mål. Den mellemfristede plan af 24. juni 2003 er baseret på et mål om en rating på [...]* for koncernen og en tilstræbt egenkapitalforrentning på [...]* % for 2006.
(240)
Ifølge oplysninger fra Tyskland og banken har en afhændelse af Berliner Bank inden udgangen af 2005 derimod negative virkninger på koncernens mellemfristede plan. Samlet set vil der fremkomme engangseffekter i perioden 2003-2005 på [...]* EUR, heraf [...]* til de ekstraordinære udgifter til salget, resten til hensættelser til personale, it, bygninger og yderligere omstruktureringsudgifter. På mellemlang og lang sigt vil det planlagte resultat før skat i 2006 falde fra [...]* EUR (ifølge den reviderede mellemfristede plan på grundlag af de tre ovennævnte foranstaltninger) med [...]* EUR til [...]* EUR, heraf ca. halvdelen på grund af bortfaldet af resultatbidraget fra Berliner Bank til koncernen, resten på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen, bortfaldet af den planlagte stigning i provisionsindtægter og tilbageværende (faste) omkostninger (navnlig på grund af back office-stordriftsulemper). Denne beregning er imidlertid baseret på den antagelse, at Berliner Bank med henblik på at gøre kredsen af bydende størst mulig vil blive afhændet som selvstændig bank, hvilket er forbundet med større udgifter. I engangseffekten af de ekstraordinære udgifter til salget indgår allerede det forventede salgsprovenu i forbindelse med Berliner Bank på [...]*-[...]* EUR. Dette bliver imidlertid ifølge bankens oplysninger mere end opbrugt af Berliner Banks nødvendige kernekapitalgrundlag på [...]* % af risikopositionerne på [...]* EUR, således at der fremkommer en negativ virkning på [...]*-[...]* EUR. Gennem udskillelsen af Berliner Bank vil detailbankvirksomhedens resultatandel af BGB's samlede aktiviteter endvidere blive reduceret fra godt [...]* % til ca. [...]* %, og kapitalmarkedstransaktionernes andel vil tilsvarende stige fra godt [...]* % til ca. [...]* %. Ved den givne kernekapitalprocent er der derved risiko for en dårligere rating, da kapitalmarkedstransaktioner betragtes som mere risikofyldte end detailbankvirksomhed. Dette har en negativ indflydelse på refinansieringen, således at en afhændelse af Berliner Bank også giver anledning til operative problemer i omstruktureringsfasen. En afhændelse af Berliner Bank vil reducere egenkapitalforrentningen med ca. [...]* % fra [...]* % for 2006 ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003 til ca. [...]* %.
(241)
Kommissionen har omhyggeligt analyseret de argumenter, som Tyskland og banken har fremført. Efter Kommissionens opfattelse indeholder disse imidlertid ingen uovervindelige hindringer for Berliner Banks udskillelse, som er nødvendig af konkurrencegrunde.
(242)
Det står nemlig banken frit for at udligne den forholdsvise nedsættelse af detailbankvirksomhedens resultatbidrag til bankens samlede resultat, som måtte blive en følge af udskillelsen af Berliner Bank, gennem forholdsmæssige nedskæringer af de andre forretningsområder kapitalmarkedstransaktioner og ejendomsfinansiering. Dermed vil bankens struktur og kravene til kernekapitalprocenten forblive uændret. Tværtimod vil der gennem sådanne nedskæringer af risikopositionerne blive frigjort yderligere egenkapital, hvilket vil bidrage til en yderligere forhøjelse af kernekapitalprocenten. Alternativt til sådanne nedskæringer kunne banken til udligning af den højere risiko forhøje kernekapitalprocenten, enten ved gennem en yderligere egen indsats at reducere udvalgte risikopositioner stærkere end hidtil planlagt og dermed frigøre kernekapital eller på mellemlang sigt at optage ny kapital på kapitalmarkedet. Derved vil det være muligt at undgå en betydelig negativ virkning på ratingen og dermed på refinansieringsvilkårene, således at banken også vil kunne klare udskillelsen i operativ henseende.
(243)
Tyskland og banken antog ved beregningen af engangseffekterne af udskillelsen af Berliner Bank, at denne skal afhændes som selvstændig bank for at gøre kredsen af bydende størst mulig. I betragtning af, at Berliner Bank på nuværende tidspunkt er integreret i Landesbank Berlin som uselvstændigt forretningsområde eller filial, vil denne med henblik på afhændelsen skulle udskilles som selvstændig retlig enhed. Ifølge banken kræver dette en kernekapitalprocent på [...]* % af risikopositionerne og dermed en kernekapital på ca. [...]* EUR, som BGB vil skulle fremskaffe. Trods kernekapitalen på [...]* EUR forventer banken imidlertid kun et salgsprovenu på mellem [...]* og [...]* EUR. Kommissionen anser denne beregning for at være meget forsigtig. Nettoegenkapitalen anvendes i reglen som et af flere referencepunkter for vurderingen af en virksomheds værdi. Hvis Berliner Banks kernekapital skal ligge på ca. [...]* EUR, forekommer det Kommissionen usandsynligt, at der kun kan opnås et salgsprovenu på mellem [...]* og [...]* EUR. I betragtning af, at Berliner Banks mærke og kundegrundlag er godt etableret, skulle salgsprovenuet nærme sig eller endog overstige den kernekapitalværdi, som banken betragter som udgift, og dermed i langt større udstrækning nedsætte byrden for BGB. Men selv om dette af grunde, som Kommissionen ikke kan se, undtagelsesvis skulle forholde sig anderledes her, ville det i dette tilfælde være irrationelt af BGB at afhænde Berliner Bank som selvstændig bank. Mærket, kunderne, øvrige aktiver i forbindelse med de løbende aktiviteter og yderligere egenkapital har alle en positiv værdi. Hvis BGB tror, at den ikke engang kan få den nye kernekapital, som den skal stille til rådighed, ind ved salget, er det naturligvis muligt at afhænde Berliner Banks aktiver inden for rammerne af en såkaldt asset deal, som må forventes i det mindste at omfatte et positivt salgsprovenu, således at det kan udelukkes, at der vil opstå et ekstraordinært tab for BGB i forbindelse med salget af Berliner Bank. Den negative engangseffekt på [...]* EUR vil derved blive langt mindre.
(244)
Den tilbagevendende negative virkning på egenkapitalforrentningen på de påståede [...]* % vil efter Kommissionens opfattelse ligeledes kunne blive markant mindre på grund af afhændelsens forlængelse med over et år.
(245)
Under hensyntagen til Kommissionens analyse anerkendte Tyskland i sidste instans, at BGB også er levedygtig, hvis Berliner Bank sælges separat. Tyskland erklærede sig derpå rede til at afhænde Berliner Bank separat senest den 1. februar 2007 (ejendomsretlig gyldighed), idet der i 2005 indledes en afhændelsesprocedure, som afsluttes med indgåelse af en kontrakt senest den 1. oktober 2006. Det formelle tilsagn blev fremsendt til Kommission den 6. februar 2004.
(246)
Dermed tilfalder for det første hele årsresultatet for 2006 BGB, og for det andet kan tilpasningsomkostningerne fordeles over en længere periode, eller der kan lettere gribes ind, f.eks. i form af en yderligere reduktion af de på kort sigt faste omkostninger til it, back office-personale og bygninger. Ifølge BGB's egne oplysninger vil de negative virkninger på grund af bortfaldet af den planlagte stigning i LBB's provisionsindtægter som følge af omorganisation, usikkerhed blandt medarbejderne og binding af ledelsesressourcer på [...]* EUR, på grund af forsinkelsen i forbindelse med personalenedskæringen i koncernen på [...]* EUR og på grund af de tilbageværende omkostninger i forbindelse med skalaulemper på [...]* EUR til dels alligevel ikke optræde vedvarede. Kommissionen er enig i denne opfattelse.
(247)
Kommissionens opfattelse bekræftes af analysen af engangseffekterne samt de vedvarende virkninger på BGB's egenkapitalrentabilitet. Disse vil formentlig blive markant lavere end de tal, som Tyskland og banken har oplyst. Hvis dette ikke skulle lykkes på grund af en række uheldige omstændigheder eller en ugunstig markedsudvikling, vil selv en egenkapitalrentabilitet på [...]* % for 2007 (egenkapitalrentabilitet på [...]* % ifølge den mellemfristede plan af 24. juni 2003 minus [...]* % som følge af udskillelsen af Berliner Bank) ifølge Kommissionens skøn ikke medføre, at den tilbageværende koncern igen vil være afhængig af offentlig støtte, som ikke længere vil kunne ydes som følge af det støtteretlige princip om engangsstøtte (one time, last time). Det er op til banken ved egen hjælp at opnå en yderligere stabilisering gennem en forhøjelse af kernekapitalprocenten til 7 % eller derover. Dette vil indvirke positivt på ratingen og i operationel henseende sikre tilstrækkeligt gode refinansieringsvilkår. Ganske vist vil den egenkapitalrentabilitet på [...]*-[...]* %, som under ugunstige omstændigheder kan forventes for 2006, efter Kommissionens opfattelse også i den nuværende vanskelige situation i den tyske kreditsektor snarere ligge i den nederste del af det spektrum, som på markedet anses for at være tilstrækkeligt for en banks levedygtighed. Kommissionen forventer imidlertid, at tilsagnet om privatisering i 2007 vil medføre en yderligere styrkelse af banken. Såfremt den nye investor nemlig skulle finde, at bankens egenkapitalrentabilitet eller kapitalgrundlag på det tidspunkt ikke er tilfredsstillende, kan det forventes, at denne i egen interesse vil foretage yderligere saneringsforanstaltninger, f.eks. en nedskæring af urentable forretningsområder eller kapitaltilførsler, som vil forbedre ratingen og refinansieringssituationen til det nødvendige niveau.
(248)
Derimod er Kommissionen enig i Tysklands og bankens opfattelse, at det på nuværende tidspunkt ikke med tilstrækkelig sikkerhed kan udelukkes, at en ufravigelig forpligtelse til på mellemlang sigt også at afhænde BerlinHyp separat vil kunne udgøre en for stor belastning for bankens levedygtighed. Kommissionen nærer - hvilket er bekræftet af dens uafhængige rådgivere - imidlertid fortsat en vis tvivl med hensyn til, om det vil lykkes banken i det planlagte omfang at generere nye forretninger med højere marginer på ejendomsfinansieringsområdet. Med henblik på at styrke rentabiliteten på længere sigt fandt Kommissionen det derfor principielt positivt, hvis banken i højere grad end hidtil planlagt trækker sig ud af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Dette vil frem for alt kunne ske gennem et separat salg af BerlinHyp, hvilket derfor blev undersøgt indgående af Kommission.
(249)
Den bindende forpligtelse til en separat afhændelse på mellemlang sigt af BerlinHyp vil ifølge Tyskland og banken have følgende negative indvirkninger på resten af koncernen eller stille følgende krav, som ikke nødvendigvis kan opfyldes af køberen: Køberen vil i videst mulig udstrækning skulle overtage den koncerninterne refinansiering (på nuværende tidspunkt [...]* EUR) på tilsvarende vilkår, dvs. have en mindst lige så god rating som Landesbank Berlin, og overtage BGB's moderselskabsgaranti for BerlinHyp for at undgå modregning i forbindelse med store engagementer (nuværende anslået volumen: ca. [...]* EUR). Endvidere vil køberen mindst skulle byde BerlinHyps bogførte værdi som købspris, da der i modsat fald eventuelt vil opstå betydelige degressive afskrivninger, [...]*. Også i tilfælde af et negativt resultat af en udbudsprocedure vil der være risiko for yderligere degressive afskrivninger. Endvidere er en afhændelse uden en alvorlig påvirkning af omstruktureringsplanen kun mulig, hvis salgssamarbejdet mellem BerlinHyp og koncernen kan opretholdes. Forpligtelsen til en separat afhændelse vil kræve en engangsafskrivning af den aktuelle bogførte værdi på [...]* EUR med [...]* EUR på den bogførte værdi af BerlinHyps egenkapital på 519 mio. EUR. Det resultat før skat, der forventes for resten af koncernen for 2006, vil blive reduceret med yderligere ca. [...]* EUR (forskellen mellem bortfaldet af det planlagte BerlinHyp-resultat på ca. [...]* EUR og renteindtægten i forbindelse med det forventede salgsprovenu på ca. [...]* EUR). Dette vil - sammen med det separate salg af Berliner Bank - resultere i et yderligere fald i den tilstræbte egenkapitalforrentning for resten af koncernen på ca. [...]* % til i alt godt [...]* % samt en kernekapitalprocent på kun lige godt [...]* %.
(250)
Eftersom der således gennem en bindende forpligtelse til en separat afhændelse af BerlinHyp vil kunne opstå betydelige yderligere risici for levedygtigheden for resten af koncernen, anser Kommissionen på nuværende tidspunkt ikke denne for at være en egnet foranstaltning til at styrke rentabiliteten på længere sigt eller en gennemførlig kompensationsforanstaltning, som beslutningen ville være baseret på. Kommissionen tager derfor til efterretning, at Tyskland har til hensigt igen at undersøge, om det er muligt på et senere tidspunkt at sælge BerlinHyp separat i lyset af privatiseringen af resten af koncernen og at gøre dette - alt efter, hvilket scenario der er bedst for privatiseringsmulighederne - enten sammen med resten af koncernen eller separat inden udgangen af 2007 som led i en gennemsigtig, åben og ikke-diskriminerende procedure. Kommissionen anser det for at være realistisk, at BerlinHyp i det mindste fra 2006 igen vil kunne være af interesse for en strategisk investor. Også ifølge BerlinHyps forretningsplan forventes der indtil da en forbedring af den generelle markedssituation i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering. Der bør derfor efter Kommissionens opfattelse foretages en undersøgelse af mulighederne for et separat salg i 2006. Desuden forventer Kommissionen, at banken - hvilket er på linje med rådgivernes anbefalinger samt omstruktureringsplanen, der er revideret på grundlag heraf - vil foretage [...]*, så snart dette anses for hensigtsmæssigt som følge af, at aktiviteterne udvikler sig dårligere end hidtil forventet af banken. Gennem denne foranstaltning mindskes selvfølgelig den potentielle risiko, der kunne være forbundet med behovet for en ny afskrivning, [...]*. Sådanne foranstaltninger vil efter Kommissionens opfattelse have en positiv indvirkning på levedygtigheden på længere sigt samt resten af koncernens privatiseringsmuligheder.
(251)
Den 29. januar 2004 fremsendte Tyskland den nuværende omstruktureringsplan samt den mellemfristede finansplanlægning, som er baseret på tal fra midten af januar 2004. Denne ajourfører den hidtidige version fra juni 2003, som lå til grund for Kommissionens og dens rådgiveres, Mazars vurdering af levedygtigheden, og tager højde for f.eks. Mazars' anbefalinger med hensyn til hensættelserne. Hvad angår Berliner Banks udskillelse, som endnu ikke er indarbejdet i den seneste mellemfristede finansplanlægning, fremsendte Tyskland et skøn, som var baseret på den analyse, der blev præsenteret i december 2003. Tallene i den nuværende plan afviger ikke betydeligt fra versionen fra juni 2003 og ændrer derfor ikke Kommissionens vurdering af BGB's levedygtighed.
(252)
Efter indarbejdelsen af anbefalingerne fra Mazars anser Kommissionen omstruktureringsplanen for samlet set at være sandsynlig og fuldstændig, trods de beskrevne usikkerheder, der stadig foreligger med hensyn til den fremtidige udvikling. De allerede gennemførte eller planlagte operationelle, funktionelle og økonomiske foranstaltninger er efter Kommissionens opfattelse egnede til at genoprette bankens levedygtighed på længere sigt. Kommissionen mener ikke, at de afvigelser, der hidtil har gjort sig gældende, vedvarende giver anledning til betænkeligheder med hensyn til omstruktureringsplanens bæredygtighed. En række foranstaltninger halter bagefter de i planen fastsatte mål. Dette udlignes imidlertid til dels af en overopfyldelse af mål, der er fastsat på andre områder.
(253)
Udsigterne med hensyn til levedygtigheden afhænger i vidt omfang af de fremtidige overskud og styrkelsen af kernekapitalgrundlaget, navnlig af evnen til at generere nye forretninger og den fuldstændige gennemførelse af omstruktureringsplanen. Navnlig i omstruktureringsperioden vil banken være meget afhængig af indtægterne fra kapitalmarkedstransaktionerne. Strategien på ejendomsfinansieringsområdet er ambitiøs og truer med at halte bagefter de fastsatte mål. En yderligere forværring af ejendomsmarkedet i Berlin-området og af bruttonationalproduktet vil true bankens levedygtighed. Med henblik på at reducere denne risiko finder Kommissionen det principielt ønskeligt, at hovedparten af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering udskilles gennem et separat salg af BerlinHyp, og forventer, at Tyskland foretager en indgående undersøgelse i denne henseende. Eventuelle tab i forbindelse med den mindre del af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering, der forbliver inden for BGB/LBB, vil banken i så fald lettere kunne opveje gennem de positive bidrag, der kan forventes i forbindelse med detailbankvirksomheden og kapitalmarkedstransaktionerne.
(254)
Banken har på nuværende tidspunkt ingen skjulte reserver eller andre finansielle ressourcer, der kan absorbere større tab i omstruktureringsperioden. I betragtning heraf anser Kommissionen en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være det minimum, der er nødvendigt for levedygtigheden, og dermed det maksimum, der kan finansieres ved hjælp af statsstøtte. Kommissionen forventer, at banken vil gøre sit bedste for ved egen hjælp gennem yderligere reduktioner af risikobetonede aktiver eller optagelse af yderligere midler på markedet at øge kernekapitalprocenten til ca. 7,0 % eller derover. Dette vil forbedre adgangen til kapitalmarkederne og bankens privatiseringsmuligheder yderligere.
(255)
Den nedsættelse af den forventede egenkapitalforrentning i 2006 fra ca. [...]*-[...]* % til ca. [...]*-[...]* %, der maksimalt kan forventes på grundlag af den yderligere kompensationsforanstaltning i form af en udskillelse af Berliner Bank, truer efter Kommissionens opfattelse ikke bankens levedygtighed på længere sigt. Kommissionen antager, at en investor efter bankens privatisering vil træffe alle nødvendige foranstaltninger, for at banken opnår en rentabilitet, som er acceptabel for en investor, der disponerer ud fra markedsøkonomiske betragtninger.
(256)
Kommissionen antager, at der efter afslutningen af omstruktureringsfasen er tilstrækkelige muligheder for, at det vil lykkes at privatisere banken. Tyskland har forpligtet sig til efter vedtagelsen af årsregnskabet for 2005 omgående at indlede en privatiseringsproces og afslutte den inden udgangen af 2007. Kommissionen finder denne tidsplan realistisk. Kommissionen forudsætter i den forbindelse, at Tyskland og banken indtil da gør deres bedste for at afhjælpe de vanskeligheder, der fortsat måtte gøre sig gældende med hensyn til privatiseringen. Heriblandt hører bl.a. koncernens fortsat komplekse struktur, som skal trimmes yderligere som led i den igangværende omstruktureringsproces, samt koncentrationen af produktsortimentet, som stadig er for lidt koncentreret, og forbedringen af gennemsigtigheden internt i virksomheden. Endvidere vil det forhold, at banken har lejet en betydelig del af sine lokaler til priser, der ligger over markedsniveauet, have en tendens til at slå negativt igennem på købsprisen. Ifølge beregninger foretaget af Kommissionens rådgivere udgør kontantværdien af denne ulempe i 2006 mellem [...]* EUR og [...]* EUR, som en investor må forventes at tage i betragtning i forbindelse med sit købstilbud. Den planlagte privatisering finder sted 1-2 år efter udløbet af statsgarantierne Anstaltslast og Gewährträgerhaftung. En sådan periode vil efter Kommissionens opfattelse give en potentiel investor tilstrækkelig lejlighed til at iagttage bankens ageren på markedet efter bortfaldet af statsgarantierne i juli 2005 og analysere denne med henblik på at fastsætte sit pristilbud.
(257)
Undtagelsesbestemmelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), er betinget af, at støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Ifølge nr. 35-39 i rammebestemmelserne bør der træffes foranstaltninger for mest muligt at afbøde støttens skadelige virkninger for konkurrenterne. Disse modydelser indebærer sædvanligvis en begrænsning eller reduktion af den stilling, som virksomheden kan indtage på det eller de relevante markeder efter afslutningen af omstruktureringsfasen. Ifølge nr. 37 skal begrænsningen eller den tvungne reduktion af stillingen på det pågældende marked stå i forhold til støttens konkurrencefordrejende virkning og skal specielt stå i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder. Der kan ifølge nr. 38 slækkes på kravet om modydelser, hvis reduktionen eller begrænsningen risikerer at medføre en åbenlys forværring af markedssituationen, f.eks. ved indirekte at bevirke, at der opstår et monopol eller et snævert oligopol. Som allerede beskrevet ovenfor i tilfælde af en hypotetisk insolvens kan det ligeledes på grundlag af markedsstrukturerne og virksomhedens stilling på disse markeder udelukkes, at der opstår et monopol eller et snævert oligopol gennem en begrænsning eller reduktion af BGB's stilling på markedet (se også nedenfor).
(258)
Modydelserne kan tage forskellige former, f.eks. afhændelse af aktiver eller af datterselskaber eller nedskæring af aktiviteter. Hvor der er strukturel overkapacitet på et marked, der er berørt af støtten, skal modydelserne ifølge nr. 39, punkt i), i rammebestemmelserne bidrage til at sanere dette marked ved at tilvejebringe en irreversibel reduktion af produktionskapaciteten, og en reduktion af kapaciteten er irreversibel, når de pågældende aktiver definitivt sættes ude af stand til at producere i hidtidigt omfang eller definitivt omdannes til anden anvendelse.
(259)
Markederne for finansielle tjenesteydelser er ikke kendetegnet ved strukturel overkapacitet som omhandlet i nr. 39, punkt i), i rammebestemmelserne, som i denne henseende vedrører produktionsanlæg og derfor implicit snarere fremstillingsindustrien end tjenesteydelsessektorer, hvor kapaciteten principielt meget lettere kan tilpasses markedsvilkårene. Såfremt der i banksektoren tales om overkapacitet, f.eks. med hensyn til filialtætheden, er der i mindre udstrækning tale om en strukturel overkapacitet, dvs. en overkapacitet forårsaget af en varig nedgang i efterspørgslen, men derimod om personale- og derfor omkostningsintensive områder, som hovedsagelig nedskæres på grundlag af rentabilitetsbetragtninger.
(260)
Men selv om der skulle være tale om overkapacitet i sektoren for finansielle tjenesteydelser, kan disse ikke »definitivt sættes ude af stand til at producere« eller omdannes til anden anvendelse. Kapaciteten til at tilvejebringe tjenesteydelser i banksektoren - frem for alt medarbejdere, filialer, rådgivningscentre, back offices og computer- og telekommunikationssystemer - er kendetegnet ved en høj grad af tilpasningsfleksibilitet og kan uden væsentlige omkostninger igen beskæftiges, udlejes eller på anden måde anvendes på markedet. En irreversibel reduktion af kapaciteten er derfor umulig i den foreliggende sag og kan ikke omfattes af undersøgelsen.
(261)
Nedenfor undersøges det derfor, om de afhændelser, lukninger og reduktioner af henholdsvis datterselskaber og aktiver og/eller forretningsområder, der er tilbudt som modydelser, er tilstrækkelige til at afbøde støttens konkurrencefordrejende virkninger som omhandlet i nr. 39, punkt ii).
(262)
Oprindeligt havde Tyskland tilbudt nedenstående, her groft skitserede foranstaltninger som en del af omstruktureringsplanen:
-
afhændelse af datterselskaber og kapitalinteresser: de vigtigste afhændelser vedrører inden for detailbankvirksomhed Allbank, som er aktiv i hele Tyskland (allerede solgt), Weberbank i Berlin (endnu ikke solgt), Zivnostenská Banka a.s. i Tjekkiet (solgt) samt BG Polska SA (detailbankvirksomheden og internetområdet »Inteligo« solgt, resten befinder sig i likvidation),
-
lukninger af forretningssteder: opgivelse af ca. 90 filialer på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin/Brandenburg (for langt hovedpartens vedkommende i Berlin), seks kundecentre i Tyskland, seks indenlandske og tre udenlandske afdelinger i forbindelse med aktiviteter inden for ejendomsfinansiering, tre udenlandske forretningssteder inden for kapitalmarkedstransaktioner samt 14 udenlandske afdelinger på forretningsområdet storkunder/udland,
-
opgivelse af forretningsområder og aktiviteter: på længere sigt tilbagetrækning fra forretningsområdet storkunder/udland (f.eks. udlånsengagementer med udenlandske banker, rådgivning af storkunder, privatisering, flyfinansiering),
-
reduktionsforanstaltninger: inden for kapitalmarkedstransaktioner reduktion af risikobetonede aktiver med [...]* % og inden for fremmedfinansiering med [...]* %; i forbindelse med ejendomsområdet reduktion af fondsvolumen med over [...]* % (ca. [...]* EUR) og projektudviklingen med [...]* % (ca. [...]* EUR) samt lukning af filialer og personalenedskæring på 50 %; reduktion af det lille selvstændige område offentlige myndigheder og integration af de tilbageværende aktiviteter i erhvervskundeområdet.
(263)
Tyskland har oplyst, at disse foranstaltninger i alt fører til en nedskæring af medarbejderantallet på 50 % (fra ca. 15 000 til 7 500) samt en reduktion af den samlede balance på ca. 190 mia. EUR til 140 mia. EUR.
(264)
Kommissionen anførte i beslutningen om procedurens indledning, at den på grund af, at der ikke forelå tilstrækkeligt detaljerede oplysninger, ikke kunne foretage en behørig vurdering af virkningerne af disse til dels uklart beskrevne foranstaltninger - både samlet set og med hensyn til BGB's enkle forretningsområder og position på markederne - og anmodede om yderligere oplysninger. Tyskland fremsendte efterfølgende yderligere oplysninger om virkningerne på de enkelte forretningsområder og markeder (se betragtning 291 ff.) og redegjorde udførligt for den samlede virkning - reduktion af de hidtidige samlede aktiver på 51,5 mia. EUR eller 25 %, af de samlede hidtidige gældsforpligtelser på 57,8 mia. EUR eller 27 % og nedsættelse af den samlede balance efter konsolidering på 50,2 mia. EUR eller knap 27 % (26).
(265)
Kommissionen havde imidlertid allerede i beslutningen om procedurens indledning givet udtryk for tvivl med hensyn til, om de planlagte modydelser var tilstrækkelige. Det syntes tvivlsomt, om den påtænkte reduktion af den samlede balance kunne anses for at være tilstrækkelig i betragtning af det betydelige støttebeløb og Kommissionens praksis med hensyn til omstruktureringsstøtte til banker (27). Kommissionen havde i denne forbindelse også henvist til de lovbestemte kapitalprocenter, der mindst skal opnås, og som med hensyn til kapitaltilførsler kan udgøre et omtrentligt referencepunkt for vurderingen af modydelser i banksektoren. I den forbindelse spiller følgende betragtning en rolle: For at kunne opretholde sine aktiviteter skal en bank med en underkapitalisering enten reducere de risikobetonede aktiver, dvs. aktiviteterne, tilsvarende (f.eks. på grundlag af den lovbestemte kernekapitalprocent på mindst 4 % i forhold til de risikovægtede aktiver maksimalt med faktoren 25) eller anmode om en tilsvarende kapitaltilførsel. I sidstnævnte tilfælde undgås den reduktion, der ellers er nødvendig. Denne »opportunitetsreduktion« kan anskueliggøre markedsfordrejningen i forbindelse med en kapitaltilførsel og kan derfor også anvendes som et omtrentligt referencepunkt for modydelser. Kommissionen havde dog gjort opmærksom på, at der i den forbindelse ikke er tale om en regel, der kan anvendes »mekanisk«, og at der i det konkrete tilfælde skal tages hensyn til de økonomiske omstændigheder, navnlig med hensyn til virksomhedens levedygtighed og konkurrencesituationen på dens markeder.
(266)
Med hensyn til de samlede virkninger har Tyskland anført, at det ikke alene er kernekapitalprocenten, der er af betydning, men også den ansvarlige egenkapital, der består af kernekapital og supplerende egenkapital (lovbestemt minimum på 8 %), og at det således ikke er faktoren 25, men maksimalt faktoren 12,5, der skal anvendes med hensyn til den udvidelse eller den undgåede reduktion af aktiviteterne, som støtten har gjort mulig. Kun hvis der ved en forhøjelse af kernekapitalen også samtidig tilføres supplerende egenkapital, kan en bank faktisk forhøje de risikovægtede aktiver med 25 gange så meget. Selv om banken allerede råder over supplerende egenkapital (28), der ikke hidtil har kunnet tages i betragtning, er det ikke rimeligt at tage en udvidelse af aktiviteterne, der først gøres mulig ved hjælp af denne supplerende egenkapital, som banken i forvejen råder over, i betragtning. I øvrigt har Tyskland anført, at de kapitalprocenter, der faktisk er nødvendige på markedet - en kernekapitalprocent på mindst 6 % og en egenkapitalprocent på ca. 10 % - ligger langt over det lovbestemte minimum. Dette synspunkt har BAFin bekræftet og redegjort nærmere for gennem sammenligninger med gennemsnittet for tyske banker (kernekapitalprocent på ca. 6-7 %, egenkapitalprocent på 9-11 %, heraf private banker 10-11 %) samt europæiske storbanker, idet gennemsnittet for sidstnævnte ligger markant højere (kernekapitalprocent på 8,5 %). Tyskland har sluttet på grundlag heraf, at den økonomiske virkning af kapitaltilførslen på ca. 1,8 mia. EUR på markedet skal fastsættes til ca. 18 mia. EUR. Kommissionen er enig i disse betragtninger.
(267)
Hvad angår risikoskjoldet, var der på tidspunktet for beslutningen om procedurens indledning stadig uklarheder med hensyn til denne støttes økonomiske værdi. Tyskland har i mellemtiden redegjort for, at den økonomiske værdi skal fastsættes til godt 6 mia. EUR (se betragtning 138). Endvidere har Tyskland gjort gældende, at ejendomsvirksomheden ikke er et forretningsområde, der er omfattet af solvensreglerne, således at den reduktion af aktiviteterne, der er undgået i denne forbindelse, ikke kan udledes af kapitalprocenter. Endvidere blev det anført, at risikoskjoldet i det væsentlige vedrører de eksisterende forretninger i forbindelse med ejendomsvirksomheden. Det kunne imidlertid argumenteres i denne henseende, at de nye forretninger i IBAG's omstruktureringsfase kun er mulige på grund af risikoskjoldet. For så vidt er det imidlertid kun de nye forretningers omfang (i omstruktureringsfasen anslået til i alt ca. [...]* EUR; se betragtning 90) eller maksimalt den samlede værdi af risikoskjoldet (6,1 mia. EUR), der kan beskrive graden af markedsfordrejning.
(268)
Kommissionen er ikke enig i denne vurdering. Uden risikoskjoldet eller - alternativt - en kapitaltilførsel på ca. 6 mia. EUR havde BGB på grund af de indbyrdes forbundne risici internt i koncernen nemlig ikke været i stand til at videreføre sine aktiviteter. For så vidt skal virkningen af risikoskjoldet ligestilles med en hypotetisk kapitaltilførsel på ca. 6 mia. EUR. Det samme gælder for indskuddet i tilbagebetalingsaftalen, som i tilfælde af en kommissionsbeslutning om tilbagebetaling kan fastsættes til et maksimum på 1,8 mia. EUR (29).
(269)
På grundlag af en samlet økonomisk værdi af støtten på 9,7 mia. EUR og en faktor 10 med hensyn til den faktisk krævede egenkapitalprocent fremkommer som referencepunkt for markedsfordrejningen og en omtrentlig retningslinje for modydelserne en reduktion af den samlede balance på knap 100 mia. EUR fra 190 mia. EUR.
(270)
Dette viser grænserne for anvendelsen af en sådan opportunitetsbetragtning. Det er kun muligt at reducere dette omfang omgående i forbindelse med en insolvens. Uden støtten havde det derfor kun været muligt at indstille BGB's aktiviteter, hvilket betyder direkte modsætningsvist, at det kun er BGB's insolvens, der kan komme på tale som modydelse. I betragtning af det ovenfor beskrevne omfang er det imidlertid også i forbindelse med en normal omstrukturering på kort og mellemlang sigt vanskeligt eller forbundet med betydelige tab på salget af virksomhedsdele samt opsigelsen eller ophævelsen af langsigtede kontrakter og positioner at gennemføre modydelser uden vedvarende at true virksomhedens levedygtighed eller sandsynligvis umuligt. En sådan konsekvens vil imidlertid for det første næppe være forenelig med målet og kriteriet for omstruktureringsstøtte, nemlig genoprettelsen af den støttemodtagende virksomheds rentabilitet på længere sigt. For det andet synes den uforholdsmæssig i betragtning af virkningsgraden af de forskellige støtteforanstaltninger på enkelte forretningsområder og markeder. Derfor kan denne opportunitetsbetragtning ikke anvendes mekanisk med hensyn til den nødvendige samlede reduktion af den samlede balance.
(271)
På baggrund heraf har Kommissionen tilstræbt at sikre en reduktion af den samlede volumen, der er i overensstemmelse med dens hidtidige praksis, men navnlig også under hensyntagen til virkningerne af de foranstaltninger, der er påtænkt på de enkelte forretningsområder, at sikre en effektiv reduktion af bankens stilling på markederne.
(272)
BGB er hovedsagelig aktiv på privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed), ejendomsfinansiering (erhvervsmæssig ejendomsfinansiering), ejendomsvirksomhed (fonds- og projektforvaltning) og kapitalmarkedstransaktioner (finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed).
(273)
De øvrige forretningsområder er volumenmæssigt mere ubetydelige, reduceres eller afvikles fuldstændigt og spiller ingen rolle for den videre vurdering. Dette vedrører segmentet offentlige myndigheder (udlån), som reduceres betydelig og fremover integreres i erhvervskundeområdet, samt forretningsområdet storkunder/udland (f.eks. projekt- og eksportfinansiering), som skal afvikles. Aktiviteterne inden for investeringsbankvirksomhed omfattede kun aktie- og obligationsudstedelser i et forholdsvis lille omfang og vil fremover ikke længere spille nogen selvstændig rolle. Endvidere bliver IBB's særlige offentlige opgaver ved bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung i forbindelse med LBB i 2005 udskilt af denne.
(274)
Det aktivitetsområde, som i beslutningen om procedurens indledning på grundlag af de af Tyskland fremsendte oplysninger samlet set blev betegnet som aktiviteter inden for fast ejendom, skulle med henblik på den yderligere undersøgelse af modydelserne opdeles i delområderne ejendomsfinansiering og ejendomsvirksomhed på grund af de forskellige udbuds- og efterspørgselsstrukturer. Forretningsområdet ejendomsfinansiering vedrører ifølge BGB's interne definition den mere omfattende finansieringsvirksomhed (ca. fra 5 mio. EUR) og dermed hovedsagelig den erhvervsmæssige ejendomsfinansiering (f.eks. boligbyggeri eller indkøbscentre). Det drives hovedsagelig af datterselskabet BerlinHyp (ca. 2/3 af forretningsvolumen), men også af LBB og BGB selv. Den private ejendomsfinansiering hører for langt hovedpartens vedkommende ind under koncernens privatkundeområde.
(275)
Forretningsområdet ejendomsvirksomhed vedrører i det væsentlige fondsforvaltning samt aktiviteter som projektudvikler og bygherre. Med hensyn til nye forretninger drives det af delkoncernen IBAG, som ejes 100 % af BGB, og blev tidligere drevet af IBG.
(276)
Ejendomsvirksomheden er det område, der hovedsagelig gav anledning til krisen og den omhandlede omstruktureringsstøtte, og som har haft størst fordel af risikoskjoldet, foranstaltningen med det største støttebeløb. For så vidt var der fra begyndelsen betænkeligheder ved en videreførelse af dette forretningsområde.
(277)
På baggrund heraf havde Tyskland allerede i sommeren 2002 tilbudt at udskille ejendomsvirksomheden fra BGB og overdrage den til delstaten Berlin. Der blev udførligt redegjort for denne generelle hensigt i det tilsagn, som Tyskland afgav i januar 2004. Ifølge dette forpligter Tyskland sig til at sikre, at BGB med balancevirkning senest pr. 31. december 2005 afhænder eller likviderer alle kapitalinteresser i ejendomsselskaber, som omfattes af risikoskjoldet.
(278)
Ifølge de nærmere bestemmelser skal delstaten og banken senest den 31. december 2004 fastsætte endeligt, hvilke kapitalinteresser der synes egnede til afhændelse til tredjemand som led i en gennemsigtig, åben og ikke-diskriminerende udbudsprocedure. Ifølge Tyskland vil der med rimelighed være tale om et mindre antal kapitalinteresser. I den forbindelse er der i det væsentlige tale om kun ét mere betydeligt selskab med ca. 160 medarbejdere, som er omfattet af risikoskjoldets garantier for bogførte værdier, således at en eventuel gevinst ved afhændelsen i henhold til detailaftalens bestemmelser skal overføres til delstaten. Ved en afhændelse til tredjemand omfattes det pågældende selskab ikke længere af garantierne i forbindelse med risikoskjoldet. Alle kapitalinteresser, som ikke er afhændet eller likvideret den 31. december 2005, erhverves af delstaten Berlin på markedsvilkår, idet købsprisen fastsættes af en af delstaten udpeget revisor og, efter gennemgang af en af banken udpeget revisor, i givet fald ved voldgift. I henhold til bestemmelserne i detailaftalen har delstaten allerede nu særlige godkendelses-, informations- og kontrolbeføjelser på ejendomsvirksomhedsområdet, som udøves af delstatens Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH (BCIA).
(279)
Tyskland havde ligeledes på et tidligt stadium af proceduren tilkendegivet sin hensigt om igen at udskille IBB's særlige offentlige opgaver samt i det mindste en del af den særlige IBB-reserve, som på nuværende tidspunkt står til rådighed for LBB som kernekapital, fra LBB. Der blev udførligt redegjort for denne hensigt i et tilsagn, som Tyskland ligeledes afgav i januar 2004. Ifølge dette forpligter Tyskland sig til at sikre, at IBB's særlige offentlige opgaver senest pr. 1. januar 2005 overdrages til en nyoprettet, selvstændig Förderbank under delstaten Berlin, og at LBB's særlige IBB-reserve i denne forbindelse anvendes som kapitalgrundlag for den nye Förderbank og dermed udskilles af LBB i det omfang, hvori dette er muligt, uden at kernekapitalprocenten kommer under 6,0 % pr. 1. januar 2004. Den del af den særlige IBB-reserve, der fortsat er nødvendig til BGB's kapitalisering, indskydes af delstaten i form af en eller flere passive kapitalinteresser i LBB og forrentes til normal markedsrente. På tidspunktet for underskrivelsen af kontrakterne i denne forbindelse fastsættes på grundlag af LBB's langfristede rating og under hensyntagen til bortfaldet af Anstaltslast og Gewährträgerhaftung samt under hensyntagen til den kontraktmæssige udformning af de passive kapitalinteresser et tillæg til en referencesats, der beregnes på grundlag af sammenlignelige kernekapitalinstrumenter, der handles på markedet. Kernekapitalinstrumenternes sammenlignelighed fastsættes på grundlag af kontraktbestemmelserne for disse instrumenter og på grundlag af de enkelte emittenters risikoprofil.
(280)
I efteråret 2003 fremkom følgende ajourførte samlede oversigt over Tysklands foranstaltninger med henblik på en reduktion af aktiviteterne (i forhold til aktiver) på de enkelte forretningsområder fra 2001 (årsregnskabstal) til 2006 (henholdsvis forventet balance og resultatopgørelse):
Reduktion af aktiverne og den samlede balance (30)
(mia. EUR)
Forretningsområde
Segmentaktiver
Balance
Forventet
Ændring
2001
2006
Detailbankvirksomhed
-
privatkunder
-
erhvervskunder
20,0
12,2
7,8
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
[...]*
Offentlige myndigheder
11,0
[...]*
[...]*
Kapitalmarkedstrans-aktioner
109,7
[...]*
[...]*
Storkunder/udland
10,8
[...]*
[...]*
Ejendomsfinansiering
31,2
[...]*
[...]*
Ejendomsvirksomhed
3,2
[...]*
[...]*
Subtotal
185,9
[...]*
[...]*
Rentestyring og konsolidering
-16,8
[...]*
[...]*
Samlede aktiver (uden IBB)
169,1
[...]*
[...]*
IBB
20,1
[...]*
[...]*
Samlet balance (konsolideret)
189,2
[...]*
[...]*
(281)
De foranstaltninger, som Tyskland har planlagt på dette stadium, vil samlet set medføre en reduktion af den samlede balance på ca. 30 %. De opnås gennem afhændelser (f.eks. ca. 6 mia. EUR inden for detailbankvirksomhed gennem afhændelse af Allbank, BG Polska, Zivnostenska Banka og Weberbank), gennem lukninger (f.eks. af ca. 90 filialer og seks kundecentre) samt gennem reduktion af aktiver. På forretningsområderne storkunder/udland og ejendomsvirksomhed, som skal henholdsvis afvikles og udskilles, er der efter 2006 restkategorier, som kun kan afvikles gradvis. Forretningsområdet offentlige myndigheder reduceres stærkt. Bankens hovedhjørnestene efter omstruktureringen er dermed detailbankvirksomheden i Berlin-området, ejendomsfinansieringen og kapitalmarkedstransaktionerne.
(282)
Selv om man ikke kan vurdere udskillelsen af IBB's særlige offentlige opgaver som modydelse, da disse udføres som led i varetagelsen af delstaten Berlins offentlige opgaver og dermed ikke udgør en kommerciel aktivitet (31), kan det konstateres, at en samlet reduktion på ca. en fjerdedel (uden hensyntagen til IBB) eller godt 40 mia. EUR principielt ligger inden for rammerne af Kommissionens praksis i lignende tilfælde i sektoren for finansielle tjenesteydelser. Det bemærkes imidlertid, at reduktionen af aktiver eller balanceposter hovedsagelig har til formål at anskueliggøre en samlet virkning, men ikke generelt kan ligestilles med en effektiv reduktion af aktiviteterne eller for den sags skyld af stillingen på markedet. Dette gælder i denne henseende navnlig for de tre hovedaktivitetsområder, der bibeholdes. Således er der blevet eller vil der på detailbankområdet blive solgt kapitalinteresser (Polska, Zivnostenka, Allbank, Weberbank) og lukket filialer; ifølge den omstruktureringsplan, der var gyldig indtil efteråret 2003, skulle stillingen på markedet i Berlin imidlertid omtrent opretholdes eller udvides en smule i enkelte segmenter, således at foranstaltningerne på dette forretningsområde hovedsagelig kan anses for at tage sigte på en koncentration om de regionale hovedaktiviteter samt en omkostningsreduktion gennem lukninger af filialer. Også inden for ejendomsfinansiering er den planlagte reduktion forholdsvis lille i forhold til den samlede volumen. I forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne kan der ganske vist konstateres en betydelig reduktion af positioner, men der opretholdes også fortsat en betydelig forretningsvolumen.
(283)
Tyskland og BGB har tilkendegivet, at det er vanskeligt at foretage en yderligere reduktion eller endog at opgive et yderligere samlet forretningsområde, og at det vil true bankens levedygtighed. BerlinHyps, LBB's og BGB's aktiviteter inden for ejendomsfinansiering kan under de nuværende forhold på markedet og på grund af den endnu ikke fuldstændigt afsluttede omstrukturering af forretningsområdet ikke sælges på kort sigt eller kun med realisering af betydelige tab af de bogførte værdier. Endvidere planlægger man allerede inden afslutningen af hele omstruktureringsfasen at opnå positive resultatbidrag fra dette forretningsområde, som er nødvendige for senest fra 2004 at opnå de fastsatte samlede resultater.
(284)
Kommissionen har undersøgt disse argumenter samt de oplysninger, der er fremlagt i denne henseende, og er nået frem til, at en afhændelse på kort sigt af aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering faktisk vil true bankens levedygtighed (se betragtning 230). Endvidere er det fremgået af en analyse af konkurrencesituationen på det tyske marked for ejendomsfinansiering, at BGB her ikke hører blandt de førende udbydere. Ifølge de oprindelige oplysninger i anmeldelsen lå BGB ganske vist på 3. pladsen med en andel på ca. 5 % i 2000. Ifølge mere aktuelle oplysninger, som Tyskland har fremlagt, og som er justeret for kommunale lån, blev der imidlertid i 2000 faktisk kun opnået en markedsandel på ca. 3 %, som formentlig vil falde til 2 % indtil 2006. Dette stemmer overens med andre informationskilder, hvorefter BGB i 2001 hverken lå på den oprindeligt anførte 3. plads eller opnåede en markedsandel på 5 % - hverken på det samlede marked for alle realkreditlån eller i de forskellige segmenter (32). På baggrund heraf synes en reduktion af BGB's stilling på markedet på dette område ikke at være presserende med henblik på at forhindre urimelig konkurrencefordrejning.
(285)
Alligevel ville det være at foretrække, at BGB-koncernen trækker sig ud og ikke forbliver på dette forretningsområde, da det kun er den rene videreførelse af BGB-koncernens aktiviteter på markederne for ejendomsfinansiering, der medfører konkurrencefordrejninger, omend i et ikke betydeligt omfang. Dette gælder imidlertid kun på den betingelse, at genoprettelsen af rentabiliteten på længere sigt ikke trues. For så vidt ser Kommissionen positivt på Tysklands og delstaten Berlins hensigt om at afhænde forretningsområdet ejendomsfinansiering separat eller i forbindelse med en samlet privatisering af BGB.
(286)
Kapitalmarkedstransaktionerne, hvis segmentaktiver allerede er blevet reduceret med knap 20 %, kunne i 2002 som det eneste forretningsområde opvise et nævneværdigt, dvs. et positivt bidrag til resultat og overskud på et trecifret millionbeløb. Efter afslutningen af omstruktureringsfasen i 2006 skal de sammen med detailbankvirksomheden udgøre den ene af de to hovedhjørnestene for koncernens resultat og overskud. Kapitalmarkedstransaktionerne er dermed for det første afgørende for genoprettelsen af BGB's rentabilitet og kan ikke reduceres i væsentligt større omfang end hidtil. For det andet må BGB's konkurrencemæssige betydning på de nationale markeder - som i stigende grad er præget af globalisering og europæisering - betragtes som ikke væsentlig, dvs. endnu mindre end på de nationale markeder inden for ejendomsfinansiering.
(287)
Kommissionen har alligevel undersøgt, om yderligere - omend begrænsede - reduktioner er mulige. I betragtning af det generelle mål, der er forbundet med omstruktureringsstøtten, nemlig igen at gøre BGB til en regionalbank, overvejede Kommissionen hovedsagelig spørgsmålet om opgivelse af yderligere udenlandske datterselskaber. Efter de lukninger og afhændelser, der allerede var foretaget, var der kun datterselskaber tre steder - London, Luxembourg og Dublin - hvis opretholdelse Tyskland indledningsvis havde beskrevet som uomgængelig nødvendig for bankens detailbankvirksomhed og refinansiering. I sidste instans blev der dog afgivet tilsagn om at opgive BGB Ireland plc i Dublin. I lyset af de grunde, der er anført i betragtning 286, har Kommissionen givet afkald på yderligere foranstaltninger i forbindelse med kapitalmarkedstransaktionerne.
(288)
Ifølge nr. 37 i rammebestemmelserne er det ved vurderingen af en modydelse vigtigt, at den står »i forhold til virksomhedens relative vægt på dens marked eller markeder«. Privat- og erhvervskundeområdet (detailbankvirksomhed) er derfor ud fra et konkurrencesynspunkt klart det mest problematiske område. Allerede i beslutningen om procedurens indledning havde Kommissionen i vidt omfang begrundet sin tvivl med hensyn til modydelsernes proportionalitet med BGB's stærke regionale og lokale stilling på dette marked.
(289)
BGB har ganske vist med afhændelser af datterselskaber, øvrige aktiver samt med lukninger af filialer og andre forretningssteder allerede i vidt omfang reduceret de segmentaktiver, der kan henføres til dette forretningsområde. Den reduktion af segmentaktiverne med 43 %, der oprindeligt var planlagt indtil 2006 (se tabellen i betragtning 280), er dermed næsten nået, og i det væsentlige mangler kun Weberbank at blive solgt. Alligevel havde Kommissionen allerede bemærket i beslutningen om procedurens indledning, at BGB lokalt og regionalt står ekstremt stærkt på markederne på privat- og erhvervskundeområdet, med oplyste andele på mellem 30 % og 57 % i de enkelte segmenter på lokalt plan og mellem 23 % og 46 % på regionalt plan, idet der er en kolossal afstand til de efterfølgende konkurrenter, der - som det fremgår af oplysningerne - kun opnår halvdelen, en tredjedel eller en fjerdedel af BGB's andele. Kommissionen havde i denne forbindelse allerede næret tvivl om, hvorvidt den tilstræbte reduktion på privat- og erhvervskundeområdet gennem de planlagte afhændelser er tilstrækkelig til at afbøde støttens konkurrencefordrejende virkning i Storberlin.
(290)
Det bemærkes i denne forbindelse, at de allerede gennemførte eller planlagte afhændelser på detailbankområdet med undtagelse af Weberbank, der er en lille bank, som hovedsagelig henvender sig til formuende privatkunder, ikke eller stort set ikke reducerer BGB's markedsstilling i Berlin: Allbank er aktiv i hele Tyskland og har kun få filialer i Berlin, BG Polska og Zivnostenska Banka er aktive i udlandet. Der blev ganske vist lukket ca. 40-50 filialer på privat- og erhvervskundeområdet i Berlin, men lukninger af filialer i en storby med en høj filialtæthed har i det væsentlige til formål at reducere omkostningerne og medfører også ifølge Tysklands forklaringer kun i ringe udstrækning, at kunderne skifter bank (33). De allerede nævnte, yderligere oplysninger, som Tyskland har fremlagt, dokumenterer endvidere også, at det ikke var hensigten at foretage en mærkbar reduktion af stillingen på markedet i Berlin, men derimod omtrent at fastholde eller styrke stillingen i de enkelte segmenter en smule.
(291)
I lyset af Kommissionens tvivl i denne henseende har Tyskland gjort gældende, at de beregninger af markedsandele, der oprindeligt blev fremlagt, og som var baseret på volumen, er angivet for højt for BGB i de enkelte markedssegmenter i Berlin. Dette skyldes BGB's indberetninger til Landeszentralbank, som foretages på koncernplan uden afgrænsning af produktmarkederne og uden differentiering efter regioner. Eksempelvis indgår udlåns- og indlånsvolumen i forbindelse med aktiviteterne inden for ejendomsfinansiering eller kapitalmarkedstransaktionerne uden for Berlin således også i tallene for privat- og erhvervskundeområdet på lokalt plan. BGB's udlåns- og indlånsvolumen samt markedsvolumen for Berlin som helhed er således blevet justeret for disse ud- og indlån, der ikke kan henføres i regional og materiel henseende. Derved fremkommer på privatkundeområdet i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner markedsandele på ca. 43-45 % for BGB og i forbindelse med udlån markedsandele på ca. 22 % for årene 2000 og 2001. På erhvervskundeområdet er der beregnet BGB-markedsandele på ca. 25-26 % i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner og ca. 23-25 % i forbindelse med udlån for henholdsvis 2000 og 2001. I forhold til de oplysninger, der oprindeligt var fremlagt sammen med anmeldelsen, blev de markedsandele, som Tyskland havde oplyst for BGB, dermed i de enkelte segmenter, navnlig på erhvervskundeområdet, reduceret med til dels næsten halvdelen.
(292)
For de tre konkurrenter, der følger efter BGB på detailbankmarkedet i Berlin - Berliner Volksbank, Dresdner Bank og Deutsche Bank (gruppe) anførte Tyskland skønnede markedsandele for 2001 på ca. 11-13 % på området udlån/privatkunder, ca. 8-14 % på området privatkunder/indlån, ca. 5-16 % på området erhvervskunder/udlån og ca. 9-18 % på området erhvervskunder/indlån. Med skøn på over 50 % på privatkundeområdet (50-60 % i forbindelse med segmenterne på området indlån/betalingstransaktioner og ca. 50 % i forbindelse med udlån) og knap 60 % på erhvervskundeområdet (over 40 % i forbindelse med indlån/betalingstransaktioner og ca. 50-60 % i forbindelse med udlån) antager Volksbank, at BGB har markant højere markedsandele. Den skønner, at den selv har andele på ca. 6-10 % i segmenterne på privatkundeområdet og ca. 4-10 % i segmenterne på erhvervskundeområdet.
(293)
De markedsandele på erhvervs- og privatkundeområdet, der var blevet korrigeret i Tysklands bemærkninger, vedrørte kun Berlin, da dette er den relevante region, og der i forbindelse med detailbankvirksomhed er tale om regionale aktiviteter (34).
(294)
Berliner Volksbank har også anført i sine bemærkninger, at Berlin er det relevante geografiske marked for vurderingen af støtten på detailbankområdet. Dette er også i overensstemmelse med Kommissionens sædvanlige vurderingskriterier for afgrænsningen af det geografiske marked på fusionskontrolområdet. I fusionsbeslutninger, som vedrører banksektoren, er der således nævnt indikatorer som bankkundernes generelle præference for lokale udbydere, betydningen af et tæt filialnet og behovet for, at den pågældende bank er repræsenteret fysisk i nærheden af kunden (35). Når Kommissionen på fusionskontrolområdet i forbindelse med finansielle tjenesteydelser hidtil alligevel snarere har lagt nationale markeder til grund, skyldes dette, at der ikke har været behov for en indgående analyse på detailbankområdet, da der ikke har været tale om konkurrenceproblemer (indikatorer for dominerende stilling). En national afgrænsning ville imidlertid ikke være relevant for undersøgelsen af den omhandlede støttes fordrejende virkninger på konkurrencen i Berlin på detailbankområdet. Netop på dette område vil BGB på grund af sin fremtrædende markedsstilling skulle tilbyde modydelser med henblik på at reducere denne. Bl.a. som følge af, at BGB markedsfører to mærker, har den en langt stærkere markedsstilling, end det er normalt for regionalt stærke sparekasser i nogle tyske byer. Denne koncentration gør det vanskeligere for potentielle konkurrenter at komme ind på markedet og har også medført, at udenlandske bankers markedsandel i Berlin er ubetydelig.
(295)
I forbindelse med denne beslutning ser Kommissionen ingen grund til ikke at tilslutte sig Tyskland og Berliner Volksbank med hensyn til, at det geografiske marked for detailbankvirksomheden omfatter Berlin. Som den anførte i beslutningen om procedurens indledning, er det på fusionskontrolområdet ganske vist hidtil generelt blevet lagt til grund, at markederne i finanssektoren med hensyn til deres udstrækning - med undtagelse af finansielle transaktioner og investeringsvirksomhed - er nationale; der blev imidlertid i den forbindelse absolut givet mulighed for regionale afgrænsninger på privat- og erhvervskundeområdet (36). Betydningen af filialnettet og bankens lokale fysiske tilstedeværelse på detailbankområdet taler for en afgrænsning til markedet i Berlin. Dette fremgår også af adfærden blandt kunderne, som ved lukning eller afhændelse af filialer i en storby som Berlin som regel, hvis de i det hele taget skifter bank, skifter til et andet lokalt repræsenteret kreditinstitut trods den stigende brug af netbank. For så vidt synes en markedsafgrænsning, som også omfatter Brandenburg, bortset fra Berlins randområder, at være for bred, hvilket BGB's tilbagetrækning fra delstaten Brandenburg og koncentrationen om kerneregionen også indicerer.
(296)
I forbindelse med denne beslutning er det imidlertid ikke nødvendigt at foretage en præcis afgrænsning af det geografiske marked, da formålet her ikke er at påvise en dominerende stilling, men om de tilbudte modydelser er tilstrækkelige til at kunne afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkninger gennem en reduktion af stillingen på markedet. Det er klart og uomtvistet, at støtteforanstaltningerne har medvirket til, at banken kunne forblive på de forskellige markeder og derved også bibeholde sin stærke stilling på detailbankmarkedet i Berlin.
(297)
Hvad angår de nedjusterede skønnede markedsandele, som Tyskland har fremsendt, nærer Kommissionen tvivl med hensyn til, om disse justerede tal er pålidelige, for det første fordi lignende individuelle indberetningsproblemer formentlig også gør sig gældende i forbindelse med de andre konkurrenter, men ikke er blevet taget i betragtning i den anførte markedsvolumen. For det andet har tredjeparter, der har fremsendt bemærkninger som led i proceduren, og som blev anmodet om at fremkomme med deres skøn, stort set bekræftet de oprindelige tal. Det bemærkes imidlertid, at der ikke foreligger uafhængige beregninger af markedsandelene, herunder en materiel og regional afgrænsning, der kan kontrolleres. Som det fremgik af forespørgsler, har hverken Bundesbank/Landeszentralbank eller Bundeskartellamt eller Kommissionen på området konkurrenceret/fusionskontrol hidtil foretaget en konkurrenceretlig analyse i denne henseende. Inden for rammerne af statsstøttepolitikken råder Kommissionen ikke over de undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige hertil og skal gennemføres hos konkurrenter.
(298)
En præcis analyse af markedsandelene er imidlertid ikke nødvendig i forbindelse med denne beslutning, da formålet med undersøgelsen af støtten som nævnt ikke er at påvise en dominerende stilling. Der hersker ingen tvivl om, at de omhandlede støtteforanstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene, og at der er tale om en betydelig fordrejning navnlig på de markeder, hvor BGB har en stærk markedsstilling. Denne markedsstyrke er også i overensstemmelse med BGB's selvopfattelse som den førende detailbank i Berlin. Det ville også være tilfældet, selv hvis de nedjusterede markedsandele fra godt 20 % til over 40 % i de enkelte segmenter var korrekte, hvilket er tvivlsomt. Det bemærkes endvidere i denne forbindelse, at BGB's andel eller markedspenetration i 2002 ifølge de oplysninger, som Tyskland har fremlagt, udgjorde 48 %, målt i forhold til den første kontoforbindelse på privatkundeområdet, og at BGB ifølge sin direktionsformand med mærkerne Berliner Sparkasse og Berliner Bank har en markedsandel, som til dels ligger over 50 % (37).
(299)
Der hersker derfor ingen tvivl med hensyn til BGB's stærke markedsstilling og stilling som førende detailbank i Storberlin, som omfatter ca. 4 millioner indbyggere. BGB's markedsstilling har ikke ændret sig afgørende siden oprettelsen i 1994, hvor Berliner Bank og Berliner Sparkasse (som allerede dengang forenede sparekassen i byens vestlige og østlige del, idet sidstnævnte havde en monopollignende stilling i den østlige del) blev samlet - heller ikke siden begyndelsen af krisen i 2001. Denne »stabilitet« kan således tjene som indikator for BGB's relative markedsstyrke over for dens faktiske og potentielle konkurrenter.
(300)
På baggrund heraf har Kommissionen gjort det klart, at en godkendelse af omstruktureringsstøtten på grundlag af modydelser, som stort set ikke ændrer BGB's stilling på markedet for detailbankvirksomhed i Berlin, ikke er forenelig med Fællesskabets statsstøtteregler. Tyskland så sig imidlertid stillet over for bankens argumentation med hensyn til påvirkningen af bankens levedygtighed.
(301)
Efter intense yderligere forhandlinger den 18. december 2003 med repræsentanter for Tyskland samt delstaten Berlin afgav Tyskland i sidste instans tilsagn om at afhænde Berliner Bank som en yderligere modydelse for at sikre, at støtten kan godkendes, eller forhindre mere vidtgående kompensationsydelser, som Kommissionen i modsat fald kunne pålægge. Ifølge dette tilsagn forpligter Tyskland sig til at sikre, at Bankgesellschaft-koncernen som led i en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende procedure senest den 1. oktober 2006 behørigt afhænder afdelingen Berliner Bank som en økonomisk enhed, inklusive mindst mærke, samtlige kundeforhold, som hører til mærket, filialer og det dertil hørende personale (frist: 1. februar 2007). Skæringsdatoen for antallet af kunder, filialer og salgsmedarbejdere er den 31. december 2003, undtagen den planmæssige gennemførelse af den omstruktureringsplan, der er anmeldt til Kommissionen, og naturlige udsving i forbindelse med aktiviteterne, dvs. af- og tilgang af kunder, personale, aktiver og passiver, som beror på individuelle beslutninger (f.eks. kunders eller medarbejderes flytning eller utilfredshed med den tidligere bank eller arbejdsgiveren), og som banken ikke har indflydelse på. Dette betyder navnlig, at BGB ikke må træffe foranstaltninger, som har til formål at få Berliner Banks kunder til skifte til andre af BGB's virksomheder eller områder, såsom Berliner Sparkasse. En administrator, som Tyskland (delstaten Berlin) udpeger, og hvis udpegning Kommissionen skal godkende, vil sikre, at banken fortsat i økonomisk fornuftigt omfang omstrukturerer og investerer i Berliner Bank samt ikke foretager sig noget, som reducerer Berliner Banks værdi, navnlig gennem overflytning af privat- eller erhvervskunder eller af salgspersonale til Berliner Sparkasse eller til andre dele af Bankgesellschaft-koncernen.
(302)
Gennem afhændelsen af Berliner Bank vil segmentaktiverne på detailbankområdet indtil 2006 (38) blive reduceret med yderligere [...]* EUR (dvs. sammen med de allerede beskrevne foranstaltninger, der hidtil er planlagt og afgivet tilsagn om, i alt med ca. [...]* EUR). BGB's markedsandel i de enkelte segmenter af detailbankmarkedet i Berlin vil blive reduceret med ca. 1/3-1/6 som følge af afhændelsen. I alt vil den samlede balance blive reduceret fra ca. 189 mia. EUR til ca. 124 mia. EUR.
(303)
Efter Kommissionens opfattelse er de afhændelser, lukninger og reduktioner af anden art, der allerede er gennemført, planlagt og afgivet tilsagn om, dermed samlet set tilstrækkelige til at afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkning.
(304)
Det bemærkes afslutningsvis, at Tyskland oprindeligt havde anført i anmeldelsen, at Berlin udgør en region efter EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), og er regionalstøtteberettiget, og i denne henseende havde henvist til nr. 53 og 54 i rammebestemmelserne og anmodet om, at der tages hensyn hertil ved vurderingen af modydelser, uden dog at redegøre nærmere herfor eller fremføre konkrete aspekter. Ifølge nr. 53 og 54 gælder rammebestemmelsernes vurderingskriterier også for støtteberettigede områder, men der kan kræves en mindre kapacitetsnedskæring end i ikke-støtteberettigede områder. Kommissionen konstaterede i beslutningen om procedurens indledning, at den i mangel af yderligere konkretiseringer ikke var i stand til at vurdere, om dette kriterium finder anvendelse. Da Tyskland heller ikke har taget dette punkt op under procedurens videre forløb, og der endvidere er redegjort for ovenfor, at der i banksektoren ikke er tale om markeder med strukturel overkapacitet, må nr. 53 og 54 i rammebestemmelserne anses ikke at finde anvendelse i den foreliggende sag.
(305)
Tyskland har efter Kommissionens opfattelse i tilstrækkeligt omfang påvist, at størrelsen af de tre omhandlede støtteforanstaltninger - kapitaltilførsel, risikoskjold og aftalen om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for banken - er begrænset til det strengt nødvendige minimum, så omstruktureringen gennemføres som en funktion af bankens og aktionærernes finansielle muligheder. Banken får ikke tilført overskudslikviditet, som den kan misbruge til at udvide sine aktiviteter til skade for konkurrenterne.
(306)
Størrelsen af den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR fra august 2001, som først blev godkendt som redningsstøtte, blev beregnet således, at banken dermed kunne sikres henholdsvis en kernekapitalprocent på 5,0 % og en egenkapitalprocent på 9,7 %. Som nævnt anser Kommissionen disse for at være strengt nødvendige for en banks overlevelse på kort sigt. Det lykkedes efterfølgende banken ved egen indsats, navnlig gennem en reduktion af risikopositionerne, at forhøje kernekapitalprocenten til over 5 %. Ved udgangen af 2003 lå denne på ca. 6 %. I betragtning af den nuværende praksis på finansmarkederne og forventningerne fra ratingbureauerne og markedsaktørerne anser Kommissionen en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være strengt nødvendig i et længere perspektiv til sikring af bankens adgang til kapitalmarkederne. Kapitaltilførslen fra 2001 er strengt nødvendig, for at bankens kernekapitalprocent kan opretholdes på dette niveau, og kan derfor også som led i vurderingen om omstruktureringsstøtte anses for som helhed at være begrænset til det strengt nødvendige minimum og derfor godkendes. I lyset af bortfaldet af statsgarantierne, indførelsen af IAS og aftalen inden for rammerne af Basel II er banken derimod - som redegjort for ovenfor - nødt til gennem en yderligere egen indsats at forhøje sin kernekapitalprocent til mindst 7 % for at sikre en rating, der er nødvendig for at opnå driftmæssigt acceptable refinansieringsvilkår. Kommissionen ser positivt på de planlagte foranstaltninger, som tager sigte på at stabilisere banken yderligere.
(307)
Risikoskjoldet på nominelt 21,6 mia. EUR har - som redegjort for i betragtning 138 - en økonomisk værdi på 6,1 mia. EUR med henblik på vurderingen som statsstøtte. Berliner Volksbank er i denne forbindelse af den opfattelse, at delstatens risikoskjold snarere svarer til en ubegrænset pligt til at foretage supplerende kapitaltilførsel (Nachschusspflicht), da den hermed forbundne indeståelsesforpligtelse for delstaten Berlin ikke kan vurderes på nuværende tidspunkt og således svarer til en »blankocheck« til fremtidige tab. På grundlag af sin størrelse og varighed er garantien uforholdsmæssig, giver i praksis banken en ubegrænset kreditværdighed og »carte blanche« til at afgive tilbud på hvilke som helst vilkår og kan på grund af, at omfanget af pligten til at foretage supplerende kapitaltilførsel ikke kan angives nærmere, ikke godkendes. Kommissionen mener ikke, at denne argumentation er holdbar, og er i denne forbindelse snarere enig med Tyskland. Konstruktionen i form af risikoskjoldet gør det netop ikke muligt for banken - i modsætning til Berliner Volksbanks argumentation - at udvide bankforretningerne eller andre aktiviteter. Det forhindrer naturligvis, at banken helt forsvinder fra markedet. Men det er begrænset til at beskytte banken mod risici i forbindelse med eksisterende forretninger. Det kan som sådant ikke anvendes til at generere nye forretninger. Det kan højst muliggøre nye forretninger, ved at de ejendomsselskaber, der er omfattet af risikoskjoldet, i særdeleshed og banken i almindelighed i det hele taget fortsat er på markedet. Dette er imidlertid kun en indirekte følge af enhver støtteforanstaltning og kan ikke anvendes som kriterium for, om støtten som sådan størrelsesmæssigt er strengt begrænset til virksomhedens overlevelse. Risikoskjoldet forsyner ikke banken med likviditet, men frigør den kun for de løbende tab i forbindelse med ejendomsvirksomheden, som banken ikke kan absorbere ved egen hjælp. Delstaten foretager kun udbetalinger efterfølgende i en størrelsesorden svarende til kreditorers faktiske udnyttelse på grundlag af et retligt krav. Desuden udøver delstaten via det risikostyringsselskab, som den ejer, ifølge detailaftalen omfattende kontrol- og godkendelsesbeføjelser. Med hensyn til den præcise beskrivelse af mekanismen i detailaftalen henviser Kommissionen til Tysklands redegørelse. Kommission anser derfor også risikoskjoldet for samlet set at være begrænset til et minimum.
(308)
Den støtte med en maksimal økonomisk værdi på 1,8 mia. EUR, der er indeholdt i aftalen mellem delstaten Berlin og banken om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for Landesbank Berlin på grundlag af en beslutning i sag C 48/02, er efter Kommissionens opfattelse ligeledes begrænset til et minimum. Uden aftalen havde banken på revisorernes forlangende i årsregnskabet for 2002 været nødt til at foretage hensættelser til truende gæld til et trecifret millionbeløb. Dette ville have påvirket årsresultatet for 2002 og bankens egenkapital negativt. Banken havde imidlertid på det tidspunkt, hvor årsregnskabet for 2002 blev udarbejdet, og også efterfølgende en kernekapitalprocent, som ikke udgjorde mere end 6 % og til dels også mindre. I denne fase af omstruktureringen havde banken ikke kunnet klare et yderligere pres på kernekapitalprocenten. Kommissionen anser som nævnt en kernekapitalprocent på 6,0 % for at være strengt nødvendig på længere sigt. Skulle Kommissionen i sin beslutning i sag C 48/02 påbyde delstaten Berlin, at denne kræver et støtteelement, der er uforeneligt med fællesmarkedet, tilbagebetalt af banken, lader delstaten Berlin dette forblive i banken som indskud. Dette vil imidlertid kun ske, såfremt det er nødvendigt for at opretholde en kernekapitalprocent på 6,0 % på skæringsdatoen den 1. januar 2004, og udgør dermed efter Kommissionens opfattelse det strengt nødvendige minimum. Kommissionens godkendelse af tilbagebetalingsaftalen med en maksimal økonomisk værdi på 1,8 mia. EUR er begrænset til et undtagelsestilfælde som dette, dvs. hvis og kun såfremt tilbagesøgningens omfang uundgåeligt vil true virksomhedens levedygtighed, og omstruktureringsplanen i øvrigt kan godkendes. Tilbagebetalingsaftalen udgør i denne forbindelse en yderligere omstruktureringsstøtte og kræver således højere modydelser, som Tyskland i sidste instans har forpligtet sig til, navnlig gennem tilsagnet om at sikre afhændelsen af Berliner Bank.
(309)
Støtteforanstaltningerne til et samlet beløb af 9,7 mia. EUR består af tre foranstaltninger: for det første den kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR, som delstaten Berlin i 2001 foretog til fordel for BGB, for det andet det risikoskjold med et nominelt maksimum på 21,6 mia. EUR og en økonomisk værdi på 6,1 mia. EUR, som delstaten Berlin stillede til rådighed for BGB i december 2001 til april 2002, og for det tredje en tilbagebetalingsaftale med en økonomisk værdi på op til 1,8 mia. EUR, der blev indgået mellem delstaten Berlin og BGB i december 2002 i lyset af en eventuel kommissionsbeslutning om tilbagebetaling til afslutning af sag C 48/02 (Landesbank Berlin-Girozentrale).
(310)
Alle forudsætninger for, at der foreligger statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er opfyldt: statsmidler, begunstigelse af en bestemt virksomhed, konkurrencefordrejende virkninger og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne. Af bestemmelserne om undtagelser fra princippet om, at statsstøtte er uforenelig med fællesmarkedet, er det kun EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra c), sammenholdt med Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der finder anvendelse.
(311)
I sin vurdering - og på grundlag af kriterierne i rammebestemmelserne - når Kommissionen til den konklusion, at de allerede gennemførte og de planlagte omstruktureringsforanstaltninger er fornuftige, sammenhængende og principielt hensigtsmæssige til at gøre det muligt for BGB at genoprette rentabiliteten på længere sigt.
(312)
Efter Kommissionens opfattelse er de afhændelser, lukninger og reduktioner, der allerede er gennemført, planlagt og afgivet tilsagn om, tilstrækkelige til at afbøde de pågældende støtteforanstaltningers konkurrencefordrejende virkning.
(313)
De tre støtteforanstaltninger - kapitaltilførsel, risikoskjold og aftale om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for banken - er efter Kommissionens opfattelse begrænset til det strengt nødvendige minimum, så omstruktureringen gennemføres som en funktion af bankens og aktionærernes finansielle muligheder. Banken får således ikke tilført overskudslikviditet, som den kan misbruge til at udvide sine aktiviteter til skade for konkurrenterne -
VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
Artikel 1
1. Nedenstående foranstaltninger til fordel for koncernen Bankgesellschaft Berlin AG (BGB) udgør statsstøtte som omhandlet i EF-traktatens artikel 87, stk. 1:
a)
delstaten Berlins kapitaltilførsel på 1,755 mia. EUR i august 2001
b)
garantierne (risikoskjold) med en maksimal nominel værdi på 21,6 mia. EUR, som delstaten Berlin ydede den 20. december 2001 og den 16. april 2002
c)
aftalen af 26. december 2002 mellem delstaten Berlin og Landesbank Berlin (LBB) om behandlingen af eventuelle tilbagebetalingskrav fra delstaten Berlin over for LBB på grundlag af Kommissionens endelige beslutning i den igangværende sag C 48/02.
2. De i stk. 1 nævnte støtteforanstaltninger er forenelige med fællesmarkedet, såfremt Tyskland fuldt ud opfylder de tilsagn, der er afgivet ved forbundsregeringens meddelelse af 6. februar 2004 og sammenfattet i artikel 2, stk. 1, og i bilaget til denne beslutning, og for så vidt den i stk. 1, litra c), nævnte støtte pr. 1. januar 2004 ikke medfører en overskridelse af kernekapitalprocenten på 6,0 % i BGB-koncernen (under hensyntagen til IBB's udskillelse på grundlag af artikel 2, stk. 1, litra d).
Artikel 2
1. Tyskland har afgivet tilsagn om at
a)
sikre en rettidig gennemførelse af den anmeldte omstruktureringsplan i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
b)
sikre, at delstaten Berlin afhænder sin kapitalandel i BGB i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
c)
sikre, at BGB-koncernen afhænder eller likviderer alle kapitalinteresser i ejendomsselskaber, som omfattes af risikoskjoldet af 16. april 2002, i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
d)
sikre, at den særlige IBB-reserve udskilles i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
e)
sikre, at BGB-koncernen afhænder LBB's afdeling Berliner Bank i overensstemmelse med de i bilaget anførte betingelser
f)
sikre, at BGB-koncernen senest pr. 31. december 2005 likviderer sin kapitalandel i BGB Ireland plc.
2. Kommissionen kan, om fornødent, på behørigt begrundet anmodning fra Tyskland
a)
forlænge de frister, der er fastsat i tilsagnene, eller
b)
under usædvanlige omstændigheder give afkald på, ændre eller erstatte en eller flere af forpligtelserne og betingelserne i disse tilsagn.
Hvis Tyskland anmoder om forlængelse af en frist, skal der senest en måned inden udløbet af den pågældende frist indgives en behørigt begrundet anmodning til Kommissionen.
Artikel 3
Tyskland underretter senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning Kommissionen om, hvilke foranstaltninger der er truffet for at efterkomme beslutningen.
Artikel 4
Denne beslutning er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland.
Tyskland opfordres til omgående at fremsende en kopi af denne beslutning til støttemodtageren.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. februar 2004.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2004. február 18.)
a Bankgesellschaft Berlin AG javára nyújtott szerkezetátalakítási támogatásról
(az értesítés a C(2004) 327. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT vonatkozású szöveg)
(2005/345/EK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 88. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke, (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó különleges előírásokról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikke (3) bekezdésére,
miután a tagállamot és más érintetteket a fent említett rendelkezések alapján véleménynyilvánításra kérték fel (2), és azok megjegyzéseire tekintettel,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
Miután a Bizottság 2001. július 25-én jóváhagyta a Bankgesellschaft Berlin AG („BGB” vagy „a Bank”) javára nyújtott megmentési támogatást (3) és Németország 2002. január 28-án benyújtotta a Bizottságnak a szerkezetátalakítási tervet, a Bizottság 2002. április 9-i levelével közölte Németországgal határozatát, hogy a szerkezetátalakítási támogatások miatt megindítja az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást. (4)
(2)
Egy kérvényezett és engedélyezett határidő-hosszabbítást, valamint a Bizottság képviselőivel folytatott két tárgyalást követően Németország 2002. június 17-én megküldte véleményét, valamint egyéb dokumentációt és információkat. Németországtól további felvilágosítás kérésére a 2002. július 31-i levélben került sor.
(3)
A Bizottság eljárás megindításáról szóló határozatának az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában (5) való közzétételével a Bizottság további érintetteket is véleménynyilvánításra kért fel. Erre 2002. július 9-én és - határidő-hosszabbítás után - július 22-én megkapta egy versenytárs, valamint egy további érintett megjegyzéseit, aki kérte, hogy személyazonosságát ne hozzák nyilvánosságra. Ezeket a megjegyzéseket 2002. augusztus 1-jén Németország részére állásfoglalás céljából továbbították. Németország válasza - határidő-hosszabbítás után - a 2002. szeptember 23-i levéllel érkezett meg.
(4)
Kérdésre Németország a 2002. szeptember 16. és 20-i, és 2002. november 14. és 18-i, 2002. december 18-i, valamint 2003. február 14-i és március 14-i leveleiben további adatokat közölt a bejelentett támogatásra vonatkozóan. Ezenkívül a Bizottság Németország, Berlin tartomány és a BGB képviselőivel létrejött különböző találkozókon értesült a szerkezetátalakítási eljárás állásáról.
(5)
Egy 2003. március 26-án tartott tárgyalás során Németország tájékoztatta a Bizottságot a BGB 2003. március 25-i privatizálását célzó, nyilvános, nemzetközi pályázatkiírás alapján 2002. évben megkezdett ajánlattételi eljárás meghiúsulásának okairól. További erre vonatkozó információk, valamint a 2002. évi mérleg és eredménykimutatás megküldésére 2003. március 31-én került sor.
(6)
A Bizottság által ennek alapján 2003. április 15-én, május 6-án és 16-án küldött felvilágosítás-kérésekre a 2003. május 15-i, május 28-i és június 24-i levelekben érkezett válasz. További információk ismertetésére a 2003. július 1-i levéllel, valamint a Németország, Berlin tartomány és a BGB képviselőivel 2003. április 4-én,április 11-én, május 14-én és július 9-én létrejött találkozókon került sor.
(7)
2003. július 14-én a Bizottság megbízta a düsseldorfi Mazars Revision & Treuhandgesellschaft mbH-t, hogy a szerkezetátalakítási terv bizonyos vonatkozásait szakértőként elemezze. Az eredményeket 2003. október 3-án ismertették Németországgal és a végleges jelentést 2003. november 20-án küldték meg Németországnak.
(8)
2003 októberében, részben a bank képviselőinek jelenlétében, további kompenzációk nyújtásának szükségessége került ismertetésre. 2003 novemberében Németországot tájékoztatták a Bizottság által előirányzott intézkedésekről, aki, mint ahogy a bank is, alkalmat kapott arra, hogy a bankra gyakorolt gazdasági hatásokra vonatkozóan állást foglaljon, melynek ismertetésére 2003. decemberében került sor. 2003. december 18-án megállapodás jött létre, hogy Németország a Bizottság felé kötelezettséget vállal a Berliner Bank 2006. október 1-ig végrehajtott külön értékesítésére, mely legkésőbb 2007. február 1-ig hatályra emelkedik, és a konszern 2007. december 31-ig végrehajtott privatizálásra, valamint további értékesítési intézkedésekre.
(9)
Németország 2004. január 29-én megküldte a Bizottságnak az átdolgozott szerkezetátalakítási tervet, mely különösen a Bizottság szakértőinek javaslatait vette tekintetbe, valamint 2004. február 6-án Németországnak az átdolgozott szerkezetátalakítási tervre vonatkozó ígéreteit.
II. A TÁMOGATÁSOK LEÍRÁSA
(10)
A BGB az 1994-ben több, korábban Berlin tartomány által ellenőrzött hitelintézet egyesítésével alapított BGB-Konszern holdingtársasága, mely azonban hitelintézetként maga is működik a piacon. 2000. évben a BGB-konszern mérlegfőösszege mintegy 205 milliárd EUR összeget, 2001-ben 189 milliárd EUR összeget és 2002-ben 175 milliárd EUR összeget tett ki. Ezzel a német bankok között a tizedik (2001), illetve tizenkettedik (2002) helyet foglalta el; dolgozói létszáma 2000. évben 17 000 alkalmazottra rúgott, 2001. évben jó 15 000 főre, 2002-ben pedig mintegy 13 000 főre. A hitelintézeti törvény szerinti sajáttőkehányad 5,7 %-ot tett ki a 2001. évi zárás szerint (össztőkehányad: 9,4 %), 5,6 %-ot a 2002. évi zárás szerint (össztőkehányad: 9,4 %). 2001 júniusában, a megmentési támogatás jóváhagyása előtt a sajáttőkehányad [...] (6) %-ra csökkent (össztőkehányad: [...] %).
(11)
Berlin tartomány a tőkeinjekció előtt 2001. augusztusában a BGB tulajdonrészeinek 56,6 %-át, most mintegy 81 %-át tartja kezében. További hányadtulajdonosok kereken 11 %-kal a Norddeutsche Landesbank (NordLB) és a Gothaer Finanzholding AG mintegy 2 %-kal. A tulajdonrészek kb. 6 %-a szórványtulajdonban van.
(12)
A BGB-Konszern, mint a legnagyobb, szintén a bankszektorban működő leányvállalatokat, illetve részkonszerneket, magába foglalja a Landesbank Berlin-t („LBB”) és a Berlin-Hannoversche Hypothekenbank AG-t („BerlinHyp”). Az LBB egy közjogi intézmény, melyben a BGB 75,01 %-os, szokásostól eltérő, csendestársi részesedéssel bír. Az érvényben lévő eredménybefizetési szerződés alapján a BGB gazdaságilag 100 %-os hányadtulajdonosnak tekintendő. A BerlinHyp-ben, mely az ingatlanfinanszírozási üzletágban tevékenykedik, a BGB a részvények 89,9 %-val rendelkezik.
(13)
Jelenleg a konszernhez tartozik még az IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft („IBAG”) részkonszern is, mely az ingatlanszolgáltatási üzletágban tevékenykedik, amit a múltban az Immobilien und Baumanagement der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBG”) folytatott. Ezenkívül a BGB közvetlenül vagy közvetetten különféle egyéb belföldi vagy külföldi vállalkozásokat ellenőriz, illetve ellenőrzött, ilyenek pl. a Weberbank, az Allgemeine Privatkundenbank AG („Allbank”, mely időközben eladásra került), a BGB Ireland, a BGB UK, a BG Polska (a retail üzletág és az „Inteligo” internetüzletág időközben eladásra került, a fennmaradó „burok” felszámolása pedig elkezdődött), valamint a cseh Zivnostenská Banka a.s. (mely időközben eladásra került).
(14)
A BGB fő üzletága a két márka, a „Berliner Sparkasse” és a „Berliner Bank” lakossági és vállalati üzletága (retail banking). Egyik esetében sem jogilag önálló leányvállalatról van szó, hanem márkákról, illetve fiókokról. 2003. július 1-óta a „Berliner Bank”, mint ahogy a „Berliner Sparkasse” már régebb óta, az LBB. (7)-hez tartozik. A vállalati ügyfelek esetében túlnyomórészt a régió kis- és középvállalkozásairól van szó.
(15)
A retail banking, az ingatlanfinanszírozási és az ingatlanszolgáltatási üzletágak mellett a BGB, illetve leányvállalatai a tőkepiaci üzletágban (pénz- és értékpapírügyletek) és a felszámolandó, illetve erősen csökkentendő nagy-/külföldi vállalatok (pl. projekt- és exportfinanszírozás) és állami vállalatok (hitelnyújtás) szegmensében folytatnak tevékenységet. Az investment banking területén folytatott tevékenységek csupán részvény- és kötvénykibocsátásokra terjedtek ki viszonylag kis terjedelemben és a jövőben nem fognak többé önálló szerepet betölteni. Földrajzilag a BGB tevékenysége Berlin térségére és Brandenburg tartományra összpontosul, különösen a retail banking vonatkozásában. Az ingatlanfinanszírozási üzletágban azonban például országos, a tőkepiaci üzletágban pedig ezen túlmenően nemzetközi szinten is tevékenykedik.
(16)
A berlini nagytérségben a BGB a retail banking területén az egyes szegmensekben kb. 20 %-tól több, mint 50 %-ig terjedő részesedésekkel piacvezető (8). Egyes adatok szerint 2002. évben a lakossági üzletágban az első zsírószámla-kapcsolaton mérve részesedése, illetve piaci behatolása 48 % (9). Az egész Németországra kiterjedő ingatlanfinanszírozási üzletág (az összes jelzálogkölcsön) tekintetében a BGB a bejelentés adatai szerint 2000. évben kereken 5 %-os részesedéssel a harmadik helyet foglalta el. Aktuálisabb információk szerint ez a helyezést már nem, illetve többé már nem éri el (10). A BGB 2001. december 31-én meglévő 33 Mrd EUR összegű jelzálogállományának több mint 90 %-a Németországban volt, a maradék külföldi ingatlanfinanszírozáshoz kapcsolódott. A többi területen a BGB sem Németországon belül, sem pedig nemzetközileg nem tartozik a vezető bankokhoz. A piacokon vagy piaci szegmensekben való konkrét részesedésekkel kapcsolatban ezekre vonatkozólag nem állnak adatok rendelkezésre.
(17)
A BGB 2001. évben nyilvánosan napvilágra került nehézségei mindenekelőtt az ingatlanszolgáltatási üzletágban gyökereznek, de az ingatlanfinanszírozáséban is. A 90-es évek során az IBG leányvállalat által folytatott ingatlanszolgáltatási üzletág lényeges összetevői a befektetési alap üzletág és a projektfejlesztés, illetve építtető üzletág voltak. Az IBG-ben - melyet a 90-es évek elején az LBB leányvállalataként alapítottak - részt vevő hányadtulajdonosok a 90-es évek közepe és vége között: először is maga a BGB AG (10 %), a Berliner Bank AG (30 %), az LBB (30 %) és a Berlin Hyp (30 %). A Berliner Bank AG-nak a BGB-vel való összeolvadása után ez utóbbinak jutottak a Berliner Bank IBG-ben lévő tulajdonrészei. A tulajdonosi szerkezet ma a következőképp néz ki: 40 % BGB, 30 % LBB és 30 % Berlin Hyp.
(18)
Az IBG 2000-ig növekvő mértékben bocsátott ki ingatlanbefektetési alapokat Ennek során a befektetőknek széles körű garanciákat, mindenekelőtt sok éves bérleti, osztalékfizetési, valamint újjáépítési garanciákat nyújtottak. Az új alapok kihelyezéséhez új ingatlanokat szereztek meg, illetve hoztak létre. A garanciáknak a továbbra is magas, illetve még tovább növekvő ingatlanértékek iránti várakozás szolgált alapul, mely a Berlinben és az új tartományokban valójában erősen csökkenő árak és bérletek mellett a kockázatok halmozódásához vezetett.
(19)
Amikor ezek a problémák a 2000. év folyamán elkezdtek felszínre kerülni, a BGB szemügyre vette az IGB fő üzletágának értékesítését. 2000 decemberében ezért az IGB üzletének fő részét átvitték az újonnan alapított IBAG-ra, a 2000. december 31-ig az IBG és leányvállalatai által okozott „régi” kockázatok és kötelezettségek kivételével, melyek az újonnan alapított LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH-ra („LPFV”) szálltak át. Az IBAG eladását célzó tervek azonban félresikerültek. Ma mind az IBAG, mind az LPFV 100 %-os BGB-tulajdonban van. Az IGB-n belül csak marginális tevékenységek maradtak.
(20)
További ebben az időszakban fellépő problémák sújtották az ingatlanfinanszírozási üzletágat, melyben elsősorban a BerlinHyp, de az LBB és maga a BGB is tevékenykedett. Az üzletág nagyobb, főként ipari szektorban megvalósítandó ingatlanprojektek finanszírozásához szükséges hitelek nyújtását foglalja magában, nem terjed ki azonban olyan magáningatlanok finanszírozásához szükséges jelzáloghitelek nyújtására, melyek a retail banking ügykörébe esnek. Az ingatlanfinanszírozási üzletágban az ingatlanpiac lecsillapodásával együttjáró nehézségek mindenekelőtt az addigi elégtelen kockázatmegelőzésből erednek.
(21)
2001. év első felében a BGB súlyos válságba került. Ennek okai különösen az ingatlanfinanszírozási üzletág bajba jutott hitelei, valamint az IBG/IBAG/LPFV-nél a befektetési alap ügyletekben felhalmozódó garanciális kötelezettségek voltak, melyek a 2000. évi zárlatban mintegy 1 milliárd EUR összegű céltartalék-képzéshez vezettek, és a folyamatban lévő építtetői projektekhez értékhelyesbítések, az ingatlanfinanszírozási üzletágon belül pedig a kockázatmegelőzés növelésének szükségességét váltották ki. Májusban ezáltal a BGB szavatoló saját forrásai a törvény által előírt 8 %-os tőkemegfelelési mutató alá csökkentek. A finanszírozási hiányt, melyet pótolni kellett, hogy el lehessen érni az 5,0 %-os sajáttőke-együtthatót és lehetővé lehessen tenni a válság előtti 9,7 %-os tőkemegfelelési mutatóhoz való visszatérést, akkor mintegy 2 milliárd EUR összegűre becsülték. Berlin tartomány 2001 májusában egy szándéknyilatkozattal egy a Tartomány által nyújtandó, ehhez szükséges összegű tőkefolyósítást ígért. E megmentési támogatás a Bizottság általi jóváhagyása után a BGB 2001 augusztusában pontosan 2 milliárd EUR összegű tőkeinjekcióban részesült: 1,755 milliárd EUR Berlin tartománytól, 166 millió EUR a NordLB-tól, 16 millió EUR a Pariontól (Gothaer Finanzholding AG) és 63 millió EUR kisrészvényesektől.
(22)
A következő hónapokban azonban további kockázatokat fedeztek fel, mindenekelőtt az IBAG/IBG/LPFV ingatlanszolgáltatási üzletágában. Fennállt a veszély, hogy a BGB tőkéje újból a minimálisan szükséges fizetőképességi mutató alá fog esni. Ezek a kockázatok újból érintették a befektetési alap üzletághoz kapcsolódó garanciavállalási kötelezettségeket, valamint azon ingatlanértékek csökkenő értékét, melyek újabb befektetési alapok későbbi kihelyezéséhez kerültek megvételre („tartalékingatlanok”). A meglévő eredménybefizetési szerződések, pártfogói nyilatkozatok, valamint hitelek konszernen belüli összefonódása miatt a BGB a Németország által előterjesztett információk szerint ezen kockázatok túlnyomó részéért felelős.
(23)
2001 novemberében az akkori Hitelügyi Szövetségi Felügyelet (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen, BAKred, ma BAFin) (11) a BGB-t ideiglenes bezárással fenyegette, amennyiben 2001 végéig nem teszi meg az ezen kockázatok lefedéséhez szükséges intézkedéseket. Ezért 2001. december 20-án Berlin tartomány, a BGB, az LBB és a Berlin Hyp, az IBAG, az IBG és az LPFV egy elvi megállapodást írta alá, ezen kockázatok átfogó garanciákkal és kezességvállalásokkal történő lefedéséről. Az elvi megállapodást a 2002. április 16-án véglegesített részletes megállapodás váltotta fel. Az ezzel a megállapodással vállalt garanciákat „kockázatlefedésnek” nevezzük, és a továbbiakban írjuk le részletesen.
(24)
A támogatási intézkedések részét képezik az eredetileg 2002. januárjában előterjesztett, és a vizsgálati eljárás során utoljára 2004. januárjában átdolgozott szerkezetátalakítási tervnek, mely a BGB-konszern üzleti tevékenységének jelentős csökkentését és a Berlin térségi lakossági és vállalati üzletágra való koncentrációt irányozza elő. Emellett - mindig kisebb mértékben - folytatni kell a tőkepiaci, valamint az ingatlanfinanszírozási üzleti tevékenységet (lásd az alábbi oldalakon a 172. pontot). Más területeket, mint a nagy-/külföldi vállalatok üzletágát, beleértve a Structured Finance-t és Mergers & Acquisitions számára végzett tanácsadási tevékenységet, fel kell számolni, másokat pedig, mint az állami vállalatok üzletágát is, erőteljesen csökkenteni kell. Eredetileg úgy tervezték, hogy az ingatlanszolgáltatási üzletágat is folytatják. Németország azonban az eljárás korai stádiumában már ígéretet tett, hogy gondoskodni fog ennek az üzletágnak a leválasztásáról és Berlin tartománynak való eladásáról (lásd a 277. pontot). Németország időközben azt is megígérte, hogy a BGB berlini lakossági piacon lévő nagyon erős részesedésének csökkentése céljából a Berliner Bank eladásra kerül.
(25)
Amint már a fentiekben bővebben kifejtettük, Berlin tartománynak a BGB-ben lévő tulajdonrészei eladásra kell, hogy kerüljenek. A Bizottság kapott egy erre vonatkozó ígéretet. A BerlinHyp a BGB privatizációjának keretében ezzel együtt vagy külön eladásra kell, hogy kerüljön (lásd a 285. pontot). Ezenkívül az IBB-t ki kell választani a BGB-ből, és az IBB-céltartalékot (az egykori Wohnungsbau-Kreditanstalt - „WBK”, fentiekben már említett, annak idején az LBB-re átvitt tőkéjét) - amennyiben ennek következtében 2004. január 1-i fordulónappal a sajáttőkehányad nem csökken 6,0 % alá, illetve az össztőkehányad 9,7 % alá - vissza kell fizetni Berlin tartománynak (lásd a 279. pontot).
(26)
Egyrészt a 2002. január 28-án bejelentett szerkezetátalakítási támogatásoknál a Bizottság 2001 (12) július 25-i jóváhagyása után Berlin tartomány által 2001. augusztusában megmentési támogatásként nyújtott, 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekcióról van szó, melyet a BGB-nek hosszú távú szerkezetátalakítási támogatásként kell megkapnia.
(27)
Másrészt a fent említett kockázatlefedésről van szó, melynek rendelkezésre bocsátásáról 2001 decemberében Berlin tartomány, a BGB, az LBB, a BerlinHyp, az IBAG, az IBG és az LPVF között elvi megállapodás jött létre, amit a 2002. április 16-án létrejött részletes megállapodással módosítottak, egészítettek ki és helyettesítettek. Ez a következő garanciákat, mentesítéseket, valamint teljesítésátvállalásokat és kezességvállalásokat foglalja magába, melyeket Berlin tartomány 30 éves időtartamra nyújt az IBAG, IBG és LPFV leányvállalatok ingatlanszolgáltatási üzletágából származó kockázatok lefedésére:
-
Hitelgaranciák: Garanciák a BGB, az LBB és a BerlinHyp számára a szerződés szerinti kamatok és törlesztések teljesítésére vonatkozóan olyan hitelekhez, melyeket ezek a vállalatok az IBAG-nak vagy az IBG-nek, illetve ezek leányvállalatainak és bizonyos további társaságoknak 2001. december 31-ig nyújtottak. Az érintett társaságok és hitelviszonyok a részletes megállapodás mellékleteinek végén kerültek felsorolásra. Bizonyos hitelgaranciákra vonatkozó korlátozások, valamint egyértelmű kivételek („negatív lista”) szintén a részletes megállapodásban kerültek szabályozásra.
-
Könyv szerinti értékre nyújtott garanciák: Az IBAG és az IBG számára, valamint a csoport bizonyos más társaságai, főként a nevezett vállalatok közvetlen és közvetett leányvállalatai számára nyújtott garanciák, a mindenkori, aláírt mérlegben aktivált tételek egyes vagyontárgyainak értékállóságára vonatkozólag, bizonyos megjelölt vagyontárgyak kivételével, mint az immateriális javak, pénztárkészletek, a Szövetségi Jegybanknál és hitelintézeteknél fennálló követelések vagy időbeli elhatárolások. A könyv szerinti értékre nyújtott garanciákra vonatkozó korlátozásokat és kivételeket is a részletes megállapodás („negatív lista”) szabályozza.
-
Teljesítésátvállalás az LPFV-vel szemben: Az LPFV mentesítése az IBG és ennek korábbi leányvállalatai, a Bavaria, az Arwobau, valamint az Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBV”) egykori ingatlanüzleteiből származó kötelezettségek alól - amennyiben ezek egy 100 millió EUR összeget (önfenntartás) meghaladnak - teljesítésátvállalás formájában. A teljesítésátvállalás nem vonatkozik azon kötelezettségekre, melyek 2000. december 31. utáni alapkihelyezésekkel vagy az IBAG részletes megállapodásban leírt újonnan kötött üzleteivel állnak kapcsolatban.
-
A BGB patronizálás alóli mentesítése: A BGB mentesítése minden patronizálási kötelezettség alól, melyet 1998. december 31-ig az IBG, az IBV és a Bavaria számára vállalt. Ez a mentesítés sem vonatkozik azon kötelezettségekre, melyek 2000. december 31. utáni alapkihelyezésekkel vagy az IBAG részletes megállapodásban leírt újonnan kötött üzleteivel állnak kapcsolatban.
(28)
A részletes megállapodás 45. cikkében a legnagyobb összeget, mely e kötelezettségekből kifolyólag Berlin tartomány számára adódhat, 21,6 milliárd EUR-ban számszerűsíti. A 45. cikk szerint itt a lefedett kockázatok többszöri nyilvántartásba vételétől megtisztított elméleti névleges értékéről van szó. Az elvi megállapodásban még 35,34 milliárd EUR-t adtak meg, mert a fent nevezett garanciák felügyeletjogi megfontolásokból részben ugyanazokat a kockázatokat fedik le. Amint a részletes megállapodás 45. cikke kifejti, a Tartomány például egy harmadik hitelező bérleti garanciából származó követeléséhez egyrészt az LPFV-vel szembeni teljesítésátvállalásból, másrészt a patronizálás alóli mentesítésből kifolyólag is vállalhat kezességet. A részletes megállapodás azonban azt is szabályozza, hogy a Tartomány ilyen esetekben az adott kockázatokhoz mindenkor csak egy alkalommal vállal kezességet. Így az elméleti maximális összeget meg lehetett tisztítani az ilyen többszöri nyilvántartásba-vételektől és 21,6 milliárd EUR-ban lehetett meghatározni. Ebből a 21,6 milliárd EUR-ból a Németország által előterjesztett előzetes számítások alapján az LPFV mentesítése teszi ki a legnagyobb összeget (mintegy [...], melyből [...] EUR jut az LPFV-nek a bérleti és osztalékfizetési garanciákból származó kötelezettségek alól történő mentesítésére, és [...] EUR az úgynevezett épület-újjáépítési garanciákból származó kockázatoktól való mentesítésre).
(29)
Ezen elméleti maximális összeghez persze az összes kockázat teljes materializálása szolgál kiindulási alapul. Az LPFV-nek a bérleti garanciáktól való mentesítésére vonatkozóan (melynek maximális összege: [...] EUR) ez például azt jelenti, hogy 2025-ig az összes bérlet teljes mértékben megszűnne, az LPFV-nek az újjáépítési garanciáktól való mentesítésére vonatkozólag ([...] EUR) pedig tartalmazza az összes épülethez és külső építményhez a teljes helyreállítási költségek tételét. Egy 100 %-os bérletkiesés és az összes épület lebontása és újjáépítése azonban még nagyon pesszimista feltételezések szerint sem reális. A 45. cikkben ezért az is kifejtésre kerül, hogy az ismeretek jelenlegi állása szerint és a jelentős gazdasági kockázatok alapos vizsgálata alapján a valószínű igénybevétel végül lényegesen kisebb lesz. Eszerint a tényleges kockázat optimista szemmel nézve („best-case szcenárium”) 2,7 milliárd EUR, „alapesetben” („base-case szcenárium”) 3,7 milliárd EUR és pesszimista szemmel nézve 6,1 milliárd EUR (úgynevezett „worst-case szcenarium”) lesz. Azokat a feltevéseket, melyek e becsült értékeket eredményezik, az eljárás során közölték (lásd a 138. pontot).
(30)
A részletes megállapodás a garancianyújtások minimalizálásához előirányozza továbbá azt a lehetőséget, hogy a Tartomány a részletes megállapodás szerződés szerinti teljes vagy részbeni menedzserlésével egy harmadik személyt bíz meg. A Tartomány élt ezzel a lehetőséggel és megalapította a kizárólagos tulajdonát képező „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH”-t, mely e tevékenységet 2003 januárja óta végzi a tartomány megbízásából. Ezenkívül a részletes megállapodás a tartomány számára 15 üzleti évnyi időtartamra előirányoz egy kezességi jutalékot és egy utófizetési jogot. Eszerint a tartomány a BGB-től egy évi fix, 15 millió EUR összegű kezességi jutalékot kap 2011-ig bezárólag, mely 2012-től a kockázatlefedés fennmaradó időtartamára kölcsönös egyetértéssel módosítható. Ezenkívül a BGB, amennyiben egy üzleti év egy vagy több hónapjában eléri a szavatoló sajáttőke 12,5 %-os teljes hányadát és egy 7 %-os sajáttőkehányadot, az egyébként keletkező évi többletének 15 %-át megfizeti Berlin tartománynak.
(31)
A szenátusnak a Bankgesellschaft Berlin AG és néhány leányvállalatának ingatlanszolgáltatási üzletágából adódó kockázatokhoz tartományi garancia vállalására való felhatalmazásáról szóló törvény (13) szabályozza, hogy Berlin tartomány BGB-ben lévő tulajdonrészeit Berlin tartomány számára ésszerű feltételek között a lehető leggyorsabban értékesíteni kell és hogy, a BGB tulajdonosi szerkezetének újrarendezésével kapcsolatban az Investitionsbank Berlin (IBB) mint önálló közjogi fejlesztési bank a BGB-ből ki kell, hogy váljon (ehhez bővebben lásd az alábbiakat).
(32)
Az eljárás megindításáról szóló határozatában (14) a Bizottság utalt továbbá egy fontos tényre, melyet az eredeti szerkezetátalakítási tervben nem vettek figyelembe. 1992 végén a WBK, teljes vagyonával együtt átruházásra került az LBB-re; ezzel egyidejűleg a WBK összes kötelessége átszállt az akkor újonnan alapított IBB-re. Ezzel az átruházással az LBB szavatoló saját tőkéje mintegy 1,9 Mrd. DEM-mel emelkedett. AZ LBB 1995-től kezdődően átlagosan 0,25 %-os visszatérítést fizetett a mindenkor igénybe vett összeg után. Ennek a visszatérítésnek a piacgazdaságban működő finanszírozó alapelvével való összeegyeztethetőségével kapcsolatban felmerülő kétségek alapján a Bizottság 2002. júliusában megindította a C 48/2002 sz. eljárást (15). Amennyiben a Bizottság arra a következtetésre jutna, hogy a fizetett visszatérítés nem összeegyeztethető a piacgazdaságban működő finanszírozó alapelvével, a fizetett visszatérítés és egy ilyen befektetés szokásos piaci tőkehozama közti különbözet az EK-Szerződés megfelelőségi szabványában foglalt követelmények nem teljesülése esetén egy a közös piaccal összeférhetetlen támogatást valósít meg, melyet az LBB-nek vissza kell fizetnie Berlin tartomány részére.
(33)
Egy visszakövetelés lehetősége jelentős kockázatot jelent a szerkezetátalakítási terv kilátásaira nézve a helyreállítandó jövedelmezőség szempontjából. A Bizottság ezért az eljárás megindításáról szóló határozatban felszólította Németországot, hogy találjon erre egy megfelelő megoldást, és tudomásul vette, hogy Németország dolgozik egy ilyen megoldáson.
(34)
Ezen okból kifolyólag Berlin tartomány és a BGB között 2002. december 23-án létrejött a Berlin tartománynak az Európai Bizottság C48/2002 sz. - Landesbank Berlin - Girozentrale - támogatásvizsgálati eljárásából következő visszafizetési igényeinek kezeléséről szóló megállapodás („visszafizetési megállapodás”).
(35)
Ez a megállapodás arra az esetre, ha a Bizottság a visszafizetésről határozna, szabályozza, hogy Berlin tartomány kötelezettséget vállal, hogy az LBB-be betétként oly mértékű szanálási pótfizetést teljesít, amekkora szükséges annak elkerüléséhez, hogy a tőkehányadok az LBB-nél és/vagy a BGB-konszernnél a kilátásba helyezett visszafizetési kötelezettség miatt a megállapodásban megnevezett értékek alá csökkenjenek. A visszafizetési megállapodásban megnevezett minimális tőkehányadok 9,7 % (tőkemegfelelési mutató) és 6 % (sajáttőkehányad). Ez a megállapodás felfüggesztő feltételhez kötött, ha a Bizottság ezt a támogatást engedélyezi.
(36)
Bár erre az intézkedésre az eljárás megindításáról szóló határozat időpontjában még nem került sor és ezért nem képezte részét a szerkezetátalakítási tervnek, a Bizottság lehetséges visszafizetési határozata miatt fennálló, a bank jövedelmezőségi kilátásait veszélyeztető kockázatok az eljárás megindításáról szóló határozatban egy, az eljáráshoz figyelembe veendő tényezőként megemlítésre kerültek. A visszafizetési megállapodás végül azért jött létre, hogy ezen aggályok számításba vételre kerüljenek. Mivel ez az intézkedés a szerkezetátalakítás sikeréhez elengedhetetlen, a Bizottság célszerűnek tartja a visszafizetésről szóló megállapodást - miután az erre vonatkozóan meghatározhatja a támogatási összeg maximumát - a többi támogatási intézkedéssel együtt elbírálni.
(37)
A Bizottság az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti formális vizsgálati eljárás megindításáról hozott határozatában a vizsgálandó intézkedéseket előzetesen az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése és az EGT-megállapodás 61. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatásokként sorolta be, mivel azokat állami forrásokból nyújtották és a vállalat pénzügyi helyzetének javításával alkalmasak arra, hogy más tagállamokból származó versenytársak gazdasági helyzetére befolyást gyakoroljanak (16), és ezzel a versenyt torzítsák vagy a verseny torzítását helyezzék kilátásba, és a tagállamok közti kereskedelmet akadályozzák.
(38)
A Bizottság előzetes megítélése alapján arra a megállapításra jutott, hogy a támogatások a nehéz helyzetbe került vállalatok megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatások elbírálásához meghatározott közösségi iránymutatások (17) (a továbbiakban „iránymutatások”) alapján értékelhetők, és sem az EK-Szerződés egyéb összeférhetőségre vonatkozó előírásai sem pedig egyéb közösségi iránymutatások nem alkalmazhatók. A Bizottság egyetértett Németország azon véleményével, hogy a BGB esetében az iránymutatások 2.1. szakasza értelmében nehéz helyzetben lévő vállalatról van szó. A támogatási intézkedéseknek a közös piaccal való összeegyeztethetőségével kapcsolatban azonban súlyos kételyek álltak fent.
(39)
Az iránymutatások 31-34. pontjai szerint a Bizottság minden egyes támogatáshoz megvizsgál egy szerkezetátalakítási tervet a tekintetben, hogy az alkalmas-e reális feltevések alapján megfelelő határidőn belül a vállalat hosszú távú jövedelmezőségét újra helyreállítani.
(40)
A Bizottság az eredetileg benyújtott szerkezetátalakítási tervben mindenekelőtt azt hiányolta, hogy az investment bankinghoz a jövőbeli piaci stratégiákat nem fejtették ki. Továbbá a Bizottság kérte az ingatlanüzletághoz készült jövőbeli stratégia keretén belül az ingatlanszolgáltatatási üzletágban tevékenykedő leányvállalat, az IBAG felszámolása és további fenntartása közti költségkülönbözet pontosabb meghatározását.
(41)
A Bizottság kétségbe vonta, hogy az eredeti szerkezetátalakítási tervben lévő piacra vonatkozó feltételezések és a kereslet-kínálat alakulására vonatkozó előrejelzések elég pontosak ahhoz, hogy a javasolt szerkezetátalakítási intézkedések sikerének kilátásaira vonatkozólag végkövetkeztetéseket lehessen levonni. Nehezen volt felismerhető, hogy a szerkezetátalakítási intézkedések melyik piaci feltételezéseken alapultak.
(42)
A Bizottság továbbá megállapította, hogy a vállalat múltbéli nehézségeinek okaira vonatkozólag Németország által megadott információk viszonylag felületesek voltak. A következő három okot említette: a) bajba került hitelek, b) az ingatlanbefektetési alapok üzletágában széles körű garanciák nyújtása és c) a szisztematikus kockázatcontrolling túl kései (1999) bevezetése és lassú átültetése a gyakorlatba. A megadott információk főként a pénzügyi nehézségek egy összefoglalását ismertették. E nehézségeknek azonban csak egy valós okát határozták meg, a konszern- és vállalatvezetési szerkezetek hatékonyságának hiányát, ezen belül egy nem működő kockázatcontrollingot. E szerkezeteknek és a vállalatvezetés konkrét mulasztásainak, ezen belül az állami tulajdon hatásainak beható elemzése azonban hiányzott. A Bizottság azonban egy ilyen elemzést szükségesnek tart ahhoz, hogy megítélhesse a BGB szerkezetátalakításának kilátásait. A Bizottságnak ezért kételyei voltak azzal kapcsolatban, hogy a szerkezetátalakítási tervben a BGB nehézségeinek okait elegendő módon ismerték fel és dolgozták ki. Felkérte ezért Németországot, hogy nyújtson be egy beható elemzést a múltbéli mulasztásokról, valamint a jövőbeli kilátásokról és problémákról a konszernszerkezetek, a vállalatvezetési és felügyeleti módszerek, az ellenőrzési és beszámolási koncepciók, valamint a kereskedelmi alapokon nyugvó döntési folyamatok bevezetésének technikái tekintetében.
(43)
A lehetséges privatizációra vonatkozólag Németország említést tett a potenciális pályázókkal folytatott tárgyalásokról, de nem adott meg semmi részletet, például a lefolytatni kívánt eljárásokról, feltételekről vagy más fontos tényezőkről. A Bizottság ezért feltette a kérdést, hogy egy privatizáció - teljes egészében vagy részben - komolyan mérlegelés tárgyává vált-e és hogy adott esetben biztosított-e, hogy az egy nyílt, átlátlható és diszkriminációtól mentes eljárás keretében valósuljon meg.
(44)
Az értesítésben eredetileg megadott közel 7 %-os céltőkehozamok tekintetében a Bizottság először is azt vonta kétségbe, hogy ezek ténylegesen elérhetők, különösen figyelembe véve a konszern problematikus intézmény- és vállalatvezetési szerkezetét, a homályos piaci feltevéseket, melyeken a szerkezetátalakítási intézkedések alapultak, valamint a problematikus ingatlanüzletág továbbfolytatását. Még akkor is, ha a megcélzott közel 7 %-os hozamokat elérnék, a Bizottságnak másodsorban azzal kapcsolatban merültek fel kétségei, hogy a befektetett tőkének ez a kamathozama elegendő-e ahhoz, hogy az a piacgazdaságban működő finanszírozó alapelvével összeegyeztethető legyen.
(45)
Ezenkívül a Bizottság arra hívta fel a figyelmet, hogy az LBB-eljárásból következő visszakövetelés lehetősége a szerkezetátalakítási terv sikerének kilátásaira nézve jelentős kockázatot jelent, ezért a vizsgálat megindításáról szóló határozatában arra kérte fel Németországot, hogy dolgozzon ki javaslatokat a megoldásra.
(46)
Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt kivételszabály azon feltétel függvénye, hogy a támogatások a kereskedelmi feltételeket nem változtathatják meg oly módon, mely a közös érdekkel ütközik. Az iránymutatások 35-39. pontjai rögzítik, hogy intézkedéseket kell foganatosítani annak érdekében, hogy a támogatások versenytársakra gyakorolt hátrányos hatásai lehetőség szerint csökkenjenek. Szokásos módon ez a feltétel a vállalat releváns termékpiacon való jelenlétének korlátozásával vagy csökkentésével, gyártóberendezések vagy leányvállalatok értékesítésével, tevékenységek leépítésével valósul meg. A korlátozásnak vagy csökkentésnek arányban kell állnia a támogatással okozott torzító hatásokkal és különösen a vállalatnak a piacán vagy piacain lévő viszonylagos súlyával.
(47)
Mindent összevetve az eredetileg javasolt ellenszolgáltatások, illetve kompenzációs intézkedések, mint a jelentősebb részesedések értékesítése, a pénz- és értékpapírügyletek, a Dept Finance üzletág, az ingatlanüzletág, a fiókok számának, a létszám és az állami vállalatok üzletágának csökkentése, valamint székhelyek és a külföldi és nagyvállalati ügyfelekkel folytatott üzletek felszámolása, a BGB mérlegfőösszegének 26 %-os csökkenéséhez (190 milliárd EUR-ról 140 milliárd EUR-ra) kellene, hogy vezessenek. A kompenzációs intézkedések és a BGB vagyonára és foglalkoztatási helyzetére gyakorolt, célul kitűzött hatásokhoz való mindenkori hozzájárulásuk részben homályos leírása alapján a Bizottság számára lehetetlen volt megítélni, hogy ez a teljes hatás reálisan elérhető lehetne-e, és hogyan hatnának az intézkedések a BGB jövőbeli pozíciójára a Németország határain belüli piacokon vagy szegmensekben. A Bizottságnak ezért részletes információkra volt szüksége minden intézkedés vagyonra, foglalkoztatási helyzetre és a BGB jövőbeli piaci és szegmenspozícióira gyakorolt hatásáról.
(48)
Még akkor is, ha fent felvázolt teljes csökkentő hatás (a mérlegfőösszeg 26 %-os vagy 50 milliárd EUR összegű csökkenése) megvalósulna, a Bizottság kérdésesnek tartja, hogy ez a csökkenés a jelentős támogatási összegre és a Bizottságnak a bankok számára nyújtott szerkezetátalakítási támogatásokhoz alkalmazott gyakorlatára (18) tekintettel elegendő-e. Ezen összefüggésben a Bizottság a törvény által előírt minimális tőkehányadot egy lehetséges tájékozódási pontként nevezte meg az ellenszolgáltatások alkalmasságának megítéléséhez, mivel egy bank alultőkésítése esetén ennek üzletvolumenét megfelelő módon csökkentenie kell (1 milliárd EUR összegű alultőkésítés és a törvény által előírt, 4 %-os minimális sajáttőkehányad alapulvétele esetén ennek következtében a kockázat szerint súlyozott aktíváknak elméletileg 25 milliárd EUR összegig történő lecsökkentésére van szükség). Ezek a „célszerűségi csökkentések” a piactorzítás fokához és az ezért szükséges kompenzációs intézkedésekhez körülbelüli kiindulási alapul szolgálhatnának. Ezen megfontolások szerint a Berlin tartomány által 2001 nyarán végrehajtott 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekció maga a vagyonértékek maximum 44 milliárd EUR összegű elméleti csökkentésének felelne meg. A Bizottság mindenesetre felhívta a figyelmet, hogy ez a kiindulási pont nem alkalmazható „mechanikusan”, hanem belátás szerint játékteret kínál a speciális körülmények figyelembevételéhez, például olyan tényezőkhöz, melyek a bank fennmaradásához és jövedelmezőségéhez fontosak.
(49)
Amikor a tőkeinjekció után új kockázatok kerültek a napvilágra, félő volt, hogy a fizetőképességi mutatók újra elégtelenné válnak. Az ismételt tőkeinjekció elkerülése végett Berlin tartomány megoldásként a kockázatlefedés segítségével az általános garanciák mellett döntött. Ennek következtében a garanciáknak hasonló hatása van, mint egy tőkeinjekciónak. A kockázatlefedés tekintetében a probléma azonban abban állt, hogy a támogatási összeg, melyet végülis nyújtani fognak, nem került egyértelműen meghatározásra. A névleges, elméleti maximális összeg, melyet a részletes megállapodás 45. cikkében említenek meg, 35,34 milliárd EUR összeget tesz ki. A többszörös kockázatlefedés leszámításával, a maximális összeg 21,6 milliárd EUR összeget tesz ki. Ez azonban még mindig csak egy névleges érték, tehát az összes kockázat teljes materializálásából indulunk ki, amely nem valószínű (részletesebben lásd a fentieket). Ennek következtében a Bizottságnak óvatosságból az egyetlen rendelkezésre álló maximális határértékkel, azaz a 35,34 milliárd EUR-val kellene dolgoznia. Mivel azonban ez az összeg előreláthatólag nem valósulna meg, túlzás lenne azt a szükséges kompenzációs intézkedések meghatározásához alapul venni. A Bizottság számára ezért lehetetlen volt megítélni, hogy a felajánlott kompenzációs intézkedések a támogatási összeg tekintetében elegendőek lennének-e. A Bizottságnak egyébiránt kétségei támadtak afelől, hogy a kompenzációs intézkedések még a Best-Case-forgatókönyvek esetén is, a tőkeinjekciót kiegészítő mintegy 3 milliárd EUR összegben realizált támogatásokkal, elegendőek-e a fent leírt körülbelüli kiindulási pont szerint. Ezenkívül a szerkezetátalakítások során szerzett tapasztalatok azt jelzik, hogy a Best-Case-forgatókönyvek ritkán valósulnak meg.
(50)
A Bizottság jelezte, hogy a BGB helyi és regionális szinten a lakossági üzletágban elért rendkívül erős piaci pozícióját a kompenzációs intézkedések alkalmasságának végső értékelésénél figyelembe kell venni. Elegendő információk hiányában azonban a Bizottságnak nem állt módjában a csökkentési intézkedéseknek az egyes piacokra vagy szakterületekre gyakorolt hatását megbecsülni. A lakossági és vállalati üzletágban a Weberbank és az Allbank tervezett értékesítésével célul kitűzött csökkentés azonban viszonylag kevésnek tűnik, és lehetséges, hogy a támogatás versenytorzító hatását nem mérsékelné kellőképpen. Figyelembe véve a tényt, hogy a BGB nem tűnt az ingatlanüzletág jelentéktelen piaci résztvevőjének, a Bizottság feltette még a kérdést, hogy a vonatkozó tervezett csökkentési intézkedések ebben az összefüggésben is elegendőek-e.
(51)
Mindent összegezve a Bizottság számára fontos információk hiányoztak a javasolt kompenzációs intézkedések hatásainak megfelelő és kellőképp részletezett elbírálásához. A rendelkezésre álló tények alapján ezért komoly kétségei voltak afelől, hogy a tervezett csökkentési intézkedések elegendőek-e ahhoz, hogy e nagyon magas támogatási volumen - melynek pontos összege vagy maximális értéke nem is volt megállapítható - versenytorzító hatásait mérsékeljék. Ezen összefüggésben a BGB-nek mindenekelőtt a lakossági üzletágban meglévő erős, főként helyi és regionális piaci pozícióját is figyelembe kellett venni.
(52)
Az iránymutatások 40. és 41. pontja szerint a támogatásnak a szerkezetátalakításhoz feltétlenül szükséges minimális mértékre kell korlátozódnia, úgy, hogy a vállalat ne juthasson olyan többletlikviditáshoz, melyet agresszív és piactorzító magatartásra vagy akár terjeszkedésre használhatna fel. Az iránymutatások azt is kimondják, hogy a támogatásban részesülő vállalattól elvárt, hogy saját eszközeiből, vagyonértékek értékesítése által is, ha ezek a vállalat fennmaradásához nem nélkülözhetetlenek, jelentős mértékben hozzájáruljon a szerkezetátalakítási tervhez.
(53)
A rendelkezésre álló információk alapján a Bizottság nem volt abban a helyzetben, hogy pontosan megítélhesse, hogy a támogatás - melynek összege sem volt világos - a feltétlenül szükséges minimális mértéket valósítaná-e meg, és hogy a szerkezetátalakítás folyamán például sor kerülhet-e kockázatok túlértékelésére, vagy egy többszörös kockázatlefedés tényleges kizárásához sor kerül-e ellenőrző intézkedések bevezetésére.
(54)
A Bizottság megkérdőjelezte, hogy az egy 5 %-os sajáttőkehányad és egy 9,7 %-os tőkemegfelelési mutató megmentési támogatásként előzetesen jóváhagyott elérése, valamint egy 2003-tól célul kitűzött mintegy 7,5 %-os sajáttőkehányad és mintegy 12 %-os tőkemegfelelési mutató a vállalat fennmaradásához - beleértve a hitelminősítő ügynökségek általi tartós hitelminősítést - valóban szükséges-e. Ezen összefüggésben a Bizottságnak kétségei támadtak afelől, hogy a BGB-nek a vállalat hosszú távú életképességéhez nem elengedhetetlen vagyonértékek vagy leányvállalatok értékesítése által nyújtott saját hozzájárulása még a Best-Case-forgatókönyv esetén megvalósuló magas támogatási volument tekintve is, teljesíti-e a „jelentős hozzájárulás” kritériumát. A BGB, valamint leányvállalatainak és a vele vagy velük egybeolvadt vállalatok több piacon és több szegmensben lévő erős pozíciója alapján felmerült a kérdés, hogy nem kerülhetne-e sor több, illetve nagyobb leányvállalatok/vagyonértékek értékesítésére - nem csak a kompenzáló intézkedések szempontjából, hanem jelentős, az adófizetők adójövedelmét kiegészítő saját hozzájárulásként is.
III. NÉMETORSZÁG VÉLEMÉNYE
(55)
Németország az akkoriban rendelkezésére álló szerkezetátalakítási terv alapján, mely alapelemeiben még 2003 nyarán érvényben volt és a Bizottság tanácsadóinak szakvéleményén alapult, állást foglalt az eljárás megindításával kapcsolatban és a Bizottság további eljárásban feltett kérdésére kiegészítő, az eredeti szerkezetátalakítási terven túlnyúló információkat is közölt, különösen az alábbi, a Bizottság döntéséhez mérvadó pontokhoz.
(56)
Az investment banking a jövőben nem jelent sem stratégiai fókuszpontot, sem pedig a tőkepiaci üzletág céltermékét. A tőkepiaci üzletág a magas jövedelempotenciállal rendelkező területekre koncentrál, mint a részvény-, kamat és hiteltermékekkel kapcsolatos ügyletek, és kisebb mértékben a saját kereskedelemre, és terjedelmében még tovább fog csökkenni.
(57)
Az IBAG felszámolása és folytatása közti költségkülönbözetet pontosabban meghatározták. Az összes felszámolási költség az operatív felszámolási költségekből [...] EUR és egy mérleg szerinti hiányból tevődik össze. Ez utóbbi meghatározásához elkészült egy árnyék konszernmérleg a három forgatókönyv szerint (best-case, real-case, worst-case), melyre [...] EUR összeget, [...] EUR összeget, illetve [...] EUR összeget kapunk. Folytatás esetén ezzel szemben a 2001 és 2005 közötti időszakban forgatókönyvtől függően [...] EUR-tól [...] EUR-ig terjedő összeget kapunk (base-case [...] EUR). Így az IBAG felszámolásával a folytatáshoz viszonyítva forgatókönyvtől függően [...] és [...] EUR közötti többletráfordítás keletkezik. Ezenkívül felszámolás esetén 2006-tól lemondanának egy [...] EUR összegű éves pozitív eredményhozzájárulásról.
(58)
Az ingatlan- és befektetési alap üzletágakhoz a piac alakulására vonatkozó feltevéseket is pontosabban kifejtették. 2002-ben egy kisebb mértékű, mintegy 2 %-os visszaesés után az össznémet építési volumen a Zentralverbands des deutschen Baugewerbes információi szerint 2003-ban nagyjából stagnált. A lakásépítésben nincsenek trendfordulatok (2003: kb. 1 %-os visszaesés, a 2002. évi kb. 3 %-os mínusz után), e téren keleten a lakások nagy túlkínálata miatt a visszaesés egyértelműen erősebben érződött, mint a nyugati szövetségi tartományokban. Az ipari építkezéseknél 2003. évben csak egy kismértékű, kb. 1 %-os növekedés következett be. Ezt tekintetbe véve került sor a Bavaria kapacitásainak és forgalommal szembeni elvárásainak kialakítására és egy célzottabb orientáció meghatározására. A Bavaria a jövőben mind a lakásépítésben, mind pedig az ipari üzletágban a piac kiemelt szegmensére és a lakásépítésen belüli regionálisan erősen differenciálódó fejlődések alapján Hamburg, München, Stuttgart és Rajna-Majna nyugatnémet régiókra fogja figyelmét összpontosítani. A befektetési alapok üzletágában a zártvégű befektetési alapok piaci szegmensében a 2001. évi visszaesés után a jövőben újra határozott növekedéssel lehet számolni. Az ingatlanbefektetési alapok a kihelyezési volumen közel 50 %-kal mint alternatív befektetési forma a fix kamatozású értékpapírok és részvények közötti értékpapírhozamokkal és kockázatokkal ezentúl fontos szerepet fognak játszani. Az IBV új befektetési alapjait már csak kiemelt ipari ingatlanokhoz bocsátják ki és ezek határozottan csökkentett garanciákkal rendelkeznek. Ezekkel a kíváló minőségű objektumokkal a hozambiztonság is növelhető, mindazonáltal az üzleti tevékenység összesen több, mint a felével csökkentésre kerül.
(59)
A lakossági üzletág vonatkozásában a piac alakulására vonatkozó feltevésekkel kapcsolatban Németország különösen azt fejtette ki, hogy a berlini ipari központban átlagosan majd 4 000 lakos jut egy bankfiókra, azaz határozottan több, mint Németország átlagában (1 400). Bár Berlinben nincs felesleg kirendeltségekben, az elkövetkező években más csatornák miatt, mint a call-center és az internet, a fiókok további csökkenésével lehet számolni. A lakossági üzletág jövetelmezőségének tartós javítását célzó koncepció a költség- és jövedelemoldalt egyidejűleg célozza meg. A központi költségcsökkentő intézkedésekhez tartozik a fiókok számának csökkentése az aktuális jövedelmezőség, a regionális lefedettség és a bezárás/összevonás előrelátható költségeinek függvényében. Cél 2003 végéig a kiemelt ügyfelek fiókonkénti számának a Berliner Sparkasse-nél [...]-re, Berliner Banknál [...]-re történő növelése, a Berlinben lévő közvetlen versenytársaknál átlagosan meglévő 2 300 ügyféllel szemben. További megtakarítás származik a nagy költséggel járó, hagyományos készpénzbefektetések modern szolgáltatásokkal történő helyettesítéséből, mely [...] dolgozói kapacitás (DK) megtakarítását jelenti. A lehetőleg vonzó ügyfélcsoportok felkutatására kialakított tanácsadói kapacitások megváltozott felosztásával a bevétel tovább növelhető. A tiszta tranzakciós ügyletnek egyre inkább Online-, illetve önkiszolgáló médiákon keresztül kell történnie, míg a fiókok értékesítési ágának egyre erősebben az ügyféltanácsadásra kell összpontosítania. A lakossági üzletágban a kereslet alakulásáról alkotott előrejelzés a Landeszentralbank Berlin információin, brókerek jelentésein és a Szövetségi Statisztikai Hivatal utóbbi években készített értékelésein alapul. Ami a BGB-nek a helyi és regionális lakossági üzletág egyes szegmenseiben elfoglalt piaci pozícióját illeti, Németország lefelé korrigált számokat nyújtott be, melyek Berlinben mintegy 20 %-tól 40 %-ig terjedő, volumen szerinti piaci részesedést mutatnak ki (lásd a következő oldalakon a 291. pontot). A növekedési előrejelzés Berlinre, mely gyenge szerkezetű régióként a 2,5 %-os országos átlag alatt van, 2 %. Németország azt nyilatkozta, hogy a lakossági betétek területén meglévő 40 % körüli piaci részesedések ellenére sem lehet a BGB jelentőségteljes pozíciójáról beszélni, mivel a berlini retailpiacot erős verseny jellemzi és az ügyfelek nagyobb költségek és fáradság nélkül átválthatnak egyik bankról a másikra. Ezenfelül egy arányosnál nagyobb piaci részesedés áll fent a takarékbetétek esetében, míg a BGB a nagyobb értékű befektetési formáknál, mint a határidős betétek, takaréklevelek, értékpapírletétek és egyéb komplex befektetési termékeknél, mint a biztosítások, a túlnyomóan alacsony jövedelmű ügyfélköre miatt a piaci behatolása tekintetében alacsony jelenléttel bír.
(60)
A vállalati ügyfelek vonatkozásában a feltevések többek között brókerek jelentésein és a Szövetségi Statisztikai Hivatal értékelésein alapulnak. Célzott portfóliószabályozás és a kockázatokkal terhelt hitelek ehhez kapcsolódó leépítése, kockázatorientált árképzés bevezetése, valamint az üzleti tevékenységnek az ipari és regionális vállalati ügyfelekből álló fő szegmensre való koncentrációja révén a 2001-től 2006-ig terjedő időszakban Berlinben megvalósuló 1 %-os átlagos piaci növekedés ellenére a hitelvolumen kis mértékben, [...] EUR-ról [...] EUR-ra esett vissza. A kockázatos aktíva leválasztása különösen az 50 millió EUR-t meghaladó forgalmú, nagyobb vállalati ügyfelek szegmensében nagy göngyölt kockázatok elkerülését eredményezi. Berlinen kívül további [...] EUR kerül leépítésre. A vállalati ügyfeleknél lévő betétvolumen a nagy volumenű hitelüzletág cross-selling-törekvések alapján megcélzott visszaállítása ellenére közel állandó kell, hogy maradjon. Németország a regionális és helyi vállalati üzletág szegmenseire is lefelé korrigált számokat nyújtott be, melyek Berlinben jó, illetve alig 25 %-os piaci részesedést mutatnak ki (lásd a következő oldalakon a 291. pontokat). Berlinre egy 2 %-os átlagos évi növekedési rátát feltételez. A jövedelmezőség az értékesítési, valamint szolgáltatási folyamatok optimalizálása és standard termékek bevezetése révén jelentősen növekszik. A székhelyek számának az összes ügyfélszegmenset átfogóan 73-ról 35-re kell csökkennie. Magasabb pozitív fedezeti hozzájárulások a Berliner Bank és a Berliner Sparkasse ármodelljének újjáalakításából következnek, mégpedig az árak (magasabb) alsó határértékeinek egységesítése, a cross-selling potenciálok következetes kimerítése, valamint az ügyfélreferensek növekvő munkamegosztása révén.
(61)
A szorult helyzetben lévő ingatlanhitelek és az ingatlanbefektetési alapok üzletágában történt garancianyújtások okai - amint már a bejelentésben kifejtésre került - a Berlinben és az új szövetségi tartományokban lévő ingatlanok Németország újraegyesítése következtében bekövetkező fejlődésére vonatkozó rendkívül optimista értéknövekedési előrejelzések voltak. Ennek alapján a BGB nagy mennyiségű ipari ingatlanhitelt nyújtott és 1999-ig egyre nagyobb volumenű, széles körű garanciákkal kísért ingatlanbefektetési alapokat bocsátott ki, melyek a 90-es évek végén jelentkező ingatlanválság elkezdődésével jelentős értékhelyesbítést, illetve céltartalékok képzését tették szükségessé. Ezeket a kockázatokat egy konszernen belüli korai kockázatfelismerő rendszer teljes körű alkalmazásának és a részbankokon belüli szakszerű kockázatértékelés hiányában nem ismerték fel kellő módon, így egy időben történő ellenintézkedésre nem volt lehetőség. Csak 2000-ben, a konszern igazgatósága és a zárlati ellenőr kezdeményezésére, valamint a BAKred által megindított külön vizsgálat alapján került sor szigorúbb mértékek alapján történő érték-felülvizsgálatra, úgy, hogy nagy számú tárgyadatot kellett aktualizálni. Ennek során megállapították, hogy a korai kockázatfelismerő rendszer kialakításában és gyakorlati alkalmazhatóságában még nem felelt meg a törvényi követelményeknek.
(62)
A különböző részbankok 1994-ben a BGB alá történő egyesítése mögött az állt, hogy Berlin tartomány mint hányadtulajdonos lehetőleg nagy szinergiahatásokkal bíró stratégiai egységet akart létrehozni. Egy, a hitelintézeti törvény szerint központosított intézményt nem lehetett létrehozni anélkül, hogy a hitelintézeti törvény 40. cikke miatt a „Berliner Sparkasse” neve és a BerlinHypet megillető záloglevél-privilégium úgyszintén el ne vesszen. A társaságjogilag érvényesíthető egységes vezetés hiánya oda vezetett, hogy egy konszernen belüli kockázatmenedzsmentet csak lépésenként lehetett felépíteni. Ehhez jöttek még az elektronikus adatfeldolgozási területen végrehajtott műszaki megszorítások és a megfelelő adatminőség kialakításánál előforduló késedelmek. A kockázat-menedzsment csak kevés támogatást kapott, és arra volt utalva, hogy a jelentős kockázatú adatokat manuálisan gyűjtse össze. Emiatt potenciálisan mindig hibák, hiányosságok és hosszú eljárásidők jellemezték. A belső hitelminősítő eljárások nem kerültek statisztikai módszerekkel érvényesítésre.
(63)
Egy hatékony kockázatellenőrzés és egy új adatbankrendszer 2002. év végi bevezetése azonban üzemgazdaságilag biztosítja, hogy a jövőbeli rossz irányú fejlődéseket időben fel lehessen ismerni, és meg lehessen szüntetni. Egy nyilvántartó adatbankban egyesített módon futnak össze a teljes konszern jelentős hitelkockázatú ügyletei. Ezek az adatok megteremtik az alapját egy limitmenedzsment-rendszernek, mellyel a hitelkockázatok kockázatpotenciáljuk tekintetében értékelhetők és különböző határértékekkel szembeállíthatók. Ezzel a hitelüzletágban az összes kockázatelemzéshez naprakész információállomány áll rendelkezésre. Ez alapján az igazgatóság és a felügyelőbizottság számára újabb hitelkockázati jelentés is kifejlesztésre került. A hitelminősítő eljárások a DSGV-vel és a német országos bankokkal együttműködésben teljesen újjáalakultak. A kockázatok jobb ellenőrzéséhez a vezető beosztású alkalmazottak széles körű cseréje és a területek 63-ról 34-re való csökkentése is hozzájárult.
(64)
A konszern- és vállalatvezetési szerkezetek egyszerűsítése és a hatékony kontrollingrendszerek bevezetése többek között a corporate governance, a kockázatkontrolling, az ingatlanszolgáltatással foglalkozó leányvállalatok kontrolling/vezetési területén végrehajtott szerkezetjavításokban, és az IT-infrastruktúra homogenizálásában áll. Az új szerkezet abban áll, hogy a BGB a jövőben maga fogja át a whole sale és az ingatlanfinanszírozási üzletágakat és centralizálja a munkaegységeket. A Landesbank Berlin a whole sale üzletág és az ipari ingatlanfinanszírozás kivételével egyesít minden értékesítési tevékenységet, beleértve a vállalati és lakossági üzletág egészét. A konszern egységes vezetésének célja messzemenően megvalósításra került. A kialakítási és üzemi folyamatok javítását célzó intézkedések egy a konszernen belüli összes kockázat átfogó elemzését elvégző Risk Review Committee összehívásában, az operatív kockázatok értékeléséhez egy saját konszernkockázati nyilvántartás kialakításában, és a vállalati és ingatlanfinanszírozási üzletágban kockázatkezelő egységek kialakításában állnak. Ezenkívül létrejött egy projektteam a vizsgálati jelentésekből és azok feldolgozásából következő kifogások következetes strukturálásához. A súlyosan veszélyeztetett hitelállományokat a jövőben a kockázat jobb megbecsülése érdekében központilag a kockázatkezelés területén belül kísérik figyelemmel.
(65)
A 67 %-os (az eredeti értesítés szerint), illetve [...] %-os (a 2003. június 24-i átdolgozott középtávú tervezet szerint) tartományban lévő adózás előtti célhozadék a BGB számára 2006-ban elégséges. Az adózás előtti hozadéktételek Németországban az 1995 és 2000 közötti időszakban az országos bankoknál / takarékpénztáraknál, illetve az összes banknál (Top 100) 12,6 %-17,6 %, illetve 13,0 %-16,5 % közötti sávszélességben mozogtak. Az idő folyamán azonban az adózás előtti sajáttőke-hozadékok csökkenése figyelhető meg. Különösen az országos bankok és takarékpénztárak területén ez az 1995-évi 17,6 %-ról 2000-ben 12,6 %-ra csökkent. A konjunkturális viszonyok ezt követő romlása és a Németországban megrekedő konszolidációs folyamatok miatt a következő években a számok tartósan alacsonyabbak és a 2001 és 2006 közötti években az országos bankoknál és takarékpénztáraknál 7,0 % (2001) és 8,5 % (2006) között, a teljes szektorban pedig 9,9 % (2001) és 12,0 % (2006) között mozognak. Az országos bankoknál és takarékpénztáraknál a megújulási potenciál egyrészt az intézményi teher és kezességi helytállás megszűnése másrészt a Basel II. miatt erősen korlátozott. A 6-7 %-os (az eredeti közlemény szerint), illetve [...] %-os (a 2003. június 24-i átdolgozott középtávú tervezet szerint) tartományban lévő adózás előtti célhozadék nem közvetlenül összehasonlítható a konkurens intézmények hozadékaival, mivel a BGB sajáttőkehányada az átszervezési fázis alatt a refinanszírozás biztosításához a tőkepiacon egy „biztonsági puffert” tartalmaz, mely a csendes tartalékok teljes hiányának részleges kompenzációjára szolgál. Ezért a jövőre előirányzott [...] %-os sajáttőkehányadnak egyértelműen az országos bankok és takarékpénztárak 1995-2000 közötti időszakában elért 6,1 %-os átlagos sajáttőkehányada felett kell lennie. A körülbelül [...] %-os biztonsági puffer következtében - ugyanannyi adózás előtti nyereségnél - a sajáttőkehozam szintén mintegy [...] %-kal csökken a konkurens hitelintézményekkel szemben, mivel a kigazdálkodott adózás előtti nyereségek nagyobb sajáttőkével kerülnek összehasonlításra.
(66)
A köztulajdon ténye önmaga nem teszi megkérdőjelezhetővé a konszern szanálásra való képességét és érdemességét. Egy malus a közintézmények hátrányára az EK-Szerződés 295. cikke szerint jogellenes. A köztulajdonnal kapcsolatos lehetséges jogellenes befolyásolásokat a képviselőház egyik vizsgálóbizottsága és a berlini államügyészség vizsgálja. Egyébként Berlin tartománynak szándékában áll a BGB-t privatizálni.
(67)
Az LBB üzleti tevékenységét egyébként két sajátosság mérvadóan befolyásolja. Egyrészt az LBB-nek az LBB-ről szóló törvény 3. cikkének (6) bekezdése szerint a jövőben is kell fejlesztő tevékenységet folytatnia, mint pl. a takarékgyűjtések előmozdítása és zsírószámlák vezetése a korlátozott hitelképességű lakossági ügyfelek számára is („számla mindenkinek”). Ezáltal átlagon felüli mennyiségű ügyféllel rendelkezik az alacsonyabb jövedelmű rétegekből, mely a hozampotenciált észrevehető módon korlátozza. Változások csak hosszabb időtartamon keresztül valósulhatnak meg. Másrészt, úgy, mint azelőtt, terheli a berlini régió gyenge gazdasági szerkezete és ez a németországi átlaghoz képest lakossági ügyfelenként kb. 15 %-kal alacsonyabb bevételben mutatkozik meg. A többi berlini versenytárs nagy része ezt más régiókban való jelenléttel kompenzálni tudja. Az egykori Ost-Berliner Sparkasse átvétele révén az LBB egyértelműen nagyobb részesedéssel bír a különösen gyenge szerkezetű Kelet-Berlinben. Az LBB ügyfeleinek 55 %-a kelet-berlini, mely azonban a teljes berlini lakosságnak csak 37,5 %-át foglalja magában. Ezek a sajátosságok további hatást gyakorolnak egy privatizálás után is.
(68)
Németország szintén a 2003. június 24-i átdolgozott, középtávú tervezet alapján benyújtott egy mennyiségi összegzést a Bizottság tanácsadóinak javaslataiból (pl. a kockázatmegelőzés növelése) következő hatásokról, az ingatlanszolgáltatási üzletág már megígért leválasztásáról és az IBB kiválásáról, és kifejtette, hogy e három intézkedés közép- és hosszú távú hatásai csekélyek.
(69)
A Bizottság további érdeklődésére Németország, illetve a bank bemutatta továbbá azokat a következményeket, melyek a Berliner Bank 2005. végéig megvalósuló külön értékesítése esetén a konszern megmaradó részének életképességére hatással vannak. Németország szerint ez az értékesítés negatívan hat a konszern középtávú tervezésére. Összességében a 2003-2005 közötti időszakban körülbelül mínusz [...] EUR összegű egyszeri hatások adódnak, ebből [...] az értékesítés rendkívüli költsége, a többi a dolgozókra, IT-re, épületre szánt céltartalékokból és a pótlólagos szerkezetátalakítási költségekből tevődik össze. Közép és hosszútávon 2006-ban az adózás előtti, tervezett eredmény [...] EUR-ról (a három fent leírt intézkedés alapján, az átdolgozott középtávú tervezet szerint) [...] EUR-val mintegy [...]EUR-ra csökken, ebből mintegy [...] a Berliner Bank konszerneredményhez való hozzájárulásának kiesése miatt, a többi a dolgozók leépítésének késedelme, a jutalékbevételek és a remanens (fix) költségek (mindenekelőtt a backoffice-skála-hátrányok alapján) tervezett növelésének elmaradása miatt. A sajáttőke-hozadék 2006-ban [...] százalékponttal [...] %-ra csökken. Ez a számítás mindenesetre azon a feltételezésen alapul, hogy a Berliner Bank az ajánlattevők körének maximálása céljából önálló bankként kerül értékesítésre, mely nagyobb költségeket von maga után, mint egy vagyon- vagy üzemrész értékesítése. Ezenkívül a Berliner Bank kiválása révén a lakossági (retail) üzletágnak a BGB összes üzletében lévő eredményrésze jó [...] %-ról mintegy [...] %-ra csökken és a tőkepiaci üzletág részesedése ennek megfelelően jó [...] %-ról kb. [...] % [...]-ra nő.
(70)
A Bizottság Németországot, illetve a bankot további felkérésben kérte azon következmények számbavételére, melyek a BerlinHyp 2006 végéig megtörténő, középtávú, külön értékesítése esetén a konszern fennmaradó részére hatással vannak. Ez Németország, illetve a bank adatai szerint a következő negatív visszahatásokat gyakorolná a konszern fennmaradó részére, illetve a következő, a vevő által nem szükségszerűen teljesíthető követelményeket támasztaná: a vevőnek a konszernen belüli refinanszírozást (jelenleg kb. [...] EUR) legmesszebb menően hasonló feltételekkel kellene átvennie, azaz legalább olyan jó hitelminősítéssel kell rendelkeznie, mint a Landesbank Berlin. Ezenkívül át kell vennie a BGB BerlinHyp számára nyújtott patronizáló tevékenységét, hogy a nagyhitel-beszámítás elkerülhető legyen (jelenlegi becsült volumen: kb. [...] EUR). Ezenkívül a vevőnek legalább a BerlinHyp mérleg szerinti értékét fel kell ajánlania vételárként, mivel egyébként [...] könyvelésiérték-leírásokra kellene, hogy sor kerüljön, melyek veszélyeztetnék a konszern fennmaradó részének életképességét. Az ajánlattételi eljárás negatív kimenetele esetén is fennáll a további könyvelésiérték-leírások kockázata. Ezenkívül egy, a szerkezetátalakítási tervet terhelő korlátozás nélküli értékesítésre csak akkor van lehetőség, ha a BerlinHyp és a konszern közti értékesítési együttműködés fent tud maradni. A külön értékesítéssel járó kötelezettség az aktuális könyv szerinti érték [...] EUR-ról [...] EUR-val, a BerlinHyp 519 millió EUR összegű sajáttőkéjének könyv szerint értékére történő egyszeri leírását teszi szükségessé. A 2006. évre, a konszern fennmaradó részére várt adózás előtti eredmény további [...] EUR-val csökken (a tervezett kb. [...] EUR összegű BerlinHyp-eredmény kiesése és a mintegy [...] EUR összegű várt értékesítési bevételből származó kamatjövedelem közti különbözet). Ez - a Berliner Bank külön eladásával együtt - a konszern fennmaradó részének 2006. évre célul kitűzött sajáttőke-hozadékának további mintegy [...] %-os összesen jó [...] %-ra való csökkenését, valamint egy alig több, mint [...] %-os sajáttőkehányadot eredményezne.
(71)
Németország egy úgynevezett középtávú tervezetet nyújtott be a mérleg és az eredménykimutatás egyes tételeinek alakulásáról a 2001-től (jelenlegi állapot) 2006-ig (terv) tartó időszakra, melyet az eljárás során az ígért további értékesítési, bezárási és csökkentési intézkedéseknek megfelelően többször aktualizált. A 2003 júniusában benyújtott középtávú tervezet szerint, mely már figyelembe veszi az ingatlanszolgáltatási üzletág és az IBB kiválását, valamint az összes eredetileg végrehajtani szándékozott intézkedést, a 2001 és 2006 között szerkezetátalakítási időszakban a következő hatások adódnak az egyes üzletágakban, melyek közül a középtávú tervezetben felsorolt különböző tételekből itt példaszerűen lényegében csak az üzletágvagyont és a dolgozói létszámot említjük meg.
(72)
A lakossági üzletágban az üzletág vagyona az eladási, bezárási és egyéb csökkentési intézkedések alapján jó [...] EUR-ról ([...] EUR-val vagy [...] %-kal) csekély mértékűre fog csökkenni, ahol mintegy 90 % jut a részesedések (mindenekelőtt Allbank, Weberbank, BG Polska, Zivnostenka Banka) értékesítésére. A dolgozói létszámot arányon felül kb. [...] %-kal csökkentik. A Berliner Bank később megígért értékesítése azonban itt még nem került figyelembevételre.
(73)
A másik, retail bankinghoz tartozó vállalati üzletágban, tehát a kis- és középvállalkozásokkal foglalkozó üzletágban, (nem: nagyvállalatok), az üzletág 2001. évi [...] EUR összegű vagyonának 2006-ban [...] EUR-ra való csökkenése várható (mintegy [...] EUR-val vagy [...] %-kal). Ezzel egyidejűleg a dolgozói létszámot jó [...] %-kal építik le. A Berliner Bank később megígért értékesítése itt szintén nem került még figyelembevételre.
(74)
Az ingatlanfinanszírozási üzletágban végrehajtandó kompenzációs intézkedés elsősorban a kockázati portfólió visszaállításán és a kis kockázatú üzletekre való fókuszáláson alapul. Ezáltal az üzletág 2001. évi [...] EUR összegű vagyona 2006-ban [...] EUR-ra csökken (mintegy [...] %-kal). A dolgozói létszámot kb. [...] %-kal csökkentik.
(75)
A tőkepiaci üzletág csökkentése a dolgozók kb. [...] %-os leépítéséhez vezet; az üzletág vagyona mintegy [...] %-kal a 2001. évi [...] EUR-ról 2006-ra mintegy [...] EUR-ra csökken. A tervezettel ellentétben erősebben fókuszál a kockázatszegény ügyletekre. Az ágazat kötelezettségei több mint [...] %-kal, arányon felül csökkennek.
(76)
A nagy-/külföldi vállalatok üzletágának lépésről lépésre történő felszámolása az ágazat vagyonának kb. [...]-val való csökkentésével és a dolgozói létszám mintegy [...] %*-os leépítésével jár. A szerkezetátalakítási szakasz végén a főként bizonyos szerződések és megállapodások hosszú lejárata miatt még fennálló tételek 2006 után további leépítésre kerülnek.
(77)
Az állami vállalatok üzletágban a régión túli, teljes üzlet feladásával az ágazat vagyona mintegy [...] %-kal csökken. Az állami vállalatok üzletágát a vállalati üzletághoz fogják hozzárendelni.
(78)
Az ingatlanszolgáltatási üzletág tervezett kiválásával - mely további kompenzációs intézkedésként felajánlásra került - ennek az üzletágnak az ágazati vagyona majdnem teljesen leépítésre kerül.
(79)
A vagyontételek további csökkentéseivel - például a kamatgazdálkodásban, vagy az IBB fejlesztési üzletágának kiválásával (mintegy 20 milliárd EUR összegű ágazati vagyon) - és a konszolidációs hatásokkal együtt végül a mérlegfőösszeg a 2001. évi 189 milliárd EUR összegről mintegy [...] EUR-val vagy [...] %-kal 2006-ban kb. [...]-ra csökken. Az IBB kiválását figyelmen kívül hagyva, melynek kompenzációs intézkedésként való értékelése kérdéses (19), a mérlegfőösszeg körülbelül [...]-os csökkenése valósul meg.
(80)
A piaci részesedéseket illetően, ezek a lakossági és vállalati üzletágban berlini vonatkozásúak, mert itt regionális üzletről van szó. Az ingatlanfinanszírozási üzletág és a tőkepiaci üzletág piacai ezzel szemben országos vonatkozásúak, az utóbbi nagyrészt nemzetközi is. A berlini lakossági és vállalati üzletágban lévő piaci részesedéseket a jelentéssel benyújtott számokhoz képest lefelé korrigálták (a lakossági üzletágban jó 20-40 %-os részesedésekre és a vállalati üzletágban jó, illetve alig 25 %-os részesedésekre), mivel a BGB-nek az erre vonatkozóan használt statisztikákhoz a Landeszentralbank felé küldött jelentései az itt szükséges regionális vagy tárgyi elkülönítés nélkül készültek (lásd a következő oldalakon a 291. pontot).
(81)
A lakossági üzletág hitelüzleteihez a berlini piacon 2006-ig a BGB piaci részesedésének enyhe növekedését prognosztizálják, míg ez a betétüzletágban csak kismértékben csökken. Ez a fejlődés a BGB üzleti tevékenységének a berlini piacra való fókuszálásán alapul. Ezzel egyidejűleg azonban a szerkezetátalakítási terv szerint a régión túli piacról teljesen vissza fog húzódni. A lakossági üzletágban a kompenzációs intézkedések a berlini piaci részesedést megadó számokon alig láthatóak, mert az üzletek csökkentésére elsősorban a régión túli területeken kerül sor.
(82)
A vállalati üzletágban 2001 és 2006 között a hitelüzletekben a piaci részesedés enyhe csökkenése fog bekövetkezni, míg a betétüzletágban lévő piaci részesedés megközelítőleg állandó marad.
(83)
Az ingatlanfinanszírozási üzletágban az eredetileg megadott nemzeti piaci részesedést az aktualizált statisztikák alapján kerek 5 %-ról kb. 3 %-ra kell korrigálni, mely 2006-ig kb. 2 %-ra fog csökkenni. A tőkepiaci üzletágban 2006-ig előreláthatólag nem következnek be változások.
(84)
Németország az eljárás folytatása során kifejtette, hogy a BGB intenzíven vizsgálta a további kompenzációs intézkedések lehetőségét. Az ingatlanszolgáltatási üzletágnak az eredeti tervhez egy korábbi stádiumban pótlólag beígért értékesítésén túl azonban nincs lehetőség további ellenszolgáltatásokra [...].
(85)
A kompenzációs intézkedések összességében is megfelelőek. A támogatások összege - mint hivatkozási pont a megfelelőség vizsgálatához - magába foglalja a tartomány 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekcióját és a kockázatlefedés támogatásértékét, mely gazdaságilag legfeljebb a 6,07 milliárd EUR összegű worst case forgatókönyvnek felel meg. A kockázatlefedéshez visszatérítésként a BGB évente 15 millió EUR összegű kezességi jutalékot fizet.
(86)
A piactorzításra nézve kiindulási pontként a Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában az üzletbővítés lehetőségét a fizetőképességi mutatóval szemben támasztott bankfelügyelet-jogi követelmények alapján alkalmazta. Az a feltevés, hogy egy 1 milliárd EUR összegű sajáttőke-injekcióval a kockázatsúlyozott aktívák max. 25 milliárd EUR összeggel növelhetők, Németország szerint nem következik minden további nélkül a bankfelügyelet-jogi keretfeltételekből. Csak a saját- és póttőke egyidejű injekciója esetén tudja egy bank a kockázatsúlyozott aktíváit a sajáttőke-injekció 25-szörös összegével növelni. Ha egy bank az ezidáig figyelembe nem vehető, a sajáttőke-injekciónak megfelelő mértékű póttőkében hiányt szenved, a 25-ös tényező eleve nem alkalmazható. Nem tűnik szakszerűnek egy olyan üzletágbővítés, mely csak a banknál egyébként meglévő póttőkével válik lehetővé, olyan piactorzításnak tekinteni, melyet egy támogatásként minősítendő sajáttőke-injekció idéz elő. Ezért azt kérik, hogy a maximálisan lehetséges piactorzítást már a kiindulási pontban egy tőkeinjekció formájában nyújtott támogatás 12,5-szörös összegére korlátozzák.
(87)
Berlin tartomány a BGB-nek csak egy 1,755 milliárd EUR összegű sajáttőkét nyújtott, póttőkét azonban nem. A sajáttőke-injekciónak az volt a következménye, hogy az eddig nem figyelembe vehető 877,5 millió EUR összegű póttőkét figyelembe lehetett venni, ami azonban - ahogy kifejtettük - nem értékelhető a sajáttőke-injekció által előidézett piactorzításként.
(88)
Ezenkívül a 4 %-os (elméleti) sajáttőkehányadnál, illetve 8 %-os tőkemegfelelési mutatónál a sajáttőke-ellátottság törvény által előírt minimális követelményeiről van szó. Egy szabályozott üzletmenethez, valamint egy, a pénzpiacokon való részvételhez szükséges mozgástérhez az intézményeknek egy lényegesen jobb sajáttőke-ellátottsággal kell rendelkezniük. A BAFin becslése szerint piaci szemszögből nézve jelenleg egy [...] %-os sajáttőkehányadra és egy [...] %-os tőkemegfelelési mutatóra van szükség ahhoz, hogy a BGB likviditása biztosítható legyen és a szerkezetátalakítás folytatása ne kerüljön veszélybe (lásd. A BAKred 2001. június 29-i levelét).
(89)
Ezen megfontolások és a jelenleg mérvadó tőkehányadok alapján a tőkeemelés így egy kb. 18 milliárd EUR összegű piactorzítással jár (1,8 milliárd EUR összegű sajáttőke-injekció szorozva kereken 10-es szorzóval).
(90)
Németország már az eljárás Bizottság általi megindítására reagálva felajánlotta további kompenzációs intézkedésként az ingatlanszolgáltatási üzletág (IBAG, IBG, LPFV) leválasztását a BGB-ről. A kockázatlefedés hatása az ingatlanszolgáltatási üzletágra fókuszálódik, melyet önmagában véve nem érintenek a fizetőképességi mutatókkal támasztott követelmények és melyet bármely más társaság banki engedély nélkül ugyanúgy végezhet. A kockázatlefedés a régi üzletekre, lényegében a már kihelyezett befektetési alapokra vonatkozik és nem az újonnan kötött üzletekre. Helytálló lehet azonban az a vélemény, hogy az újonnan kötött üzlet csak a kockázatlefedés által válik lehetségessé. A piactorzítás mértéke azonban legfeljebb az újonnan kötött üzletek összesített volumenét érheti el. Az IBV-nél 2002. évben összesen [...] EUR összegű befektetési alap értékesítési volumen várható. A Bavariánál 2002. évben összesen [...] EUR összegű projektvolumen feltételezhető. Az IBAG összes újonnan kötött üzlete ezzel kb. [...] EUR körül mozog. Az IBAG újonnan kötött üzleteire a kockázatlefedés legfeljebb a szerkezetátalakítási szakasz 2006. év végi befejeződéséig lehet hatással. Ezután az IBAG egy szanált és teljesítőképes vállalat lesz, mely saját erejéből helyt tud állni a versenyben. Ezért a kockázatlefedéshez csak az IBAG 2005 végéig újonnan kötött üzleteit lehet hozzászámítani, melyek 2002 és 2005 között összesen [...] EUR-t tesznek ki. A piactorzításnak ez az összege Berlin tartománynak a kockázatlefedésből felhasznált tényleges igénybevételéhez feltételezett best case forgatókönyv (2,7 milliárd EUR) és worst case forgatókönyv (6,1 milliárd EUR) között van. Ezért célszerűnek tűnik, hogy a Bizottság a kockázatlefedés hatására bekövetkező piactorzítás meghatározásakor az IBAG szerkezetátalakítási szakasz végéig újonnan kötött üzleteihez meghatározott [...] EUR értéket veszi alapul. Jobb híján ehelyett a kockázatlefedés piactorzítását a kockázatlefedés támogatásértékének alapján lehetne meghatározni, mely a worst case forgatókönyvnek (6,07 milliárd EUR) felel meg.
(91)
Ennek eredményeképpen a kompenzációs intézkedések megszabásához kiindulási pontként az alábbi irányadó piactorzulás következik:
-
a BGB javára újonnan, tőkeemeléssel: 18,3 milliárd EUR,
-
a leválasztandó ingatlanszolgáltatási üzletág javára kockázatlefedéssel: [...] EUR - 6,1 milliárd EUR.
(92)
A Bizottság által az eljárás megindításáról szóló határozatban az akkoriban rendelkezésre álló információk alapján feltételezettektől eltérően a BGB ténylegesen alacsonyabb piaci részesedései alapján nem lenne helyénvaló a BGB rendkívül erős piaci pozíciójából kiindulni és abból a kompenzációs intézkedések meghatározásához következtetéseket levonni. Összességében a kompenzációhoz javasolt intézkedések a piactorzításhoz mértnek tűnnek, mégpedig a WBK-vagyon esetleges támogatásjogi problematikájának az LBB-be történő beszámításával is.
(93)
Németország kifejtette továbbá, hogy a Berliner Bank értékesítése Berlin tartomány BGB-ben lévő tulajdonrészeinek értékesítése előtt versenyokokból nem ajánlatos. A lakossági üzletágban nyújtott ellenszolgáltatások a Weberbank, az Allbank és a külföldi leányvállalatok, a BGB Polska és Zivnostenska Banka leválasztása, valamint a 6 Németországon belüli lakossági centrum feladása és túlnyomomórészt Berlinben mintegy 90 fiók bezárása által elegendők. Ezenkívül a kompenzációs intézkedések összességében annak keretén belül maradnak vagy még túl is nyúlnak azon, amit a Bizottság korábbi határozataiban bankok szerkezetátalakításához előírt.
(94)
A Bizottság további kifogásai után, mindenekelőtt arra a tényre tekintettel, hogy az eddig elvégzett vagy még végrehajtandó bezárási és értékesítési intézkedések által a BGB pozíciója a berlini piacon a lakossági üzletágban szinte változatlan marad, Németország és Berlin tartomány végül mégis úgy döntöttek, hogy megígérik a Berliner Bank értékesítését. Ezen ígéret szerint Németország kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy a Bankgesellschaft konszernje a „Berliner Bank” részleget mint gazdasági egységet, a márkanévvel, az összes ügyfélkapcsolattal, kirendeltséggel és hozzátartozó személyzettel nyílt, átlátható és diszkriminációtól mentes eljárásban 2006. október 1-ig jogerősen értékesíti.
(95)
A „Berliner Bank” értékesítése a szegmensvagyont a retail banking teljes területén [...] EUR összeggel fogja csökkenteni ([...] EUR lakossági üzletágban és [...] EUR a vállalati üzletágban). A már tervezett intézkedésekkel együtt a szegmensvagyon összesen [...] EUR-val csökken. A mérlegfőösszeg a szerkezetátalakítás időszakában 189 milliárd EUR-ról most [...] EUR-ra csökken.
(96)
A kockázatokat a szerkezetátalakítás folyamán nem értékelték túl. Ezek valóban az LPFV rendelkezésére álló ismeretek 2002. januári állapotán alapulnak. Értékelésük makroökonómiai tényezők alapján és az ingatlanok intenzív kezelése révén a garanciák futamideje alatt változhat. Mind az LPFV IBG-vel kötött mentesítési szerződései révén, mind az LPFV Berlin tartomány általi lefedésének módózatai alapján biztosított azonban, hogy Berlin tartomány által a garanciákból csak tényleges igénybevételek téríthetők meg. Egy kiváló minőségű gazdálkodás biztosításához Berlin tartomány számára az LPFV-nél beavatkozási és utasítási jogok állnak fennt.
(97)
A többszörös kockázatlefedés tényleges kizárásához megfelelő ellenőrző intézkedéseket is bevezettek. A revitalizációból és felajánlási jogból származó kockázatok ugyanis nem összeadódtak, hanem helyettesítették egymást. Ezt az LPFV kockázatkimutatásában figyelembe vették. Egy tényleges többszörös kockázatlefedés ezzel szemben a BGB-konszern bérleti garanciájának és hitelgaranciájának tekintetében áll fenn. Az LPFV a bérleti garanciákra való igénybevétel szabályszerűségét jogilag, objektíve és számszakilag vizsgálja. Egy vizsgálatot, mely a hitelgaranciából való egyidejű igénybevételt kizárja, Berlin tartomány megbízásából 2003 januárja óta a kizárólagos tulajdonában álló „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH” folytat. Az LPFV összes teljesítését, melyre a tartomány általi teljesítésátvállalás vonatkozik, a BCIA jogi, objektív és számszaki szempontból részletesen vizsgálja, éppenúgy mint a hitelgaranciából, valamint a mérleggaranciákból való összes igénybevétel jogszerűségét. A BCIA-val a tartomány a károk minimalizálásához egy ütőképes és hatékony apparátussal rendelkezik. A 2002. április 16-i garanciatörvény kifejezetten kimondja, hogy a lefedett kockázatokkal összefüggésben, amennyiben jogi kötelezettség nem áll fent, nem kerülhet sor harmadik személynek történő fizetések teljesítésére.
(98)
A tartomány, illetve a BCIA, akinek tevékenységéről a képviselőház felé negyedévente tudósítani kell, a részletes megállapodás alapján az alábbi hozzájárulási, ellenőrzési, utasítási és hasonló jogokkal rendelkezik a kockázatlefedéssel kedvezményben részesített társaságokkal szemben, mely jogok gyakorlását egy illetékességi és eljárási rendszabályzatban szabályozták:
-
a hozzájárulás fenntartása a hiteligérvényekre történő kifizetésekhez, ha bizonyos értékhatárokat túllépnek,
-
közreműködés a pozitív lista megállapításában és a mérleggaranciákhoz készített éves elszámolásban,
-
a hozzájárulás fenntartása aktívák értékesítével kapcsolatban, melyek a könyv szerint értékgarancia által érintve vannak, ha bizonyos értékhatárokat túllépnek,
-
a hozzájárulás fenntartása beruházásokkal kapcsolatban, melyek pótlólagos beszerzési és gyártási költségekhez vezetnek, ha bizonyos értékhatárokat túllépnek,
-
a hozzájárulás fenntartása az LPFV bizonyos fizetéseihez,
-
utasításjog az IBG-vel és az LPFV-vel szemben az igénybevétellel szembeni védelemre vonatkozólag,
-
a hozzájárulás fenntartása engedményezésekhez és a részletes megállapodásból származó igényekre vonatkozó egyéb intézkedésekhez,
-
széles körű felvilágosítási és betekintési jog,
-
egyetértés fenntartása az IBG, IBAG és LPFV zárlati ellenőrének megbízására vonatkozólag,
-
a berlini Számvevőszék vizsgálati joga,
-
a hozzájárulás fenntartása szerkezetátalakításoknál.
(99)
A bank jelentős saját hozzájárulást nyújt azon vagyonértékek vagy leányvállalatok értékesítésével, melyek a hosszú távú fennmaradáshoz nem elengedhetetlenek. Itt lényeges, nyereséget is hozó részesedésekről van szó, melyeket nyílt és átlátható eljárás során értékesítenek. Ehhez jön az ingatlanszolgáltatási üzletág előirányzott értékesítése. További saját hozzájárulásra nincs lehetőség, mivel a BGB a kockázatos aktívák csökkentése révén már 2001. évben minden tőle telhető erőfeszítést megtett, hogy a saját eszközök további veszteségét legmesszebbmenőkig meg tudja akadályozni, és a tőkemegfelelési mutatókat alátámassza.
(100)
A megmentési támogatásként előzetesen jóváhagyott és 2003. évtől a szerkezetátalakítási terv szerint célul kitűzött tőkemegfelelési mutatóok és tőkemegfelelési mutatók szükségesek is. Az előzetesen jóváhagyott 5 %-os sajáttőkehányad és 9,7 %-os tőkemegfelelési mutató, valamint a 2006. évtől célul kitűzött 7,5 %-os sajáttőkehányad és 12 %-os tőkemegfelelési mutató elérésére a vállalat fennmaradásához - beleértve a hitelminősítő intézetek által adott szolid hitelminősítést is - sürgősen szükség van. Különösen tekintettel a [...]-ra, valamint a BGB [...] likviditási helyzetére, egy átlagon felüli sajáteszköz-ellátottság nélkülözhetetlen, [...].
(101)
Az országos bankok / takarékpénztárak átlagos sajáttőke-, illetve tőkemegfelelési mutatói az 1995 és 2000 közötti években 5,7-6,8 %-os, illetve 8,9-10,2 %-os tartományban mozogtak. A BGB számára előzetesen jóváhagyott 5 %-os sajáttőkehányad így a vele összehasonlítható bankok hosszú távon vett átlaga alatt van, míg az előzetesen jóváhagyott tőkemegfelelési mutató 0,1 %-kal, éppen, hogy csak az 1995 és 2000 közötti évek átlagértéke felett van. Ezek a mutatók nagyon konzervatívnak tűnnek és a BGB sajátos problematikájához nem jönnek számításba.
(102)
Az összpiac, azaz a németországi magán és állami bankok fizetőképességi mutatói - többek között a magánbankszektorban hiányzó kezességi helytállás alapján - 6,3-7,3 %-os (sajáttőkehányad), illetve 10,4-11,3 %-os (tőkemegfelelési mutató) sávszélességben mozogtak. Már az állami bankok számára a kezességi helytállás megszűnésének előterében az országos bankok és takarékpénztárak fizetőképességi együtthatói előreláthatólag lassan a magánbankok magasabb szintjéhez fognak közelíteni. Ennek hatására az országos bankok és takarékpénztárak tőkemegfelelési mutatóinak átlaga 2006. évben ceteris paribus9,6 %-ról mintegy 10,9 %-ra fog nőni. Ezáltal a BGB sajáteszköz-pufferja a BGB szanálási tervezetben 2006-ra prognosztizált tőkemegfelelési mutatót alapul véve [...] %-ról csupán kb. [...] %-ra csökken.
(103)
A tőkemegfelelési mutató megítéléséhez így nem az előírás szerinti 8 %-os miminum a lényeges, melyet a BAFin valójában már 8,4 %-ra emelt és mely az ingadozás függvényében gyakorlatilag mintegy 8,6 % körül van. A tőkepiac, illetve a hitelminősítő intézetek jellemzően olyan megfelelő alappontokhoz igazodnak, melyek lényegesen magasabb tőkemegfelelési mutatókat mutatnak ki és ennek megfelelően a látszólag magas sajáteszközpuffert az alig [...] %-ról mintegy [...] %-ra csökkentik.
(104)
Egy átlagon felüli [...] tőkemegfelelési mutató 2006-ban elengedhetetlen. A hitelminősítő ügynökségek hitelminősítésük megadásakor nagy jelentőséget tulajdonítanak a tőkeszerkezetnek és már a múltban is felhívták a figyelmet a BGB sajáttőkehányadának javítására. A financial strength-, valamint long-term-rating közötti szoros kölcsönösség és a kezességi helytállás jövőbeli megszűnése alapján a financial strength-rating jelentős javulására van szükség, hogy a refinanszírozás terjedelmére és költségeire ható negatív hatások elkerülhetők legyenek. Ezenfelül a kockázatos aktívák újraértékeléséből a Basel II. szerint előreláthatólag 2006-tól a kockázatos aktívák növekvő ingadozása alapján nagyobb sajáteszköz-szükséglet következik.
IV. MÁS ÉRINTETTEK VÉLEMÉNYE
(105)
A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozat Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való megjelentetésére két másik érintett, nevezetesen a Berliner Volksbank és egy személyének titokban tartását kérő harmadik személy, véleményét kapta kézhez.
(106)
A Berliner Volksbank előadta, hogy a bejelentett, az EK-Szerződés 87. cikkének (3) bekezdése szerinti szerkezetátalakítási támogatások jóváhagyása nem helytálló. A támogatásokra az intézményi teher és kezességi helytállás jogintézményei sem terjednek ki és ezáltal nem meglévő támogatások.
(107)
A BGB javára foganatosított támogatási intézkedések túllépnek az eddig ismert dimenziókon. A BGB pénzügyi nehézségei első sorban a vállalat zártvégű ingatlanbefektetési alapokkal végzett rendkívül veszteséges üzleteire vezethetők vissza. A BGB-nél felmerült veszteségek oka abban áll, hogy az objektumok megszerzésekor gyakorlatilag nem került sor vizsgálatra. Az alapokba befektetőknek mégis bevételeket garantáltak. A vállalat - ugyan elsősorban a betéttulajdonosok számára nyújtott kedvező kondíciók miatt - országszerte piacvezetőnek számított.
(108)
A szerkezetátalakítási támogatások egyedi esetekben egy bank fizetésképtelenségének a bankrendszerre és a nyilvánosság bizalmára gyakorolt súlyos negatív következményeit tekintve ugyan helyénvalók lehetnek. A Bizottság által eddig elbírált esetektől eltérően itt azonban egy korlátozott regionális hatáskörrel rendelkező támogatásban részesülőről van szó, így a támogatások hatása csak néhány versenytársra koncentrálódik. Ezeket azonban annál erősebben érintik a versenytorzító hatások, különösen a Berliner Volksbankot, mely összes üzletágában versenytársa a BGB-nek.
(109)
A támogatás összegének és intenzitásának a szerkezetátalakításhoz szükséges minimális mértékre kell korlátozódnia. Ez azonban nem megállapítható. A tartomány ingatlanüzletágból származó kockázatokhoz nyújtott garanciája egy korlátlan pótfizetési kötelezettségnek felel meg, mivel Berlin tartomány ezzel kapcsolatos jótállási kötelezettsége nem felbecsülhető, tehát a jövőbeli veszteségekhez egy „biankó csekk”-nek felel meg. A vállalatnak azonban nem szabad fölösleges likviditást juttatni. A garancia, már összegét (21,6 milliárd EUR) és tartamát (30 év) tekintve is, túlméretezett, a banknak gyakorlatilag korlátlan bonitást nyújt, és így nagyon jelentős versenytorzító hatással bír. A banknak az operatív bankügymenetben lévő ingatlanszolgáltatási üzletág kockázatai alóli teljes mentesítése által a BGB egy „menlevelet” kap ahhoz, hogy tetszőleges kondíciókkal adjon ki ajánlatokat, pl. értékesítéseknél vagy ingatlanok bérbeadásánál. Még akkor is, ha a bank ezzel veszteségeket termelne, ezeket Berlin tartomány újra teljesen kompenzálná. Eredményképpen a garancia ezzel egy korlátlan összegű pótfizetési kötelezettségnek felel meg, mely már természetéből fakadóan sem engedélyezhető és melyhez ráadásul az alapul szolgáló törvényben hiányzik a szükséges konktretizálás. Ezenfelül a tőkeinjekció és a kockázatlefedési garancia halmozott nyújtása egy dupla lefedettséghez vezet. A garancia szubvenció-egyenértékének meghatározásakor figyelembe kell venni, hogy ezt bizonyosan jelentős mértékben veszik igénybe. A legkedvezőtlenebb esetben a tartomány 6,1 milliárd EUR-ból indul ki. Amennyire az ügyfélkör csökkenésének bekövetkezésével (mely nyilvánvalóan nem számszerűsíthető) reálisan számolni kell, annak névleges összegének felel meg a garancia támogatásösszege.
(110)
A pénzügyi szolgáltatások piacát a kondíciók terén folytatott erős verseny és a haszonkulcsokra gyakorolt jelentős nyomás jellemzi. Ezért az várható, hogy a BGB a támogatások által neki juttatott előnyt a piacra teljes terjedelmében továbbítani fogja és ezáltal versenytársainak terhére jelentős versenytorzítást idéz elő. Ez különösen aggasztó, mert a támogatásokat annak a Berlin/Brandenburg régióban lévő piacvezetőnek nyújtják, melynek régión belüli piaci részesedése a teljes aktív üzletre vonatkozóan annak saját becslése szerint majdnem 50 %-os és mely a berlini hitelintézmények összes kirendeltségének jó 50 % feletti részével rendelkezik. A BGB fő üzletágaiban, a lakossági üzletágban és a középméretű vállalatokkal folytatott üzletágban a Berliner Volksbank közvetlen versenytársa és már ma akkora piaci részesedéssel rendelkezik, mely a Beliner Volksbank piaci részesedését sokszorosan meghaladja. A támogatás így a berlini bankpiacon egy további gazdasági „hatalomrajuttatás”-hoz járul hozzá. A BGB viszonylat erős piaci jelenléte a BGB több márkanevet használó stratégiájának következménye is, így az több különböző márkanévvel, illetve cégnévvel jelzett intézménnyel lép fel. A BGB egy olyan üzletstratégiát követ, mely a jövedelmezőségi stratégiáktól megvált és támogatott kondícióinak köszönhetően a versenytársak elnyomásához vezetett.
(111)
Az előterjesztett szerkezetátalakítási terv egy tartós felépüléshez szükséges határozott koncepció hiányában nem alkalmas arra, hogy a vállalat hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítását lehetővé tegye. Ez túl optimista feltevéseken alapul, nem elég konkrét és túlhangsúlyozza a pozitív szempontokat. Ezenkívül nem alkalmas a vállalat hosszú távú jövedelmezőségének és ezzel életképességének biztosítására, mivel az csak egy kb. 6-7 %-os céljövedelmezőségből indul ki, mely csak fele az ágazatban szokásos átlagnak. Végül a szerkezetátalakítási tervezet nem említ jövőbeli támogatásjogi visszafizetési kötelezettségeket a WBK 1993. évi landesbankra történő átruházásához folyamatban lévő vizsgálati eljárás tekintetében.
(112)
A Bizottság iránymutatásai szerint fennálló szükségszerűséggel, hogy a szerkezetátalakítás befejeződése után a támogatásban részesülő bank releváns piacokon való jelenlétének korlátozása révén a versenytársakra gyakorolt hátrányos hatások csökkenjenek, nem számoltak eléggé, mivel a releváns piacokon az üzleti tevékenységeket még bővíteni is kell. A szerkezetátalakítási tervezet szerint a lakossági és vállalati üzletágban egy bevételnövekedés és a különböző Berlinen kívüli székhelyek bezárásának kompenzálása mindenekelőtt ezen üzleti tevékenységek berlini fókuszálásával és bővítésével kell, hogy lehetővé váljon. A BGB csak azon területi piacokról tervez visszavonulást, melyeken eddig nem ért el említésre méltó jelentőséget. A kirendeltségek bejelentett bezárása nem vezethet a BGB piaci jelenlétének csökkentéséhez, hanem sokkal inkább egy, a németországi pénzügyi szolgáltatások piacain megvalósuló általános trendnek felel meg, mely „over-banked”-nek minősül. A BGB által teljesítendő ellenszolgáltatások mértékét a BGB jelenleg piacot uraló pozíciója alapján, a berlini bankpiacon kell majd meghatározni, mivel a versenytorzító következmények itt lépnek fel legerősebben. A támogatással okozott versenytorzítások kompenzálásához a Bizottság részéről a BGB-konszern egy részterületének értékesítése jönne számításba. Ehhez pl. a „Berliner Bank” üzletág értékesítése kínálkozna, mely a releváns piaci szegmensekben olyan piaci részesedésekkel bír, melyek megfelelnek a Berliner Volksbankénak. A Berliner Bank értékesítése azzal az előnnyel járna, hogy itt egy szervezetileg messzemenőleg önálló intézményről van szó, mely egy saját piaci megjelenéssel rendelkezik és ezért azt egy versenytárs nagyobb lebonyolítási problémák nélkül át tudja venni. Az így leadott üzletág nagyságrendje a támogatás összegét tekintve megfelelő kompenzálás lenne annak jelentős, versenytorzító hatásaival szemben.
(113)
A szóban forgó támogatás az állami kezességi garanciák (intézményi teher és kezességi helytállás) és a Wohnbau-Kreditanstaltnak a Landesbank Berlinre történő átruházása mellett csak egyike a számos BGB javára nyújtott, állami pénzügyi támogatási intézkedéseknek. Ez egy olyan halmozódáshoz vezet, melyet a szerkezetátalakítási támogatásokhoz nyújtandó ellenszolgáltatások meghatározásánál is figyelembe kellene venni.
(114)
A tőkemegfelelési mutató 9,7 %-ra történő emelésére nincs szükség. Csak a hitelintézeti törvényben törvényileg előírt 8 %-os minimumot kell jogilag kötelezően betartani és a Bizottság iránymutatásai szerint a „feltétlenül szükséges minimumot”.
(115)
A kockázatlefedés és tőkeinjekció halmozása nem szükséges, mivel már az előbbinek le kell fednie az ingatlanüzletágból származó veszteségekkel járó kockázatokat. A tőkeinjekció egy, a Berlin tartomány által végrehajtott „kétszeres veszteségkompenzáláshoz” vezet. A BGB a pótlólag megszerzett eszközöket más üzletágakhoz használhatja.
(116)
Ezenkívül további támogatásokra is vannak utalások. A szenátus kiválasztott befektetőkkel tárgyal a bank átvételéről. Az értékesítés nem piaci áron történik, mivel az ajánlattételi eljárás nem mindenki számára nyílt, átlátható módon és diszkriminációtól mentesen zajlik.
(117)
Úgy tűnik, hogy a bank jövőbeli stratégiája mindenekelőtt abban áll, hogy tevékenységeit, kapacitásait és infrastruktúráját csökkentse és a regionális lakossági és vállalati üzletágra koncentráljon. Ennek a koncepciónak azon a feltevésen kell alapulnia, hogy ezek a regionális piacok és a bank azokban lévő részesedései növekednek. Felmerül azonban néhány kétség és ellentmondás a bank ezen piacokon való piaci részesedésére vonatkozóan. Másrészt nem világos, hogy a bank egyáltalán építhet-e szilárd ügyfélbázisra. A „Berliner Bank” márkanevet is gyengeségek jellemzik. A múltbéli ingatlanfinanszírozási üzletág problémái alapján kétségek felülnek fel annak jövőbeli sikerére vonatkozóan. A tőkepiaci üzletág jelentős részének fenntartása egy regionális bankra nem jellemző.
(118)
A szerkezetátalakítási terv megvalósításának sikere mérvadóan függ attól, hogy sikerül-e megvalósítani a foglalkoztatottak számának csökkentésével kapcsolatban szőtt ambíciózus terveket és egy új kockázatellenőrző rendszer bevezetését, valamint az információs rendszer javítását. Ezekkel kapcsolatban azonban kétségek merülnek fel, mivel a foglalkozottak létszámának csökkentéséhez eddig megtett intézkedések elmaradnak a célok mögött és a foglalkoztatottak és a szakszervezetek ellenállásával kell számolni. Ezenkívül az eddig megvalósított csökkentések nagy része outsourcing-intézkedésekre vezethető vissza. Ettől azonban nem várható a költségek hosszú távú csökkentése. Sokkal inkább várható az, hogy az áthozott munkavállalók költségeit a banknak kell viselnie, magasabb szolgáltatási díjak formájában.
(119)
A banknak az iránymutatások 34. pontja szerint a jövőben képesnek kell lennie saját erőből megállni helyét a piacon. Kétségek merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a célként kitűzött 7 %-os sajáttőkehozam 2006. évre ehhez elegendő-e. Ezért nem lehet a hosszú távú életképesség helyreállításából kiindulni. Ez az alacsony hozam a közfeladatok takarékpénztár általi teljesítésével sem indokolható, mivel ez lényegtelen a hozam megítéléséhez.
(120)
Tartós köztulajdon esetén jelentős kétségek merülnek fel arra vonatkozólag, hogy a bank életképessége helyreállítható-e és biztosítható-e. Berlin tartomány a munkaviszonyok megszüntetésekor jelentős politikai nyomásnak lesz kitéve. Általánosságban véve Berlin tartomány nem lenne képes a szerkezetátalakítási terv megvalósítására. A bank vezető helyeit ezentúl politikailag fogják betölteni, mely érdekkonfliktusokkal fog járni. Egy másik német országos bank általi átvétel esetén is fennállnának ezek a problémák.
V. NÉMETORSZÁG REAKCIÓJA A TÖBBI ÉRINTETT VÉLEMÉNYÉRE
(121)
Németország állást foglalt a Berliner Volksbank és a névtelen harmadik személy megjegyzéseihez. A Berliner Volksbank előadása az állítólagos régi támogatásokhoz nem helytálló. Nincsenek állítólagos támogatások által felépített, jelentős pénzügyi források. Különben a konszern nem lenne egzisztenciális nehézségek közt. Egyébként a Bizottság az intézményi teher és a kezességi helytállás kezességi intézményeit meglévő támogatásokként értékelte és ezért nem írhatók a BGB terhére. A megmentési támogatás által történő tőkeinjekciót valójában olyan időtartamra kell a Bank rendelkezésére bocsátani, mely az iránymutatásoknak és a szerkezetátalakítási támogatások keretén belül alkalmazott bizottsági gyakorlatnak megfelel. A WBK-nak az LBB-be való bevitelét a Bizottság egy külön vizsgálati eljárásban vizsgálja, Németország azonban nem minősíti támogatásnak.
(122)
A BGB a berlini bankpiacon igaz mind a lakossági, mind pedig a vállalati üzletágban viszonylag erős piaci pozícióval rendelkezik. Piaci részesedései azonban nem érik el a Berliner Volksbank által állított mértéket. A volumen szerint meghatározott piaci részesedések határozottan alacsonyabbak, mint az ügyfelek száma szerint meghatározott piaci részesedések, mivel a Berliner Sparkasse számos, kis hitel- és betétvolumenű számlával rendelkezik, mely inkább egy pótlólagos költségtényezőként jelentkezik.
(123)
A szerkezetátalakítási terv minden szükséges dokumentumot tartalmaz, a szükséges részletességgel. Németország a szóban forgó tervben egy stabil alapot lát a BGB jövedelmezőségének biztosításához. A teljes németországi bankszektor jövedelmezősége a nehéz összgazdasági helyzet miatt határozottan visszaesett. Az átlagos sajáttőkehozam az 1999. évi 11,2 %-ról, a 2000. évi 9,3 %-on át 2001. évre mindössze 6,2 %-ra csökkent. A szövetségi kormány közleményeiben minden egyes üzletág 2001-2006 évi eredményeit következetesen egyenként mutatták ki és végigkövethető fokozatokban vezették le. Ennek során a bevételösszeg, a kockázatmegelőzés előtti és utáni üzemi eredmény és az adózás előtti nyereség fokozatai mentén létrejön egy összesítő tervezet.
(124)
A szerkezetátalakítási terv megvalósításához szükséges lépéseket a BGB két fokozatban tervezi:
-
Elképzelés szintjén legelőször egy részkoncepciót dolgozott ki a jelenleg meglévő üzletágak mindegyikéhez, függetlenül attól, hogy az a megtartandó, leépítendő, csökkentendő vagy értékesítendő üzletágakhoz tartozik-e.
-
Gyakorlati szinten eszerint minden egyes részkoncepciót konkrét, a megvalósításához szükséges intézkedésekkel támasztott alá, és ezeket az intézkedéseket költségekkel is értékelte.
(125)
Ezáltal egy teljes koncepció áll rendelkezésre. Azóta az egyes intézkedéseket tovább konkretizálták, és az intézkedéseket az üzletágak szintjén tovább részletezték és egy átfogó, összesített tervbe vonták. A megvalósításhoz két speciális, a szokásos eredménykontrollinget kiegészítő eszközt fejlesztettek ki, az egyiket az általános intézkedések nyomon követéséhez, egy másikat pedig a személyi intézkedések nyomon követéséhez. Ezek lehetővé teszik a tervezett és valós értékek havonta történő összeegyeztetését, ezáltal pedig a megvalósítás sikerének folyamatos ellenőrzését.
(126)
A bank csak az ingatlanfinanszírozást tekinti egy regionális bank jellemző feladatának. Nem tartozik ez alá az ingatlanszolgáltatások üzletága, melyben messzemenőleg azok a veszteségek halmozódnak fel, melyek a bank szanálását és az állami kockázatlefedést elsőként tették szükségessé. Ennek az üzletágnak a leadását a BGB kompenzációs intézkedésként ajánlotta fel. Az ingatlanhitelekkel szintén nem kismértékű aggodalom áll szemben.
(127)
A jövőben mind az újonnan megkötött, mind pedig a már meglévő üzletekben, valamint a kontrollingon belül számos intézkedés foganatosítására kerül sor annak érdekében, hogy az ingatlanfinanszírozási üzletágban lévő kockázatok határozottan csökkenjenek. Az újonnan kötött üzletekben a tevékenységeket a vonzó székhelyekre koncentrálják, a kockázatot Németországon belül régión túlnyúló tevékenységekkel diverzifikálják, a külföldi üzleteket messzemenőleg felszámolják és a kockázatos üzletszegmensekkel, különösen az építtetőkkel, felhagynak. A meglévő üzletekben a veszélyeztetett kötelezettségekhez kockázatspecialistákat alkalmaznak, valamint elvégzik az állományok bíráló feldolgozását és újraértékelését. A kontrollingben egy konszernen belüli kockázatkontrollinget vezetnek be, mely egyes kontrollingeszközökhöz szintén keretet képez. Ezekhez jön egy korlátozó rendszer a piaci és címzett kockázatokhoz, egy előrejelző rendszer, szanálási stratégiák, valamint egy task-force a részbankon túlnyúló kötelezettségekhez.
(128)
A szerkezetátalakítás a Berliner Volksbank véleményével szemben a piaci jelenlét csökkenéséhez vezet a nagyvállalatokkal és állami vállalatokkal foglalkozó üzletágak feladása, valamint más üzletágak csökkentése révén. A lakossági üzletágak feladásának üzemgazdaságilag nincs értelme, mivel ez a vállalat lényegét korlátozná, és következésképpen a privatizálási kilátásokat veszélyeztetné. Ezenkívül a retailüzletágakban sem fog növekedni a piaci jelenlét. Brandenburg tartományból a Bank Potsdam kivételével teljesen vissza fog vonulni. Berlin tartományban pedig a fiókok bezárásával fog a piaci jelenlét érezhetően csökkenni.
(129)
A kockázatlefedés nem valósít meg „biankócsekket a jövőbeli veszteségekhez”, mert a lefedéssel érintett kockázatok mindannyian régi kockázatok. A 2001. december 31. után létrejött üzleteket általában nem érinti, az ingatlanbefektetési alapokból származó kockázatokat pedig csak akkor, ha az adott alap 2000. december 31-ig kihelyezésre került.
(130)
A kockázatlefedés nem is egy „menlevél ajánlatok tetszőleges kondíciókkal történő kiadásához, pl. értékesítéseknél vagy ingatlanok bérbeadásánál”. A részletes megállapodás a 17. cikkének (2) bekezdésében, a 35. cikkének (2) bekezdésében és a 42. cikkének (5) bekezdésében sokszoros hozzájárulás-fenntartásokat tartalmaz a tartomány javára. Továbbá a részletes megállapodás 46. cikke egy átfogó kárcsökkentési kötelezettséget határoz meg, mely szerint a kedvezményezett társaságok kötelesek teljes erejükből arra törekedni, hogy a tartományt a lehető legkisebb mértékben vegyék igénybe, a mérlegérték-garancia által érintett aktívákat lehetőleg kedvező módon értékesítsék, illetve objektumokat optimálisan adják bérbe vagy hasznosítsák egyéb módon. Ennek megsértése az illető társaság kártérítési kötelezettségét vonja maga után.
(131)
A kockázatlefedés nem felel meg semmilyen összeg szerint korlátlan pótfizetési kötelezettségnek sem. Egy társaságjogi pótfizetési kötelezettségtől eltérően ugyanis Berlin tartománynak a kockázatlefedésből származó kötelezettsége egyrészt összegszerűen, másrészt azonban tárgyát tekintve is korlátozott, mégpedig azokra a kockázatokra, melyek a részletes megállapodás végén felsorolásra kerültek és már 2001. december 31-ig bezárólag keletkeztek. A kockázatlefedés szintén eléggé konkretizált. Már a 2001. december 20-i elvi megállapodás tartalmazza a hitelgaranciák és mérleggaranciák által kedvezményezett társaságok végleges felsorolását, és a részletes megállapodás ezt a felsorolást csupán néhány részletében módosította. A részesedéseket és jogviszonyokat a részletes megállapodás és az ott hivatkozott szerződések felsorolásszerűen adják meg. A kockázatlefedés által lefedett kockázatok mértéke is elég konkrétan került megadásra.
(132)
A BGB által célul kitűzött tőkemegfelelési mutató nem túl magas. A finanszírozók és tőkebefektetők BGB-be vetett bizalma ugyanis tartósan megrendült. A bank ezenkívül nem rendelkezik [...] (-val/vel), melyeket normál esetben a tőkemegfelelési mutató mellett igénybe szoktak venni egy bank tőkepiac-képességének megítéléséhez. Továbbá a bank privatizálása feltételezi, hogy a tartományi tulajdonrész megszűnése után a tőkepiacon elviselhető kondíciókkal lehet sajáttőkét felvenni. Ez egy tartósan és jóval a törvényi minimum felett lévő tőkemegfelelési mutatót tesz szükségessé.
(133)
A privatizációs eljárás egyébként nem tartalmaz támogatáselemeket és nincsenek hiányosságai. Az eljáráson belül nincs diszkrimináció.
VI. A TÁMOGATÁSI INTÉZKEDÉSEK ÉRTÉKELÉSE
(134)
A tőkeinjekciót, a kockázatlefedést és a visszafizetési megállapodásban megígért betétet Berlin tartomány bocsátotta rendelkezésre, ezáltal azok állami pénzeszközöket tartalmaznak. Ezeket a pénzeszközöket olyan feltételekkel nyújtották, melyek egy a piacgazdaságban működő finanszírozó számára nem lennének elfogadhatók. Összességében egy több milliárd eurós összegről van szó, melyet egy komoly pénzügyi nehézségek közt lévő vállalatnak tartósan bocsátottak rendelkezésére.
(135)
Az 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekció által, melytől a Tartomány nem várhatott azzal arányban álló hozamot, a BGB-ben meglévő tulajdonrészét 57 %-ról mintegy 81 %-ra emelte.
(136)
A kockázatlefedést 30 éves időtartamra nyújtották. A megállapodás szerinti garanciák névleges, elméleti maximuma 21,6 milliárd EUR összeget tesz ki. Ez az összeg az összes elméletileg elképzelhető kockázatot lefedi, a bérleti garanciákhoz tartalmazza például ([...] EUR) az összes bérlő teljes kiesését, az úgynevezett újjáépítési garanciákhoz ([...] EUR) az összes épület és külső létesítmény teljes helyreállítási költségeinek becsült értékét, vagy az IBG/IBAG és leányvállalataik garantált mérleg szerinti értékének teljes veszteségét ([...] EUR). Egy 100 %-os bérletkiesés, az összes épület lebontása és újjáépítése, valamint a mérleg szerinti értékek teljes vesztesége azonban még a legpesszimistább feltételezések alapján sem reális. Németország ezért a valószínű igénybevételhez az alábbi becsült értékeket adta meg: 2,7 milliárd EUR az optimista esetben („best-case forgatókönyv”), 3,7 milliárd EUR az „alapesetben” („base-case forgatókönyv”) és 6,1 milliárd EUR a pesszimista esetben (úgynevezett „worst-case forgatókönyv”).
(137)
Az eljárás során Németország megküldte ezen becsült értékek alapjait is. Ezekben a három forgatókönyvhöz a különböző kiesési kockázatok tekintetében feltevéseket fogalmazott meg. A bérleti garanciákra vonatkozóan ez például különböző infláció miatti bérletkiesések - mint csökkent bérlet vagy üresen állás - feltételezését jelentheti (a tényleges infláció a kilátásba helyezett infláció mögött elmarad). Ilyenkor a prognosztizált bérletkiesés a best-case forgatókönyv esetén 1,4 milliárd EUR, a base-case forgatókönyv esetén 1,9 milliárd EUR, a pesszimista forgatókönyv esetén 3,5 milliárd EUR összeget tesz ki.
(138)
Németország azt is kifejtette, hogy az üzemgazdasági szempontból összesen várható igénybevétel a 6,1 milliárd EUR összegű worst-case forgatókönyvnek ([...] EUR összegű igénybevétel a bérleti garanciákból, [...] EUR az a legmagasabb árat biztosító garanciákból, [...] EUR az újjáépítési garanciákból, [...] EUR a mérleg szerinti értékre nyújtott garanciákból kifolyólag és [...] EUR fennmaradó összegekre) és ezzel a támogatás gazdasági értékének felel meg. Ezt a gazdasági értéket Németország egy alternatív elmélettel támasztotta alá: a kockázatlefedés garanciái nélkül az összes kockázatot [...] EUR és [...] EUR közötti tőkeinjekcióval kellett volna „felszabadítani”. Ekkor mintegy [...] EUR összegű tőke jutott volna a fent leírt garanciák készpénzértékére (névleges gazdasági érték: 6,1 milliárd EUR); [...] EUR - [...] EUR a konszernbankok által az ingatlanszolgáltató társaságoknak ugyanazon célra ígért és igénybevett hiteleinek biztosításához szükséges tőkeinjekcióra (melyek a bérleti, újjáépítési és mérlegérték-garanciákból származó névleges elméleti kockázatmaximumok nem teljes lefedése esetén legfeljebb [...] EUR összegben a kockázatos aktívákhoz hozzászámítandók), valamint [...] EUR - [...] EUR összeg egy biztonsági tartalékra.
(139)
Ezen összefüggésben Németország azt is kifejtette, hogy a kockázatlefedés kezességi maximumösszegének korlátozása a jó 6 milliárd EUR összegű gazdasági értékre felügyeleletjogi okokból mégsem lehetséges. Csak 21,6 milliárd EUR összeggel van az összes elméletileg elképzelhető, fent említett kockázat lefedve úgy, hogy a konszernbankok által az ingatlanszolgáltató társaságoknak nyújtott hitelek, melyeket szintén a bérleti, újjáépítési és az egyéb fent nevezett garanciákból származó kockázatok miatt ígértek meg és vettek igénybe, a részbankok és a konszern sajáttőke-együtthatóinak számításakor nem játszanak szerepet, mert azok a számításban 0 %-kal súlyozottak és ennek megfelelően nem kerülnek beszámításra és a nagy összegű hitelek határértékeire sem kerülnek felszámításra. A kezességi maximumösszegnek a gazdaságilag reális kockázatra való korlátozása ezzel szemben felügyelet-jogilag oda vezetne, hogy a maximum [...] EUR összegű hiteleket hozzá kellene számítani a kockázatos aktívákhoz, a nagy összegű hitelek meghaladnák felső határértékeiket és a csökkenő sajáttőke-mutatók egy további jelentős tőkeinjekciót tennének szükségessé. A BAFin az összes elméletileg felmerülő - akár csekély gazdasági értékű - kockázat alapulvételének felügyeletjogi szükségességét 2003. március 7-i levelével erősítette meg.
(140)
A Bizottság ezt a felügyeletjogi szükségszerűséget az összes elméletileg felmerülő kockázat alapulvételéhez 21,6 Mrd EUR összegben ismeri el. Továbbá az intézkedés támogatásjogi értékeléséhez a Németország által kifejtett indoklás alapján egy a kockázatlefedésben lévő, 6,1 milliárd EUR összegű támogatás gazdasági értékéből indul ki. Ez az összeg megfelel a Németország által feltevésekkel alátámasztott, reális worst-case vagy pesszimista forgatókönyvnek és ezért az értékeléshez elővigyázatossági okokból is szükséges. Továbbá körülbelül ilyen összegű érték adódott a kockázatok tőkeinjekcióval történő alternatív felszabadítása esetén is.
(141)
A Berlin tartomány által a visszafizetési megállapodásban megígért betétre vonatkozóan először is meg kell jegyezni, hogy ez csak akkor kerül alkalmazásra, ha a bizottság a C 48/2002 („LBB/IBB”) (20) eljárást visszakövetelésről hozott határozattal zárja le és a szanálási támogatást ebben az esetben is akkora összegben nyújtják, mely annak elkerüléséhez szükséges, hogy az LBB-nél és/vagy a BGB-konszernnél kialakuló tőkehányadok a megállapodásban megnevezettekhez képest alulmaradjanak. Mivel az „LBB/IBB” eljárásban folytatott vizsgálat még nem zárult le, jelenleg nem lehet e támogatás pontos gazdasági értékét meghatározni. A verseny szempontjából történő megítélés céljából mindenesetre az elméleti felsőhatárt 1,8 milliárd EUR összeggel lehet megadni (21).
(142)
Az intézkedések alkalmasak arra, hogy a BGB pénzügyi helyzetét jelentős mértékben javítsák. Mostanáig megakadályoztak olyan felügyelet-jogi közbelépéseket, mint az átmeneti bezárást, és a konszern lényeges részüzletágainak valószínű fizetésképtelenségét, és ezzel alkalmasak a verseny torzítására. A vállalat leányvállalataival együtt az egyik legnagyobb német bank. 2002-ben mintegy 175 milliárd EUR-s konszern-mérlegfőösszeggel a tizenkettedik helyen volt. A BGB a legfontosabb üzletágaiban regionális, nemzeti és nemzetközi szinten működik. A pénzügyi szolgáltatási szektort összességében növekvő integráció jellemzi, és fontos részterületeken a belső piac válik valóra. A különböző tagállamok pénzintézményei között erős verseny van, mely az egységes pénznem bevezetése óta tovább erősödött. Az intézkedések és azoknak a jelenlegi és potenciális versenytársakra gyakorolt hatása a versenyt torzítják, illetve a verseny torzítását helyezik kilátásba. A különböző tagállamok pénzintézményei között erős verseny van, mely az egységes pénznem bevezetése óta tovább erősödött. A versenytorzítások így a tagállamok közt folyó kereskedelmet is akadályozzák. Ennek következtében az intézkedések az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint állami támogatást valósítanak meg. Németország ezt a véleményt nem kérdőjelezte meg.
(143)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság utalt arra, hogy nem csak Berlin tartomány, hanem a NordLB is érintve volt a tőkeinjekcióban, mindenesetre egy olyan összeggel, mely részesedésszerűen kevesebb volt a tőkeinjekció előtti részvénytulajdonánál (166 millió EUR, mely a tőkeemelés 8,3 %-ának felel meg, a tőkeinjekció előtti 20 %-os részvénytulajdonnál). A Bizottság ezt az intézkedést akkor további információk hiányában nem tudta értékelni és ezért kizárni, hogy a NordLB által adott tőke esetében az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásról van szó. Németországot arra kérte, hogy adja meg a szükséges információkat.
(144)
Németország erre fel kifejtette, hogy a NordLB tőkeemelése nem tartalmaz támogatást, mivel az a piacgazdaságban működő finanszírozó elve szerint történt. A NordLB - mint a magán hányadtulajdonos Parion, valamint a szórványtulajdon alatt egyesített részvényesek - arányon alul részesedett a tőkeemelésből, bár Berlin tartomány és a BGB egy a mindenkori résztulajdonuknak megfelelő részvételt várt volna. A NordLB tőkeinjekció előtti 20 %-os résztulajdonának jó 400 millió DM összegű tőkeinjekció felelt volna meg. A NordLB-nek azonban egy ilyen mértékű kötelezettségvállalás vállalkozói szempontból nem tűnt ésszerűnek. Másrészt a tőkeemelésben való részvételről való lemondás a NordLB tulajdonrészét 4 %-ra csökkentette volna. A NordLB ezáltal elvesztette volna a minimum 10 %-os tulajdonrészhez kötött közreműködési jogokat, mint pl. a rendkívüli ellenőr bírói kirendelését vagy a társasági igényeinek érvényrejuttatását az igazgatósági és felügyelőbizottsági tagokkal szemben. Továbbá a NordLB 2001. augusztusában az együttműködés elmélyítését célzó, még nem lezárult tárgyalásokra, valamint egy esetleges fúzióra tekintettel egy „Érdekvédő Ajánlatot” tett. A tőkeemelésben való részvétel nélkül ez aligha lett volna hitelt érdemlő. Összességében egy a NordLB vállalkozói érdekeit gondosan mérlegelő döntésről volt szó.
(145)
Mivel ezen intézkedés súlya az itt szóban forgó támogatások összességéhez viszonyítva marginális és a NordLB tőkeinjekciójának támogatásként vagy piacon szokásos cselekedetként való minősítése a Bizottság megítélésén jelen esetben nem változtatott volna, a Bizottság erre vonatkozó végleges értékelésére nincs szükség.
(146)
Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság utalt arra, hogy a tőkeinjekció és a kockázatlefedés együtt a 659/1999/EK rendeletének 13. cikke (2) bekezdésében foglalt jogi következményekkel járó, nem bejelentett támogatásként kezelendők, mert az értesítés és az egy támogatásjogi jóváhagyás felfüggesztő feltétele ellenére a részletes megállapodásban az egyik intézkedést sem lehet kihagyni, anélkül, hogy az a BAFin felügyeletjogi intézkedéseit, mint a BGB átmeneti bezárását ne vonná maga után. Amint Németország is nyilatkozta, mindkét intézkedés - a kockázatlefedés szintúgy mint az előzetesen megmentési támogatásként jóváhagyott tőkeinjekció - egyetlenegy szerkezetátalakítási terv része. Ezt a Bizottságnak azonban egészében véve kell értékelnie. A két intézkedés jogi besorolása ezért nem válhat el.
(147)
Németország ehhez véleményében kifejtette, hogy a felfüggesztő feltétel az érintett szabályozások jogi hatályát nyitva hagyja, azonban elismerte, hogy a tőkeinjekció és a kockázatlefedés együtt tényleges hatásokat fejtettek ki, mert a BGB csak ezen intézkedések révén tudta folytatni üzleti tevékenységét. Ezen összefüggésben Németország fontosnak tartotta annak megállapítását, hogy a támogatások végrehajtásának tilalma a bajba jutott vállalatok számára a Bizottság végső határozatának kibocsátása előtt, az engedélyezési eljárás időtartamát tekintve eljárásjogi problémát jelent.
(148)
Amint azt Németország szintén elismerte, a támogatások összességükben egy végső bizottsági határozat előtt tényleges hatásokat fejtettek ki, mert csak ezen intézkedések révén tudta a BGB üzleti tevékenységét folytatni. Ez nem csak a tőkeinjekcióra és a kockázatlefedésre érvényes, hanem a tartomány visszafizetési megállapodásban szabályozott betétfizetési kötelezettségére is. Ez ugyancsak a Bizottság LBB/LBB-eljárásban hozott visszakövetelési határozata esetén kerül alkalmazásra és csak akkor, ha a visszafizetendő összeg miatt a tőkehányadok a megállapodásban megnevezett érték alá csökkennének. A szerkezetátalakítás sikere, beleértve a két másik intézkedést, egy ilyen előkészület nélkül mégis veszélyeztetve lenne, úgyhogy ez az intézkedés is a Bizottság általi engedélyezés tekintetében egy felfüggesztő feltétel ellenére annak lezárásával és ezzel annak engedélyezése előtt gazdasági hatásokat gyakorolt. A Bizottság mindenesetre tudomásul veszi, hogy Németország egy, a Bizottság általi támogatásjogi engedély visszafizetési megállapodásban is belefoglalt felfüggesztő feltételével és széles körű információk haladéktalan megküldésével kifejezett együttműködési szándékáról tett tanúbizonyságot.
(149)
A BGB-nek nyújtott szerkezetátalakítási támogatások Berlin tartomány számára - mint az alábbiakban bővebben kifejtésre kerül - kisebb anyagi terhelést jelentettek, mint azok a terhelések, melyek az országos bankok számára még 2005-i fennálló állami garanciák, az intézményi teher és kezességi helytállás alkalmazása esetén merültek volna fel. Ez persze nem jelenti azt, hogy a BGB javára hozott intézkedések összhangban állnának a piacgazdaságban működő finanszírozó elvével, és ezáltal nem teljesítenének meg állami támogatásokat. Egyrészt a meglévő állami garanciák maguk, jóllehet 2005-ig, de a közös piaccal összeegyeztethető támogatások (22). Másrészt a Bizottság megállapítja, hogy az itt szóban forgó támogatások a BGB számára lehetővé teszik az üzleti tevékenység szerkezetátalakítás céljából történő folytatását és ezáltal a teljes konszernt kedvezményben részesítik, beleértve a különböző magánjogi konszernvállalatokat is. Ezek tehát jogi természetük és egyedi hatósugarukban különböznek az állami garanciák, az intézményi teher és a kezességi helytállás tiszta megvalósításától, melyek csak az LBB országos bankra, tehát a konszern egy részére vonatkoznak. Ezen okokból kifolyólag az összes itt vizsgálandó támogatás új támogatási intézkedéseket valósít meg.
(150)
Mivel a támogatási intézkedéseket nem egy engedélyezett támogatásszabályozás alapján foganatosították, a Bizottságnak azoknak a közös piaccal való összeegyeztethetőségét közvetlenül az EK-Szerződés 87. cikke szerint kell vizsgálnia.
(151)
Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerint, amennyiben a jelen szerződés nem rendelkezik másként, bármilyen állami vagy állami eszközökből nyújtott támogatások, melyek bizonyos vállalatok vagy termelési ágazatok kedvezményben részesítésével a versenyt torzítják vagy a verseny torzítását helyezik kilátásba, a közös piaccal összeegyeztethetetlenek, amennyiben azok a tagállamok közti kereskedelmet akadályozzák.
(152)
Az EK-Szerződés 87. cikke azonban enged meg kivételeket az állami támogatásoknak a közös piaccal való összeegyeztethetetlenségére vonatkozó alapelv alól. Az EK-Szerződés 87. cikkének (2) bekezdése szerinti kivételrendelkezések a támogatásoknak a közös piaccal való összeegyeztethetőségét indokolttá tehetik. A vizsgálandó támogatási intézkedések azonban nem tekinthetők egyes fogyasztók számára juttatott szociális jellegű támogatásoknak (a) pont, sem olyan károk megszüntetéséhez nyújtott támogatásoknak, melyek természeti katasztrófák vagy egyéb rendkívüli események miatt keletkeztek (b) pont, sem pedig a Német Szövetségi Köztársaság bizonyos, Németország megosztása által érintett területeinek gazdasága számára juttatott támogatásnak (c) pont. Ezek a kivételek ezért a jelen esetben nem alkalmazhatók.
(153)
Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének b) és d) pontja szerinti kivételrendelkezésekre tekintettel megállapítható, hogy a támogatások nem szolgálják fontos, közös európai érdekű tervek előmozdítását vagy egy tagállam gazdasági életében felmerülő jelentős zavar elhárítását és nem tekinthetők a kultúra megsegítésére és a kulturális örökség megőrzésére nyújtott támogatásoknak sem.
(154)
Következésképpen a Bizottság a támogatási intézkedéseket az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt kivételrendelkezések alapján vizsgálja. A Bizottság a bizonyos gazdasági ágazatok fejlesztésének előmozdítására szolgáló támogatások megítélését - amennyiben azok a kereskedelmi feltételeket nem változtatják meg oly módon, mely a közös érdekbe ütközik - a vonatkozó közösségi iránymutatásokra alapozza. A Bizottság véleménye szerint jelen esetben semmi más nem alkalmazható, csak a már említett, nehéz helyzetbe került vállalatok megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokra vonatkozóan megfogalmazott iránymutatások (23) (a „iránymutatások”). A Bizottságnak továbbá az a véleménye, hogy a leírt támogatási intézkedések hozzájárulnak a vállalat szerkezetátalakításának finanszírozásához és ezért szerkezetátalakítási támogatásoknak tekintendők.
(155)
Az iránymutatások szerint szerkezetátalakítási támogatások csak akkor megengedettek, ha azok nem sértik a közös érdeket. Az iránymutatásokban a támogatások Bizottság általi engedélyezése bizonyos feltételekhez kötött.
(156)
A Bizottság nem látja kellőképpen bizonyítottnak, hogy a BGB az iránymutatások 2.1 szakasza (30. pont a 4-8. pontokkal kombinálva) értelmében, nehézségek között lévő vállalatnak tekinthető.
(157)
Az iránymutatások 4. pontjában foglaltak abból indulnak ki, hogy egy vállalkozás akkor van nehézségek közt, „ha nem képes saját pénzeszközeivel vagy idegen pénzeszközökkel - melyeket tulajdonosai / résztulajdonosai vagy hitelezői bocsátanak rendelkezésére - olyan veszteségeket felszámolni, melyek a vállalkozást rövid vagy középtávon mondhatni biztosan gazdasági hanyatlásba viszik, ha az állam nem avatkozik be”. Ezek a körülmények a BGB esetében egyértelműen fennállnak. Jóllehet az itt szóban forgó intézkedéseket, melyek a BGB-t megóvták az üzleti tevékenység beszüntetésétől, Berlin tartomány, tehát a BGB többségi részvényese vitte végbe. Az azonban már megállapításra került, hogy egy piacgazdaságban működő finanszírozó ezeket a pénzeszközöket az adott feltételek között nem bocsátotta volna rendelkezésre.
(158)
A tartomány támogatási intézkedései nélkül a tőkehányadok a Hitelintézeti Törvény által előírt minimumérték alá csökkentek volna, úgy, hogy a BAFin-nak (akkoriban a BAKred) a Hitelintézeti Törvény 45-46a cikkei szerint végre kellett volna hajtania a szükséges intézkedéseket, mint például az átmeneti bezárást. Ezenkívül a BGB a támogatások nyújtásának időpontjában az iránymutatások 6. pontja szerint a nehézségek közt lévő vállalat meghatározásához további kritériumoknak is megfelelt, ide tartoznak a növekvő veszteségek, a növekvő eladósodás és kamatteher, valamint a nettó vagyon értékének csökkenése.
(159)
Szerkezetátalakítási támogatások az iránymutatások 28. pontja szerint csak akkor nyújthatók, ha szigorú kritériumok teljesülnek és bizonyság van arra vonatkozólag, hogy az esetleges versenytorzítások a vállalat további fenntartásával járó előnyök révén kárpótlásra kerülnek, különösen akkor, ha a csőd által okozott elbocsátások nettó hatása a helyi, regionális vagy nemzeti foglalkoztatási problémát bizonyíthatóan kiélezik vagy, kivételes esetekben, ha a vállalat eltűnése monopóliumhoz, illetve szűk oligopóliumhelyzethez vezetne.
(160)
Ez utóbbi Berlin térségére az ott képviselt bankok száma, valamint a lakossági és vállalati üzletág piacának szerkezete alapján, ahol a BGB a „Berliner Bank” és „Berliner Sparkasse” márkanevek alatt most is piacvezető, kizárható. A regionális szinten vezető bank esetleges csődje és részeinek ezt követő valószínű eladása esetén ezért nem lehet a versenyszerkezet rosszabbodásával számolni. Ez csak egy rendkívül valószínűtlen és ezért elméleti forgatókönyvben képzelhető el, melyben egy fizetőképtelenség után az egyik regionális szinten erősebb versenytárs a BGB összes leányvállalatát/vagyonértékét, melyek regionálisan erős helyzetét adják, megszerezné. Az ezt követő fúzióvizsgálat miatt még akkor is ki kell zárni a monopólium vagy egy szűk oligopólium létrejöttét. Országos és nemzetközi piacokon a BGB pozíciója nem elég erős ahhoz, hogy egy esetleges csőddel és az azt követő értékesítésekkel monopol- vagy oligopólium-helyzet alakulhasson ki. Németország ennek az eljárás megindításáról szóló határozatban már előadott bizottsági értékelésnek nem mondott ellent.
(161)
A Berlinben kifejtett gazdasági és szociális hatásokra vonatkozóan Németország előterjesztett egy becslést, melyben a BGB szerkezetátalakításának hatásait az üzleti tevékenységének feladása, illetve csődje esetén bekövetkező hatásokkal hasonlította össze, mindenekelőtt a foglalkoztatásra és Berlin tartomány adóbevételeire tekintettel. Kifejtette, hogy egy 2006-ig bekövetkező fizetőképtelenség 7 200 berlini munkahely elvesztéséhez (mínusz 59 %) vezetne, szemben a szerkezetátalakítás forgatókönyvében becsült 3 200 munkahely elvesztésével (mínusz 26 %). A tartomány éves adóbevételei 2006-ban a szerkezetátalakítással 70 millió EUR összeggel csökkennének, a szerkezetátalakítás nélkül 150 millió EUR összeggel. Az eljárás indításáról szóló határozatában a Bizottság megjegyezte, hogy ezeket a becsült értékeket további magyarázatok hiányában nem tudta felülvizsgálni.
(162)
Németország erre további információkat bocsátott rendelkezésre, többek között a Német Gazdaságkutató Intézet (DIW) számítását. Eszerint a BGB akkori fizetésképtelensége jó 7 000-től majd 10 000-ig terjedő számú berlini munkahely elvesztéséhez vezetett volna (a 2001-ben meglévő 12 200 berlini munkahelyből), ezzel szemben a szerkezetátalakítás 2006-ig az aktualizált terv szerint mintegy 3 500 berlini munkahely elvesztéséhez fog vezetni. A Bizottság a fizetőképtelenség esetére feltételezett munkahelyveszteséget túlzottnak tartja, mivel az alapvetően nyereségesnek ítélt üzletágakat a vevők szintén szerkezetileg átalakított formában folytathatták volna. Továbbá a szerkezetátalakítás által okozott berlini munkahelyveszteség az aktuális becslések szerint kb. 5 000 munkahellyel egyértelműen magasabb az eredetileg feltételezettnél. Mindenesetre Németországnak az értékelésben meg kell hagyni, hogy egy hirtelen fizetőképtelenséggel alapvetően nyilvánvalóan több munkahely veszett volna el, mint egy rendezett, hosszú távú szerkezetátalakítással, mert az előbb említett esetben úgynevezett „fire sales” jelenségekre és a szerkezetileg átalakítható területek bezárására került volna sor. Itt a dominóhatás által okozott közvetett munkahelyvesztéseket szintén figyelembe kell venni. Ennek következtében a közvetlen és közvetett adóhatások révén Berlin tartomány éves bevételei is csökkentek volna, mely egy kb. 300 millió EUR összeggel jelentősnek minősíthető, mindenekelőtt azért, mert azok több évre nyúlnak. A Bizottság annyiban igazat ad Németországnak, hogy a vállalat túléléséhez gazdasági és szociális előnyök kapcsolódnak.
(163)
Németország a feltételezett fizetőképtelenség esetére készített jelentésben továbbá utalt az LBB veszteségeinek forrásaira és a tartomány biztosítékvállalói kötelezettségeire. Ezeknek a kezességi kockázatoknak a világos beazonosítása és mennyiségi meghatározása nélkül azonban a Bizottság ezeket a gazdasági hatásokat nem tudta megfelelően értékelni. Németország ezért az eljárás során egy jogi szakvéleményt, valamint számításokat terjesztett elő, a BGB feltételezett fizetőképtelenségének Berlin tartományra gyakorolt, a fent nevezett bevételkieséseken túlnyúló hatásaihoz. Itt azokról a hatásokról van szó, melyek a nagyon összetett, konszernen belüli kockázatösszefonódás (többek között belső hitelnyújtások, patronizáló tevékenységek, eredménybefizetési szerződések) az LBB számára még 2005-ig fennálló intézményi teherrel és kezességi helytállással összjátékban kiválthatna.
(164)
Németország szerint a BGB fizetőképtelenségének forgatókönyve a hozzá nem jellemzően csendestársi részesedésen, hiteleken és garanciákon keresztül kapcsolódó LBB-nél mintegy 18,5-25 milliárd EUR összegű veszteségekhez vezetne, melyek főként az LBB-nek a BGB felé fennálló hitelköveteléseinek értékveszteségeiből (egy adott [...] EUR összegű mérlegfőösszegnél a kiesés mértékétől függően mintegy [...] - [...] EUR), az ügyfelek felé fennálló követelések értékcsökkenéseiből (egy adott [...] EUR összegű mérlegfőösszegnél a kiesés mértékétől függően mintegy [...] - [...] EUR), a dublini BGB Finance számára nyújtott garanciák igénybevételéből (mintegy [...] - [...] EUR), valamint a fizetőképtelenséggel járó költségekből ([...] EUR) tevődnek össze.
(165)
Németország adatai szerint ez a forgatókönyv a tartomány számára mintegy 31 - 40 milliárd EUR összegű terheléseket jelentene. Ennél azt feltételezték, hogy a tartomány az LBB üzletmenetének leállítása mellett dönt, és ezért ez nem az intézményi terhet, hanem a tartomány kezességi helytállását - az LBB vagyonnal nem lefedett kötelezettségeinek teljes összegéért vállalat felelősséget - érinti (24). A kezességi helytállásból származó igénybevételt [...] EUR-tól (base-case) [...] EUR-ig (worst-case) terjedő összegűre becsülik. A tartományt sújtó további [...] EUR-tól (base-case) [...] EUR-ig (worst-case) terjedő összegű terhelések ennél a forgatókönyvnél a német magánbankok betétbiztosítási alapjainak visszkereseti igényei (25) miatt adódnak. Ezenkívül a tartomány majd 2 milliárd EUR összegű tőkebetétének elvesztéséből, valamint a lebonyolítás során a felszámolási készenlétért fizetendő mintegy 5 milliárd EUR összegű kamatköltségekből indultak ki.
(166)
A Bizottság ezeket az adatokat és számításokat felülvizsgálta, és további magyarázatokat kért. Ennek folyamán arra az eredményre jutott, hogy egy, fizetőképtelenséget feltételező forgatókönyvben az LBB számára még fennálló állami garanciák miatt a tartományra jelentős, mindenesetre csak durván megbecsülhető terhek nehezednének, ahol azonban különbséget kell tenni az LBB intézményi teher alatti folytatásával vagy nem folytatásával számoló al-forgatókönyvek között.
(167)
A Bizottság Németország adatai alapján végzett saját becslései szerint abból indul ki, hogy a tartomány terhei az LBB folytatása esetén nagyságrendileg körülbelül 13 milliárd EUR-tól több, mint 20 milliárd EUR-ig terjedő összeg között vannak. Ebből a tartományt közvetlenül mindenekelőtt Berlin tartománynak a BGB alaptőkéjében való részesedésének elvesztése (mintegy 2 milliárd EUR) érintené. Továbbá a tartománynak az LBB számára fennálló intézményi teher alapján az általa a dublini BGB Finance számára nyújtott garanciák igénybevételének következményeit (melyet a Bizottság [...] EUR összegre becsül), valamint az LBB-nek a BGB felé fennálló hitelköveteléseinek értékvesztését (a becsült tétel [...] EUR) annyiban kell kiegyenlítenie, hogy annak üzletmenete a fizetőképességi kritériumok figyelembevételével szabályszerűen fenntartható legyen. Tekintettel a német magánbankok betétbiztosítási alapjának Németország által említett lehetséges visszkereseti igényeire bizonytalanságok állnak fent - [...]. Jelentős jogi kétségek állnak fent továbbá az LBB ingatlanszolgáltatási üzletág befektetési alapjaiból harmadik személyek bizonyos igényeihez nyújtott kezességeinek jogérvényességére vonatkozóan (például a kilátásokra vonatkozó kezesség, mentesítési nyilatkozatok a befektetési és létesítő társaságok személyes felelősséggel rendelkező társasági tagjaival szemben). Az esetleges kockázatok ezért nem számszerűsíthetők.
(168)
Az LBB üzleti tevékenységének leállításáról szóló forgatókönyvben a tartomány körülbelül 8 milliárd EUR összegű pótlólagos terheléséből kell kiindulni (körülbelül 6 milliárd EUR az LBB ügyfelekkel szembeni követeléseinek értékvesztése a fizetőképtelenség miatt kvázi dominóhatásként kiváltott, ügyfeleknél - különösen befektetési, készletbefektetési és lakásépítő társaságoknál - jelentkező likviditási problémák alapján, valamint 2 milliárd EUR a részesedésekre vonatkozó leírások).
(169)
Németország az eljárás során azt is előadta, hogy ezek a forgatókönyvek az ingatlanszolgáltatási ágazat feltételezett fizetőképtelensége esetén (kockázatlefedés nélküli kiválás és felszámolás) a kockázatok konszernen belüli egybefonódása alapján nem változnának lényegesen. Ehhez mértékadók egyrészt azok a jelentős mértékű hitelek, melyeket a terjeszkedő és emellett egyre nagyobb nehézségek közé kerülő ingatlanszolgáltatási üzletág leányvállalatai (IBAG/IBG/LPFV beleértve az IBAG-leányvállalatait az IBV-t és a Bavariát) a konszern részbankjaitól (BGB, LBB és BerlinHyp) kaptak, másrészt pedig az IBAG és leányvállalatai, a Bavaria és az IBV közti, illetve a BGB és IBAG közti eredménybefizetési szerződések. Ezenkívül a BGB az IBG, a Bavaria és az IBV 1998-ig vállalt összes kötelezettségére vonatkozóan pártfogói nyilatkozatokat tett. A Bizottságnak nincs oka Németország ezen helyzetfeltárásában kételkedni. Németország véleményét annyiban osztja, hogy az IBAG/IBG/LPFV ingatlanszolgáltatási üzletág kiválása és felszámolása kockázatlefedés nélkül a kockázatok összefonódása miatt szintén a BGB fent felvázolt következményeivel bekövetkező fizetésképtelenségéhez vezetne.
(170)
Végül megállapítható, hogy a BGB feltételezett csődjének hatásai - az LBB továbbvitele mellett vagy anélkül - nehezen kalkulálhatók, a becslések pedig tele vannak bizonytalansággal. A tartományra nehezedő terhet ezért csak durván - körülbelül 13-tól több, mint 30 milliárd EUR-ig terjedő sávszélességgel - lehet megbecsülni. Ezek között a pólusok között egy valószínű értékkel mindenesetre bizonyossággal lehet abból kiindulni, hogy egy, az itt szóban forgó támogatások segítségével történő szerkezetátalakítás Berlin tartomány számára kevésbé súlyos terheket jelentene.
(171)
Németország az eljárás során nem juttatta érvényre, hogy a BGB vagy a konszern más vállalatai az EK-Szerződés 86. cikkének (2) bekezdése értelmében általános gazdasági érdekű szolgáltatásokat végeznek. Ezért a Bizottság, ahogy az eljárás megindításáról szóló határozatban már kifejtésre került, abból indult ki, hogy ez a szempont a kérdéses intézkedés megítéléséhez nem lényeges és arra a következtetésre jutott, hogy az EK-Szerződés 86. cikkének (2) bekezdése alapján nem lehet támogatásokat engedélyezni.
(172)
Az iránymutatások 3.2.2 szakaszának b) pontja szerint a támogatás nyújtását a szerkezetátalakítási terv végrehajtásától teszik függővé, melyet a Bizottságnak minden egyes támogatásnál jóvá kell hagynia és melynek a vállalat egy megfelelő határidőn belüli hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítására való alkalmasságát meg kell vizsgálnia. A szerkezetátalakítási tervnek emellett korlátozott futamidejűnek kell lennie, és reális feltevéseken kell alapulnia. Le kell írnia azokat a körülményeket, melyek a vállalat nehézségeihez vezettek, hogy meg lehessen ítélni, hogy a javasolt intézkedések megfelelőek-e. Lehetővé teszi a vállalat számára az új szerkezetre való áttérést, mely hosszú távon jövedelmezőséget helyez kilátásba és a saját erőből történő működtetés lehetőségét kínálja, azaz a vállalat számára lehetővé teszi az összes költség lefedését - beleértve a leírásokat és finanszírozási költségeket is - és egy olyan sajáttőke-jövedelmezőség elérését, mely elegendő ahhoz, hogy a versenyben megállja a helyét.
(173)
A Bizottság értékelését Németország adataira alapozta, többek között az egyes szerkezetátalakítási intézkedésekhez készült részletes tervezetre, a 2001-től 2006-ig terjedő szerkezetátalakítási időszakhoz optimista, pesszimista és bázis-forgatókönyvek alapján prognosztizált nyereség- és veszteségszámításokra, a problémákért felelős szerkezeti hiányok elemzésére és a tervezett szerkezetátalakítási intézkedések költségeire. A Bizottság ítéletalkotása során továbbá Németországnak a szerkezetátalakítási terv folyamatban lévő megvalósításához és az egyes intézkedések módosításaihoz - beleértve bizonyos értékesítések ütemezését - megadott adataira alapozott.
(174)
Az eredeti privatizációs kísérlet meghiúsulását és a BGB 2002. évi mintegy 700 millió EUR összegű magas éves hiányát tekintve a Bizottság - miután ezt 2003 március végén Németország közölte - szükségesnek tartja a bank életképességét először saját eszközeivel újból, mélyrehatóan megvizsgálni, és - ha ebből nem lehet egyértelmű következtetéseket levonni - független külső szakértővel megvizsgáltatni. A Bizottság célja az volt, hogy elegendő bizonyosságot szerezzen arra, hogy a BGB ezentúl saját erőből, további állami támogatás nélkül meg tudja állni helyét a versenyben. Elegendő bizonyosság hiánya, illetve további kétség esetén, a Bizottságnak az előterjesztett szerkezetátalakítási koncepció alapján szóban forgó támogatásokról negatív döntést kellett volna hoznia. A privatizációs eljárás meghiúsulása különösen a megmaradó ingatlanfinanszírozási üzletág teherbíró képessége iránti kétséget vetett fel. A mintegy 700 millió EUR összegű (adózás után) éves hiány ugyan túlnyomó részt rendkívüli hatásokra (mínusz 593 millió EUR), különösen az Euro-Stoxx részesedésekre elvégzett 399 millió EUR összegű széles körű leírásra volt visszavezethető, míg a vállalati eredmény a kockázatmegelőzés után csak kis negatívumot adott ki (mínusz 23 millió EUR) és kb. 30 millió EUR-val még a 2002. évi terv felett is volt (mínusz 53 millió EUR). Ez a nagy veszteség azonban mégis jelentős negatív hatást fejtett ki az esetleges további veszteségekhez pufferként tervezett és ezért az életképességhez mértékadó sajáttőkehányadra, mely emiatt 5,6 %-ra csökkent és ezzel majdnem [...]-vel jóval a 2002. évre eredetileg tervezett [...] mérték alatt volt.
(175)
Ezen összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság már 2003 elején tárgyalásokat folytatott Németországgal arról, hogy van-e lehetőség további kompenzációs intézkedésekre a lakossági üzletágban. Németország a Berliner Bank külön történő értékesítésének hatásait a dolgok akkori állása szerint akként számszerűsítette, hogy a Bizottság nem szerzett elegendő bizonyosságot arra, hogy a megmaradó konszern ettől kezdve saját erőből meg tudja állni helyét a piacon.
(176)
A Bizottság vizsgálata főként az ingatlanfinanszírozási üzletágban és kisebb mértékben a tőkepiaci üzletágban lévő hitelkockázatokra és kockázatmegelőzésre irányult. A Bizottság véleménye szerint az életképességre vonatkozó kétségek megszüntethetők lettek volna, ha az ingatlanfinanszírozási üzletág vagy legalább annak nagyobb része hatékonyan elkülönült volna a konszern megmaradó részétől, akár ennek az üzletágnak egy korábbi időpontban történő külön eladása által. Németország mindenesetre 2003 júniusáig olyan számokat terjesztett be, melyek alapján a Bizottságnak úgy tűnt, hogy ennek a területnek egy ilyen azonnali hatékony elkülönítésének forgatókönyve nem véghezvihető. Fő okként azt jelölte meg, hogy az eladás az ingatlanfinanszírozási üzletág vagyontárgyainak (különösen a BGB-nek BerlinHyp-ben lévő [...] EUR könyvelési értékű részesedésének) a befektetett eszközökből a forgóeszközökhöz való átkönyveléséhez vezetett volna. Ez ezeknek a vagyontárgyaknak az aktuális piaci értékkel, [...] való értékelését tette volna szükségessé. Az ezáltal keletkező rendkívüli veszteségek a BGB sajáttőke-ellátottságát olymértékben megterhelte volna, hogy további állami támogatás nélkül életképessége nem lett volna biztosított.
(177)
Miután így a konszern megmaradó részének az ingatlanfinanszírozási üzletág kockázataitól való különválasztása nem tűnt lehetségesnek, a Bizottságnak nem maradt más választása, minthogy a BGB életképességének a meglévő szerkezetátalakítási koncepció alapján történő vizsgálatával független szakértőt bízzon meg. Ennél különösen az a kérdés állt előtérben, hogy a kockázatmegelőzés az ingatlanfinanszírozási üzletágban meglévő kockázatokat tekintve megfelelőnek volt-e tekinthető. A Bizottság tanácsadójaként kiválasztott Mazar hites könyvvizsgáló cégnek 2003. július 14-én adott szakértői megbízás azonban átfogó volt, és a bank életképességét veszélyeztető egyéb kockázatokra is kiterjedt (pl. a tőkepiaci üzletágra és a nagy-/külföldi vállalatok üzletágára is).
(178)
A szakvélemény-tervezetet megállapodás szerint 2003. szeptember 30-án adták le. A legfontosabb eredményeket 2003. október 3-án megtárgyalták Németországgal. A szakvélemény végleges változatát 2003. november 20-án küldték meg Németországnak. A Mazar cég szakvéleménye segítségével a Bizottság a szerkezetátalakítási terv alapján - amilyen formában az 2003. nyarán rendelkezésre állt, és ezért még nem tartalmazta a Berliner Bank leválasztását, melyet Németország csak a szakvélemény elkészítése után hagyott jóvá - a bank életképességére vonatkozóan az alábbiakban kifejtett következtetésekre jutott.
(179)
Németország a 2002. januári értesítéssel egy részletes, a bank és Morgan Stanley által készített piaci tanulmányt terjesztett a Bizottság elé, melyben a németországi különösen berlini bankpiac aktuális és jövőben várt helyzete került bemutatásra. A Bizottság a piaci tanulmányt az eljárás megindítása után kapott információkat beszámítva teljesnek és önmagában nézve megalapozottnak tekinti. Az eljárás megindításáról szóló határozathoz megjegyzett szempontokhoz a Bizottság utal Németország kiegészítő, 58. pont alatt előadott fejtegetéseire.
(180)
Németország különösen azt taglalta, hogy a BGB retailüzletága (lakossági és vállalati ügyfelek) Berlin tartományra és annak közvetlen környékére koncentrál, mely a térbeli releváns piacot jelenti. A legfontosabb piaci szegmensekben, azaz különösen a betétüzletágban és a hitelüzletágban a BGB piaci részesedése a válság előtti években csak kismértékű pozitív vagy negatív változásokat mutatott, illetve stagnált. Berlinben egy bankfiók majd 4 000 fővel a német (1 300) vagy az európai (1 800) átlagnál egyértelműen több lakost látott el. A jövőben a fiókok száma tovább fog csökkenni, mivel az ügyfelek a tranzakciókat egyre inkább az interneten fogják bonyolítani. Alapvetően egyébként sincsenek kapacitásfeleslegek, azonban intenzív verseny van, mely a fiókokra nehezedő nyomást tovább erősíti és további konszolidációt tesz szükségessé.
(181)
Az ingatlanfinanszírozások területén a német jelzáloghitel-kamat európai viszonylatban nagyon alacsony, és a jelzálog-finanszírozóknál egyre erősebb koncentrációs folyamat figyelhető meg. Továbbá a jelzálogügy területén a közelmúltban nem volt jelentős új alapítás. A heterogén kínálati oldali szerkezet és az abból következő verseny is jelentős oka a német jelzálogüzletág elmaradó nyereségességének és jövedelmezőségnek. A múltban a piaci résztvevők csak nagyon agresszív árpolitikával célozhattak meg növekedést, ami azonban sok esetben később jelentős értékhelyesbítésekhez vezetett, mint ahogy a BerlinHyp, illetve a BGB példája is mutatja. A piac erős megosztottsága intenzív versenyhez és a fiókokra nehezedő erős nyomáshoz vezetett. Míg a kereslet Nyugat-Németországban növekedett, keleten a bérleteknél és haszonbérlet-áraknál további konszolidációra került sor. Összességében az ingatlanpiac néhány területén a következő évekre Németországban növekvő keresletből lehet kiindulni. Az intenzív verseny és a szabályozó környezet további szigorodása alapján azonban nem várható a német jelzálogpiac egészének jelentős megerősödése.
(182)
Az ingatlanszolgáltatási üzletágra vonatkozóan (befektetési alap üzletág és építtető/projektfejlesztési üzletág) közvetlenül nem figyelhetők meg felesleges kapacitások a nemzeti befektetési alap üzletágban. Van azonban egy nagy, ugyanakkor régóta tartó messzemenően változatlan versenyintenzitás. Ezen a ponton meg kell jegyezni, hogy az eljárás során elhangzott az az ígéret, hogy a BGB-ből az ingatlanszolgáltatás teljes területe kiválasztásra kerül.
(183)
A tőkepiaci üzletágban a BGB Németország adatai szerint a részvény- és kölcsönkötvény-kereskedelemben (saját kereskedelem és ügyfeleket kiszolgáló üzletág), dervatív termékkibocsátásoknál és - kereskedelemnél, valamint deviza- és valutaügyleteknél és egyéb pénzpiaci ügyleteknél főként a német ügyfelekkel folytat aktív tevékenységet. A tőkepiacok válsága erős leépítéshez vezetett. A kapacitásfeleslegek kérdése jelenleg még nem válaszolható meg véglegesen, azonban a verseny kiélesedése és az olyan kis versenytársak, mint a BGB növekvő kiszorulása várható a nagyobb kínálati szereplők javára.
(184)
A Bizottság Németország fejtegetéseihez összefoglalásul azt jegyzi meg, hogy a BGB piaci környezetének és piaci kilátásainak jövőbeli alakulását a retailüzletágban és a tőkepiaci üzletágban alapvetően pozitívnak ítéli meg. A legfrissebb adatok szerint az elkövetkezendő években várható jobb gazdasági fejlődés alapján itt valószínűleg viszonylag stabil bevételeket lehet kigazdálkodni. Mérvadóan magán a vállalaton múlik, hogy piaci stratégiáit eredményesen valósítsa meg. Ezzel szemben a helyzet az ingatlanfinanszírozási üzletág számára a nyilvánvalóan még nem befejeződött konszolidációs folyamatok alapján kevésbé kedvezőnek tűnhet. A bank eszerint kénytelen stratégiáját ennek a területnek a jövőbeli alakulásához igazítani, adott esetben az üzletág további célzott csökkentésével, amennyiben ez szükségesnek tűnne. Miután az ingatlanfinanszírozási üzletág 2005 végéig le fog válni a bankról, a piac alakulásának ezen a területen a bank számára csak alárendelt szerepe van.
(185)
A Bizottság értékelésében a bank problémáiért felelős strukturális és operatív hiányosságokra vonatkozóan a Németország által leírtakra hivatkozik. A Bizottság a múltbéli hiányosságok elemzését helyesnek és arra alkalmasnak tartja, hogy kiindulási pontként szolgáljon azok megszüntetéséhez és a szerkezetátalakítási terv kidolgozásához.
(186)
A Bizottság ebből arra következtet, hogy a BGB válsága különösen az üzemgazdaságilag sem lekezelhetőnek, sem megfelelő költség/haszon viszonyban állónak nem tekinthető, sokévi bérleti, osztalékfizetési, valamint újjáépítési garanciák folyamatosan növekvő nyújtása miatt az ingatlanszolgáltatási üzletágban felmerülő kockázatok halmozódásán alapul. Ezek jobban mondva teljesen irreális piaci értékeléseken alapultak, melyek inkább vágyálmokként írhatók le. Ez érvényes az ingatlanfinanszírozási üzletágra is: egy agresszív, nagyobb piaci részesedéseket megcélzó árpolitika, mely a hitelnyújtások kockázatait nem fedte le megfelelő módon, és a biztosítékok gondatlanságon alapuló hibás értékelései a gazdasági dekonjunktúra idején a 90-es évek végétől kezdődően jelentős mértékű hitelkiesésekhez és ennek megfelelő veszteségekhez vezettek.
(187)
Ehhez hozzájött, hogy mind az ingatlanszolgáltatási, mind pedig az ingatlanfinanszírozási üzletágban néhány olyan tartományi politikus erős befolyása érvényesült, akik a bank üzemgazdasági érdekeit figyelmen kívül hagyták, illetve akik nem rendelkeztek a szükséges gazdasági ismeretekkel és sokkal inkább a vélt tartománypolitikai fejlesztési céloknak tulajdonítottak elsőbbséget. Azt, hogy ezek a befolyásolások büntetőjogilag mennyire jelentősek, a berlini igazságügyi hatóságok feladata kideríteni. Ezeket az üzemgazdaságilag elfogadhatatlan gyakorlatokat döntően egy olyan kockázatfelismerő és -elhárító rendszer könnyítette meg, mely fejletlennek jellemezhető és semmilyen tekintetben nem felelt meg a hatékony kockázatkezeléssel szemben támasztott szokásos piaci követelményeknek. Ebben az időben nyilvánvalóan sem a bank igazgatósága, sem pedig felügyelőbizottsága nem tett eleget megfelelő módon egy szabályszerű vállalatvezetés-, illetve ellenőrzés iránti felelősségének. Ehhez hozzá kell azonban fűzni, hogy a mindenkori könyvvizsgálók és illetékes felügyeleti hatóságok is túl későn ismerték fel a bank által végül leküzdhetetlenné vált kockázatok fokozódó halmozódását és csak röviddel a válság ismertté válása előtt tettek megfelelő intézkedéseket.
(188)
A válság kitörése ugyanakkor azért is volt ilyen sokáig késleltethető, mert a Landesbank Berlin, a konszern részeként az átfogó állami intézményi teher és kezességválalói felelősségekből profitált és függetlenül a valós üzleti kockázatoktól a teljes konszernt könnyen refinanszírozta a tőkepiacokon, illetve az intézményi terhet és kezességi helytállást a magánjogi felelősségi konstrukciókon át kiterjesztette más, az ő gazdasági hatáskörébe tartozó konszernvállalatokra és a bank számára sok értelmetlen üzlet csak ezáltal vált egyáltalán lehetővé. Az intézményi teher és a kezességi helytállás 2005 júliusáig történő megszüntetése biztosítani fogja, hogy egy ilyen keletkezési mechanizmusokkal kialakuló válság a jövőben ne válhasson többé lehetővé, illetve az időben felismerhető legyen, illetve azért az adófizetőknek ne kelljen milliárdokkal jótállni.
(189)
A Mazars megvizsgálta a részletes szerkezetátalakítási tervet, ahogy az 2003-ban rendelkezésre állt és ezért még nem tartalmazta a Berliner Bank kiválását. Ez olyan intézkedéseket irányoz elő, melyek a Bizottság véleménye szerint és a Mazars által végzett értékeléssel összhangban összességében alkalmasak a múltbéli problémákért felelős strukturális és operatív hiányosságok megszüntetésére és a vállalat hosszú távú jövedelmezőségének helyreállítására.
(190)
A bank strukturális és operatív hiányosságainak megszüntetését szolgáló szerkezetátalakítási terv egyrészt a bank magüzletére való jövőbeli koncentrációjához leányvállalatok vagy üzletágak értékesítésére, összevonására vagy felszámolására vonatkozó intézkedésekből, másrészt maga a magüzletág (szanálási kör) hatékonyságának és jövedelmezőségének költségcsökkentésekkel, tevékenységek koncentrációja és kockázatos pozíciók visszaállítása általi növelését célzó intézkedésekből áll. Néhány szerkezetátalakítási intézkedés, mind a magüzletágon belül, mind azon kívül, egyidejűleg a versenytársak kompenzálását szolgáló intézkedésnek is tekinthető, amennyiben azok a bank piaci jelenlétének csökkentését eredményezik. A szerkezetátalakítási terv a 2001-2006-os időszakra vonatkozik.
(191)
A szerkezetátalakítási terv célszerkezete, ahogy az 2003. nyarán a Bizottság rendelkezésére állt, egy a retail banking magüzletágra (lakossági és vállalati üzletág a Berliner Sparkasse és Berliner Bank márkaneve alatt) fókuszáló regionális bank, mely nagyobb haszonkulcsú tőkepiaci üzletággal (BGB és LBB) és ingatlanfinanszírozási üzletággal (BGB, LBB és BerlinHyp) egészül ki. A retailüzletágnak azután 2006. évben a konszern bevételeinek jó [...] %-át (majd [...] EUR) kellene adnia, a tőkepiaci üzletágnak mintegy [...] %-át (kb. [...] EUR), és az ingatlanfinanszírozásnak kb. [...]-át (mintegy [...]EUR). A retailüzletág viszonylag magas költségrészesedése alapján a retail- és tőkepiaci üzletágnak mindemellett [...]-t kellene a vállalati eredményhez hozzájárulnia.
(192)
A szerkezetátalakítás lényeges elvei a jövedelemképző erő tartós visszaállítása, valamint a bank költségeinek tartós csökkentése, a kockázatok visszaállítása egy piacon szokásos mértékre és ezáltal a tőke-piacképesség javítása. Konkrétan a 2001-2006-os szerkezetátalakítási tervben, ahogy az 2003. nyarán a Bizottság rendelkezésére állt, a kockázatmegelőzés utáni vállalati eredménynek határozottan évi [...] fölé kell javulnia és e célból mindenekelőtt az adminisztrációs költségeknek arányon felül jó [...]-val kell csökkeni. A sajáttőkehányad számításához döntő kockázatos pozíciókat 2001-től 2006-ig kb. [...] EUR-ról mintegy [...] %-kal [...] EUR-ra kell csökkenteni. A bank a sajáttőkehányad legalább 7 %-ra való középtávú emelésére törekszik.
(193)
A BGB-nél a múltban kialakult helytelen folyamatok fő okaira tekintettel a Bizottság és tanácsadóinak véleménye szerint olyan kulcsintézkedések az ésszerűek, mint a foglalkoztatottak számának radikális, több mint a felére való csökkentése (kb. 15 000-ről kb. 6 500-ra), a kockázatos, illetve egy regionális lakossági bank magüzletéhez nem kapcsolódó üzletágak felszámolása, csökkentése vagy szabályozott bonyolítása, jobb belső ellenőrző mechanizmusok és a belső szervezetben és a részesedéseknél karcsúbb szerkezetek, hogy a vállalat újra jövedelmezővé válhasson és a múlt hibái leküzdhetővé váljanak. Az operatív átalakítások a belső intézkedésekből következnek, és magukba foglalják a veszteséges tevékenységek felszámolását. A Bizottság a Mazars elemzésével összhangban az előirányzott intézkedéseket alapvetően tarthatónak tartja. A későbbiekben ezek már megvalósításra kerültek vagy tervbe vannak véve. Részletesen a következő van érvényben:
(194)
A lakossági területen belüli retailüzletágra vonatkozóan az eredeti szerkezetátalakítási koncepció a Berliner Sparkasse és a Berliner Bank (ez utóbbi Németország ígérete szerint leválasztásra kerül) márkanevek alatt a regionális üzletre való fókuszálásból állt, a munkafolyamatok optimalizálása, valamint a dolgozói kapacitások jelentős csökkentése mellett. A nagyrészt már megvalósított koncepció a meghatározott regionális magüzletághoz nem kapcsolódó részesedések értékesítését, valamint fiókok bezárását irányozza elő. A bevételek összege a szanálási körben 2001-2006 között [...]-val, míg az adminisztrációs költségek ugyanebben az időszakban több mint [...] %-kal kellene, hogy csökkenjenek, és az adózás előtti nyereségnek kevesebb mint mínusz [...] EUR-ról [...] EUR-ra kellene növekednie. A kockázatos pozícióknak jelentős mértékben kellene csökkenniük. A dolgozók számát a 2001. évi kb. 6 000-ről 2006-ban a szanált konszernben jó [...]-ra kellene leépíteni. A magánügyfél üzletág cost/income ratiójának a 2001. évi alig [...] %-ról 2006-ban kb. [...] %-ra kell javulnia.
(195)
Ezeket az intézkedéseket szinte tervszerűen már messzemenően megvalósították. Csak az összesen 4,4 milliárd EUR vagyoni értékű Weberbank értékesítése húzódott el, azonban előreláthatólag a 2004. év folyamán végrehajtásra kerülhet. A Mazars által végzett elemzéssel összhangban a Bizottság a tervet ebben a stádiumban megfelelő alapnak tartja a lakossági üzletág hosszú távú jövedelmezőségének létrehozásához.
(196)
Az eredeti koncepció szerint a lakossági üzletágban foganatosított, illetve tervezett intézkedések egyidejűleg túlnyomórészt a vállalati üzletágban fejtenek ki hatást, melyhez a jövőben hozzárendelésre kerül az állami szervek üzletágának fennmaradó része. A koncepció a vállalati üzletág Berlinen kívüli megszüntetését irányozza el. A bevételek összege csak kis mértékben csökkenhet, míg az adminisztrációs költségek összege ugyanebben az időszakban mintegy [...]-val kellene, hogy csökkenjen, és az adózás előtti nyereség [...] EUR-ról [...] EUR-ra kellene, hogy növekedjen. A kockázatos pozíciókat szintén jelentős mértékben csökkenteni kell. A dolgozók számát [...] %-kal kellene leépíteni. A magánügyfél üzletág cost/income ratiójának a 2001. évi alig [...] %-ról kb. [...] %-ra kell javulnia.
(197)
Amint a Mazars megerősítette, ezek az intézkedések már messzemenően megvalósultak, illetve általában terv szerint haladtak előre. A Bizottság valószínűnek tartja, hogy az intézkedések a tervnek ebben a stádiumában a vállalatok és állami szervek üzletágában kielégítő jövedelmezőséget hoznak létre és a bankot Berlin/Brandenburg régióban ezen a területen is magüzletágra korlátozzák.
(198)
A tőkepiaci üzletág szerkezetátalakítása azt figyelembe véve történik meg, hogy a kockázatos pozíciók megfelelő csökkentésével sajáttőke szabaduljon fel, és a munkafolyamatok hatékonysága javuljon. E célból a saját kereskedelemnek (részvény és kamathiteltermékek) az összes tőkepiaci területet átfogóan kellene egyesülnie, az ügyfeleket kiszolgáló üzletágtól világosan elválnia és összességében csökkennie. Itt sor kellene, hogy kerüljön egy Németországra, Európára és az USA-ra való korlátozásra, míg az emerging-markets üzletágat fel kellene számolni. Ugyanígy a kamatderivatív-portfóliót határozottan kellene csökkenteni és ügyfélorientált pozíciókra korlátozni. A másik oldalon a kevésbé kockázatos ügyfél-kereskedelmet mindenekelőtt a kamat- és sajáttőke-termékeket figyelembe véve kellene kiépíteni. A bevételek összegének 2001-től 2006-ig csak kis mértékben kell csökkennie, míg az adminisztrációs költségek összegének ugyanebben az időszakban kb. [...] %-kal kellene csökkennie, az adózás előtti nyereségnek pedig kb. [...] %-kal nőnie. A kockázatos pozíciókat, mint ahogy a dolgozók számát kb. [...] %-kal kellene leépíteni. A szándék az, hogy tőkepiaci üzletág cost/income ratiója a 2001. évi jó [...] %-ról 2006-ban kb. [...] %-ra javuljon.
(199)
A tervezett intézkedések - amint a Mazars megerősítette - időközben már messzemenően megvalósultak, illetve tervbe vannak véve. A Bizottság ezeket elegendőnek tartja ahhoz, hogy ezen üzletág jövedelemtermelő ereje a jövőben biztosítható legyen, és ezzel egyidejűleg a bank számára a kockázatok kezelhető szintre legyenek korlátozhatók. Az ügyfelekkel folytatott kereskedelemre való fókuszálás és a saját kereskedelem egyesítése és szervezeti leválasztása a Bizottság véleménye szerint javítja az átláthatóságot, csökkenti a kockázatokat és segít a banknak abban, hogy ezekkel jobban meg tudjon birkózni. A kockázatos pozíciók határozott csökkentésével a sajáttőke felszabadul, mely hasznos a tőkemegfelelési mutató növekedéséhez és ezzel az intézményi teher és kezességi helytállás megszűnése után a bank tőke-piacképességének jövőbeli biztosításához.
(200)
Az ingatlanfinanszírozási üzletág szerkezetátalakításának területén a kockázat csökkentése bír a legnagyobb prioritással. E célból a kockázatok lépésről-lépésre történő leltárfelvételére kell, hogy sor kerüljön, hogy a rossz kockázatok kiiktatásra kerüljenek és az újonnan kötött üzletek kis kockázatú ügyfelekre korlátozódjanak. A kockázatkezelési területet ki kellene építeni. A munkafolyamatokat optimalizálni és a kockázatkontrollinget pedig javítani kellene. A magüzletághoz a jövőben ipari befektetők és lakásépítő szövetkezetek finanszírozásainak kellene tartozni, elsődlegesen kiválasztott, az ingatlanpiac válsága által kevésbé érintett nyugat-németországi nagyvárosokban, valamint bizonyos mértékben Berlinben és Brandenburgban. Az ipari befektetők finanszírozása viszonylag stabil, kockázatszegény üzlet. Egy régiók feletti fókuszálásra van szükség a kockázatdiverzifikáláshoz és a portfólió megfelelő elegyítésének biztosításához, a regionális növekedési potenciálok és már meglévő regionális piaci know-how-k hasznosításához. Az ingatlanfinanszírozásban a régiók feletti összetevők hiánya a rating és a refinanszírozási tételek lényeges romlásával fenyeget. Le kell azonban olvadnia a nem kielégítő haszonkulcsokkal rendelkező ingatlanüzletág kockázatos szegmenseinek. A bank az újonnan kötött üzletek eredményeinek az újonnan kötött üzletek megváltoztatott orientációja általi javítását reálisnak látja.
(201)
Az állományüzletág eredményének javításához ott fokozottan alkalmaznak kockázatspecialistákat a veszélyeztetett kötelezettségekhez. Az állományok feldolgozására és kritikus szemmel történő újraértékelésére kerül sor, adott esetben külső szakértők segítségül hívásával, egy megfelelő szakértő hatóság előírásaival és figyelemmel kísérése mellett. Továbbá a közvetlen dologi költségeket, valamint személyi költségeket 2005-ig kb. [...] %-kal kell csökkenteni. Az eredményjavításhoz fontos mérföldkő a szorult helyzetben lévő kötelezettségekhez szanálási stratégiák kifejlesztése is, valamint 2002-ben egy konszern-szerte alkalmazott kockázatkontrolling bevezetése - mely korábban csak egyes területeken volt meg - és megfelelő előrejelző eszközök bevezetése.
(202)
A bevételek összege a 2001-től 2006-it [...] %-kal [...], az adminisztrációs költségek összege ezzel szemben ugyanebben az időszakban [...] %-kal kell, hogy csökkenjen. Az adózás előtti nyereségnek a határozottan negatív számokról 2006-ig kb. [...] EUR-ra kell növekednie. A kockázatos pozícióknak több, mint [...] %-kal kell csökkenniük és az ingatlanfinanszírozási üzletág cost/income ratiójának [...] %-ról a jobb kockázatkezelés kialakításához a felvázolt magas költséggel járó intézkedések alapján is jó [...] %-ra kell javulnia.
(203)
Ezeket az intézkedéseket már széles körűen megvalósították, illetve többnyire tervezés alatt állnak. A Bizottság a célul kitűzött intézkedéseket alapvetően megfelelő irányba induló lépéseknek tekinti. A Bizottság és tanácsadóinak véleménye szerint ugyan az adatminőségre vonatkozóan célul kitűzött javítások megvalósítása még elmarad a tervelőírások mögött. Ez a nyugtalanító helyzet adott esetben akadályozhatná a kozkázatkezelési rendszer működőképességét.
(204)
A Bizottság a Mazars által végzett elemzéssel összhangban kétségbe vonta, hogy a Banknak a jövőben sikerülhet-e az alacsony kockázatoprofillal rendelkező ügyfeleknél célul kitűzött magas haszonkulccsal elegendő üzletvolument létrehozni. Németország néhány adata szerint ugyanis az ingatlanfinanszírozási piacot nagy versenyintenzitás jellemzi, és jelenleg még konszolidációs folyamatban van. A BGB által megcélzott ügyfeleket, mint az ingatlanfinanszírozási üzletág legvonzóbb piaci szegmensét más is hevesen körüludvarolja ajánlataival. A cél elhibázása közvetlen hatással lenne a jövőben elérni kívánt többletkamatra. A Bizottság tanácsadóinak 2003. nyarán rendelkezésre bocsátott számok alapján az akkori céltól való elmaradás az új üzletkötéseknél a jövőre kivetítve a kamatbevételek jelentős kieséséhez vezetett volna. Amennyiben a céltól való elmaradás a jövőben növekedne, ennek megfelelően a kamatbevételek kiesése is nagyobb jelentőséggel bírna. Az, hogy a jövőben elegendő új üzletet lehessen kötni, döntően a piac Berlin/Brandenburg tartományban lévő fejlődésétől függ, melyben úgy, mint azelőtt a BGB üzletének súlypontja található. Amennyiben a bank itt nem lenne elég sikeres, ez tartós hatásokat gyakorolna különösen a BGB-nek a BerlinHypben lévő részesedésének értékére és a jelenleg [...] EUR összegű mérleg szerinti értékre további leírásokat tenne szükségessé, mely súlyosan hatna a bank eredményére és adott esetben a sajáttőkehányadára. Ezt a kérdést a továbbiakban (249. pont) még behatóbban taglaljuk. A Bizottság a Mazars céggel összhangban a bank életképességét az ingatlanfinanszírozási üzletágban fennmaradó problémák miatt mindenesetre összességében nem látja megkérdőjelezhetőnek.
(205)
A bank azt tervezi, hogy teljesen visszavonul a nagy-/külföldi vállalatok üzletágából, mely a mergers & acquisitions területén a consultingüzletet, valamint a structured finance/projektfinanszírozásokat is felöleli, és nem tekinthető a bank magüzletéhez tartozónak. Új üzletkötéseit ezért alapvetően már 2002-ben leállította. A hosszú távú kötelezettségek alapján, különösen a Structured Finance területén mindenesetre nincs lehetőség egy azonnali kiszállásra, hanem csak a kockázatos pozícióknak a szerkezetátalakítási időszak 2006-os végéig történő kb. [...] %-os csökkentésére. A többit a lehető leghamarabb leállítják, kivéve az exporthitel-ügynökségek által fedezett nemzetközi exportfinanszírozások és a bizonyított országelemzés alapján kiválasztott közép- és kelet-európai célországokban lévő árutranzakciók közép-hosszú távú finanszírozásainak korlátozott mértékét, melyek a tőkepiaci üzletágba kell, hogy beépítésre és megtartásra kerüljenek.
(206)
Az eddig elért csökkentések továbbra is a tervben vannak. A Bizottság és a Mazars véleménye szerint ezek alkalmasak arra, hogy ez az üzletág a lehető leghamarabb rendezett módon teljes egészében leállítható legyen és a kockázati pozíciók nagymértékű leépítésével a jövőbeli tőke-piacképesség biztosításához jelentős mértékben sajáttőke szabaduljon fel. Ennek a magüzlethez nem számító, viszonylag nagy kockázatú, és nagy egyedi finanszírozási volument igénylő területnek a feladása jelentős mértékben tehermentesíteni fogja a vállalatvezetőséget is, hogy a súlyponti területeken lévő elsődleges feladatait jobban el tudja látni. Az eredeti csökkentési tervet mindenesetre 2003. júniusában módosították, hogy a 2002. évi kedvezőtlen piaci körülmények figyelembevételre kerüljenek. Ez a kockázatos pozíciók csökkentésének egy bizonyos, összességében azonban nem jelentős időbeli elhúzódását vonhatná maga után.
(207)
Az értesítés kiegészítésében Németország a Bizottság általi eljárásindításra adott válaszában további kompenzációs intézkedésként az ingatlanszolgáltatási üzletág csökkentésén túl annak teljes elkülönítését és - eltekintve néhány, a piacon kevésbé értékesíthető, még meghatározandó társaságtól - 2005. végéig Berlin tartományra való áthelyezését ajánlotta fel. Ez az intézkedés ezzel a szerkezetátalakítási koncepció részévé vált. Ez kiterjed az összes ingatlanszolgáltatási társaságra, melyek a 2002. áprilisi kockázatlefedés alá esnek, különösen az IBAG-ra, Bavaria-ra, IBV-re, IBG-re és LPFV-re.
(208)
A 2002. áprilisi kockázatlefedés az ingatlanfinanszírozási üzletágon belül a bank olyan régi üzleteiből származó összes kockázatot lefedi, melyeket az adott, fent nevezett határnapok előtt kötöttek. Ez oda vezet, hogy a bank számára az ingatlanszolgáltatási üzletágban kockázatok már csak az újonnan, ezen határnapok után kötött üzletekből következnek. Miután az ingatlanszolgáltatási piac továbbra is problematikusnak tekinthető és azt nagy előrejelzési bizonytalanság jellemzi, a Bizottság - ahogy Mazars tanácsadói is megerősítik - az ingatlanszolgáltatási üzletágon belüli újonnan kötött üzletek folyamatos határozott csökkentését fontos tényezőnek tekinti a hosszú távú életképesség helyreállításához és egy regionális bank magüzletre való koncentrációhoz. A kockázatlefedés alá eső régi üzleteknek piaci áron Berlin tartományra történő átvitele a bank számára szintén az eddig a magüzletágon kívül lekötött források felszabadítását teszi lehetővé, akkor is, ha a már lefedett régi üzletek átvitele, mint olyan, nem szabadna, hogy jelentős hatással legyen a bank kockázati helyzetére.
(209)
A Bizottság az ingatlanszolgáltatási üzletág teljes feladását a Mazars céggel egyetértve világos és gazdaságilag átgondolt lépésnek tartja, mely hozzájárulhatna a bank eredményének hosszú távú stabilizálódásához. Ez az intézkedés ezért a tőkepiac részéről is pozitív értékelést kaphatna és megkönnyíthetné a bank tervezett privatizációját.
(210)
A tervezett létszámleépítés a 2001-től 2006-ig terjedő szerkezetátalakítási időszakban a teljes konszernre nézve 8 500 dolgozóra vonatkozik, ami egy majdnem 60 %-os csökkentés, 15 000 -ről mintegy 6 600 -ra. 2003. szeptember 30-ig egy összesen kereken 10 000 dolgozóból álló szint lenne elérhető, mely egy 5 200 fős, illetve kb. 35 %-os csökkentésnek felel meg. Ezek a számok messzemenően tervbe vannak véve.
(211)
A pénzügyi intézkedések a Bizottság véleménye szerint, valamint Mazars tanácsadóival egyetértésben, szükségesek és célszerűek a BGB likviditás és tőkeellátottság szempontjából vizsgált pénzügyi stabilitásának visszaállításához, a BGB tőkepiacokon való refinanszírozásának biztosításához, valamint a BGB szerkezetátalakításának finanszírozásához. A pénzügyi intézkedések mind a sajáttőkét, mind pedig az idegen tőkét tekintetbe vevő intézkedésekből állnak. Részletesen a következő van érvényben:
(212)
A Bizottság azon a véleményen van, hogy a vagyontárgyak és részesedések eladása a banknak likvid eszközöket biztosít és a magüzletágon kívüli kockázati pozíciókat csökkenteni fogja. Mindenesetre nem világos, hogy ennek során összességében lényeges könyv szerinti nyereségek realizálhatók.
(213)
A bank refinanszírozása 3 fő oszlopon áll: takarékbetétek (kb. egyharmad), bankbetétek (kb. egyharmad) és értékpapír-kötelezettségek (kb. egynegyed). A konszolidált kötelezettségek a 2001. év végi 185 Mrd EUR-ról 2003. közepére 32 milliárd EUR-val 153 milliárd EUR-ra csökkentek. Ez a 2003-ra tervezett célt jelentősen, jó 160 millió EUR-val haladta meg. 2006-ig ezt mintegy [...] EUR-ra kellene továbbcsökkenteni.
(214)
Az állami kezességek megszűnésére előkészülve a bank azt tűzi ki célul, hogy az eddigi viszonylag nagy rövid távú kötelezettség-állományát közép- és hosszú távú kötelezettségekre váltsa át, valamint a biztosítatlan kötelezettségek területén újra belépjen a tőkepiacra. Ehhez a bank célokat dolgozott ki biztosított, valamint biztosítatlan kötelezettségek kibocsátásához és így arra törekszik, hogy a tőkepiac bizalmát visszaszerezze, valamint a befektetői bázist kibővítse. A bank tárgyalásokat folytatott hitelminősítő ügynökségekkel a szerkezetátalakítási koncepció base-case forgatókönyv alapján történő eredményes megvalósítása esetén reálisan nézve megcélozandó minősítésről („A-”, illetve „A3”). [...]. Összességében ezután a refinanszírozási költségek átlagosan [...] bázisponttal történő emeléséből lehet kiindulni, melyek az állami kezességek 2005 közepén való megszűnésére vezethetők vissza.
(215)
A Bizottság - ahogy a Mazars is megerősíti - a bank refinanszírozási stratégiáját és ezen belül különösen a kidolgozott bázis-forgatókönyvet és a megfelelően megnövelt refinanszírozási költségek levezetését alapvetően elfogadhatónak tartja. Mindenesetre a bank jövőbeli refinanszírozásához a piaci résztvevők lehetséges tartózkodó magatartásából bizonytalanság adódhat, mely különösen akkor fordulhat elő, ha a bank eredményei elmaradnak az elvárások mögött. Ilyen esetben tovább növekvő refinanszírozási költségekkel kellene számolni. Továbbá jelenleg nem teljesen előrelátható, hogy 2005 közepén a piacon milyen mértékben léphetnek fel lehetséges telítődési hatások, ha Németországban az összes állami bank elveszíti az állami kezességeket. Bizonyos papírok kihelyezése ekkor legalábbis nehezebbé válhat.
(216)
Ezen okból kifolyólag a Bizottság a kockázatos pozíciók további csökkentésében a szerkezetátalakítási terv eredményes megvalósításának lényeges feltételét látja. Amennyiben a jövőben a leírt problémák rajzolódnának ki, a bank azok leépítésénél fokozott erőfeszítésekkel hatékonyan tudna ellenhatást kifejteni, és ily módon a tőkepiac bizalmát pozitívan tudná befolyásolni.
(217)
A tőkepiacok bizalmának biztosításának további lényeges feltétele egy kielégítő sajáttőkehányad elérése, mely az esetleg fellépő veszteségekhez pufferként szolgálhat. A sajáttőkehányad egyrészt a kockázatos pozíciók mértékétől, másrészt magától a sajáttőkétől függ. A bank a szerkezetátalakítási időszak végére egy 7 % feletti sajáttőkehányadot céloz meg. A társtulajdonosok részéről a bank tőkeellátottságának további javításához egy a 2001. augusztusi tőkeemelést meghaladó tőkehozzájárulás mindenesetre a 2007. év végi privatizációig nem várható. A banknak e tekintetben sajáttőkehányadának emeléséhez különösen a kockázatos pozíciók csökkentéséhez, illetve vagyontárgyak eladásához kell folyamodnia.
(218)
A Bizottság számára ismert, hogy a sajáttőkehányadhoz törvényileg előírt 4 %-os minimum nem elegendő ahhoz, hogy egy banknak a napi üzletmenethez a szükséges mozgástér biztosítható legyen. A megmentési támogatásról szóló 2001. július 25-i határozatban a Bizottság ezért 5 %-os sajáttőkehányadot fogadott el egy bank fennmaradásához szükséges sajáttőkehányadként. Ez mérvadóan az akkori BAKred egy levele alapján történt. A Bizottság számára ismert továbbá, hogy - amint a Mazars is megerősíti - a pénzpiacokon általában 6 %-os sajáttőkehányadot neveznek küszöbértéknek, ez alatt az adott intézmény hitelképessége kérdéseket vet fel és a pénzpiacok bizalma csökken. Mazars szerint a hitelminősítő intézmények afelé tendálnak, hogy a sajáttőkehányadot egy bank pénzügyi erősségének kifejezésének tekintik, úgyhogy a hitelintézmények általában a törvényileg előírt tőkeellátottságot túllépik, hogy egy olyan megfelelő hitelminősítést biztosíthassanak maguknak, mely a nemzetközi tőkepiacokra való belépés előfeltételét ésszerű feltételek közt valósítja meg. Egy 6 %-nál magasabb tőkehányad, a Basel II keretében létrejött nemzetközi megállapodások reformjára és az állami kezességek megszűnésére tekintettel is ésszerű lehet, hogy meg lehessen felelni különösen az országos bankok javított hitelképessége iránti piaci elvárásoknak, és ezért jobb hitelminősítést lehessen elérni. A bank „A” hitelminősítést céloz meg, és ehhez legalább 7 %-os sajáttőkehányadot tart szükségesnek. A piacon megfigyelhető viszonyítási adatok alapján (melyek szerint Németországban az ágazat átlagos 6 %-os sajáttőkehányada nemzetközi viszonylatban inkább alacsony, és európai szinten jó nevű hitelintézményeknél az átlagérték 8 %-on vagy annál magasabban van) a Bizottság Mazars tanácsadói középtávon egy 6-7 % körüli sajáttőkehányadot elengedhetetlen tartanak.
(219)
A Bizottság a Mazars céggel egyetértésben a sajáttőkehányad középtávú 6 % fölé történő emelését ugyan szintúgy célravezetőnek látja. Egy 6 % fölé történő emelés azonban a Bizottság véleménye szerint a bank kizárólagos üzleti érdekében áll és felelősségi területébe tartozik és állami támogatásokkal nem finanszírozható. A bank versenytársai ugyanis ugyanazzal a piaci helyzettel találják szemben magukat, azonban a mindenkori sajáttőkehányadaikat saját erőből, állami támogatás nélkül kell emelniük. A sajáttőkehányad állami eszközökből, 6 % fölé történő emelésének engedélyezése ezért a bankot jogosulatlanul jobb helyzetbe hozza, mint amiben versenytársai vannak, anélkül hogy ez a bank életképességéhez a döntés időpontjában feltétlenül szükséges volna. A támogatás ezért már nem a szükséges minimumra korlátozódna.
(220)
Ezen okból kifolyólag a Bizottság ragaszkodott hozzá, hogy a Berlin tartomány és a bank közt 2002. december 26-án létrejött szerződés szerint - mely a tartománynak a C 48/02 sz. támogatási eljárásról hozott bizottsági határozatból következő lehetséges visszafizetési igényeinek kezeléséről szól - a lehetséges visszakövetelési összeg betét formájában a bankban maradjon, amennyire ez szükséges ahhoz, hogy a 6,0 %-os sajáttőkehányad (illetve egy 9,7 %-os tőkemegfelelési mutató, mely már a megmentési támogatásról szóló határozatban elfogadásra került) a 2002. évi zárlat alapján elérhető legyen. Ezt a szerződést azonban a Bizottság csak annyiban hagyhatja jóvá, amennyiben az aszerint meghatározott összeg 2004. január 1-vel is és ezzel a Bizottság határozatának időpontjában aktuális számok alapján a BGB-konszernnél nem vezet a 6,0 %-os sajáttőkehányad túllépéséhez (figyelembe véve az IBB Németország által megígért és a 279. sz. pontban leírt kiválását).
(221)
Ugyanezen megfontolásokból hatott oda a Bizottság Németország saját felelősségére, hogy az IBB-tartalékot a fejlesztési üzletág 2005. évi kihelyezésének keretében csak annyiban hagyja meg a bankban, amennyire ez a 2004. január 1-i határnappal a 6 %-os sajáttőkehányad megtartásához szükséges. Ezt az intézkedést azon kompenzációk részének kell tekinteni, melyeket a banknak kell nyújtania, hogy a támogatás által okozott versenytorzításokat a versenytársak érdekében korlátozza. Az IBB-tartalék említett mértékben történő visszaadásával biztosított, hogy a bank nem a fejlesztési üzletág kihelyezésének keretében jut hozzá egy, a hosszú távú életképességéhez szükséges, minimumon túlnyúló sajáttőkehányadhoz, melyet terjeszkedő, versenytársaknak kárt okozó üzleti stratégiákhoz tudna alkalmazni. Ha a bank a továbbiakban magasabb sajáttőkehányadot akar megcélozni, azt a kockázatos aktíváknál végrehajtott megfelelő módosításokkal, illetve saját erőfeszítésből tartalékok képzésével, illetve a privatizáció során vagy után a piacon további saját eszközök felvételével kell elérnie.
(222)
Összefoglalásul a Bizottság a Mazars céggel egyetértésben abból indul ki, hogy a bank jól felfogott üzleti érdekéből kiindulva hosszútávon teljes erővel arra fog törekedni, hogy kialakítsa azt a sajáttőkehányadot, melyből egy számára kielégítő hitelminősítés következik. A bank adatai szerint ez legalább 7 %. A sajáttőkehányad saját erőből, [...] %-ról 7 %-ra történő emeléséhez a banknak a szerkezetátalakítási időszak 2006-os végéig majdnem három év áll rendelkezésére. A Bizottság reálisnak tartja, hogy a sajáttőkehányad további emelését célzó adott intézkedések ezen időszakon belül eredményesen megvalósíthatók.
(223)
Miután a Bizottság 2003. tavaszán saját elemzése folytán a privatizációs eljárás meghiúsulása és a 2002. évi erősen negatív összeredmény által előidézett fennmaradó kételyeit a bank életképessége iránt nem tudta eloszlatni,, illetve a mindenekelőtt az ingatlanfinanszírozási üzletágban lévő hitelkockázatok megfelelő hatékony elkülönítése Németország adatai szerint további támogatások nélkül nem tűnt kivitelezhetőnek, a Bizottság független szakértők segítségével megbizonyosodott róla, hogy a bank néhány pont kivételével a meglévő kockázatokhoz elegendő megelőző intézkedést tett meg és megfelelő céltartalékokat képzett. A Bizottság Mazars tanácsadói a szerkezetátalakítási tervnek - ahogy az 2003. nyarán rendelkezésre állt - ezekhez a pontokhoz való hozzáigazításához intézkedéseket javasoltak. Ezeket a Bizottság ösztönzésére a bank bedolgozta, és az átdolgozott szerkezetátalakítási tervet 2004. január 29-én megküldte a Bizottságnak. Részlesen a következők vannak érvényben:
(224)
A bank hitelportfóliójából vett megfelelő reprezentatív minta elemző vizsgálatával a Bizottság tanácsadói azt javasolták, hogy a kockázatmegelőzést a szerkezetátalakítási időszak végéig lépésenként bázis forgatókönyv esetén [...] EUR-val és Worst-case forgatókönyv esetén [...] EUR-val növeljék. Továbbá Worst-case forgatókönyv esetén egy olyan kibocsátást azonosítottak, melyet egy [...] EUR összegű pótlólagos kockázatmegelőzéssel kell kiegyenlíteni. Ez utóbbi a következőképpen oszlik el: [...] EUR 2003-ra, [...] EUR 2004-re, [...] EUR 2005-re és [...] EUR 2006-ra. Egyébként a kockázatmegelőzés megfelelőnek tekinthető. Mindenesetre egyetlenegy nagy hitel kiesése esetleg a kockázatmegelőzés túllépéséhez vezethet. Ez különösen a légi közlekedés, energia és telekomunikáció területén lévő projektfinanszírozásokhoz fontos. A worst-case forgatókönyv ehhez [...] EUR-t irányoz elő a kockázatmegelőzés kiegészítéseként. A nagy hitelek viszonylag nagy állományára tekintettel a Bizottság - ahogy a Mazars megerősíti - tudatában van annak, hogy a megelőzött kockázatok túllépése egy legalább [...] EUR volumenű nagy hitel kiesése esetén alapvetően lehetséges. Amennyiben ilyen kiesés konkrét, mostanáig nem észlelt jelei mutatkoznának, a banknak a kockázatmegelőzésén megfelelő emelést kell végrehajtania. A Bizottság a Mazars által elvégzett elemzés fényében abból indul ki, hogy a bank egy ilyen intézkedéssel saját erőből meg tudna birkózni.
(225)
A szerkezetátalakítási tervnek a Bizottság Mazars tanácsadói által javasolt intézkedések bedolgozásával időközben megtörtént utánjavítása után, a Bizottság az ismert kockázatokhoz alkalmazott megelőzést megfelelőnek tekinti. A Bizottság ennél pozitívan jegyzi meg, hogy a bank vezetősége összességében megfelelő intézkedéseket foganatosított ahhoz, hogy alkalmas kockázatellenőrző rendszert építsen ki. Ennek kiépítése jó úton halad, de még nem ért véget. A Bizottság bízik abban, hogy a bank ezt a folyamatot jól felfogott saját érdekéből ugyanolyan eltökélten folytatja, mint eddig tette. A Bizottság tudatában van annak, hogy a bank jövőbeli jövedelmezősége jelentős mértékben függ mindenekelőtt Berlin és az öt új tartomány további gazdasági fejlődésétől. Ezek a kockázatok azonban a Bizottság véleménye szerint mai szemszögből nézve nem határozhatók meg megbízható módon és minden e régióban működő vállalatot különböző mértékben érintenek. A Bizottság azon a véleményen van, hogy a szerkezetátalakítási tervben lévő, minden bizonnyal a helyes irányba mutató intézkedések elegendőek. Teljes bizonyosság a gazdasági folyamatban magától értetődően soha nem érhető el.
(226)
A bank tőkepiaci üzletei a szerkezetátalakítási időszak során a vállalati eredmény mintegy [...] %-ához járulnak hozzá. Ez azt jelzi, hogy ezek az üzletek a bank jövedelmezőségéhez lényegbe vágóak. Kézenfekvő, hogy az ezekkel az üzletekkel járó kockázatokat a bank életképességének érdekében megfelelő módon ellenőrizni kell. Egyrészt ez az üzletek súlypontjának saját kereskedelemről ügyfélorientált tevékenységekre való áthelyezésével történik. A bank kockázatos pozícióit ezen összefüggésben 2002-től 2006-ig [...] mértékben kell csökkenteni, míg [...] EUR átlagos bevételeket kell megcélozni. Másrészt a kockázatok ellenőrzése egy kockázatkezelési rendszerrel történik, amit a Bizottság tanácsadói vizsgálataik alapján összességében megfelelőnek tartanak. Mindenesetre azt javasolják, hogy a bank kamatváltozásoktól való függőségét a bankkönyvben lévő tételek leépítésével csökkentsék. A Bizottság ezen javaslat figyelembevételével a tőkepiaci üzletekből származó kockázatokat ezért uralhatónak tartja és ennek az üzletágnak a teherbíró képességét pedig biztosítottnak látja.
(227)
A Bizottság Mazars tanácsadói behatóan foglalkoztak a BGB BerlinHyp-ben lévő részesedésének értékeléséből eredő kockázatok problémájával. A BerlinHyp-ben való részesedés könyv szerinti értéke [...] EUR. Amennyiben a BerlinHyp pl. az ingatlanpiacon lévő helyzet további romlása alapján nem teljesítené a célelőírásokat, az üzleti tervet át kellene dolgozni. Az ez esetben bizonyos körülmények között megnövekedett kockázatokra vonatkozóan akkor a leszámitolási tényezőt is ennek megfelelően kell igazítani és pótlólagos kockázati díjak keletkezhetnek. Egy ilyen forgatókönyv még a BerlinHyp [...] -os piaci árához is vezethet, [...].
(228)
A részesedés [...] EUR összegű könyvelési értéke és kb. [...] EUR nettó sajáttőkéje közti különbségösszeg az egy bázis forgatókönyv esetén kialakuló leértékelési kockázatot valósítja meg. Ez így kb. [...] EUR. Egy hozzáigazított, konzervatívabb üzleti terv ezt a leértékelési kockázatot magába vonná és a 2003 és 2004 évi zárlatokban figyelembe venné. A Bizottság kérésére a szerkezetátalakítási tervet átdolgozták, és a leértékelési kockázatokat megfelelően figyelembe vették. Ennek során, ahogy a Bizottság tanácsadói javasolták, a maximális leértékelési kockázatot a pesszimista forgatókönyvben [...] EUR-val növelték. Ez utóbbinak nincs döntő hatása a Bizottság általi összértékelésre.
(229)
A Bizottság a kockázatok korlátozása és az ingatlanfinanszírozási üzletág bizonytalan további fejlődése miatt a bank hosszú távú életképességének biztosításához kívánatosnak tartotta, ha a konszern ennek az üzletágnak a legnagyobb részét leadná, illetve lecsökkentené. E célból a Bizottság Németországnak a BerlinHyp külön értékesítését tanácsolja, hogy a konszern többi részének privatizációs kilátásai javuljanak. A BerlinHyp a konszern teljes ingatlanfinanszírozási üzletágának kb. kétharmadát valósítja meg és technikailag a BerlinHyp-ben lévő tulajdonrészek eladásával viszonylag könnyen értékesíthető. A másik harmad a BGB-ben és LBB-ben koncentrálódik és annak szerkezetátalakítását a bank által az ingatlanfinanszírozási üzletághoz kidolgozott stratégia szerint kell elvégezni. Ezáltal a konszern többi részének jövőbeli kockázatai a teljes volument tekintve több mint a felére csökkennének.
(230)
Németország a Bizottságnak ugyanakkor olyan információkat bocsátott rendelkezésére, melyek szerint a BerlinHyp azonnali eladása a bank számára el nem viselhető következményeket vonhatna maga után. A Bizottság ezért kéri Németországot, hogy egy későbbi időpontban határozza meg, hogy reálisan nézve sikert ígérően és a bank számára elfogadható feltételekkel, azaz körülbelül a BerlinHyp nettó sajáttőkéjét visszatükröző áron, sor kerülhet-e és ha igen, akkor mikor, a BerlinHyp külön eladására. Ilyen esetben a könyvelési érték leírásaiból származó lehetséges veszteségek korlátok közt tarthatók, ugyanakkor a bank likvid eszközökhöz jutna, valamint saját tőke szabadulna fel. Németország ennek megfelelően közölte a Bizottsággal szándékát, hogy a BerlinHyp-et vagy külön vagy a BGB teljes privatizációjának keretében 2007-ig értékesíteni kívánja.
(231)
A BGB-nek Berlin tartománnyal szemben az LBB-re vonatkozólag a nyereségek 24,99 %-ára van igénye, beleértve a megfelelő felszámolási árbevételt is, és ezenkívül az LBB-ben csendestársi részesedés formájában 75,01 %-os tulajdonrésszel bír.
(232)
A Bizottság Mazars tanácsadói szükségesnek tartják ezen igény BGB könyveiben való értékelésének felülvizsgálatát, mivel az LBB alapul szolgáló értéke az 1998-as releváns év óta csökkenhetett. Egy lehetséges leértékelés a konszern konszolidált adózás előtti nyereségét, egyszeri hatásként, 2005-ben egy pesszimista forgatókönyv esetén mintegy [...] EUR-val és optimista forgatókönyv esetén [...] EUR-val terhelné.
(233)
A Bizottság, ahogy tanácsadói javasolják, ezért szükségesnek tartják, hogy ezt a leértékelési hatást a szerkezetátalakítás tervben megfelelő módon figyelembe vegyék, mégpedig bázis forgatókönyv esetén [...] EUR összegű leértékeléssel, Worst-case forgatókönyv esetén pedig egy a mostanáig előirányzott [...] EUR összegű leértékelést meghaladó további [...] EUR összegű leértékeléssel. Ezek az előzetesen becsült módosítások az LBB pontos vállalatértékelésétől függnek, és ezeket akkor kell véglegesen alkalmazni, amint ez az értékelés az LBB-re vonatkozó még nyitott pontok konkretizálása után megtörtént (az IBB áthelyezése után megmaradó IBB-tartalékok pontos nagysága, a Bizottság döntése az IBB fejlesztési vagyonának visszafizetéséről). A Bizottság a bank konszolidált sajáttőkéjéhez ebből keletkező hatást mindenesetre nem tartja alkalmasnak, hogy az a konszern életképességét veszélyeztesse, mivel ezt a bank egy [...] %-os sajáttőkehányadnál, illetve még afölött is maradéktalanul igénybe tudja venni.
(234)
A BGB konszolidált számvitelének átalakítása az IFRS-hez (international financial reporting standards) való 2005-évi hozzáigazításhoz többek között a nyugdíjhoz képzett céltartalékok újraértékelését teszi szükségessé. Ez a Bizottság Mazars tanácsadóinak becslése szerint negatív hatást gyakorolhat a körülbelül [...] EUR összegű konszolidált sajáttőkére. Mindenesetre figyelembe kell venni, hogy az IFRS bevezetéséből más mérlegtételekre vonatkozóan a hozzáigazításból ellentétes irányú hatások is adódhatnak. Ezek a Bizottság és tanácsadóinak véleménye szerint jelenleg nem becsülhetők meg megbízható módon. Ha ezek a mérleghatások az összegben negatívak lennének, még akkor sem várható, hogy ezek összességében a bank életképességét korlátozni tudnák. Az IFRS bevezetése a már ismert tényeknek csak részleges átértékeléséhez vezet, nem pedig új kockázatok felfedéséhez. Ezenkívül ez minden európai vállalatra vonatkozik, melyeknek az IFRS alapján hozzáigazításokat kell végrehajtani és az illetékes felügyeleti hatóságokkal együttműködésben esetleg felmerülő átmeneti problémákat kell megoldani. A bank életképessége sokkal inkább a bank gazdasági teljesítőképességétől és kockázatleküzdő képességétől függ, melyeket függetlenül kell megítélni.
(235)
A banknak a különböző tevékenységi területein belül új üzletek kötésére való képessége a döntő tényező a bank életképességére és privatizációs kilátásaira vonatkozóan. A bank tanulmányokat készített piaci helyzetéről és jövőbeli piaci esélyeiről, melyekből levezette jövőbeli üzleti stratégiáját.
(236)
Ebből egyértelművé válik, hogy a tervek és stratégiák a legtöbb üzletágban reálisak. A banknak szándékában áll új termékeket és értékesítési csatornákat bevezetni. Az ingatlanfinanszírozási üzletághoz készült minőségi és mennyiségi célkitűzéseket és stratégiákat azonban a Bizottság, amint a fentiekben taglaltuk, túl optimistának tartja [...]. Ez döntően az összgazdasági helyzet alakulásától függ, de a banknak azon képességétől is, hogy tud-e a piaci helyzet és az ügyfelek igényeinek változásaira reagálni, és ezért mai szemmel nézve a Bizottság azt nem tudja véglegesen megítélni. Ha a banknak tartósan nem sikerülne célkitűzéseit teljesíteni, életképessége - különösen a jelenlegi mértékű ingatlanfinanszírozási üzletág megmaradása esetén - veszélybe kerülne. Amennyiben a célkitűzések egy határozottan kisebb mértékű ingatlanfinanszírozás esetén nem lennének realizálhatók, a mennyiségi hatások is lényegesen kisebbek lennének, és azokat a bank többi üzletága jobban el tudná nyelni.
(237)
Miután a Bizottság 2003 őszén Mazars tanácsadói által a beterjesztett szerkezetátalakítási tervről készített szakvéleménye révén elegendő bizonyosságot szerzett a bank életképességéről és különösen a kockázatmegelőzés elvi alkalmasságáról, a kérvényezett támogatásokról pozitív döntés csak ekkor jött egyáltalán számításba, mindenesetre azon feltétellel, hogy a felajánlott kompenzációs intézkedések kielégítőnek tekinthetők. Amint az alábbiakban kifejtettük (lásd a 257. pontot a következő oldalakon), a Bizottságnak, csakúgy, mint eddig jelentős kétségei voltak, különösen a retailüzletágra vonatkozóan, melyben a bank a berlini regionális piacon kiemelkedő pozícióval rendelkezik, de az ingatlanfinanszírozási üzletágra vonatkozóan is, mely szintén jelentős mértékben profitál a támogatásokból. Az ingatlanfinanszírozási üzletágnál ehhez az is hozzájön, hogy a Bizottság szakértői is kétségüket fejezték ki a bank azon képességére vonatkozóan, hogy ezen a területen a jövőben elegendő profithozó üzletet tud kötni. Ezzel a Bizottság véleménye szerint az ingatlanfinanszírozási üzletágnak legalább egy jelentős részének külön értékesítése a versenytársak kompenzációjaként alapvetően a konszern megmaradó részének életképességét és privatizációs kilátásait is javítaná.
(238)
Az eddig előterjesztett szerkezetátalakítási tervből és tanácsadóinak végkövetkeztetéseiből kiindulva a Bizottság ezért 2003 őszén Németországot arra kérte, hogy számszerűsítse a Berliner Bank (mely az üzletvolument tekintve a BGB lakossági üzleteinek 1/4-1/3-át teszi ki) 2005. végéig, valamint a BerlinHyp (mely a BGB ingatlanfinanszírozási üzleteinek 2/3-át adja) 2006. végéig lezajló középtávú, külön értékesítésének hatásait. A Bizottságnak képessé kell válnia annak megállapítására, hogy az ilyen további kompenzációs intézkedések az ő részéről a banknak az eddigi szerkezetátalakítási terv alapján alapvetően megerősített életképességét nem sodorják-e újra veszélybe.
(239)
Németország, illetve a bank először összefoglalták a kiindulási helyzetet. A 2003. június 24-i középtávú tervezés alapján számszerűsítették a várt pótlólagos terheléseket, melyek a Bizottság tanácsadói által készített javaslatok bedolgozásából, az ingatlanszolgáltatási üzletág már beígért kiválásából és az IBB leválasztásából adódnak. Összességében ebből a három intézkedésből a 2003-2006-os időszakban a bázis forgatókönyv esetén mínusz [...] EUR összegű egyszeri terhelő hatások adódnának, ebből mínusz [...] EUR a kockázatmegelőzés növelésére, valamint mínusz [...] EUR a negatív vételárra, illetve a részesedések könyvelési értékének leírására és az IBG és IBAG ingatlanszolgáltató leányvállalatok kiválásának keretében végrehajtott tranzakciók egyéb következményeire. Az említett három intézkedés közép-, illetve hosszú távú hatásai azonban csekélyek. Így a 2006. évben a tervezett adózás előtti eredmény csak minimálisan [...] EUR-val, azaz [...] EUR-ról (a 2006. június 24-i középtávú tervezet szerint) [...] EUR-ra (az új számítás szerint) csökkenne és ezért ezt a bank összességében a mostanáig beterjesztett tervezett mértékek jelentősebb módosítása nélkül teljesítheti. A 2003. június 24-i középtávú tervezet egy a konszern számára adott [...] célhitelminősítésen és a 2006. évre egy [...] %-os tervezett sajáttőkehozamon alapul.
(240)
Németország és a bank adatai szerint viszont a Berliner Bank 2005-ig lebonyolított eladása negatív hatásokat gyakorol a konszern középtávú tervére. Összességében a 2003-2005-ös időszakban [...] EUR összegű egyszeri hatások adódnak, ebből [...] az értékesítés rendkívüli költségére, a többi a személyzetre, IT-re, épületre képzett céltartalékokra és pótlólagos szerkezetátalakítási költségekre. Közép-, illetve hosszútávon 2006-ban a tervezett adózás előtti eredmény [...] EUR-ról (a három fent nevezett intézkedés alapján átdolgozott középtávú tervezet szerint) [...] EUR-val [...] EUR-ra csökken, ebből kereken a fele a Berliner Bank konszern eredményéhez való hozzájárulásának megszűnése miatt, a többi a létszámleépítés késedelme, a jutalékbevételek tervezett növelésének elmaradása és a visszamaradó (fix)-költségek (mindenekelőtt a Back-office árskálaveszteségek alapján) miatt. Ez a számítás mindenesetre azon a feltételezésen alapul, hogy a Berliner Bank az ajánlattevők körének maximálásához önálló bankként kerülne értékesítésre, mely nagyobb költségekkel jár. Az értékesítés rendkívüli költségének egyszeri hatása a Berliner Bank [...] - [...] EUR között várt vételárát már tartalmazza. Ezt mindenesetre a bank adatai szerint több mint felemészti a [...] EUR összegű kockázati pozícióknak a Berliner Bank [...] %-os szükséges sajáttőke-ellátottsága, így egy [...] - [...] EUR közötti negatív hatás adódik. Továbbá a Berliner Bank kiválásra révén a BGB összes ügyletében a retailüzletág eredményrésze jó [...] %-ról mintegy [...] %-ra csökken, a tőkepiaci üzletág része pedig ennek megfelelően jó [...] %-ról kb. [...] %-ra emelkedik. Ezáltal adott sajáttőkehányadnál egy hitelminősítés-romlás fenyeget, mivel a tőkepiaci üzletág kockázatosabbnak minősül, mint a retailüzletág. Ez negatív hatást gyakorol a refinanszírozásra, úgy, hogy a Berliner Bank értékesítése a szerkezetátalakítási szakasz alatt operatív problémákat is felvet. A Berliner Bank értékesítése a sajáttőkehozamot kb. [...] %-kal csökkenti, [...] %-ról a 2003. június 24-i középtávú tervezet szerint 2006-ra kb. [...] %-ra.
(241)
A Bizottság a Németország, illetve a bank által felhozott érveket gondosan elemezte. A Bizottság véleménye szerint azonban ezek nem tartalmaznak elháríthatatlan akadályokat a Berliner Bank versenyokok miatt felkínált leválasztásához.
(242)
A bank ugyanis a retailüzletág eredményösszegének a bank összeredményéhez viszonyított, Berliner Bank leválasztásával fenyegető csökkenését a többi, a tőkepiaci és ingatlanfinanszírozási üzletág arányos csökkentésével szabadon kompenzálhatja. Ezzel a bank szerkezete és a sajáttőkehányaddal szemben támasztott követelmények változatlanok maradnak. A kockázatos pozíciók ilyen jellegű csökkentéseivel sokkal inkább saját tőke szabadulna fel, mely hozzájárulhat a sajáttőkehányad további emeléséhez. Az ilyen jellegű csökkentésekhez alternatívaként a bank a magasabb kockázat kompenzálásához a sajáttőkehányadot emelheti, vagy további saját erőfeszítések révén kiválasztott kockázatos pozíciókat az eddig tervezettnél erősebben csökkenthet és ezzel belső tőkét szabadíthat fel, vagy a tőkepiacon középtávon friss tőkét vehet fel. Ily módon a hitelminősítésre és ezzel a refinanszírozási feltételekre ható jelentős negatív hatás kizárható úgy, hogy a bank a leválasztással operatív módon is meg tud birkózni.
(243)
Németország, illetve a bank a Beliner Bank leválasztása által okozott egyszeri hatások számításakor abból indultak ki, hogy ezt önálló bankként kell értékesíteni, hogy az ajánlattevők körét maximalizálni lehessen. Tekintettel arra a tényre, hogy a Beliner Bank jelenleg nem önálló üzletágként, illetve fiókként a Landesbank Berlinbe integráltan létezik, ezt az értékesítéshez önálló jogi egységgé kell alakítani. A bank adatai szerint ehhez a kockázatos pozíciók [...] %-os sajáttőkehányadára és ezzel kb. [...] EUR összegű saját tőkére van szükség, melyet a BGB-nek újonnan kellene előteremtenie. A [...] EUR összegű sajáttőke ellenére a bank azonban az eladástól csak egy [...] - [...] EUR közötti ellenértéket vár. A Bizottság ezt a számítást nagyon konzervatívnak tartja. A nettó sajáttőke általában egy vállalat értékének megbecsüléséhez több kiindulási pontból csak az egyik. Ha a Beliner Bank saját tőkéje kb. [...] EUR körüli kell, hogy legyen, a Bizottságnak elég valószínűtlennek tűnik, hogy egy [...] - [...] EUR közötti vételár elérhető. Tekintettel arra a tényre, hogy a Beliner Bank márkaneve és ügyfélköre jól megalapozott, a vételárnak a sajáttőke értékét, melyet a bank ráfordításnak tekint, a tendencia szerint el kell érnie, sőt meg kell haladnia, és ezzel a BGB terhelését jelentősen nagyobb mértékben kell csökkentenie. Azonban még akkor is, ha ez a Bizottság számára nem látható okokból kivételesen itt másként lenne, ebben az esetben a BGB részéről irracionális lenne a Berliner Bankot önálló bankként értékesíteni. A márkanév, a vevők, a folyó üzletmenet egyéb vagyontárgyai és további saját eszközök mind pozitív értéket képviselnek. Ha a BGB azt hiszi, hogy még a részéről újonnan rendelkezésre bocsátandó sajáttőke sem tudna megtérülni az eladásnál, magától értetődően lehetőség van a Beliner Bank vagyontárgyainak egy ún. asset-deal keretében történő értékesítésére, mely legalább tartalmazhat egy pozitív vételárat, mellyel a BGB számára a Beliner Bank eladásából származó rendkívüli veszteség kizárható lenne. A [...] EUR összegű egyszeri negatív hatás ezáltal egyértelműen csökkenhetne.
(244)
Az érvényre juttatott [...] %-os sajáttőkehozamra ható visszatérő negatív hatás az értékesítés több mint egy évre való elhúzásával a Bizottság véleménye szerint szintén határozott mértékben korlátozható.
(245)
A Bizottság elemzésének figyelembevételével Németország végül helybenhagyta, hogy a BGB a Beliner Bank külön értékesítése esetén is életképes. Németország erre késznek nyilatkozott egy 2005. évi értékesítési eljárás megindításával és annak szerződés szerinti, 2006. október 1-ig történő lezárásával a Beliner Bankot 2007. február 1-jéig (dologi hatály) külön értékesíteni. A formális ígéretet a Bizottságnak 2004. február 6-án küldte meg.
(246)
Ezzel először is a 2006. évi teljes eredmény még a BGB-t illeti, másodszor pedig az alkalmazkodási költségek egy hosszabb időszakra eloszlathatók, illetve könnyebben lehet ellentétes hatású intézkedéseket tenni, mint pl. a rövid távon fix IT-, back-office személyzeti és épületköltségek addigra már messze előrehaladott leépítése. A BGB saját adatai szerint az átszervezés, a dolgozók elbizonytalanodása és menedzsment-erőforrások kötődése alapján az LBB jutalékbevételeinek tervezett emelésének [...] EUR összegű kieséséből, a konszernben a létszámleépítés [...] EUR összegű késedelméből és az [...] összegű árskálaveszteségekből visszamaradó költségekből következő negatív hatások részben egyébként sem lépnének fel tartósan. A Bizottság osztja ezt a véleményt.
(247)
A Bizottság véleményét az egyszeri hatások, valamint a BGB sajáttőke-jövedelmezőségére ható tartósan fellépő hatások elemzése megerősíti. Németország, illetve a bank által megadott számokat valójában egyértelműen nem fogják elérni. Ha ez szerencsétlen körülmények láncolata alapján vagy a piac kedvezőtlen alakulása miatt nem sikerülne, maga a 2007. évi [...] %-os sajáttőke-jövedelmezőség (a 2003. június 24-i középtávú tervezet szerinti [...] %-os sajáttőke-jövedelmezőségből levonva [...] %-ot, a Beliner Bank leválása miatt) a Bizottság megítélése szerint nem vezetne oda, hogy a megmaradó konszern újra közpénzből nyújtott támogatásra szorulna, melyet a támogatásjogi „one time - last time”-elv alapján már nem lehetne nyújtani. A bank befolyási területén belül van, hogy saját erőből a sajáttőkehányad 7 %-ra vagy magasabbra emelésével stabilizálódjon. Ez pozitív hatást fejtene ki a hitelminősítésre és operatív szempontból elég jó refinanszírozási feltételeket biztosítana. Bár a 2006. évre kedvezőtlen körülmények közt várandó [...] - [...] %-os sajáttőke-jövedelmezőség a Bizottság véleménye szerint a német hitelüzletág jelenlegi nehéz helyzetében is inkább annak a spektrumnak az alsó peremén helyezkedne el, melyet a piacon egy bank hosszú távú életképességéhez elegendőnek lehet tekinteni. A Bizottság azonban azt várja, hogy a 2007. évre ígért privatizáció a bank további erősödéséhez fog vezetni. Amennyiben ugyanis az új befektető a bank akkori sajáttőke-jövedelmezőségét vagy tőkeellátottságát nem találja kielégítőnek, várható, hogy saját érdekében további szanálási intézkedést fog véghezvinni, mint pl. a nem jövedelmező üzletágak csökkentése, illetve tőkeinjekciók, melyek a hitelminősítést és a refinanszírozási helyzetet a szükséges mértékre fel fogják javítani.
(248)
A Bizottság csatlakozik azonban Németország és a bank azon véleményéhez, hogy mai szemmel nézve nem lehet elegendő biztonsággal kizárni, hogy az a súlyos kötelezettség, hogy középtávon a BerlinHyp is külön értékesítésre kerüljön, jelenthet-e nagy terhet a bank életképességére nézve. A Bizottságnak azonban - ahogy független tanácsadói megerősítik - csakúgy, mint eddig, bizonyos kétségei vannak afelől, hogy a banknak sikerülhet az ingatlanfinanszírozási üzletágban a tervezett mértékben nagyobb árréssel új üzleteket kötni. Ezen okból kifolyólag a Bizottság a hosszú távú jövedelmezőség megerősítéséhez alapvetően pozitívnak tartaná, ha a bank az ingatlanfinanszírozási üzletágban a tervezettnél jobban visszavonulna. Ez mindenekelőtt a BerlinHyp külön értékesítése révén történhetne meg, melyet ezért a Bizottság intenzíven vizsgált.
(249)
A BerlinHyp középtávú külön értékesítésére vonatkozó kötelezettségvállalás Németország és a bank adatai szerint az alábbi negatív visszahatásokat gyakorolná a konszern megmaradó részére, illetve az alábbi, a vevő által nem szükségszerűen teljesíthető követelményeket támasztaná: a vevőnek a konszernen belüli refinanszírozást (jelenleg [...] EUR) hasonló feltételekkel a legmesszebbmenőkig át kell vennie, azaz egy legalább olyan jó hitelminősítéssel kell rendelkeznie, mint a Landesbank Berlin, és át kell vennie a BGB BerlinHypnek nyújtott pártfogói tevékenységét, hogy a nagyhitel-hozzászámítás elkerülhető legyen (jelenlegi becsült volumen: kb. [...] EUR). Ezenkívül a vevőnek legalább a BerlinHyp könyv szerinti értékét fel kell ajánlania vételárként, mivel egyébként bizonyos körülmények között jelentős könyvelési értékleírásokra kerülne sor, [...]. Egy ajánlattételi eljárás negatív kimenetele esetén is fennállna a további könyv szerinti értékleírások kockázata. Egy értékesítés továbbá a szerkezetátalakítási terv súlyos csorbítása nélkül csak akkor lehetséges, ha a BerlinHyp és a konszern közti eladási együttműködés megtartható lenne. A külön értékesítéshez vállalt kötelezettség az aktuális [...] EUR-s könyvelési érték [...] EUR-val történő egyszeri leírását tenné szükségessé, a BerlinHyp 519 millió EUR összegű sajáttőkéjének könyv szerinti értékére. A konszern megmaradó részének 2006. évre várt adózás előtti eredménye további kb. [...] EUR-val csökkenne (a kb. [...] EUR összegű tervezett BerlinHyp-eredmény kiesése és a mintegy [...] EUR összegű várt vételárból származó kamathozam közti különbözet). Ez - a Berliner Bank külön értékesítésével együtt - a konszern megmaradó részének 2006-ra megcélzott sajáttőkehozamának további kb. [...] %-os, összesen jó [...]-ra történő csökkentését, valamint csak alig [...] % fölötti sajáttőkehányadot eredményezne.
(250)
Miután ezzel a konszern megmaradó része számára a BerlinHyp külön értékesítésére vonatkozó kötelezettségvállalás révén az életképességet veszélyeztető további kockázatok merülhetnének fel, a Bizottság ezt mai szemmel nézve nem tekinti sem a hosszú távú jövedelmezőség megerősítéséhez alkalmas intézkedésnek, sem pedig alkalmazható kompenzációs intézkedésnek, melyen a határozat alapulna. A Bizottság ezért tudomásul veszi Németország szándékát, hogy a BerlinHyp külön értékesítését a konszern megmaradó részének privatizációját figyelembe véve egy későbbi időpontban való megvalósíthatósága szempontjából újra felül kell vizsgálni, és hogy a BerlinHyp - aszerint, hogy melyik forgatókönyv javítja jobban a privatizációs kilátásokat - vagy a konszern megmaradó részével együtt vagy külön 2007 végéig, átlátható, nyílt és diszkriminációmentes eljárásban kerüljön értékesítésre. A Bizottság reálisnak tartja, hogy a BerlinHyp legalábbis 2006-tól kezdve újra érdekessé válhat egy stratégiai befektető számára. A BerlinHyp addigi üzleti terve is az ingatlanfinanszírozási üzletág általános piaci helyzetének javulásából indul ki. Egy külön értékesítés kilátásainak vizsgálatára a Bizottság véleménye szerint ezért 2006-ban kell, hogy sor kerüljön. Ezenfelül a Bizottság elvárja, hogy a bank - tanácsadóinak javaslataival, valamint az ez alapján átdolgozott szerkezetátalakítási tervvel összhangban - [...] végezzen el, amint ez egy, a bank által eddig vártnál rosszabbul alakuló üzletmenet alapján célszerűnek tűnik. Ezzel az intézkedéssel magától értetődően minimalizálva lenne a potenciális kockázat, mely egy újabb leírás szükségességéből adódhatna, [...]. Ilyenfajta intézkedések a Bizottság véleménye szerint a konszern megmaradó részének hosszú távú életképességét, valamint privatizációs kilátásait pozitívan befolyásolnák.
(251)
2004. január 29-én Németország megküldte a jelenlegi szerkezetátalakítási tervet, a középtávú pénzügyi tervvel együtt, mely a 2004 január közepén aktuális számokon alapul. Ez aktualizálja az eddigi, 2003. júniusi változatot, mely az életképesség a Bizottság és Mazars tanácsadói általi megítélésének alapjául szolgált és figyelembe veszi például a Mazars kockázatmegelőzésre vonatkozó javaslatait. A Berliner Bank leválasztására vonatkozóan, mely a legújabb középtávú pénzügyi tervbe még nem került bedolgozásra, Németország egy, a 2003. decemberben ismertetett elemzésen alapuló értékelést küldött. A jelenlegi terv számai nem térnek el jelentős mértékben a 2003. júniusi változattól és ezért a Bizottságnak a BGB életképességének megítélését nem kell módosítania.
(252)
A Bizottság a szerkezetátalakítási tervet Mazars tanácsadói javaslatainak bedolgozása után a jövőbeli fejlődésekre vonatkozóan leírt, még meglévő bizonytalanságok ellenére összességében elfogadhatónak és teljesnek tartja. A már végrehajtott, illetve előirányzott üzemeltetési, működési és pénzügyi intézkedéseket a Bizottság alkalmasnak tartja a bank hosszú távú életképességének helyreállításához. A Bizottság a céltól való eddig előfordult eltéréseket összességében nem tartja arra alkalmasnak, hogy azok a szerkezetátalakítási terv tarthatóságára vonatkozólag tartós aggályokat ébresszenek. Néhány intézkedés a tervelőírások mögött sántikál. Ezt azonban más területeken a tervcélok túlteljesítése kompenzálja.
(253)
Az életképességre vonatkozó kilátások jelentős mértékben függnek a jövőbeli nyereségektől és a sajáttőkealap megerősödésétől, különösen az új üzletek kötésére és a szerkezetátalakítási terv teljes megvalósítására való képességtől. Különösen a szerkezetátalakítási időszak alatt fog a bank mérvadóan a tőkepiaci üzletekből származó bevételektől függeni. Az ingatlanfinanszírozási üzletág stratégiája nagy igényű és félő, hogy a célelőírások után fog baktatni. A berlini térség ingatlanpiacának és a bruttó belföldi termék további visszaesése veszélyeztetné a bank életképességét. A Bizottság ennek a kockázatnak a csökkentéséhez a BerlinHyp külön értékesítése révén az ingatlanfinanszírozási üzletág nagyobb részének leválasztását alapvetően kívánatosnak tartja, és Németországtól ennek beható felülvizsgálatát kéri. Az ingatlanfinanszírozási üzletág BGB/LBB-n belül fennmaradó kisebb részéből származó esetleges veszteségeket a bank ezután könnyebben tudja kompenzálni a retailüzletágból és a tőkepiaci üzletágból várandó pozitív hozzájárulások révén.
(254)
A bank jelenleg nem rendelkezik csendestartalékokkal vagy más pénzforrásokkal, hogy a szerkezetátalakítási időszak során felmerülő nagyobb veszteségeket el tudja nyelni. Erre tekintettel a Bizottság 6,0 %-os sajáttőkehányadot tart az életképességhez szükséges minimumnak és ezzel állami támogatásokból finanszírozható maximumnak. A Bizottság elvárja, hogy a bank minden tőle telhetőt megtegyen azért, hogy a sajáttőkehányadot saját erejéből a kockázatos aktívák további csökkentése vagy a piacon további eszközök felvétele révén mintegy 7,0 %-ra növelje. A bank tőke-piacképessége és privatizációs kilátásai ezáltal tovább javulnának.
(255)
A 2006-ra várt sajáttőkehozamnak a Berliner Bank leválasztásának pótlólagos kompenzációs intézkedése révén maximálisan elvárható csökkentése kb. [...] - [...] %-ról kb. [...]-[...] %-ra a Bizottság véleménye szerint nem fenyegeti a bank hosszú távú életképességét. A Bizottság abból indul ki, hogy egy befektető a bank privatizációja után minden szükséges intézkedést meg fog tenni, hogy a bank egy piacgazdaságban működő befektető számára elfogadható jövedelmezőségét létrehozza.
(256)
A Bizottság abból indul ki, hogy a bank privatizációjának a szerkezetátalakítási szakasz befejeződése után sikerre van kilátása. Németország kötelezettséget vállalt, hogy a 2005. évi zárlat megállapítása után azonnal meg fog indítani egy privatizációs eljárást és azt 2007-ig le is zárja. A Bizottság ezt az ütemtervet reálisnak tartja. Erre vonatkozólag a Bizottság feltételezi, hogy Németország és a bank addig minden tőlük telhetőt meg fognak tenni, hogy a privatizációra vonatkozólag még meglévő nehézségeket eltakarítsák az útról. Ide tartozik többek között a konszern még mindig túl összetett szerkezete, melyet a még előrehaladó szerkezetátalakítási folyamatban tovább kell karcsúsítani, valamint a még mindig túl kevéssé koncentrált termékpaletta koncentrációja és a vállalaton belüli átláthatóság javítása. A vételárra továbbá a tendencia alapján negatívan fog lesújtani az a tény, hogy a bank üzlethelyiségeinek jelentős részét a piaci árszínvonal feletti áron vette bérbe. A Bizottság tanácsadóinak számításai szerint e veszteség készpénzértéke 2006-ban [...] EUR és [...] EUR között van, melyet egy befektető a várakozások szerint vételárajánlatában figyelembe fog venni. Az előirányzott privatizációra az állami intézményi teher és kezességi helytállások kifutása után 1-2 éven belül kerül sor. Egy ilyen időtartam a Bizottság véleménye szerint egy potenciális befektető számára elegendő alkalmat kínál, hogy a bank piaci működését az állami garanciák 2005. júliusi megszűnése után megfigyelhesse és árajánlatának megadásához megfelelő módon elemezhesse.
(257)
Az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti kivételszabály azon feltétel függvénye, hogy a támogatások a kereskedelmi feltételeket nem változtatják meg oly módon, mely a közös érdekkel ellentétben áll. Az iránymutatások 35-39. pontjai meghatározzák, hogy intézkedéseket kell foganatosítani annak érdekében, hogy a támogatás versenytársakra nézve hátrányos hatásait lehetőség szerint enyhítsék. Szokásos módon ezek az ellenszolgáltatások a szerkezetátalakítási szakasz befejeződése után a vállalat releváns piacon vagy releváns piacokon való jelenlétének korlátozásában vagy csökkentésében konkretizálódnak. A 37. pont szerint a piaci jelenlét korlátozása vagy kényszeredett csökkentése a támogatás által okozott torzítási hatásokkal és különösen a vállalatnak a piacán vagy piacain lévő súlyával arányban kell állnia. A megkövetelt ellenszolgáltatások enyhítésére az iránymutatások 38. pontja szerint csak akkor kerül sor, ha a piaci jelenlét korlátozása vagy csökkentése a piaci szerkezet közismert rosszabbodásához, például közvetetten egy monopólium vagy egy szűk opigopoliumhelyzet kialakulásához vezet. Amint már a fentiekben egy feltételezett fizetőképtelenség esetére leírtuk, a BGB piaci jelenlétének korlátozása vagy csökkentése révén a mindenkori piaci szerkezetek és a vállalat ezen piacokon elfoglalt mindenkori helye alapján egy monopólium vagy egy szűk oligopólium kialakulása szintén kizárható (lásd az alábbiakat is).
(258)
Az ellenszolgáltatásokat különböző formában lehet nyújtani, például gyártóberendezések vagy leányvállalatok eladásával vagy tevékenységek leépítésével. Az iránymutatások 39. pontjának i) alpontja szerint egy a támogatások által érintett piacon szerkezeti kapacitásfeleslegek megléte esetén az egy végleges kapacitásleépítés által nyújtott ellenszolgáltatások hozzájárulhatnak ennek a piacnak a szanálásához. Egy végleges vagy megfordíthatatlan kapacitásleépítésről a 39. pont i) alpontja szerint akkor beszélünk, ha az adott berendezések az eddigi mértékű gyártáshoz véglegesen használhatatlanná váltak vagy véglegesen más célokhoz kerültek átállításra.
(259)
A pénzügyi szolgáltatások piacait a szerkezeti kapacitásfeleslegek megléte az iránymutatások 39. pontjának i) alpontja értelmében nem jellemzi, mely e tekintetben gyártóberendezésekre és ezért implicit inkább a gyártó iparra vonatkozik, mint a szolgáltatási ágazatokra, ahol a kapacitásokat alapvetően sokkal könnyebb a piaci feltételekhez igazítani. Amennyiben a banki szektorban, például a fióksűrűség tekintetében, kapacitásfeleslegekről beszélnek, kevésbé szerkezeti, tehát tartós kereslet-visszaesés által okozott kapacitásfeleslegekről van szó, hanem csak nagy személy- és ezért költségigényű területekről, melyek túlnyomórészt jövedelmezőségi megfontolásokból kerülnek leépítésre.
(260)
Még azonban akkor is, ha a pénzügyi szolgáltatások ágazatában kapacitásfeleslegek alakulnának ki, ezek nem tehetők „véglegesen használhatatlanná”, illetve nem állíthatók át más célokra. A bankszektorban a szolgáltatások teljesítésére szolgáló kapacitásokat - mindenekelőtt dolgozókat, fiókokat, tanácsadó központokat, back-office-ket és számítástechnikai és telekommunikációs rendszereket - nagy alkalmazkodóképesség jellemzi és jelentősebb költségek nélkül újra működtethetők, bérbe adhatók vagy a piacon egyéb módon használhatók. A visszafordíthatatlan kapacitáscsökkentés a jelen esetben eszerint lehetetlen és ezért nem képezheti a vizsgálat tárgyát sem.
(261)
Az alábbiakban ezért azt vizsgáljuk, hogy a leányvállalatok, illetve vagyoni értékek és/vagy üzletágak ellenszolgáltatásként felkínált értékesítései, bezárásai és csökkentései a 39. pont ii) alpontja értelmében elegendők-e a támogatások versenytorzító hatásainak mérsékléséhez.
(262)
Eredetileg Németország a szerkezetátalakítási terv szerves részeként a következő, itt nagyjából összefoglalt intézkedéseket ajánlotta fel:
-
Leányvállalatok és érdekeltségek értékesítése: a legfontosabb értékesítések a retail banking üzletágon belül az egész Németországot képviselő Allbankot (mely már eladásra került), a berlini Weberbankot (még nem került eladásra), a csehországi Zivnostenská Banka a.s-t (eladva), valamint a BG Polska S.A-t (a lakossági üzletág és az „Inteligo” internetüzletág eladásra került, a többi része csődeljárás alatt áll) érinti.
-
Székhelyek bezárása: a berlini/brandenburgi (túlnyomórészt berlini) lakossági és vállalati üzletágon belül mintegy 90 fiók, a szövetségi területen 6 kereskedelmi központ, az ingatlanfinanszírozási üzletágban 6 belföldi és 3 külföldi székhely, a tőkepiaci üzletágban 3 külföldi székhely, valamint a nagy-/külföldi vállalatok üzletágában 14 külföldi képviselet felszámolása.
-
Üzletkörök és tevékenységek feladása: hosszú távú visszavonulás a nagy-/külföldi vállalatok üzletágából (pl. hitelüzletek külföldi bankokkal, nagyvállalatoknak nyújtott tanácsadás, privatizálás, repülőgép-finanszírozások).
-
Csökkentő intézkedések: a tőkepiaci üzletágban a kockázatos aktívák [...] %-os és a dept finance üzletág [...] %-os csökkentése; az ingatlan üzletágban a befektetési alapok volumenének több, mint [...] %-os (mintegy [...] EUR) és a projektfejlesztés [...] %-os (mintegy [...] EUR) csökkentése, valamint fiókok bezárása és 50 %-os létszámleépítés; a kis önálló állami szervekkel foglalkozó üzletág csökkentése és a fennmaradó üzletek integrálása a vállalati ügyfelek üzletágába.
(263)
Németország kijelentette, hogy ezek az intézkedések összességében a dolgozói létszám 50 %-os (mintegy 15.000-ről 7.000-re) csökkentéséhez, valamint a mérlegfőösszeg körülbelül 190 milliárd EUR-ról 140 milliárd EUR-ra való csökkentéséhez vezetnek.
(264)
A Bizottság az eljárás indításáról szóló határozatban kifejtette, hogy ezen részben csak homályosan leírt intézkedések hatásait - mind összességében, mind a BGB egyes üzletágaira és azok piacokon elfoglalt pozíciójára tekintettel - elegendően részletezett adatok hiányában nem tudta megfelelően megítélni és további információkat kért. Németország erre az egyes üzletágakra, illetve piacokra kifejtett hatásokra vonatkozóan pótlólag további adatokat küldött (lásd a következő oldalakon a 291. pontot) és a teljes hatást - az eddig összes vagyon 51,5 milliárd EUR összegű vagy 25 %-os, az összes eddigi kötelezettségek 57,8 milliárd EUR összegű vagy 27 %-os csökkentése és a konszolidáció utáni mérlegfőösszeg 50,2 milliárd EUR összegű vagy kb. 27 % (26)-os csökkentése - részletesen mutatta be.
(265)
A Bizottság mindenesetre az eljárás megindításáról szóló határozatban már kétségét fejezte ki a tervezett ellenszolgáltatások elégséges voltával kapcsolatban. Kérdésesnek tűnt, hogy a mérlegfőösszeg szándékolt csökkentése a jelentős támogatási összeget és a Bizottság bankok számára nyújtott szerkezetátalakítási támogatásokra vonatkozó gyakorlatát (27) tekintve elegendőnek tekinthető-e. Ezen összefüggésben a Bizottság utalt a törvényileg előírt minimális tőkehányadokra, melyek a tőkeinjekciókra tekintettel a bankszektorban az ellenszolgáltatások megítéléséhez durva támpontot nyújthatnak. Ennél az alábbi gondolatmenet játszik szerepet: ahhoz, hogy üzletmenete fenntartható legyen, a banknak egy alultőkésítéssel vagy a kockázatos aktívákat, tehát üzleti tevékenységét, kell megfelelően csökkentenie (pl. a törvény által minimálisan előírt 4 %-os sajáttőkehányad alapulvétele esetén a kockázat szerint súlyozott aktívához viszonyítva maximum 25-szörössel) vagy egy megfelelő tőkeinjekciót kell kérnie. Az utóbbi esetben elkerüli az egyébként szükséges csökkentést. Egy „célszerűségi csökkentés” ezen megfontolása egy tőkeinjekció piactorzítását szemléltetheti és ezért az ellenszolgáltatásokhoz durva támpontot nyújthat. A Bizottság mindamellett utalt arra, hogy itt nem egy „mechanikusan” alkalmazható szabályról van szó, és hogy a konkrét egyedi esetben a gazdasági körülményeket kell figyelembe venni, mindenekelőtt a vállalat életképességére és a piacain lévő versenyhelyzetre tekintettel.
(266)
Németország az összhatásokra vonatkozóan kifejtette, hogy ez nem csupán a sajáttőkehányadtól, hanem a saját és póttőkéből álló meglévő szavatoló sajáttőkétől (8 %-os törvény által előírt minimum) is függ, és ezzel nem a 25-ös tényező, hanem csak maximum a 12,5-ös tényező szabható meg a támogatás révén lehetséges üzletbővülésre, illetve elkerült üzletcsökkentésre vonatkozóan. Egy bank csak akkor növelheti kockázattal súlyozott aktíváit ténylegesen a 25-szörösére, ha egy tőkeemelésnél egyidejűleg póttőke-injekcióra is sor kerül. Még akkor is, ha a bank már rendelkezik eddig nem beszámítható póttőkével (28), egy olyan üzletbővülés figyelembevétele, mely csak ez az egyébként is meglévő póttőke által válik lehetségessé, nem szakszerű. Egyébként Németország előadta, hogy a piacon ténylegesen szükséges tőkehányadok - legalább 6 %-os sajáttőkehányad és mintegy 10 %-os tőkemegfelelési mutató - egyértelműen a törvény által előírt minimális hányadok felett vannak. Ezt a személetmódot a BAFin megerősítette, és a német bankok (kb. 6-7 %-os sajáttőkehányad, 9-10 %-os tőkemegfelelési mutató, ebből 10-11 % magánbank), valamint európai nagybankok átlagával összehasonlítva részletesen mutatta be, ahol ez utóbbi átlaga egyértelműen magasabb (8,5 %-os sajáttőkehányad). Németország ebből arra következtetett, hogy az 1,8 milliárd EUR összegű tőkeinjekció piacra gyakorolt gazdasági hatásait 18 milliárd EUR-val kell meghatározni. A Bizottság csatlakozik ezen gondolatmenethez.
(267)
A kockázatlefedéssel kapcsolatban az eljárás megindításáról szóló határozat időpontjában ezen támogatás gazdasági értékére vonatkozóan még nem volt minden világos. Időközben Németország előadta, hogy a gazdasági értéket jó 6 milliárd EUR-val kell meghatározni (lásd a 138. pontot). Továbbá Németország kijelentette, hogy az ingatlanszolgáltatási üzletágban nem egy a fizetőképességi szabályoknak alárendelt üzletágról van szó, így az elkerült üzletcsökkentés itt tőkehányadokból nem vezethető le. Kifejtette továbbá, hogy a kockázatlefedés lényegében az ingatlanszolgáltatási üzletág régi üzleteire vonatkozik. Mindenesetre erre vonatkozólag azzal lehet érvelni, hogy az IBAG szerkezetátalakítási szakaszban kötött új üzletei csak azok lefedésével válnak lehetségessé. Ennyiben azonban csak az új üzletek volumene (melyet a szerkezetátalakítási szakaszra összesen kb. [...] EUR-ra becsülnek; lásd a 90. pontot) vagy maximum a kockázatlefedés összértéke (6,1 milliárd EUR) írhatja le a piactorzítás fokát.
(268)
A Bizottság ezen értékeléshez nem csatlakozott. A kockázatlefedés vagy - alternatívaként - egy körülbelül 6 milliárd EUR tőkeinjekció nélkül a BGB üzleti tevékenységét a belső kockázatösszefonódás alapján összességében nem folytathatta volna. Ennyiben a kockázatlefedés hatását egy 6 milliárd EUR összegű feltételezett tőkeinjekcióval lehet egyenlővé tenni. Ugyanez érvényes a visszafizetési megállapodás betétjére, mely a Bizottság visszafizetésről hozott határozata esetén 1,8 milliárd EUR maximális értékkel határozható meg. (29)
(269)
A 9,7 milliárd EUR összegű támogatások összgazdasági értékének alapulvételekor és a ténylegesen szükséges tőkemegfelelési mutatóra tekintettel egy 10-es tényező esetén a piactorzításhoz és az ellenszolgáltatások körülbelüli orientálásához kiindulási pontként a mérlegfőösszegnek 190 milliárd EUR-ról 100 milliárd EUR-val kellene csökkenne.
(270)
Ez rámutat az ilyen célszerűségi elképzelések alkalmazhatóságának határaira. Egy ilyen mértékű azonnali csökkentés csak fizetőképtelenség esetén lehetséges. A támogatások nélkül ezért csak a BGB üzleti tevékenységének leállítása lenne lehetséges, mely a közvetlen inverz következtetésben azt jelentené, hogy ellenszolgáltatásként csak a BGB fizetőképtelensége jöhetne szóba. Azonban egy normál szerkezetátalakítás időkeretén belül is a fent leírt mértékű ellenszolgáltatások rövid- és középtávon nehezen vagy vállalatrészek értékesítéséből, valamint hosszú távú szerződések és pozíciók felmondásából, illetve megszüntetéséből eredő jelentős veszteségekkel valósíthatók meg, anélkül hogy a vállalat életképességét tartósan veszélyeztetnék, illetve valószínűleg lehetetlenné tennék. Egy ilyen következmény akkor mindenesetre a szerkezetátalakítási támogatások céljával és vizsgálati kritériumával, azaz a kedvezményezett vállalat hosszú távú jövedelmezőségének helyreállításával, alig lenne összeegyeztethető. Másrészt ez a különböző támogatási intézkedéseknek az egyes üzletágakra és piacokra gyakorolt hatásfokát tekintve aránytalannak tűnik. Ezért ennek a célszerűségi elképzelésnek a mechanisztikus alkalmazására a mérlegvolumen szükséges teljes csökkentéséhez kapcsolódóan nem kerülhet sor.
(271)
E háttérből kiindulva a Bizottságnak az volt a célja, hogy a teljes volumen eddigi gyakorlatának megfelelő csökkentését biztosítsa, mindenekelőtt azonban az egyes üzletágakban megtenni szándékozott intézkedések hatásait figyelembe véve, a bank piaci jelenlétének hatékony csökkentését is garantálja.
(272)
A BGB különösen a lakossági- és vállalati üzletág (retail banking), az ingatlanfinanszírozás (ipari ingatlanfinanszírozás), az ingatlanszolgáltatás (befektetési alapok és projektüzletek) és a tőkepiaci üzletág (pénz- és értékpapírügyletek) területén tevékenykedik.
(273)
Az emellett létező üzletágak a volument tekintve jelentéktelenebbek, csökkenőben vannak vagy teljesen megszűntek és a további vizsgálódás szempontjából nem játszanak szerepet. Ez vonatkozik az állami szervek szegmensére (hitelnyújtások), melyet jelentősen csökkentettek és a jövőben a vállalati üzletághoz fognak hozzárendelni, valamint a nagy-/külföldi vállalatok üzletágára (pl. projekt- ás exportfinanszírozás), melyet fel kell számolni. Az investment banking területén a tevékenységek csupán részvény- és kölcsönkötvény-kibocsátásokra terjedtek ki, viszonylag csekély terjedelemben és a jövőben nem fognak többé saját önálló szerepet játszani. Továbbá az IBB fejlesztési üzletága, azzal, hogy az LBB-nél 2005-ben megszűnik az intézményi teher és a kezességi helytállás, ebből ki fog válni.
(274)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban a Németország által megadott információk alapján még összességében ingatlanüzletágnak nevezett tevékenységi területet az ellenszolgáltatások további vizsgálatához a különböző kínálati és keresleti struktúrák alapján ingatlanfinanszírozási és ingatlanszolgáltatási részterületekre kellett felosztani. Az ingatlanfinanszírozási üzletág a BGB belső definíciója szerint a nagyobb volumenű finanszírozásra (kb. 5 millió EUR-tól), így főként az ipari ingatlanfinanszírozásra (pl. lakásépítés vagy bevásárlóközpontok) vonatkozik. Ezt főként a BerlinHyp leányvállalat végzi (az üzletvolumen kb. 2/3 részével), de az LBB és maga a BGB is. A magán ingatlanfinanszírozás túlnyomórészt a konszern lakossági üzletágához tartozik.
(275)
Az ingatlanszolgáltatási üzletág főként a befektetési alapokra, valamint az építtető-fejlesztési üzletágra vonatkozik. Ami az újonnan kötött üzleteket illeti, ezt a 100 %-os BGB tulajdonban lévő IBAG részkonszern végzi, a múltban pedig az IBG végezte.
(276)
Az ingatlanszolgáltatási üzletág az, ami a válság és az itt értékelendő szerkezetátalakítási támogatások fő oka volt, és amely a kockázatlefedésből, a legmagasabb támogatási összeggel járó intézkedésből leginkább profitált. Ezen üzletág folytatása ellen ennyiben kezdettől fogva kétségek voltak.
(277)
Ezzel a háttérrel Németország már 2002 nyarán felajánlotta az ingatlanszolgáltatási üzletág BGB-ből való kiválasztását és Berlin tartományra való átvitelét. Ezt az általános szándékot Németország a 2004 januárjában megküldött ígéretében részletesen kifejtette. Eszerint Németország kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy a BGB az ingatlanszolgáltatási társaságokban lévő összes részesedést, melyekre a kockázatlefedés kiterjed, a mérleg hatálya alatt lekésőbb 2005. december 31-ig értékesíti vagy felszámolja.
(278)
A szabályozások részletesen előirányozzák, hogy a tartomány és a bank 2004. december 31-ig véglegesen meghatározzák, melyik részesedések tűnnek alkalmasnak arra, hogy azokat harmadik személynek, átlátható, nyílt és diszkriminációmentes ajánlattételi eljárásban értékesítsék. Németország fejtegetése szerint ésszerű számítás szerint itt csekély számú részesedésről lesz szó. Itt alapvetően csak egy jelentősebb, 160 dolgozót foglalkoztató társaságról van szó, melyet a kockázatlefedés könyvérték-garanciája érint, úgyhogy a részletes megállapodás szabályozásai alapján az eladásból származó esetleges nyereséget a tartománynak be kell fizetni. Harmadik személynek történő értékesítésnél az adott társaságra nem vonatkoznak a kockázatlefedés garanciái. Berlin tartomány az összes 2005. december 31-ig nem értékesített, illetve felszámolt részesedést piaci feltételek közt fogja megszerezni, ahol a vételárat egy, a tartomány által megbízott hites könyvvizsgáló és egy, a bank által megbízott könyvvizsgáló ellenőrzése után, adott esetben egyeztető bizottsági eljárásban állapítják meg. A tartomány a részletes megállapodás szabályozásai alapján már most külön beleegyezési, tájékoztatási és ellenőrzési jogokkal bír az ingatlanszolgáltatási üzletágban, melyeket a tartományi tulajdonban lévő Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH („BCIA”) által gyakorol.
(279)
Németország az eljárás egy korábbi stádiumában kinyilvánította azon szándékát, hogy az IBB fejlesztési üzletágát, valamint a jelenleg sajáttőkeként az LBB rendelkezésére álló IBB-céltartaléknak legalább egy részét újra kiválassza az LBB-ből. Ezt a szándékot Németország egyik 2004 januárjában megküldött ígéretében részletesen szabályozta. Eszerint Németország kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy az IBB fejlesztési üzletága legkésőbb 2005 januárjáig Berlin tartomány egy újonnan alapítandó, önálló fejlesztési bankjára átvitelre kerül, és ezen összefüggésben az LBB IBB-céltartalékja az új fejlesztési bank tőkeellátottságának mértékében és ezzel az LBB-ből kiválasztásra kerül, amennyire az lehetséges, anélkül hogy 2004. január 1-jével a sajáttőkehányad a 6,0 %-os mérték alá csökkenjen. Az IBB-céltartaléknak a BGB tőkésítéséhez ezentúl szükséges részét a tartomány egy vagy több csendes részesedésre fogja az LBB-be betenni és ez a piacon szokásos módon fog kamatozni. Ehhez a csendestársasági szerződések aláírásának időpontjában az LBB hosszú távú hitelminősítése alapján és az intézményi teher és kezességi helytállás megszűnésének figyelembevételével, valamint a csendes részesedések szerződés szerinti kialakításának figyelembevételével egy referencia-kamatlábhoz felár kerül megállapításra, mely a piacon használt hasonló sajáttőke-eszközöknek megfelelően alakul. A sajáttőkeeszközök összehasonlíthatósága az ezen eszközök szerződési szabályozásai és a mindenkori kibocsátó szervek kockázati profilja alapján kerül megállapításra.
(280)
2003 őszén a 2001-től (évi zárlat számai) 2006-ig (mérlegterv, illetve eredménykimutatás) terjedő időszakban az egyes üzletágakon belüli üzleti tevékenység csökkentéséhez (a vagyontételekhez mérten) Németország által előirányzott intézkedések következő aktualizált összképe alakult ki:
A vagyon és a mérlegvolumen csökkentése (30)
milliárd EUR-ban
Üzletág
Szegmensvagyon
Mérleg
Terv
Változás
2001
2006
Retail banking
-
Lakkossági ügyfelek
-
Vállalati ügyfelek
20,0
12,2
7,8
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
[...]
Állami szervek
11,0
[...]
[...]
Tőkepiaci üzletág
109,7
[...]
[...]
Nagy-/külföldi vállalatok
10,8
[...]
[...]
Ingatlanfinanszírozás
31,2
[...]
[...]
Ingatlanszolgáltatás
3,2
[...]
[...]
Részösszeg
185,9
[...]
[...]
Kamat-kezelés & Konszolidáció
-16,8
[...]
[...]
Összvagyon (IBB nélkül)
169,1
[...]
[...]
IBB
20,1
[...]
[...]
Mérleg szerinti eredmény (konszolidált)
189,2
[...]
[...]
(281)
A Németország által ebben a stádiumban elvégezni szándékozott intézkedések a mérlegfőösszeg mintegy 30 %-os csökkentéséhez vezetnének. Ez értékesítésekkel (pl. a retail banking területén mintegy 6 milliárd EUR az Allbank, BG Polska, Zivnostenska Banka és a Weberbank értékesítésével), bezárásokkal (pl. mintegy 90 fiók és 6 kereskedelmi központ bezárásával), valamint vagyoncsökkentéssel érhető el. A nagy-/külföldi vállalatok üzletágában és az ingatlanszolgáltatási üzletágban, melyeket le kell építeni, illetve ki kell választani, 2006 után olyan mennyiségek maradnak, melyeket csak lépésről lépésre lehet leépíteni. Az állami szervek üzletága erősen fog csökkenni. A bank elvi pillérei a szerkezetátalakítás után ezzel Berlin térségében a retailüzletág, az ingatlanfinanszírozás és a tőkepiaci üzletág lesznek.
(282)
Akkor is, ha az IBB fejlesztési üzletágának kiválását nem lehet ellenszolgáltatásként értékelni, mivel ez a Berlin tartomány közfeladatainak intézéséhez tartozik és ezért nem kereskedelmi tevékenységet valósít meg (31), azt lehet megállapítani, hogy egy kb. egynegyedes (az IBB figyelembevétele nélkül), illetve jó 40 milliárd EUR összegű csökkentés alapvetően a pénzügyi szolgáltatási szektor hasonló eseteinél alkalmazott bizottsági gyakorlat keretén belül van. Mindenesetre utalni kell arra, hogy a vagyon-, illetve mérlegtételek csökkentése különösen az összhatás szemléltetésére szolgál, azonban általában az üzleti tevékenység vagy akár a piaci jelenlét tényleges csökkentésével nem egyenlősíthető. Ez itt mindenekelőtt a három megmaradó fő üzletágra érvényes. Így a retail banking területén ugyan eladtak, illetve el fognak adni részesedéseket (Polska, Zivnostenka, Allbank, Weberbank), és bezártak és be fognak zárni fiókokat; a 2003. őszig érvényes szerkezetátalakítási terv szerint mindenesetre azt irányozták elő, hogy a piaci jelenlét Berlinben nagyjából megmaradjon,, illetve egyes szegmensekben még fejlesztésre is kerüljön, úgy hogy ezen üzletágban az intézkedéseket főként a regionális magüzletre való koncentráció, valamint a fiókbezárásokkal történő költségcsökkentés célját szolgálónak lehet tekinteni. Az ingatlanfinanszírozási üzletágban tervezett csökkentés is viszonylag csekélynek tekinthető a teljes volumenhez képest. A tőkepiaci üzletágban a pozíciók jelentős leépítését lehet elkönyvelni, azonban még így is jelentős üzletvolumen marad meg.
(283)
Németország és a BGB kijelentették, hogy egy további leépítés vagy akár egy további teljes üzletág feladása nehéz, és a bank életképességét veszélyeztetné. A BerlinHyp, az LBB és a BGB ingatlanfinanszírozási üzletága a jelenlegi piaci adottságok között és az üzletág még nem teljesen befejeződött szerkezetátalakítása miatt rövidtávon nem, illetve csak jelentős könyvelési értékveszteségek realizálásával adható el. Továbbá ezen üzletág részéről már a teljes szerkezetátalakítási szakasz lezárása előtt pozitív eredményhozzájárulások várhatók, melyek az előirányzott összeredmény eléréséhez, legkésőbb 2004-től, szükségesek.
(284)
A Bizottság ezeket az érveket, valamint az erre vonatkozóan megküldött információkat megvizsgálta és arra az eredményre jutott, hogy az ingatlanfinanszírozási üzletág rövid távú értékesítése valójában a bank életképességét veszélyeztethetné (lásd a 230. pontot). Továbbá a német ingatlanfinanszírozási piacon lévő versenyhelyzet elemzése azt az eredményt adta, hogy a BGB itt nem számít a kínálati oldal vezető résztvevői közé. A BGB ugyan a jelentés eredeti adatai szerint 2000-ben mintegy 5 %-os részesedéssel még a harmadik helyet foglalta el. A Németország által megküldött aktuálisabb és a kommunális hitelektől megtisztított információk szerint 2000-ben valójában csak egy 3 %-os piaci részesedést ért el, mely 2006-ig feltehetőleg 2 %-ra fog csökkenni. Ez egybeesik más információforrásokkal, melyek szerint 2001-ben a BGB sem az eredetileg megadott harmadik helyet, sem az 5 %-os piaci részesedést nem fogja elérni, mégpedig sem az összes jelzálogkölcsön teljes piacán, sem pedig a különböző szegmensekben (32). E háttérből kiindulva ezen a területen a BGB piaci jelenlétének csökkentése a nem kívánatos versenytorzítások elkerüléséhez nem tűnik elsőrendű fontosságúnak.
(285)
A BGB-konszern ebből az üzletágból való kivonulását mégis előnybe kellene részesíteni a bennmaradással szemben, mivel a BGB-konszern üzleti tevékenységének a tiszta folytatása az ingatlanfinanszírozási piacokon, ha nem is jelentős mértékben, de versenytorzításokat idéz elő. Ez mindenesetre csak azzal a feltétellel érvényes, hogy a hosszú távú jövedelmezőség helyreállítása nem kerül veszélybe. Ennyiben a Bizottság a Németország és Berlin tartomány által bemutatott szándékot, azaz az ingatlanfinanszírozási üzletág külön vagy a BGB összprivatizációjának keretén belül történő értékesítését, pozitívan veszi tudomásul.
(286)
A tőkepiaci üzletág, melynek szegmensvagyonát már mintegy 20 %-kal csökkentették, 2002-ben egyedüli üzletágként könyvelhetett el említésre méltó, azaz pozitív, háromjegyű milliós nagyságú eredmény- és nyereségösszeget. A szerkezetátalakítási terv 2006. évi befejeződése után ennek a retailüzletággal együtt a konszern eredményéhez és nyereségéhez a két fő pillér egyikét kell képeznie. A tőkepiaci üzletág ezért egyrészt lényeges a BGB jövedelmezőségének helyreállításához és azt az eddiginél jelentősen nagyobb mértékben nem lehet csökkenteni. Másrészt a BGB fontossága a pénz- és értékpapír-üzletág nemzeti, de növekvő globalizáció és európaivá válás által jellemzett piacain folyó versenyben nem minősíthető jelentősnek, azaz még az ingatlanfinanszírozási üzletág nemzeti piacain lévőnél is kisebb.
(287)
A Bizottság mégis megvizsgálta, hogy van-e lehetőség további, akár korlátozott mértékű csökkentésekre. A szerkezetátalakítási támogatásokhoz kapcsolódó általános célt tekintve, hogy a BGB regionális bankká alakuljon vissza, a Bizottság főként további külföldi leányvállalatok felszámolását fontolgatta. A már elvégzett bezárások és értékesítések után már csak három székhelyen - London, Luxemburg és Dublin - voltak leányvállalatok, melyek fenntartását Németország mindenekelőtt, mint a lakossági üzletághoz, illetve a bank refinanszírozásához elengedhetetlent írta le. Végül mégis megígérte, hogy a dublini BGB Ireland plc.-t felszámolja. A Bizottság a 286. pontban bemutatott okokra tekintettel a tőkepiaci üzletágban további intézkedésekről lemondott.
(288)
Az iránymutatások 37. pontja szerint az ellenszolgáltatások értékelésénél „mindenekelőtt a vállalat piacán vagy piacain lévő viszonylagos erőssége is” mérvadó. A lakossági és vállalati üzletág (retail banking) területe ezért a verseny szempontjából egyértelműen a legproblémásabb. A Bizottság az ellenszolgáltatások megfelelőségével kapcsolatos kétségeit már az eljárás megindításáról szóló határozatban a BGB e piacon elfoglalt erős regionális, illetve helyi pozíciójával indokolta.
(289)
A BGB ugyan leányvállalatok, egyéb vagyonrészek eladásával, valamint fiókok és más székhelyek bezárásával az ehhez az üzletághoz beszámítható szegmensvagyont már jelentősen csökkentette. A szegmensvagyon 2006-ig eredetileg tervezett 43 %-os csökkentését (lásd a 280. pont alatti táblázatot) ezzel szinte elérte, és lényegében már csak a Weberbank eladása van hátra. A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában mégis megjegyezte, „hogy a BGB a lakossági és vállalati üzletág helyi és regionális piacain rendkívül erős, az egyes szegmensekben helyi szinten 30 - 57 %-os, regionális szinten pedig 23-46 %-os feltételezett részesedésekkel, ahol óriási távolságra van az utána következő versenytársaktól, akik - amint az információkból kitűnik - csak a BGB részesedéseinek felét, harmadát vagy egy negyedét érik el”. A Bizottság ezen összefüggésben már kétségbe vonta, hogy a magán- és vállalati üzletágban a célul kitűzött csökkentés a tervezett értékesítések révén elegendő-e ahhoz, hogy a támogatásoknak a Berlini nagytérségben kifejtett versenytorzító hatását enyhíteni lehessen.
(290)
Ezen összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a kis és vagyonos lakossági ügyfelekre irányuló Weberbank kivételével a retail banking területén már végrehajtott vagy tervezett értékesítések a BGB berlini jelenlétét nem vagy csak alig csökkentik: az Allbank az egész országra kiterjedő tevékenységet folytat és Berlinben csak kevés fiókkal képviselteti magát, a BG Polska és a Zivnostenska Banka pedig külföldön folytatja tevékenységét. Bár Berlinben már mintegy 40-50 lakossági és vállalati ügyfelekkel foglalkozó fiókot bezártak; egy nagy fióksűrűségű nagyvárosban azonban a fiókbezárások lényegében a költségcsökkentést szolgálják és Németország fejtegetése szerint is csak kis mértékben idézik elő az ügyfelek bankváltását. (33) Továbbá a többi, már említett Németország által megadott információ is alátámasztja, hogy nem a berlini piaci jelenlét érezhető csökkentése volt a szándék, hanem az egyes szegmensekben elért pozíció körülbelüli megtartása, sőt kis mértékű növelése.
(291)
Németország a Bizottság ezzel kapcsolatos kételyeire azt hozta érvényre, hogy az eredetileg benyújtott és volumenre vonatkozó, piaci részesedésről készített számítások a BGB számára az egyes berlini piaci szegmensekben túlzottak. Ez a BGB Tartományi Központi Banknak készített jelentéseiből következik, melyek a konszern egészében a tárgy szerinti piacok elhatárolása nélkül és régiók szerinti különbségtétel nélkül történtek. Így például a helyi lakossági és vállalati üzletághoz készült számok az ingatlanfinanszírozási vagy tőkepiaci üzletág Berlinen kívüli hitel- és betétállományát is tartalmazzák. Ezért a BGB hitel- és betétállományát, valamint az ehhez tartozó Berlinre vonatkozó piaci volument ezekkel a regionálisan és tárgy szerint nem idetartozó hitelektől és betétektől megtisztították. Ekkor a BGB-re vonatkozóan a lakossági üzletágban a betét-/fizetési forgalomra a 43-45 % körüli, a hitelekre pedig 22 % körüli piaci részesedéseket kaptak a 2000 és 2001-es évekre. A vállalati üzletágban a betét-/fizetési forgalomnál 25-26 %-os, a hiteleknél pedig 23-25 %-os piaci BGB-részesedést számoltak ki. Az eredetileg, a bejelentéssel benyújtott adatokhoz képest a BGB Németország által megadott piaci részesedései ezzel az egyes szegmensekben, mindenekelőtt a vállalati üzletágban, majdnem a felével csökkennek.
(292)
A berlini retailpiacon a BGB után következő három versenytársnál - a Berliner Volksbank, a Dresdner Bank és a Deutsche Bank (csoport) - Németország a piaci részesedéseket 2001-re a lakossági/hitelek területén 11-13 %-ra, a lakossági/betétek területén 8-14 %-ra, a vállalati/hitelek területén 5-16 %-ra és a vállalati/betétek területén 8-18 %-ra becsülte. A Volksbank a lakossági üzletágban a BGB egyértelműen magasabb piaci részesedésének 50 %-a feletti (50-60 % a betét/fizetési forgalom területének szegmenseinél és körülbelül 50 % a hiteleknél), a vállalati üzletágban pedig majd 60 %-os becsült értékekével (40 % a betét/fizetési forgalomnál és körülbelül 50-60 % a hiteleknél) rendelkezik. Saját becslése szerint a lakossági üzletág szegmenseiben kb. 6-10 %-os részesedésekkel, a vállalati üzletág szegmenseiben pedig kb. 4-10 %-os részesedésekkel rendelkezik.
(293)
Németország az álllásfoglalásában helyesbített, vállalati és lakossági üzletág területein lévő piaci részesedéseket csak Berlinre vonatkoztatta, mivel ez a releváns régió, és a retail banking esetében regionális üzletágról van szó. (34)
(294)
A Berliner Volksbank is kifejtette állásfoglalásában, hogy Berlin a támogatások megítéléséhez a retailüzletágban releváns területi piac. Ez összhangban is áll azokkal az értékelési kritériumokkal, melyeket a Bizottság a fúziók ellenőrzésénél a területi piacfelosztásokhoz alkalmazni szokott. Így a bankszektorra vonatkozó, fúzióellenőrzési határozatokban olyan mutatókat neveznek meg, mint a banki ügyfelek helyi ajánlattevő iránti általános preferenciája, a sűrű fiókhálózat jelentősége és az ügyfél térbeli közelségében lévő, megbízott bank fizikai jelenlétének követelménye. (35) Ha a Bizottság fúzióellenőrzés területén a pénzügyi szolgáltatásoknál eddig általában mégis inkább a nemzeti piacokból indult ki, ez azon múlott, hogy a versenyre vonatkozó aggályok hiányában (piacot uraló pozícióhoz használt mutatók) nem volt szükség a retail banking területén egy beható elemzésre. Egy nemzeti elkülönítés azonban az itt szóban forgó támogatásoknak a retail bankingon belüli, berlini versenyre gyakorolt torzító hatásainak vizsgálatához nem lenne szakszerű. A BGB-nek a kiemelkedő piaci pozíciója miatt éppen ezen a területen kellene a piaci jelenlét csökkentéséhez ellenszolgáltatásokat felajánlania. A BGB piaci helyzete többek között a két márkanevet használó stratégia miatt határozottan felülmúlja azt is, ami a regionálisan erős takarékpénztárakra vonatkozóan részben a német városokban jellemző. Ez a koncentráció megnehezíti, hogy potenciális versenytársak a piacra léphessenek és oda is vezet, hogy a külföldi bankok berlini piaci részesedése elhanyagolhatóan csekély.
(295)
A Bizottságnak e határozat céljához nincs oka arra, hogy Németország és a Berliner Volksbank állításaitól a retail bankingon belüli Berlint illető földrajzi vonatkoztatás tekintetében eltérjen. Amint az eljárás megindításáról szóló határozatban kifejtette, a fúzióellenőrzés területén eddig ugyan általában abból indultak ki, hogy a pénzügyi szektorban a piacok - a pénz- és értékpapír-üzletág kivételével - nemzeti kiterjedésűek; azonban itt a lakossági és vállalati üzletágban teret hagytak a regionális vizsgálatoknak. (36) A retailüzletágban a fiókhálózat és a bank helyi fizikai jelenlétének jelentősége a berlini piac vizsgálata mellett szól. Ezt jelzik az ügyfelek viselkedésmódjai is, akik egy olyan nagyvárosban, mint Berlin, fiókok bezárása vagy eladása esetén, ha egyáltalán váltanak is bankot, a terjedő telebanking ellenére általában egy másik, helyi képviselettel rendelkező hitelintézményre váltanak. Ennyiben Brandenburg beszámítása, Berlin peremterületeitől eltekintve, már túl távolról van érintve, ahogy a BGB Brandenburg tartományból való visszavonulása és a magrégióra való koncentrációja is jelzi.
(296)
Ezen határozat céljaihoz azonban nem a földrajzi piac pontos elkülönítéséről van szó, mivel itt nem egy domináns pozíció bizonyítására van szükség, hanem arról, hogy a felkínált ellenszolgáltatások elegendők-e ahhoz, hogy az adott támogatások versenytorzító hatásai a piaci jelenlét csökkentésével elegendő módon kompenzálásra kerüljenek. Az, hogy a bank támogatásai a különböző piacokon való fennmaradáshoz és a berlini retailpiacon elért erős pozíció fenntartásához hozzásegítettek, kétségtelen és vitathatatlan.
(297)
Ami a Németország által megküldött és lefelé korrigált piaci részesedésre vonatkozó becsléseket illeti, a Bizottságnak kétségei vannak ezen megtisztított számok megbízhatóságával kapcsolatban, egyrészt azért, mert hasonló egyéni bejelentési problémák más versenytársaknál is felléphetnek, melyek azonban az adott piaci volumenben figyelmen kívül hagyottak lehetnek. Másrészt olyan harmadik felek, akik az eljárás során megjegyzéseket közöltek és akiket véleményükről megkérdeztek, nagyjából az eredeti számokat erősítették meg. Mindenesetre utalni kell arra, hogy piaci részesedésre vonatkozó független számítások, felülvizsgálható tárgyi és regionális elkülönítést is beleértve, nem állnak rendelkezésre. Amint a kérdezősködésekből következik, eddig a kartelljog/fúzióellenőrzés területén sem a Szövetségi Jegybank/Tartományi Központi Bank sem a Szövetségi Kartellhivatal vagy a Bizottság nem végzett ilyen, versenyre vonatkozó elemzést. Maga a támogatáspolitika területén sem rendelkezik a Bizottság az ehhez szükséges és versenytársaknál érvényesíthető nyomozási jogosultságokkal.
(298)
Mindazonáltal ezen határozat céljához nélkülözhető a piaci részesedés pontos elemzése, mivel, amint már fent kifejtettük, a támogatások vizsgálatakor nem egy domináns pozíció kimutatásáról van szó. Az, hogy az itt vizsgálandó támogatások a versenyt torzítják-e, illetve a verseny torzításának veszélyével járnak-e, és hogy mindenekelőtt azokon a piacokon, melyeken a BGB erős piaci pozícióval rendelkezik, egy jelentős torzítás alakul-e ki, nem kérdéses. Ez a piaci erősség a BGB, mint a Berlinben vezető retailbank, önértékelésének is megfelel. Ezzel az egyes szegmensekben a jó 20 %-tól több, mint 40 %-ig terjedő lefelé korrigált piaci részesedések sem állnak szemben, még ha helytállóak is, ami kétséges. Ezen összefüggésben továbbá arra kell emlékeztetni, hogy a BGB részesedése, illetve piaci behatolása 2002-ben a Németország által megküldött információk szerint, a lakossági üzletágban az első zsírószámla kapcsolaton mérve 48 %-os volt és, hogy a BGB igazgatótanácsának elnöke által kifejtettek szerint (37) a bank a Berliner Sparkasse és Berliner Bank márkanevek alatt 50 % feletti piaci részesedéssel rendelkezik.
(299)
A BGB erős piaci pozíciójához és a mintegy 4 millió lakost magába foglaló Berlini Nagytérségben, vezető retailbankként elfoglalt helyéhez, ezért nem fér kétség. A BGB piaci pozíciója 1994-es alapítása óta, amikor a „Berliner Bank”-ot és a „Berliner Sparkasse”-t (mely akkoriban már a város nyugati és keleti részének takarékpénztárát egyesítette, ahol ez utóbbi a keleti részben kvázi monopolhelyzettel bírt) egy kalap alá hozták, döntően nem változott - még a válság 2001-évi kezdete óta sem. Ez a „stabilitás” így a BGB aktuális és potenciális versenytársaival szembeni, viszonylagos piaci erejének mutatójaként szolgálhat.
(300)
E háttérből kiindulva a Bizottság egyértelművé tette, hogy a szerkezetátalakítási támogatások engedélyezése olyan ellenszolgáltatások alapján, melyek a BGB retail banking üzletágban a berlini piacon elfoglalt pozícióját majdnem érintetlenül hagyják, a közösségi támogatásjoggal nem összeegyeztethető. Németország azonban úgy látta, hogy a bank által előadott, a bank életképességének sérelmére vonatkozó érveléssel szembesült.
(301)
A 2003. december 18-án Németország, valamint Berlin tartomány képviselőivel folytatott további intenzív tárgyalások után Németország végül ígéretet tett a Berliner Bank eladására, mint pótlólagos ellenszolgáltatásra, hogy a támogatások engedélyezhetővé, illetve további, a Bizottság által egyébként kiszabandó kompenzációs szolgáltatások mellőzhetővé váljanak. Ezen ígéret szerint Németország kötelezettséget vállal annak biztosítására, hogy a Bankgesellschaft konszern a „Berliner Bank” részleget, mint gazdasági egységet, beleértve legalább a márkanevet, az összes márkanévhez tartozó ügyfélkapcsolatot, kirendeltséget és a hozzátartozó személyzetet egy nyílt, áttekinthető és diszkriminációmentes eljárásban 2006. október 1-ig jogerősen értékesíti (closing: 2007. februrár 1.). Az ügyfelek, kirendeltségek és értékesítési személyzet számának meghatározásához a határnap a 2003. december 31., kivéve a Bizottságnak bejelentett szerkezetátalakítási terv tervszerű végrehajtását és az üzlet természetes hullámzását, azaz ügyfelek, dolgozók, aktívák és passzívák be- és kiáramlását, mely egyéni döntéseken (mint az ügyfelek vagy dolgozók átköltözése vagy az előző bankkal vagy munkaadóval szembeni elégedetlenség) alapul és nem áll a bank befolyása alatt. Ez mindenekelőtt azt jelenti, hogy a BGB nem tehet olyan intézkedéseket, melyek a Berliner Bank ügyfeleinek a BGB más vállalataihoz vagy területeihez - mint a Berliner Sparkasse - való átváltását célozzák. Egy treuhand - akit Németország (Berlin tartomány) nevez ki, és akinek a kinevezését a Bizottságnak jóvá kell hagynia - biztosítani fogja, hogy a bank kereskedőtől elvárható mértékben folytassa a Berliner Bank szerkezetátalakítását és abba befektetést eszközöljön, valamint semmi olyat ne tegyen, mely a Berliner Bank értékét csökkenti, mindenekelőtt lakossági és vállalati ügyfelek vagy értékesítő személyek Berliner Sparkasse-hoz vagy a Bankgesellschaft konszern egyéb részeihez történő áthelyezésével.
(302)
A Berliner Bank eladásával a retail banking üzletágban a szegmensvagyon 2006 (38)-ig további [...] EUR-val (azaz összesen az eddig tervezett és jóváhagyott már leírt intézkedésekkel együtt kb. [...] EUR-val) fog csökkenni. A BGB piaci részesedése a berlini retailüzletág egyes szegmenseiben az eladás révén 1/3-1/6 résszel fog csökkenni. Összességében a mérlegvolumen mintegy 189 milliárd EUR-ról kb. 124 milliárd EUR-ra fog csökkenni.
(303)
A Bizottság véleménye szerint ezzel a már megvalósított, megtervezett és jóváhagyott értékesítések, bezárások és más jellegű csökkentések összességében elegendőek ahhoz, hogy a szóban forgó támogatási intézkedések versenytorzító hatását enyhítsék.
(304)
Végül megemlítendő, hogy Németország eredetileg a jelentésben azt említette, hogy Berlin az EK-Szerződés 87. cikke 3. bekezdésének b) pontja értelmében egy régió, és regionális támogatásokhoz jön számításba, és erre vonatkozóan utalt az iránymutatások 53. és 54. pontjaira és azoknak az ellenszolgáltatások megítélésénél való figyelembevételére, anélkül hogy ezt azonban részletesebben kifejtette volna, illetve konkrét szempontokat hozott volna érvényre. Az 53. és 54. pontok kimondják, hogy az iránymutatások értékelési kritériumai regionális támogatási területekre is érvényesek, azonban a strukturális kapacitásfelesleggel rendelkező piacokon előírt kapacitásleépítés mértékei kevésbé szigorúak lehetnek. A Bizottság az eljárás megindításáról szóló határozatában megállapította, hogy további konkretizálások hiányában nem állt módjában ezen kritérium alkalmazhatóságát megítélni. Mivel Németország erre a pontra az eljárás további szakaszában sem tért vissza, továbbá a fentiekben bővebben kifejtettük, hogy a bankszektorban nem strukturális kapacitásfeleslegekkel küszködő piacokról van szó, az iránymutatások 53. és 54. pontjait a jelen esetben alkalmazhatatlannak lehet megítélni.
(305)
Németország a Bizottság véleménye szerint kielégítő mértékben bizonyította, hogy a három nyújtott támogatás - a tőkeinjekció, kockázatlefedés és Berlin tartomány bankkal szembeni lehetséges visszaköveteléseinek kezeléséről szóló szerződés - a bank és részvényesei rendelkezésre álló pénzeszközeihez mérten a szerkezetátalakításhoz feltétlenül szükséges, minimális mértékre korlátozódik. A bank nem jut hozzá felesleges likviditáshoz és felesleges sajáteszközhöz, melyet versenytársainak terhére üzletkörének aránytalan bővítéséhez használhatna fel.
(306)
A 2001. augusztusában először megmentési támogatásként nyújtott 1,755 milliárd EUR összeg úgy került meghatározásra, hogy azzal a bank 5,0 %-os sajáttőkehányada, illetve 9,7 %-os tőkemegfelelési mutatója biztosítható legyen. Amint a fentiekben kifejtettük, a Bizottság ezt, mint az egy bank rövid távú túléléséhez feltétlen szükségeset tekinti. A banknak a következőkben saját erőfeszítésből, különösen kockázatos pozícióinak csökkentésével, sikerült sajáttőkehányadát 5 % fölé növelni. 2003. év végével ez kb. 6 %-on van. A Bizottság, a pénzpiacokat jellemző mai gyakorlatot és a hitelminősítő intézetek és piaci résztvevők adott elvárásait tekintve a bank hosszú távú tőke-piacképességének biztosításához 6,0 %-os sajáttőkehányadot tart feltétlenül szükségesnek. A 2001-es tőkeinjekció a bank ilyen mértékű sajáttőkehányadának fenntartásához feltétlenül szükséges, és ezért a szerkezetátalakítási támogatásként történő megítélés keretében is egészében a feltétlenül szükséges minimumra korlátozottként tekinthető és ezért engedélyezhető. A bank - amint már a fentiekben bővebben kifejtettük - az állami kezességek megszűnésére, az IAS bevezetésére és a Basel II keretében született megállapodásra tekintettel sokkal inkább azt érzi magára nézve kötelezőnek, hogy sajáttőkehányadát egy, az operatív módon képviselhető refinanszírozási feltételekhez szükséges hitelminősítés biztosításához további saját erőfeszítések révén legalább 7 %-ra emelje. A Bizottság ezt a tervezett intézkedést a bank további stabilizációjához örvendetesnek tartja.
(307)
A 21,6 milliárd EUR névleges összegű kockázatlefedés, amint a 138. pont alatt bemutattuk, az állami támogatásként történő megítéléshez 6,1 milliárd EUR gazdasági értéknek felel meg. A Berliner Volksbank ehhez azt a nézetet vallja, hogy a tartomány kockázatlefedése sokkal inkább egy korlátlan pótfizetési kötelezettségnek felel meg, mivel Berlin tartomány ezzel kapcsolatos jótállási kötelezettsége jelenleg nem felbecsülhető, tehát a jövőbeli veszteségekhez egy „biankó csekk”-nek felel meg. Az mértékében és tartamában túlméretezett, a banknak gyakorlatilag korlátlan bonitást ad, és a bank számára egy „menlevelet” tartalmaz ahhoz, hogy tetszőleges kondíciókkal adjon ki ajánlatokat és a pótfizetési kötelezettség számszerűsíthetetlensége alapján nem engedélyezhető. A Bizottság ezt az érvelést nem találja helyénvalónak, és erre vonatkozólag inkább a Németország által kifejtettekhez csatlakozik. A kockázatlefedés konstrukciója - szemben a Berliner Volksbank által előadottakkal - éppen azt nem teszi lehetővé a bank számára, hogy banküzleteket vagy más üzleteket kiterjesszen. Természetesen megakadályozza, hogy a bank teljes egészében eltűnjön a piacról. Arra korlátozódik azonban, hogy a bankot a régi üzletekből származó kockázatoktól távol tartsa. Új üzletek kötéséhez, mint olyan, nem használható. Új üzleteket esetleg azáltal tesz lehetővé, hogy a lefedett ingatlanszolgáltató társaságok külön, valamint a bank általában egyáltalán a piacon tovább létezhetnek. Ez azonban csak egy közvetett következménye minden egyes támogatási intézkedésnek és nem használható mércének ahhoz, hogy a támogatás, mint olyan, az adott mértékben szigorúan a vállalat fennmaradására korlátozódik-e. A kockázatlefedés a bankot nem látja el likviditással, hanem csupán az ingatlanszolgáltatási üzletekből folyamatosan keletkező veszteségektől mentesíti, melyet a bank saját erejéből nem tudna elnyelni. A tartomány általi fizetésekre egy jogigény alapján a hitelezők általi tényleges igénybevétel mértékében csak ex-post kerül sor. Ezenfelül a tartomány a tulajdonában lévő társaság felett a kockázatok ellenőrzéséhez a részletes megállapodás szerint széles körű vizsgálati jogokkal és hozzájárulás-fenntartási jogokkal rendelkezik. A részletes megállapodás mechanizmusának pontos leírására vonatkozóan a Bizottság a Németország által előadottakra hivatkozik. A Bizottság ezért a kockázatlefedést összességében a minimálisra korlátozottnak tekinti.
(308)
A Bizottság véleménye szerint az 1,8 milliárd EUR maximális gazdasági értékű támogatás is - mely a Berlin tartomány és a bank között létrejött, a tartománynak a C 48/2002 eljárás egyik határozatából következő, Landesbank Berlinnel szembeni lehetséges igényeinek kezeléséről szóló megállapodásban áll - a minimumra korlátozódik. A megállapodás nélkül a banknak a hites könyvvizsgálók előírására a 2002. évi zárlatban céltartalékokat kellett volna képeznie a három számjegyű milliós nagyságú kilátásban lévő kötelezettségekhez. Ez a 2002. évi eredményre és a bank saját tőkéjére negatívan hatott volna. A bank azonban a 2002. évi zárlat elkészítésének időpontjában és azután is olyan sajáttőkehányaddal rendelkezett, mely nem haladta meg a 6 %-ot és részben az alatt is volt. A sajáttőkehányad további terhelését a bank a szerkezetátalakításnak ebben a szakaszában nem viselte volna el. Amint már a fentiekben kifejtettük, a Bizottság hosszútávon egy 6,0 %-os sajáttőkehányadot feltétlenül szükségesnek tart. Amennyiben a Bizottság a C 48/2002 eljárásról hozott határozatában Berlin tartománynak egy a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatási elem visszafizetésére vonatkozó, bankkal szembeni igényt rendel el, ezt Berlin tartomány betétként a bankban hagyja. Erre azonban csak annyiban kerülne sor, amennyire szükséges ahhoz, hogy a 2004. január 1-i fordulónapon 6,0 %-os sajáttőkehányad biztosítható legyen, és ezzel a Bizottság véleménye szerint a feltétlenül szükséges minimumot valósítja meg. Az 1,8 milliárd EUR maximális gazdasági értékű visszafizetési megállapodás Bizottság általi engedélyezése egy ilyen kivételre korlátozódik, azaz akkor és csak annyiban, amennyiben a visszakövetelés mértéke elkerülhetetlenül veszélyeztetné a vállalat életképességét és a szerkezetátalakítás terv máskülönben engedélyezésre alkalmatlan. A visszafizetési megállapodás ebben a környezetben további szerkezetátalakítási támogatást valósít meg, és ezzel nagyobb ellenszolgáltatásokat tesz szükségessé, melyekre végül Németország kötelezettséget vállalt, különösen azon ígéretével, hogy biztosítja a Berliner Bank eladását.
(309)
A 9,7 milliárd EUR összegű támogatások három intézkedésből tevődnek össze: első a Berlin tartomány által 2001 augusztusában a BGB javára nyújtott 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekció; második a Berlin tartomány által 2001. decemberében/2002 áprilisában a BGB rendelkezésére bocsátott, 21,6 milliárd EUR névleges keretösszegű és 6,1 milliárd EUR gazdasági értékű kockázatlefedés; és a harmadik, egy a Berlin tartomány és a BGB között 2002. decemberben létrejött visszafizetési megállapodás, mely a Bizottság egy a C48/2002 sz. (Landesbank Berlin - Girozentrale) eljárást lezáró lehetséges, max. 1,8 milliárd EUR gazdasági értékű visszakövetelési határozatára vonatkozik.
(310)
Az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatások fennforgására vonatkozó összes feltevés teljesül: állami eszközök, egy bizonyos vállalatnak nyújtott kedvezmény, versenytorzító hatások és a tagállamok közti kereskedelem korlátozása. Az állami támogatások közös piaccal való összeegyeztethetetlenségének elve alóli kivételekről szóló rendelkezések közül az EK-Szerződésnek a nehézségek közt lévő vállalatok megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokhoz készült közösségi iránymutatásokkal kapcsolatos 87. cikke (3) bekezdésének c) pontján kívül semmi más nem alkalmazható.
(311)
Ítéletalkotásában - és az iránymutatások kritériumaihoz mérten - a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a már elvégzett és tervezett szerkezetátalakítási intézkedések ésszerűen, következetesen és megalapozottan kerültek meghatározásra, hogy lehetővé tegyék a BGB számára a hosszú távú jövedelmezőség helyreállítását.
(312)
Összességében a Bizottság véleménye szerint a már véghezvitt, tervezett és ígért értékesítések, bezárások és csökkentések elegendőek ahhoz, hogy a szóban forgó támogatási intézkedések versenytorzító hatását kompenzálják.
(313)
A három nyújtott támogatás - tőkeinjekció, kockázatlefedés és a Berlin tartomány bankkal szemben lehetséges visszakövetelési igényeinek kezeléséről szóló megállapodás - a Bizottság véleménye szerint az átalakításhoz feltétlenül szükséges minimális mértékre korlátozódik, a bank és részvényeseinek rendelkezésre álló pénzeszközeihez mérten. A bank így nem jut többlet likviditáshoz és többlet saját eszközhöz, melyet a versenytársainak terhére üzleteinek aránytalan bővítéséhez használhatna fel,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Bankgesellschaft Berlin AG („BGB”) konszern javára foganatosított alábbi intézkedések az EK-Szerződés 87. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatást valósítanak meg:
a)
a Berlin tartomány által 2001. augusztusban nyújtott 1,755 milliárd EUR összegű tőkeinjekció;
b)
a maximum 21,6 milliárd EUR névleges értékű garanciák („kockázatlefedés”), melyeket Berlin tartomány 2001. december 20-án és 2002. április 16-án nyújtott;
c)
a Berlin tartomány és a Landesbank Berlin „LBB” között 2002. december 26-án létrejött megállapodás a C48/2002 sz. folyamatban lévő eljárásban a Bizottság egy végleges határozata után Berlin tartomány LBB-vel szembeni esetleges igényeinek kezeléséről.
(2) Az (1) bekezdésben említett támogatások a közös piaccal összeegyeztethetőek, amennyiben Németország a szövetségi kormány 2004. február 6-i közleménye által beterjesztett, a jelen határozat 2. cikkének (1) bekezdésében és mellékletében összefoglalt ígéreteket teljes terjedelmükben betartja, és amennyiben az (1) bekezdés c) pontja alatt megnevezett támogatás 2004. január 1-vel a BGB-konszernnél nem vezet a 6,0 %-os sajáttőkehányad túllépéséhez (figyelembe véve az IBB 2. cikk (1) bekezdésének d) pontja keretében történő kiválását).
2. cikk
(1) Németország ígéretet tett, hogy
a)
biztosítja a bejelentett szerkezetátalakítási terv időben történő megvalósítását a mellékletben felsorolt feltételekkel összhangban;
b)
biztosítja, hogy Berlin tartomány BGB-ben lévő részesedését a mellékletben felsorolt feltételekkel összhangban értékesíti;
c)
biztosítja, hogy a BGB-konszern az ingatlanszolgáltatási társaságokban lévő összes részesedést, melyet a 2002. április 16-i kockázatlefedés érint, a mellékletben felsorolt feltételek értelmében értékesíti vagy felszámolja;
d)
biztosítja, hogy az IBB-céltartalékok a mellékletben felsorolt feltételek értelmében az LBB-ből kiválasztásra kerülnek;
e)
biztosítja, hogy a BGB-konszern az LBB „Berliner Bank” részlegét a mellékletben felsorolt feltételek értelmében értékesíti;
f)
biztosítja, hogy a BGB-konszern legkésőbb 2005. december 31-ig felszámolja a BGB Ireland plc.-ben lévő részesedését.
(2) A Bizottság, amennyiben célszerű, Németország kellőképpen indokolt kérelmére
a)
az ígérvényekben meghatározott határidőkre hosszabbítást adhat vagy
b)
rendkívüli körülmények esetén ezen ígérvényekben foglalt egy vagy több kötelezettségről lemondhat, azokat megváltoztathatja vagy helyettesítheti.
Amennyiben Németország egy határidő meghosszabbítását kéri, az adott határidő lejárta előtt legkésőbb egy hónappal megfelelően indokolt kérvényt kell a Bizottsághoz benyújtania.
3. cikk
Németország a jelen határozat tudtul adásától számított két hónapon belül közli azokat az intézkedéseket, melyeket megtett vagy megtenni szándékozik, hogy e határozatot teljesítse.
4. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje a Német Szövetségi Köztársaság.
Németország köteles, e határozat egy másolatát a támogatásban részesülőnek haladéktalanul továbbküldeni.
Kelt Brüsszelben, 2004. február 14-én.