RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 954/2006
af 27. juni 2006
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, om ophævelse af forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, om afslutning af interims- og udløbsundersøgelserne af antidumpingtolden på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien samt om afslutning af interimsundersøgelserne af antidumpingtolden på importen af visse sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (i det følgende benævnt »grundforordningen«), særlig artikel 8, artikel 9 og artikel 11, stk. 2 og 3,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Indledning
(1)
Den 31. marts 2005 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (2) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Fællesskabet af visse sømløse rør af jern eller stål (»udvidet varedækning«) med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine og om indledning af to interimsundersøgelser af antidumpingtolden på importen af sømløse rør af jern eller ulegeret stål (»oprindelig varedækning«) med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine.
(2)
Antidumpingproceduren blev indledt efter, at Defence Committee of the Seamless Steel Tube Industry of the European Union (»klageren«) på vegne af et større antal producenter, som i dette tilfælde tegner sig for mere end 50 % af den samlede EF-produktion af varerne omfattet af den udvidede varedækning, den 14. februar 2005 havde indgivet en klage. Klagen indeholdt beviser for, at der fandt dumping sted af den pågældende vare, og at dumpingen forvoldte væsentlig skade, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3)
Interimsundersøgelserne blev indledt af Kommissionen på dens eget initiativ i henhold til artikel 11, stk. 3, i grundforordningen, for at muliggøre en eventuel nødvendig ændring eller ophævelse af de endelige antidumpingforanstaltninger på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra bl.a. Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine (»de endelige foranstaltninger«), der indførtes ved Rådets forordning (EF) nr. 2320/97 (3) og (EF) nr. 348/2000 (4). Der kan blive behov for en ændring eller ophævelse, hvis det fastslås, at der skal indføres foranstaltninger for den udvidede varedækning, fordi de varer, for hvilke der indførtes foranstaltninger ved forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, er omfattet af den udvidede varedækning.
1.2. Foranstaltninger, der gælder for den oprindelige varedækning
(4)
Ved forordning (EF) nr. 2320/97 blev der indført antidumpingtold på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i bl.a. Rumænien og Rusland. Ved Kommissionens afgørelse 97/790/EF (5) og 2000/70/EF (6) blev der godtaget tilsagn fra eksportører i bl.a. Rumænien og Rusland. Ved Rådets forordning (EF) nr. 1322/2004 (7) blev det af forsigtighedsgrunde besluttet ikke længere at anvende de gældende foranstaltninger for import af varer omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i Rumænien og Rusland på grund af visse fællesskabsproducenters konkurrencebegrænsende adfærd tidligere jf. betragtning 9 ff. i nævnte forordning. I nævnte forordnings betragtning 20 bekræftes det, at de interims- og udløbsundersøgelser, der blev indledt i november 2002 (8), skulle fortsætte, indtil der blev forelagt nye resultater, som ville muliggøre en vurdering af det fremtidige forløb på grundlag af nye data, som tydeligt ikke ville være påvirket af den konkurrencebegrænsende adfærd.
(5)
Efter en fornyet undersøgelse, som blev gennemført i overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 3, ændrede Rådet ved forordning (EF) nr. 258/2005 (9) de endelige foranstaltninger, der blev indført ved forordning (EF) nr. 348/2000, ophævede den mulighed for fritagelse fra tolden, som artikel 2 i nævnte forordning indeholder bestemmelser om, og indførte en antidumpingtold på 38,8 % på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Kroatien samt en antidumpingtold på 64,1 % på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Ukraine med undtagelse af import fra Dnepropetrovsk Tube Works (»DTW«), som er pålagt en antidumpingtold på 51,9 %.
(6)
Ved afgørelse 2005/133/EF (10) suspenderede Kommissionen delvist de endelige foranstaltninger for en periode på ni måneder med virkning fra 18. februar 2005. Den delvise suspension blev ved Rådets forordning (EF) nr. 1866/2005 (11) forlænget med en periode på yderligere et år. Den gældende told er således den told, der er fastsat ved forordning (EF) nr. 348/2000, dvs. 23 % for Kroatien og 38,5 % for Ukraine.
1.3. Midlertidige foranstaltninger
(7)
I betragtning af behovet for yderligere at analysere visse aspekter af undersøgelsen og også på grund af forbindelsen med de i afsnit 1.2. nævnte interims- og udløbsundersøgelser blev det besluttet at fortsætte undersøgelsen uden at indføre midlertidige foranstaltninger.
1.4. Parter, som er berørt af proceduren
(8)
Kommissionen underrettede officielt de eksporterende producenter i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, de importører, forhandlere, brugere, leverandører og sammenslutninger heraf, som den vidste var berørt af sagen, og repræsentanterne for de pågældende eksportlande samt de klagende EF-producenter og andre kendte EF-producenter om indledningen af proceduren. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen af proceduren.
(9)
Med henvisning til det store antal russiske og ukrainske eksporterende producenter, som var opført i klagen, det store antal EF-importører af den pågældende vare og det store antal EF-producenter, som støttede klagen, skulle der i henhold til indledningsmeddelelsen af proceduren udtages stikprøver for at fastlægge dumpingens og skadens omfang, jf. grundforordningens artikel 17.
(10)
For at sætte Kommissionen i stand til at fastslå, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i så tilfælde at udtage en stikprøve, blev alle russiske og ukrainske eksporterende producenter, EF-importører og EF-producenter anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og, som angivet i indledningsmeddelelsen, at fremlægge grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i undersøgelsesperioden (1. januar 2004 til 31. december 2004).
1.4.1. Stikprøve af eksportører og producenter
(11)
Efter en gennemgang af de oplysninger, som de russiske og ukrainske eksporterende producenter havde fremlagt, og med henvisning til, at i begge lande tilhører størstedelen af selskaberne store producentsammenslutninger, blev det besluttet, at der ikke var behov for stikprøveudtagning i Rusland og Ukraine.
1.4.2. Stikprøve af EF-erhvervsgrenen og EF-importørerne
(12)
Vedrørende EF-producenterne besluttede Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 17, at stikprøven skulle udtages af EF-producenternes største produktions- og salgsmængder, som kunne anses for at være repræsentative, og som med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. På grundlag af EF-producenternes oplysninger udvalgte Kommissionen fem selskaber i fire medlemsstater. En af de EF-producenter, der oprindeligt blev udvalgt til stikprøven, ønskede efterfølgende ikke at samarbejde og blev erstattet med en anden EF-producent. Hvad angår produktionsmængde, tegnede de fem selskaber, der var omfattet af stikprøven, sig tilsammen for 49 % af den samlede EF-produktion. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev de berørte parter konsulteret og gjorde ikke indsigelse. Derudover blev de øvrige EF-producenter anmodet om at forelægge visse generelle data til brug ved skadesvurderingen. Med henvisning til begrænsede antal svar fra importørerne blev det besluttet, at det var unødvendigt at tage stikprøver af importørerne.
1.5. Markedsøkonomisk behandling/ansøgningsskemaer vedrørende individuel behandling
(13)
For at give eksporterende producenter i Ukraine mulighed for at fremsætte krav om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, hvis de ønskede det, sendte Kommissionen formularer til de ukrainske eksporterende producenter, som den vidste var berørt af sagen. Tre sammenslutninger af eksporterende producenter og de dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber returnerede formularen med krav om markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, hvis det som led i undersøgelsen blev fastslået, at de ikke opfyldte betingelserne for markedsøkonomisk behandling.
1.6. Spørgeskemaer
(14)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre selskaber, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra tre rumænske eksporterende producenter samt to dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber, to sammenslutninger af russiske eksporterende producenter med fem dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber, hvoraf tre var hjemmehørende i Fællesskabet, og tre sammenslutninger af ukrainske eksporterende producenter og de dermed forretningsmæssigt forbundne selskaber. Der blev også modtaget besvarelser fra fem EF-producenter. Selv om seks importører besvarede stikprøveskemaet, var der kun tre af dem, der samarbejdede ved at indsende en fuldstændig besvarelse af spørgeskemaet. En anden importør indvilligede i at få foretaget et kontrolbesøg, selv om pågældende importør ikke havde besvaret spørgeskemaet.
(15)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en foreløbig afgørelse om dumping, deraf følgende skade og Fællesskabets interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende selskaber:
EF-producenter
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Italien
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Tyskland
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanien
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Frankrig
-
V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Tyskland
Eksporterende producenter i Rumænien
-
S.C. T.M.K. - Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zalau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Eksporterende producenter i Rusland
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company (»Volzhsky«), Volzhsky
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works (»Tagmet«), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works (»Pervouralsky«), Pervouralsk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant (»Chelyabinsk«), Chelyabinsk
Forretningsmæssigt forbundet selskab i Rusland
-
CJSC Trade House TMK, Moskva
Eksporterende producenter i Ukraine
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopol
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopol
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dnepropetrovsk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dnepropetrovsk
Forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i Ukraine
-
SPIG Interpipe, Dnepropetrovsk, forbundet med NTRP og Niko Tube
Forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i Schweiz
-
SEPCO S.A., Lugano, forbundet med NTRP og Niko Tube
Forretningsmæssigt forbundet importør
-
Sinara Handel GmbH, Köln, forbundet med Artrom
Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Torun, Polen
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Italien
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Italien.
1.7. Undersøgelsesperiode
(16)
Undersøgelsen af dumping og skade omfattede perioden fra 1. januar 2004 til 31. december 2004 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 1. januar 2001 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Pågældende vare
(17)
Den pågældende vare er visse sømløse rør af jern eller stål, med cirkulært tværsnit, med udvendig diameter på 406,4 mm og med en kulstofværdi på 0,86 og derunder ifølge formler og kemiske analyser foretaget af International Institute of Welding. Den pågældende vare er for nærværende tariferet under KN-kode ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 og ex 7304 59 93 (12) (Taric-kode 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 og 7304599320).
(18)
Den pågældende vare har mange anvendelsesmuligheder og anvendes f.eks. som ledningsrør til transport af væsker, til indfatning af byggegruber i bygge- og anlægssektoren, til mekaniske formål, til gasrør, kedelrør og OCTG-rør (oil and country tubular goods), som bruges ved boring og afskærmning og som ledninger i olieindustrien.
(19)
De sømløse rør, som brugerne får leveret, kan være meget forskellige. De kan f.eks. være galvaniserede, have gevind, leveres uden forudgående varmebehandling, have særlige ender og forskellige tværsnit og være tilskåret. Der findes ingen almindelige standardstørrelser for rørene, hvilket forklarer, hvorfor de fleste sømløse rør fremstilles efter kundernes ønsker. Sømløse rør sammenføjes normalt ved hjælp af svejsning. I visse tilfælde kan de dog sammenføjes ved hjælp af deres gevind eller bruges alene, på trods af at de kan sammensvejses. Undersøgelsen viste, at alle sømløse rør har de samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål.
(20)
En række af de berørte parter gjorde indsigelse med definitionen af varedækningen i forbindelse med denne procedure. For det første påstod en række af de berørte parter, at visse varetyper, som er omfattet af varebeskrivelsen, har forskellige grundlæggende mekaniske og kemiske egenskaber (jf. betragtning 21 til 26). For det andet blev der i en lang række tilfælde sat spørgsmålstegn ved svejsbarhedskriteriet og kulstofværdigrænsen, som hænger sammen (jf. betragtning 27 til 36). Ydermere anmodede en af parterne om, at såkaldte »certificerede sømløse rør« blev undtaget fra varedækningen (jf. betragtning 37).
(21)
Det blev påstået, at visse produkttyper omfattet af varebeskrivelsen, dvs. OCTG-rør og gasrør, har forskellige grundlæggende mekaniske og kemiske egenskaber og endelige anvendelsesformål i forhold til andre sømløse rør og derfor ikke ville være indbyrdes ombyttelige.
(22)
Den vare, som er blevet defineret, omfatter forskellige varetyper. Varetyper inden for forskellige segmenter (herunder nederste og øverste ende af varesortimentet) vil dog blive betragtes som en enkelt vare, hvis der ikke er en klar skillelinje mellem de forskellige segmenter, dvs. hvis der i visse tilfælde er tale om overlapning og konkurrence mellem nabosegmenter. Dette er tilfældet i forbindelse med denne procedure, da der blev forelagt dokumentation for, at de legerede og de ulegerede rør, der var genstand for undersøgelsen, kunne have samme endelige anvendelsesformål, og fordi der ikke findes klare skillelinjer inden for hverken kategorien af ulegerede rør eller kategorien af legerede rør.
(23)
Hvad angår OCTG- og gasrør, viste undersøgelsen, at de bl.a. har kemiske egenskaber, der kan sammenlignes med de øvrige sømløse rørs egenskaber, da de ligger inden for kulstofværdigrænsen på 0,86. Derudover har de samme grundlæggende egenskaber som de øvrige varetyper, herunder f.eks. udvendig diameter og vægtykkelse.
(24)
Hvad angår OCTG- og gasrørenes endelige anvendelsesformål, hævdede visse eksporterende producenter, at OCTG- og gasrør havde forskellige anvendelsesformål og ikke ville være indbyrdes ombyttelige med de øvrige typer af sømløse rør. I den forbindelse blev det konstateret, at OCTG-rør med lige ender, som på nuværende tidspunkt tariferes under KN-kode 7304 21 00 og anvendes i bygge- og anlægssektoren, er indbyrdes ombyttelige med andre rør af ulegeret stål, som på nuværende tidspunkt tariferes under KN-kode 7304 39 58. Der er således i det mindste tale om delvis overlapning med hensyn til det endelige anvendelsesformål for forskellige typer af sømløse rør.
(25)
På grundlag af ovenstående afvises påstanden om, at henholdsvis OCTG- og gasrør og andre typer af sømløse rør ikke er indbyrdes ombyttelige.
(26)
En anden eksporterende producent hævdede, at kulstofværdien ikke var en kemisk egenskab ved varen, da den ikke er direkte forbundet med den kemiske sammensætning af et sømløst rør, men en funktion heraf. Det er ganske vist sandt, at kulstofværdien er et resultat af formlen, men formlen er direkte forbundet med varens kemiske sammensætning, og den muliggør en sammenligning af forskellige stålkvaliteter, hvad angår svejsbarhed. Kulstofværdien er ikke forbundet med nogle af stålets tekniske eller mekaniske egenskaber og afhænger udelukkende af dets kemiske sammensætning. På dette grundlag anses kulstofværdien som en kemisk egenskab ved varen, og denne påstand blev afvist.
(27)
Visse parter hævdede, at kriteriet vedrørende svejsbarhed som sådan var irrelevant for den pågældende vare, da det hævdes, at en betydelig del af varerne omfattet af varedækningen (rør med gevind og OCTG-rør) aldrig bliver svejset. Det blev derfor gjort gældende, at når svejsbarhed anvendes som kriterium, bliver forskellige varer kunstigt betragtet som en enkelt vare.
(28)
For det første bør det bemærkes, at svejsbarhed rent faktisk er en kemisk og teknisk egenskab (da den afhænger af den kemiske sammensætning af stålet og er afgørende for svejsbarheden), der er fælles for alle sømløse rør. Da de fleste sømløse rør sammenføjes ved hjælp af svejsning, er det et element, som er af afgørende betydning for definitionen af varen. For det andet, og hvad angår rør med gevind og OCTG-rør, som muligvis ikke svejses normalt, viste undersøgelsen, at de ikke desto mindre kan svejses og således altså har samme grundlæggende kemiske og tekniske egenskaber. Derudover kan det ikke udelukkes, at sømløse rør med gevind eller til gevindskæring samt OCTG-rør ændres til svejsbare rør ved en simpel ændring. Navnlig hvad angår OCTG-rør foreligger der dokumentation for, at det samme rør kan klassificeres under to forskellige kategorier (og endog KN-koder) alene afhængigt af dets endelige anvendelsesformål, dvs. anvendelse i enten bygge- og anlægssektoren eller i olieindustrien. Sluttelig kunne det konstateres, at en del af importen fra de pågældende lande, som var blevet tariferet som OCTG-rør, ikke var blevet anvendt i olie- eller gassektoren.
(29)
En eksportør gjorde gældende, at i henhold til europæiske normer kan kun én stålkvalitet anvendes til rør til gevindskæring, og at der således kan skelnes mellem disse varer og andre sømløse rør. Analysen af de forskellige normer, der findes for navnlig OCTG-rør, har dog vist, at der ikke kun findes én stålkvalitet, der kan anvendes til fremstilling af rør til gevindskæring.
(30)
På grundlag af ovenstående betragtes sømløse rørs svejsbarhed som et passende kriterium for fastlæggelse af varedækningen. Argumentet om, at den foreslåede definition af varen kunstigt samler forskellige varer i én kategori, afvises derfor.
(31)
Det blev hævdet, at brugen af kulstofværdigrænsen ikke var et kriterium, som muliggør definition af varedækningen, da det ikke er et kriterium, som er egnet til fastlæggelse af svejsbarheden af de forskellige typer af sømløse rør.
(32)
Undersøgelsen viste, at kulstofværdien rent faktisk er en indikator, som hænger direkte sammen med både stålets kemiske sammensætning og dets svejsbarhed. En høj kulstofværdi betyder ikke kun, at stålet indeholder mere kul og/eller flere legeringer, men også at det er vanskeligere at svejse det. På den anden side betyder en lavere kulstofværdi, at stålet indeholder mindre kul og/eller færre legeringer, og også at det er lettere at svejse det. Med andre ord kræver forskellige kulstofværdier forskellige svejseforhold. Stål med en kulstofværdi på 0,86 kræver rent faktisk særlige svejseforhold og svejses derfor normalt ikke. Da kulstofværdien er en indikator for svejsbarheden, blev kulstofværdigrænsen således betragtet som et relevant kriterium for fastlæggelse af varedækningen.
(33)
En eksporterende producent hævdede, at kulstofværdien kun var en af mange af stålets kemiske, tekniske og mekaniske egenskaber, og at den derfor ikke alene kunne anvendes til definition af varedækningen. Det skal i den forbindelse bemærkes, at kulstofværdien betragtes som et passende kriterium for fastlæggelse af varedækningen. Som varedefinitionen viser, er kulstofværdien ydermere ikke det eneste kriterium, der anvendes. Sidst men ikke mindst blev varetypernes sammenlignelighed vurderet på et mere detaljeret grundlag, hvor der blev taget hensyn til varens forskellige egenskaber (f.eks. dimensioner og varmebehandling).
(34)
Derudover påstod en række berørte parter, at kulstofværdigrænsen på 0,86 blev fastsat tilfældigt, da grænsen for, hvornår det er let at svejse stålet, er lavere end 0,86. Kulstofværdien på 0,86 hænger ikke sammen med, hvorvidt det er let at svejse stålet. De klagende producenter i EF-erhvervsgrenen påstod og dokumenterede, at det er den højeste kulstofværdi for ulegeret stål, der kan anvendes til sømløse rør i henhold til de europæiske normer.
(35)
Det konkluderes derfor, at både brugen af kulstofværdien og den grænse på 0,86, der er blevet fastlagt, indbefatter en række varer, der kan betragtes som en enkelt vare, om end f.eks. rustfrit stål eller rør med kuglelejer, som har kulstofværdier på over 0,86, dog udelukkes fra definitionen.
(36)
På grundlag af ovenstående blev den kulstofværdigrænse, som ansøgeren havde foreslået, bevaret i definitionen af den pågældende vare.
(37)
En af importørerne i Fællesskabet hævdede, at såkaldte »certificerede« sømløse rør ikke burde være omfattet af varedækningen. Disse sømløse rør fremstilles efter en certificeret procedure, som er godkendt af det italienske ministerium for offentlige arbejder, og de anvendes ved forstærkningsarbejde i forbindelse med bygge- og anlægsprojekter i Italien. Det blev dog fastslået, at alle typer af den pågældende vare, herunder certificerede sømløse rør, havde de samme fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og endelige anvendelsesformål. Der blev ikke fundet dokumentation for, at disse certificerede rør skulle være en anden vare og derfor burde udelukkes fra foranstaltningernes anvendelsesområde (heller ikke det pågældende selskab forelagde en sådan dokumentation). Selskabets påstand måtte derfor afvises.
(38)
På grundlag af ovenstående blev det konkluderet, at alle sømløse rør, uanset de forskellige mulige varetyper, udgør en og samme vare, for så vidt angår denne procedure, fordi de har de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og de samme grundlæggende anvendelsesformål.
2.2. Samme vare
(39)
Den vare, der eksporteres til Fællesskabet fra Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, og den vare der fremstilles og sælges på disse landes hjemmemarkeder, samt den vare, der fremstilles og sælges i Fællesskabet af EF-producenterne fandtes at have samme grundlæggende fysiske, tekniske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål og anses derfor for at være samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
3. DUMPING
3.1. Generel metode
(40)
Den i det efterfølgende beskrevne generelle metode er blevet anvendt på alle samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kroatien, Rumænien og Rusland og på de samarbejdsvillige ukrainske eksporterende producenter, der blev indrømmet markedsøkonomisk behandling. Ved fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping for hvert af de pågældende lande beskrives derfor kun, hvad der er specifikt for det pågældende eksporterende land.
3.1.1. Normal værdi
(41)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, blev det først for hver enkelt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter undersøgt, om deres hjemmemarkedssalg af den pågældende vare var repræsentativt, dvs. om dette salg samlet set udgjorde mindst 5 % af producentens samlede eksportsalg til Fællesskabet. Kommissionen identificerede efterfølgende de typer af den pågældende vare, som solgtes på hjemmemarkedet af selskaber med et samlet repræsentativt hjemmemarkedssalg, og som var identiske eller direkte sammenlignelige med de typer, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet.
(42)
For hver type, der solgtes af de eksporterende producenter på hjemmemarkedet og fandtes at være direkte sammenlignelige med den type af den pågældende vare, der solgtes med henblik på eksport til Fællesskabet, blev det fastsat, hvorvidt hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt type af den pågældende vare blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede mængde af den pågældende type, der solgtes på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige type af den pågældende vare, der eksporteredes til Fællesskabet.
(43)
Det blev derefter undersøgt, om hjemmemarkedssalget i repræsentative mængder af hver varetype kunne anses for at have fundet sted i normal handel, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 4, idet andelen af det rentable salg af den pågældende varetype til uafhængige kunder på hjemmemarkedet blev fastsat.
(44)
I tilfælde, hvor den mængde af den relevante varetype, som blev solgt til en nettopris, der svarede til eller lå over de beregnede produktionsomkostninger, udgjorde over 80 % af den samlede salgsmængde for den pågældende type, og hvor den vejede gennemsnitspris for den pågældende type svarede til eller lå over produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske hjemmemarkedspris, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner på hjemmemarkedet, der havde fundet sted i undersøgelsesperioden, uanset om disse havde været rentable eller ej. I tilfælde, hvor det rentable salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde af den pågældende type, eller hvor den vejede gennemsnitlige pris for den pågældende type lå under produktionsomkostningerne, beregnedes den normale værdi på grundlag af den faktiske pris på hjemmemarkedet som et vejet gennemsnit af det rentable salg af den pågældende type, forudsat at dette udgjorde 10 % eller derover af den samlede salgsmængde af den pågældende type. I tilfælde, hvor det fortjenstgivende salg af en hvilken som helst af varetyperne udgjorde mindre end 10 % af det samlede salg, fandt Kommissionen, at denne bestemte type solgtes i utilstrækkelige mængder til, at hjemmemarkedsprisen kunne give et passende grundlag for fastsættelsen af den normale værdi.
(45)
Hvis hjemmemarkedsprisen for en bestemt type, der blev solgt af en eksporterende producent, ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte der anvendes en anden metode. I denne forbindelse benyttede Kommissionen en beregnet normal værdi. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3, blev den normale værdi beregnet ved til eksportørens produktionsomkostninger til de eksporterede typer at lægge, om nødvendigt med justeringer, en rimelig procentdel for salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger (»SA&G«) samt en rimelig fortjenstmargen. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, var procentdelen for SA&G og fortjenstmargenen baseret på de gennemsnitlige SA&G og fortjenstmargenen ved salget af samme vare i normal handel.
3.1.2. Eksportpris
(46)
I alle tilfælde, hvor den pågældende vare blev eksporteret til uafhængige kunder i Fællesskabet, blev eksportprisen fastsat i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, altså på grundlag af de eksportpriser, der faktisk var betalt eller skulle betales.
(47)
Hvis eksportsalget havde fundet sted gennem en forretningsmæssigt forbundet importør, beregnedes eksportprisen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9, på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer for første gang videresolgtes til en uafhængig køber, justeret for alle omkostninger mellem import og videresalg samt en rimelig margen for SA&G og fortjeneste. I denne forbindelse benyttedes de forretningsmæssigt forbundne importørers egne SA&G-omkostninger. Fortjenstmargenen blev fastsat på grundlag af de oplysninger, som de samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører havde forelagt.
3.1.3. Sammenligning
(48)
Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirkede priserne og prisernes sammenlignelighed, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev foretaget hensigtsmæssige justeringer i alle de tilfælde, hvor de blev anset for at være rimelige, nøjagtige og dokumenterede.
3.1.4. Dumpingmargen for de undersøgte selskaber
(49)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev det vejede gennemsnit af den normale værdi for hver eksporterende producent sammenlignet med det vejede gennemsnit af eksportpriserne for hver enkelt varetype.
(50)
For de eksporterende producenter, der var forretningsmæssigt forbundne selskaber, blev der beregnet en vægtet dumpingmargen i henhold til Kommissionens faste praksis for forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter.
3.1.5. Restdumpingmargen
(51)
For ikke-samarbejdsvillige selskaber blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 18 fastsat en restdumpingmargen på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger.
3.2. Kroatien
3.2.1. Manglende samarbejdsvilje fra den kroatiske eksportørs side
(52)
Den eneste producent i Kroatien, Mechel Željezara Ltd., trådte i likvidation i efteråret 2004. Den kroatiske privatiseringsfond, en statslig institution med ansvar for privatiseringsprocessen i Kroatien, oprettede i stedet en ny retlig enhed ved navn Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (»VCS«).
(53)
VCS meddelte Kommissionen, at selskabet ikke kunne samarbejde i forbindelse med denne undersøgelse, da den retlige enhed, der var forløberen til VCS, formelt var ophørt med at eksistere, og produktionen af sømløse rør var blevet stoppet i juli 2004. Ifølge selskabet selv havde det ikke tilladelse til at offentliggøre handels-, regnskabs- eller produktionsdata, som de tidligere ejere ligger inde med. Da det således var umuligt at fastlægge dumpingmargenen på grundlag af selskabets egne data, blev den i henhold til grundforordningens artikel 18 beregnet på grundlag af de til rådighed værende oplysninger.
(54)
Af de oplysninger, der blev forelagt, fremgår det, at VCS genoptog produktionen af sømløse rør i juni 2005. Selskabet kan indgive anmodning om en interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3.
3.2.2. Normal værdi
(55)
Da der ikke forelå andre oplysninger, blev den normale værdi beregnet på grundlag af de foreliggende oplysninger, dvs. oplysningerne i klagen.
3.2.3. Eksportpris
(56)
Eksportprisen blev beregnet på grundlag af Eurostat-data for undersøgelsesperioden.
3.2.4. Sammenligning
(57)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, blev der foretaget justeringer af eksportprisen for omkostninger til transport, forsikring og provision på grundlag af oplysningerne i klagen.
3.2.5. Dumpingmargen
(58)
Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenen følgende:
Selskab
Dumpingmargen
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Da VCS er den eneste producent af den pågældende vare i Kroatien, blev restdumpingmargenen fastsat til samme niveau.
3.3. Rumænien
(60)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra tre eksporterende producenter, hvoraf to er forretningsmæssigt forbundne importører af den pågældende vare i Fællesskabet.
3.3.1. Normal værdi
(61)
Alle tre eksporterende producenters samlede salg på hjemmemarkedet af den samme vare var repræsentativt, jf. betragtning 41. For størstedelen af varetyperne blev den normale værdi beregnet på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Rumænien. For visse varetyper var salget på hjemmemarkedet dog utilstrækkeligt til at blive betragtet som repræsentativt, eller det blev ikke foretaget i normal handel, og den normale værdi blev derfor beregnet som beskrevet i betragtning 45.
3.3.2. Eksportpris
(62)
Størstedelen af det salg, som en af de eksporterende producenter havde i Fællesskabet i undersøgelsesperioden, var til to forretningsmæssigt forbundne importører. Eksportprisen blev derfor beregnet som beskrevet i betragtning 46.
(63)
Denne eksportør gjorde indsigelser mod Kommissionens beregning og påstod, at den fortjenstmargen, der blev brugt, var for høj. Eksportøren fremførte, at den fortjenstmargen, der var blevet beregnet på grundlag af de tal, som de tre samarbejdsvillige ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet havde forelagt, ikke var repræsentative, da eksportøren aldrig solgte varer til disse selskaber. Eksportøren gjorde ydermere gældende, at de tre selskaber var større end de importører, som eksportøren solgte sine varer til, at der blev anvendt en lavere fortjenstmargen i forbindelse med sidste undersøgelse, og at de to forretningsmæssigt forbundne importørers faktiske fortjeneste var lavere end den gennemsnitlige fortjenstmargen, som Kommissionen anvendte.
(64)
I den forbindelse bør det bemærkes, at det, hvor det kan retfærdiggøres, er institutionernes faste praksis at anvende de ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers vejede gennemsnitlige fortjeneste til den justering, som grundforordningens artikel 2, stk. 9, indeholder bestemmelser om. Hvorvidt eksportøren rent faktisk solgte sine varer til disse selskaber, er irrelevant for fastlæggelsen af en rimelig fortjenstmargen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Ydermere blev der ikke forelagt dokumentation for, hvordan importørernes størrelse påvirker deres fortjenstmargen. På grund af forholdet mellem eksportørerne og deres forretningsmæssigt forbundne importører kan de forretningsmæssigt forbundne importørers fortjeneste sluttelig ikke anvendes som grundlag eller reference i denne sammenhæng, fordi størrelsen af den forretningsmæssigt forbundne importørs fortjeneste vil afhænge af afregningspriserne mellem de forbundne parter. Denne påstand blev derfor afvist.
(65)
En betydelig del af en anden eksporterende producents eksportsalg til Fællesskabet var til to selskaber, hvoraf den ene var forretningsmæssigt forbundet med eksportøren, og den anden havde været forretningsmæssigt forbundet med denne i en del af undersøgelsesperioden. Sidstnævnte samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen, og Kommissionen fik således ikke oplyst selskabets videresalgspris for uafhængige kunder i Fællesskabet. De eneste eksportpriser, der var til rådighed for disse transaktioner med den forretningsmæssigt forbundne importør, som havde været forbundet med eksportøren i en del af undersøgelsesperioden, var de priser, der var blevet aftalt mellem eksportøren og dennes forretningsmæssigt forbundne importør. Det blev fastslået, at disse priser svarede til almindelige markedspriser. En prissammenligning mellem den periode, hvor de to selskaber var forretningsmæssigt forbundet, og den periode, hvor de ikke længere var forretningsmæssigt forbundet, viste, at der ikke var nogen betydelige forskelle mellem enhedspriserne. Derudover blev priserne ved salg til denne forretningsmæssigt forbundne importør sammenlignet med priserne ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet, og der blev konstateret overensstemmelse mellem dem. For disse transaktioners vedkommende blev eksportprisen således baseret på den rumænske eksporterende producents pris ved salg til dennes forretningsmæssigt forbundne handelsselskab.
(66)
Hvad angår transaktionerne med det andet forretningsmæssigt forbundne selskab, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, blev det konstateret, at den pågældende vare blev yderligere forarbejdet af det forretningsmæssigt forbundne selskab før videresalg i Fællesskabet. I det tilfælde var det umuligt at fastlægge en videresalgspris for den pågældende vare ved salg til en uafhængig kunde i Fællesskabet. Der blev dog fundet tilstrækkelig dokumentation for, at afregningspriserne mellem den rumænske eksporterende producent og dennes forretningsmæssigt forbundne selskab i Fællesskabet kunne betragtes som almindelige markedspriser, under forudsætning af at der i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), nr. i), blev foretaget en justering for forskelle i handelsled for disse Original Equipment Manufacturer (OEM) - salg. Der blev rent faktisk foretaget en sammenligning mellem priserne for alle modellerne ved salg til henholdsvis den forretningsmæssigt forbundne importør og til ikke-forretningsmæssigt forbundne importører. Eksportprisen blev derfor baseret på afregningsprisen.
(67)
Det fremgik af undersøgelsen, at den tredje eksporterende producents eksportsalg fandt sted direkte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Fællesskabet. Eksportprisen blev derfor fastsat på grundlag af de eksportpriser, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved salg til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, jf. betragtning 46.
(68)
Denne eksporterende producent anmodede om, at en del af salget af den pågældende vare til Fællesskabet blev udelukket fra dumpingberegningen, fordi produktionen af visse modeller af sømløse rør var blevet stoppet i løbet af undersøgelsesperioden. Som forklaret ovenfor er det dog institutionens normale praksis at tage hensyn til hele salget af den pågældende vare til ikke-forretningsmæssigt forbundne parter i den vejede gennemsnitlige eksportpris. Det bør også bemærkes, at salget af disse typer af den pågældende vare fandt sted i betydelige mængder i løbet af undersøgelsesperioden, og at det ydermere blev konstateret, at produktionsanlæggene til disse typer af sømløse rør ikke var blevet fjernet og kunne tages i brug igen i fremtiden. Anmodningen blev derfor afvist.
3.3.3. Sammenligning
(69)
Justeringer blev i de fornødne tilfælde foretaget i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for forskelle i mængder, transport-, forsikrings-, håndterings- og lasteomkostninger samt dermed forbundne omkostninger, kreditomkostninger, provision og forskelle med hensyn til handelsled.
(70)
En eksporterende producent krævede justeringer for forskelle med hensyn til handelsled, for ekstra udgifter til logistik, som angiveligt var opstået i forbindelse med salg på hjemmemarkedet og ikke i forbindelse med eksportsalg, og for forskelle i mængder. Eksportøren begrundede dog ikke kravene, og undersøgelsen viste heller ikke på anden måde, at kravene var berettigede. De blev derfor afvist. Påstanden vedrørende forskelle i mængder blev delvist afvist, for så vidt det beløb, påstanden vedrørte, ikke kunne begrundes ved hjælp af den dokumentation, der blev indsamlet på stedet, og oplysningerne i den eksporterende producents besvarelse af spørgeskemaet.
(71)
En anden eksporterende producent krævede justeringer for forskelle med hensyn til inflation, valutaomregning, handelsled og indirekte salgsudgifter.
(72)
Hvad angår kravet om justering for inflation, bør det bemærkes, at inflationsraten i Rumænien var på 10,8 % i undersøgelsesperioden, hvilket er langt fra hyperinflation. Da det ikke blev fundet, at prissammenligneligheden var blevet påvirket, blev kravet afvist. Eksportøren gjorde indsigelser mod denne konklusion og gentog sit krav om en justering. Der blev dog ikke forelagt nye argumenter eller dokumentation, der gendrev den foreløbige konklusion, og det bekræftes, at kravet afvises. Det bør også bemærkes, at muligheden for en kvartårlig vurdering blev foreslået, men forslaget blev dog afvist af eksportøren.
(73)
Hvad angår valutaomregning, krævede den eksporterende producent, at denne burde indrømmes 60 dage til at justere sine priser, så de afspejler bevægelserne i vekselkurserne i undersøgelsesperioden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j). Det blev fundet, at denne bestemmelse ikke kunne anvendes i dette tilfælde, da der ikke blev fundet dokumentation for vedvarende bevægelser i de relevante vekselkurser i undersøgelsesperioden, men derimod kun små udsving af mindre betydning. Dette krav måtte derfor afvises, og valutaomregningen var i alle tilfælde baseret på kursen på fakturadatoen, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j).
(74)
Hvad angår kravet vedrørende forskelle i handelsled, viste undersøgelsen, at for visse kategorier af kunder, på hvis vegne kravet blev fremsat, fandtes der vedvarende og klare forskelle i funktionerne og priserne i det led, som den eksporterende producents krav vedrørte. Kravet blev derfor accepteret, for så vidt angår de kategorier af kunder, for hvilke forskellene kunne påvises, og kun delvist accepteret, for så vidt angår de øvrige kategorier af kunder, for hvilke det blev fundet, at forskellen var mindre end påstået af den eksporterende producent. I sidstnævnte tilfælde var beregningen af justeringen baseret på dokumentation indsamlet hos den eksporterende producent.
(75)
Hvad angår påstanden om forskel i de indirekte salgsudgifter, blev det ikke fundet relevant i forbindelse med justeringer, der blev indrømmet for forskelle i handelsled, og den blev derfor afvist.
(76)
Efter en række bemærkninger fra eksportørerne blev en række skrive- eller regnefejl ydermere rettet, og dumpingmargenerne blev derefter beregnet på ny.
3.3.4. Dumpingmargen
(77)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
Selskab
Dumpingmargen
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Da graden af samarbejdsvilje var høj (mere end 80 % af eksporten af den pågældende vare fra Rumænien til Fællesskabet), og der ikke var grund til at antage, at nogen af de eksporterende producenter valgte ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, blev restdumpingmargenen for alle øvrige eksportører i Rumænien fastsat til samme niveau som for den samarbejdsvillige eksporterende producent, S.C. T.M.K. - Artrom S.A., dvs. 17,8 %.
3.4. Rusland
(79)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra to grupper af eksporterende producenter. Den ene af dem består af fire producenter og fem forretningsmæssigt forbundne selskaber (»TMK Group«), og den anden består af to producenter (»Pervouralsky and Chelyabinsk«).
3.4.1. Manglende samarbejdsvilje fra TMK Group's side
(80)
Alle fire producenters og de fem forretningsmæssigt forbundne selskabers besvarelser af spørgeskemaet var i betydelig grad mangelfulde og præget af inkonsekvens, og når der ses bort fra to af de forretningsmæssigt forbundne selskaber, fremsendte ingen af dem besvarelser inden for den frist, der var fastsat.
(81)
Der blev aflagt kontrolbesøg hos to af de fire producenter og hos et forretningsmæssigt forbundet selskab i Rusland, men disse afslørede yderligere svagheder med hensyn til besvarelserne af spørgeskemaet. Hvad angår de to producenter, der blev aflagt kontrolbesøg, kunne der ikke fastsættes nogen pålidelig normal værdi og eksportpriser, fordi listerne over både salget på hjemmemarkedet og eksportsalget var meget mangelfulde; værdier og mængder svarede ikke til fakturaerne, og det blev konstateret, at varekontrolnumrene var fejlagtige. Ydermere kunne der ikke opnås adgang til pålidelige oplysninger om produktionsomkostningerne.
(82)
På baggrund af de to besøgte producenters helt igennem utilfredsstillende samarbejde, de meget mangelfulde besvarelser af spørgeskemaet fra de to øvrige producenter i gruppen, navnlig det forhold at en af producenterne ikke forelagde nogen salgslister, og at Kommissionens mangelskrivelse ikke blev besvaret inden for fristen, blev det besluttet at undlade at gennemføre kontrolbesøg hos de to andre producenter i gruppen.
(83)
Kun to ud af de tre forretningsmæssigt forbundne importører forelagde mere omfattende besvarelser af spørgeskemaet, og kun en af disse kunne kontrolleres, mens den anden forretningsmæssigt forbundne importørs liste over videresalg var meget mangelfuld. Selv de forretningsmæssigt forbundne importører samarbejdede således kun delvist og dette endda kun i meget ringe grad.
(84)
TMK Group påstod, at de ikke kunne samarbejde ordentligt på grund af valget af varekodenumre, som efter deres mening var utilstrækkeligt på grund af de fire producenters meget brede varesortiment. Det bør dog bemærkes, at klassifikationen af den pågældende vare i den foreslåede varekontrolnummerstruktur ikke gav anledning til vanskeligheder for hverken EF-producenterne eller andre eksporterende producenter, hvoraf nogle også fremstiller en lang række forskellige sømløse rør. Påstanden afvistes derfor.
(85)
På denne baggrund blev det konkluderet, at dumpingmargenen for TMK Group ikke kunne fastsættes på grundlag af deres egne oplysninger. Dumpingmargenen blev derfor fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.
3.4.1.1. Normal værdi
(86)
I dette tilfælde fandtes det, at i henhold til grundforordningens artikel 18 ville de mest hensigtsmæssige foreliggende faktiske oplysninger være de oplysninger om den normale værdi, der blev fastlagt for Pervouralsky og Chelyabinsk. Disse oplysninger syntes nemlig at afspejle forholdene på det russiske marked bedst.
(87)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev den gaspris, der blev brugt til beregning af produktionsomkostningerne i klagen, justeret på samme måde som for de to samarbejdsvillige producenter, jf. betragtning 94 til 99, for at afspejle markedsprisen for gas i undersøgelsesperioden.
3.4.1.2. Eksportpris
(88)
Eksportprisen blev beregnet på grundlag af Eurostats data for undersøgelsesperioden, idet den blev reduceret med de mængder og værdier, der blev opnået oplysninger om fra de to samarbejdsvillige producenter, som er anført i betragtning 91 nedenfor.
3.4.1.3. Sammenligning
(89)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, blev der foretaget justeringer af eksportprisen for omkostninger til transport, forsikring og provision på grundlag af oplysningerne i klagen.
3.4.1.4. Dumpingmargen
(90)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Dumpingmargenen udgør følgende, udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
Selskab
Dumpingmargen
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company og Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralsky og Chelyabinsk
(91)
Chelyabinsk og Pervouralsky var separate retlige enheder i undersøgelsesperioden, men de har været forretningsmæssigt forbundet siden slutningen af 2004, da Chelyabinsk ejer aktiemajoriteten i Pervouralsky og kontrollerer selskabet direkte. Der bør således kun pålægges gruppen én told.
3.4.2.1. Normal værdi
(92)
For begge eksporterende producenter var salget på hjemmemarkedet repræsentativt som defineret i betragtning 41. I overensstemmelse med den metode, der er beskrevet i betragtning 42 til 45, blev den normale værdi fastlagt på grundlag af salgsprisen ved alt salg, salgsprisen ved udelukkende det rentable salg eller en beregnet normal værdi alt afhængigt af den eksporterede varetype.
(93)
Det blev fundet, at selskabets omkostningsfordeling for visse individuelle varetyper hverken afspejlede den store variation med hensyn til salgspriser på hjemmemarkedet eller de vigtigste omkostningsfaktorer. Den måtte derfor anses for upålidelig. De foreliggende oplysninger blev derfor anvendt i henhold til grundforordningens artikel 18. I dette tilfælde måtte der for hele gruppen og på grundlag af alt salg af den pågældende vare beregnes en fortjeneste, som efterfølgende blev anvendt til fastlæggelse af den normale værdi.
(94)
Hvad angår fremstillingsomkostningerne, herunder navnlig energiomkostningerne, blev det i forbindelse med undersøgelsen fundet, at de elpriser, som begge selskaber havde betalt, i rimeligt omfang afspejlede de faktiske produktionsomkostninger for den elektricitet, der blev købt. Det blev i dette tilfælde dokumenteret ved, at elpriserne var på linje med priserne på det internationale marked, når der blev sammenlignet med lande som Norge og Canada, som også er afhængige af vandkraft. Det samme kunne dog ikke siges om gaspriserne. Det blev rent faktisk fundet, at de gaspriser, som begge selskaber havde betalt, ikke i rimeligt omfang afspejlede omkostningerne til gas.
(95)
På grundlag af den årsberetning, som den russiske gasleverandør OAO Gazprom havde offentliggjort for 2004, blev det konstateret, at den hjemmemarkedspris for gas, som de to russiske producenter havde betalt, var meget lavere end de gennemsnitlige eksportpriser ved eksport fra Rusland til både Vest- og Østeuropa. Af samme beretning fremgår det, at: »Det kræves, at Gazprom-gruppen leverer naturgas til russiske forbrugere til priser, der fastsættes af det nationale kontor for prisregulering. Disse priser er på nuværende tidspunkt betydeligt lavere end de internationale priser på naturgas.« Det fremgår endvidere, at: »OAO Gazprom sammen med den russiske regering gør en stor indsats for at optimere de regulerede engrospriser på gas«. Herudover var de gaspriser, som de to russiske producenter betalte, betydeligt lavere end de priser, de rumænske producenter og EF-producenterne betalte for levering af gas.
(96)
På baggrund af ovenstående fandt man, at de gaspriser, som de to russiske producenter af sømløse rør havde betalt i undersøgelsesperioden ikke med rimelighed kunne siges at afspejle de omkostninger, der er forbundet med produktion og distribution af gas.
(97)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de to russiske eksporterende producenters omkostninger til gas derfor justeret for at afspejle markedspriserne for gas i undersøgelsesperioden. Justeringen blev foretaget på grundlag af prisen på gas ved eksport til Vesteuropa efter fradrag af transportomkostninger og told.
(98)
Begge producenter hævdede, at omkostningerne til gas var afspejlet på realistisk vis i deres regnskaber, og at en justering i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 5, ikke var berettiget. Det anfægtes ikke, at selskaberne havde gjort korrekt rede for de priser, som de havde betalt til deres gasleverandør. Justeringen er dog berettiget, fordi prisen for den gas, de købte, ikke på rimelig vis afspejler omkostningerne forbundet med produktion og distribution af gas.
(99)
De to producenter påstod endvidere, at det ikke var blevet dokumenteret, at Gazproms salgspriser over for industrikunder ligger under omkostningsdækningsniveauet. En række offentligt tilgængelige kilder bekræfter dog rigtigheden af Kommissionens tilgang, herunder bl.a. OECD's policy brief »The Economic Survey of the Russian Federation, 2004«, som blev offentliggjort i juli 2004.
3.4.2.2. Eksportpris
(100)
Alt eksportsalg til Fællesskabet blev foretaget direkte til uafhængige kunder, og eksportprisen blev derfor fastsat som beskrevet i betragtning 46.
3.4.2.3. Sammenligning
(101)
Der blev foretaget justeringer i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for omkostninger til transport, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger, emballeringsomkostninger og provision.
3.4.2.4. Dumpingmargen
(102)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Dumpingmargenen udgør følgende, udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet:
Selskab
Dumpingmargen
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. Konklusion vedrørende dumping fra Rusland
(103)
Da de selskaber, der er nævnt i betragtning 79, står for alt eksportsalget fra Rusland til Fællesskabet, blev restdumpingmargenen fastsat til samme niveau som det niveau, der blev fastsat for den ikke samarbejdsvillige gruppe af eksporterende producenter, dvs. 35,8 %.
3.5. Ukraine
3.5.1. Markedsøkonomisk behandling
(104)
Da undersøgelsen blev indledt, fandt grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b, anvendelse på Ukraine. Af denne artikel fremgår det, at den normale værdi i antidumpingundersøgelser vedrørende import af varer med oprindelse i Ukraine fastsættes i overensstemmelse med samme artikels stk. 1-6 for de producenter, der opfylder kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
(105)
Til orientering er de kriterier, som de ansøgende selskaber skal godtgøre, at de opfylder, kort beskrevet nedenfor:
-
Virksomhedernes beslutninger skal træffes som reaktion på markedssignaler og uden nogen omfattende statslig indgriben, og udgifterne skal afspejle markedsværdierne.
-
Virksomhederne skal have ét klart sæt grundlæggende regnskaber, som revideres uafhængigt i henhold til internationale standarder for regnskabsføring, og som anvendes til alle formål.
-
Ingen væsentlige fordrejninger er overført fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
-
Retlig sikkerhed og stabilitet er sikret ved love om konkurs og ejerforhold.
-
Valutakursomregninger sker til markedskursen.
(106)
Tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine anmodede om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), og besvarede ansøgningsformularen herom for eksporterende producenter.
(107)
Kommissionen indhentede alle oplysninger, som den fandt nødvendige, og efterprøvede oplysningerne i ansøgningerne om markedsøkonomisk behandling ved kontrolbesøg hos selskaberne.
(108)
Undersøgelsen viste, at de tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine opfyldte alle kriterier, og de blev derfor indrømmet markedsøkonomisk behandling.
(109)
EF-erhvervsgrenen fik mulighed for at fremsætte bemærkninger og gjorde indsigelse, idet de hævdede, at flere af de fem kriterier i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke var opfyldt af alle de eksporterende producenter. Mere specifikt hævdede EF-erhvervsgrenen, at i) staten igen kunne overtage kontrollen med visse privatiserede eksporterende producenter; ii) at staten greb ind i deres daglige beslutninger; iii) at gældende love og andre bestemmelser i Ukraine i undersøgelsesperioden, hvad angår arbejdsmarkedet, konkurs og ejendomsrettigheder, ikke sikrede reelle markedsøkonomiske forhold, og iv), at statens indgreb vedrørte eksportprisen og udgifterne til input. Der blev taget behørigt hensyn til EF-erhvervsgrenens bemærkninger.
(110)
Der blev dog ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at nogen af de fem kriterier, som var grundlaget for den ovenfor beskrevne analyse af de ukrainske eksporterende producenters ansøgning om markedsøkonomisk behandling i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke var opfyldt. Undersøgelsen viste rent faktisk, at der ikke var tale om nogen omfattende statslig indgriben i selskabernes beslutninger.
(111)
I den forbindelse skal der mindes om, at delvist statsligt ejerskab efter Kommissionens praksis ikke som sådan er tilstrækkeligt grundlag til at slutte, at det første kriterium i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), ikke er opfyldt.
(112)
Det blev også fundet, at udgifterne til det vigtigste input afspejlede markedsværdierne.
(113)
Hvad angår gas- og elpriserne, fandt man, at de var på linje med gennemsnitspriserne i Ukraine, selv om de var lavere end priserne på det europæiske og andre markeder. Dette blev dog ikke betragtet som tilstrækkeligt grundlag til at slutte, at det første kriterium ikke var opfyldt, da gas og el kun repræsenterer en relativt beskeden del af produktionsomkostningerne forbundet med sømløse rør, og da disse priser, for så vidt at man fandt, at de var fordrejet, er blevet justeret til markedspriserne i forbindelse med dumpingberegningen (jf. betragtning 119-127).
(114)
Undersøgelsen viste desuden, at gældende lov i Ukraine, hvad angår beskæftigelse og arbejdsmarkedsforhold, var i overensstemmelse med markedsøkonomiske principper. Man fandt navnlig, at de tre grupper af eksporterende producenter frit kunne ansætte og afskedige personale.
(115)
De argumenter, som EF-erhvervsgrenen fremsatte, kunne heller ikke tilbagevise Kommissionens konklusion om, at lovgivningen om konkurs og ejerforhold sikrede reelle markedsøkonomiske forhold for de tre grupper af eksportører.
(116)
Der var således ingen grund til ikke at indrømme de tre grupper af eksporterende producenter i Ukraine markedsøkonomisk behandling. Det Rådgivende Udvalg blev hørt og gjorde ikke indsigelse mod Kommissionens konklusioner.
3.5.2. Dumpingberegning
(117)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet fra tre grupper af eksporterende producenter. Den ene gruppe består af to producenter og to forretningsmæssigt forbundne forhandlere, den anden gruppe består af en producent og to forretningsmæssigt forbundne forhandlere, mens der for den sidste eksporterende producents vedkommende ikke er noget forretningsmæssigt forbundet selskab involveret i produktionen eller salget af den pågældende vare.
3.5.3. Normal værdi
(118)
Alle tre grupper af eksporterende producenters samlede salg på hjemmemarkedet af den samme vare var repræsentativt, jf. betragtning 41. For en del af varetyperne blev den normale værdi beregnet på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales i normal handel af uafhængige kunder i Ukraine, og for de varetyper, hvor hjemmemarkedssalget var utilstrækkeligt til at blive betragtet som repræsentativt, eller hvor det ikke blev foretaget i normal handel, blev den normale værdi beregnet som beskrevet i betragtning 45.
(119)
Hvad angår fremstillingsomkostningerne, herunder navnlig energiomkostningerne, blev det i forbindelse med undersøgelsen fundet, at de energipriser, som de tre grupper af selskaber havde betalt, blev reguleret af staten og var betragteligt lavere end priserne på det internationale marked.
(120)
Priserne ved ukrainske statsejede eller statskontrollerede leverandørers salg af el til de tre grupper af eksporterende producenter blev sammenlignet med priserne i Rumænien og priserne i Fællesskabet for samme overordnede kategori af elbrugere. I alle tilfældene fandt man, at priserne var betydeligt lavere end priserne i Rumænien og i Fællesskabet, og det blev konkluderet, at de elpriser, som de ukrainske eksportører havde betalt, ikke i rimeligt omfang afspejlede de faktiske produktions- og salgsomkostninger for den elektricitet, der var blevet købt.
(121)
De tre samarbejdsvillige ukrainske eksportører gjorde indsigelse mod disse konklusioner og hævdede, at de omkostninger, der fremgår af deres regnskaber, afspejlede den pris, der rent faktisk blev betalt til elleverandøren. Ingen af disse argumenter kunne dog forklare de forskelle, der var konstateret i forhold til priserne i Rumænien og priserne i Fællesskabet, og konklusionerne ovenfor blev bekræftet.
(122)
Samme tilgang blev anvendt for gaspriserne. En sammenligning viste, at de gaspriser, som ukrainske eksportører blev opkrævet af deres statsejede eller statskontrollerede leverandører, udgjorde halvdelen af priserne i Rumænien og også var betragteligt lavere end gennemsnitspriserne i Fællesskabet ved salg af gas til samme overordnede kategori af kunder.
(123)
Ukraine fik størstedelen af sine gasleverancer fra Rusland i undersøgelsesperioden. OAO Gazprom skrev i sin årsberetning for 2004: Når OAO Gazprom leverede gas til SNG-stater, forfulgte selskabet sin vigtigste strategiske målsætning om at skabe et miljø, der tillader uhindret transit af gas til Europa gennem disse staters område, og at i det år, som beretningen vedrører, blev 84,9 % af den samlede mængde gas, der blev leveret til Ukraine, behandlet som betaling for transittjenester. Prisen for gas ved eksport fra Rusland til Ukraine kunne derfor ikke tjene som behørigt grundlag for en sammenligning, der skal fastlægge, om de gaspriser, som de ukrainske eksportører betalte, afspejlede omkostningerne forbundet med produktion og salg af den gas, de købte, da denne eksportpris meget vel kan have været påvirket af aftalen om byttehandel.
(124)
Derudover blev de priser, som de ukrainske eksporterende producenter betalte, sammenlignet med den gennemsnitlige pris ved eksport fra Rusland til Vest- og Østeuropa som fastlagt ovenfor og de gennemsnitlige gaspriser i Nordamerika, som blev fastlagt ved hjælp af Nymex Henry Hub index for gas. I begge tilfælde fandt man, at de var betragteligt lavere.
(125)
På baggrund af ovenstående blev det konkluderet, at de gaspriser, der blev betalt af de ukrainske eksporterende producenter, og som havde direkte sammenhæng med den eksportpris, som OAO Gazprom angav som prisen ved eksport til Ukraine, og som højst sandsynligt var påvirket af en eksisterende aftale om byttehandel, ikke i rimeligt omfang afspejlede de omkostninger, der var forbundet med produktion og salg af den købte gas.
(126)
Igen gjorde de tre samarbejdsvillige ukrainske eksportører indsigelse mod disse konklusioner og hævdede, at de omkostninger, der fremgår af deres regnskaber, afspejlede den pris, der rent faktisk blev betalt til deres gasleverandører. De argumenter, der blev fremsat, var dog ikke tilstrækkelige til at tilbagevise konklusionerne ovenfor, da prisen på den gas, som Rusland leverede til Ukraine, i betydelig grad var påvirket af en aftale om transit af gas gennem Ukraine, som gjaldt i undersøgelsesperioden, hvilket også blev bekræftet i OAO Gazproms årsberetning for 2004.
(127)
Som fastlagt i grundforordningens artikel 2, stk. 5, blev de ukrainske eksporterende producenters udgifter til el og gas derfor justeret, så de på en rimelig måde afspejler de omkostninger, der er forbundet med produktion og salg af elektricitet og gas i undersøgelsesperioden. Justeringen blev baseret på de gennemsnitlige priser, der i undersøgelsesperioden blev konstateret i Rumænien, et land med markedsøkonomi, som også importerer gas fra Rusland og stort set ligger i samme afstand fra de russiske gasfelter. Gennemsnitsprisen for Rumænien var baseret på verificerede data, som blev indsamlet hos eksporterende producenter af den pågældende vare i Rumænien. Det skal bemærkes, at denne gennemsnitspris ikke adskiller sig væsentligt fra den gennemsnitlige gaspris ved eksport, som blev fastsat for Rusland ovenfor.
(128)
En af eksportørerne påstod, at den fortjenstmargen, som blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, adskilte sig fra denne eksportørs gennemsnitlige fortjeneste ved salg på hjemmemarkedet og var for høj. Denne påstand måtte afvises, da den fortjeneste, der blev anvendt ved beregningen af den normale værdi, var den, der blev beregnet i overensstemmelse med den bestemmelse, der finder anvendelse, dvs. første punktum i grundforordningens artikel 2, stk. 6. Med andre ord svarede den fortjenstmargen, der blev anvendt, til fortjenstmargenen ved produktion og salg i normal handel af samme vare på det ukrainske hjemmemarked. Den blev beregnet på grundlag af de oplysninger, som selskabet forelagde i besvarelsen af spørgeskemaet, og kunne kontrolleres.
3.5.4. Eksportpris
(129)
To grupper af eksporterende producenter foretog langt størstedelen af deres eksportsalg via et forretningsmæssigt forbundet handelsselskab i et tredjeland. Eksportprisen for disse to grupper af eksporterende producenter blev fastsat på grundlag af de forretningsmæssigt forbundne handelsselskabers priser ved videresalg til de første uafhængige kunder i Fællesskabet med undtagelse af nogle få transaktioner, som svarede til disse eksporterende producenters direkte salg til uafhængige kunder i Fællesskabet. I sidstnævnte tilfælde blev eksportprisen fastlagt som den pris, der faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved eksportsalg fra Ukraine til Fællesskabet.
(130)
En anden eksporterende producent foretog alt sit salg til uafhængige kunder i Fællesskabet, og eksportprisen blev derfor som beskrevet i betragtning 46 fastsat på grundlag af den pris, der rent faktisk betaltes eller skulle betales for den pågældende vare ved eksportsalg fra Ukraine til Fællesskabet.
3.5.5. Sammenligning
(131)
Der blev i de fornødne tilfælde foretaget justeringer i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, for rabatter, omkostninger til transport, forsikring, håndtering, lastning og dermed forbundne omkostninger samt for kreditomkostninger og provision.
(132)
For de to grupper af eksporterende producenter, som foretog størstedelen af deres salg via forretningsmæssigt forbundne forhandlere, blev eksportprisen justeret for en provision i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), i tilfælde, hvor salget blev foretaget via disse forretningsmæssigt forbundne forhandlere, da disse forhandlere havde samme type funktioner som en agent, der arbejder på provisionsbasis. Provisionens størrelse blev beregnet på grundlag af direkte beviser for forekomsten af sådanne funktioner. I denne forbindelse blev der ved beregningen af provisionen taget hensyn til de SA&G-omkostninger, som de forretningsmæssigt forbundne forhandlere havde haft i forbindelse med salget af den pågældende vare, der var fremstillet af de ukrainske producenter, samt en rimelig fortjenstmargen. Fortjenstmargenen var baseret på det vejede gennemsnit for fortjenstmargener ved salg af samme varer til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder, der blev konstateret for de tre ikke-forretningsmæssigt forbundne importører i Fællesskabet, som var samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen og forelagde oplysninger, som blev kontrolleret.
(133)
De to grupper af eksportører gjorde indsigelser mod Kommissionens beregning og gjorde gældende, at den fortjenstmargen, der blev brugt ved justeringen, var for høj. En gruppe af eksportører påstod, at en af de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører kun importerede og videresolgte en type rør, som den ukrainske eksportør ikke solgte i Fællesskabet. Ydermere hævdede begge grupper af eksportører, at den gennemsnitlige fortjenstmargen, som var blevet beregnet på grundlag af de tal, som de tre samarbejdsvillige importører i Fællesskabet havde forelagt, ikke var rimelig, fordi den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, der var blevet beregnet, var højere end EF-erhvervsgrenens målfortjeneste.
(134)
I den forbindelse bør det bemærkes, at påstanden om, at den fortjenstmargen, som blev anvendt ved beregningen af denne justering, var højere end EF-erhvervsgrenens målfortjeneste, er irrelevant. De to fortjenstmargener er blevet beregnet i forskellige sammenhænge og har forskellige formål. Derudover beviser det ikke, at den anvendte fortjenstmargen er urimelig. I dette tilfælde bør der mindes om, at den anvendte fortjenstmargen var baseret på bekræftede oplysninger, som blev forelagt af de samarbejdsvillige selskaber og vedrørte undersøgelsesperioden. Ydermere blev der ikke forelagt dokumentation for, hvordan de samarbejdsvillige selskabers salg af de forskellige typer af samme vare kunne have givet anledning til en ukorrekt beregning. Under disse omstændigheder opretholdes justeringen i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), for salg, der er blevet foretaget via de forretningsmæssigt forbundne handelsselskaber.
(135)
Efter en række bemærkninger fra eksportørerne blev en række skrive- eller regnefejl ydermere rettet, og dumpingmargenerne blev derefter beregnet på ny.
3.5.6. Dumpingmargen
(136)
Sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen viste, at der forekom dumping. Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, udgør dumpingmargenerne følgende:
Selskab
Dumpingmargen
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Da graden af samarbejdsvilje var høj (mere end 80 % af eksporten af den pågældende vare fra Ukraine til Fællesskabet), og der ikke var grund til at antage, at nogen af de eksporterende producenter valgte ikke at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen, blev restdumpingmargenen for alle øvrige eksportører i Ukraine fastsat til samme niveau som for den samarbejdsvillige eksporterende producent, CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, dvs. 25,7 %.
4. SKADE
4.1. Produktion i Fællesskabet
(138)
Det vides, at den pågældende vare i Fællesskabet fremstilles af otte producenter, på hvis vegne klagen blev indgivet. De er hjemmehørende i henholdsvis Tyskland, Italien, Spanien, Frankrig og Østrig og står for 62 % af den samlede produktion i Fællesskabet, som udgjorde 2 618 771 tons i undersøgelsesperioden.
(139)
Det vides desuden, at der ved indledningen af proceduren var tolv EF-producenter, som ikke havde klaget, i henholdsvis Det Forenede Kongerige, Polen, Tjekkiet, Sverige, Italien og Slovakiet. Andre EF-producenter, som der ikke havde været kendskab til ved indledningen af proceduren, og som hovedsageligt var hjemmehørende i de nye medlemsstater, blev også kontaktet. Kun to af disse producenter forelagde grundlæggende oplysninger om produktion og salg af samme vare i den betragtede periode. På dette grundlag blev Fællesskabets produktion af samme vare beregnet til 2 618 771 tons i undersøgelsesperioden.
4.2. EF-erhvervsgrenen
(140)
Følgende EF-producenter støttede klagen:
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Italien
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Tyskland
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanien
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Frankrig
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Tyskland
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Østrig.
(141)
Da disse seks klagende samarbejdsvillige EF-producenter tegnede sig for 57 % af produktionen i Fællesskabet af den pågældende vare, udgør de EF-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4.
(142)
Det skal bemærkes, at en af de klagende producenter (Dalmine) er forretningsmæssigt forbundet med en af de samarbejdsvillige rumænske eksporterende producenter (Silcotub) og importerede varen fra denne. Det er blevet efterprøvet, at denne import dog var begrænset i forhold til Dalmines produktionsmængde og hovedsageligt skulle supplere virksomhedens varesortiment. Det blev derfor konkluderet, at dette forhold ikke havde en karakter, der udelukkede denne EF-producent fra at være omfattet af EF-erhvervsgrenen.
4.3. Forbruget i Fællesskabet
(143)
Forbruget i Fællesskabet blev fastlagt på grundlag af den salgsmængde, som de fem EF-producenter i stikprøven havde haft på EF-markedet, plus det salg, som alle øvrige EF-producenter, der indsendte oplysninger, havde haft, plus importen fra alle tredjelande under de relevante KN-koder ifølge Eurostat.
(144)
Ifølge disse oplysninger faldt forbruget i den betragtede periode med 8 % fra 2 149 024 tons i 2001 til 1 985 361 tons i 2004. Først faldt forbruget betragteligt - med 14 % - fra 2001 til 2002. Det forblev stabilt i 2003, hvorefter det steg igen i 2004, hvor det udgjorde 1 985 361 tons. Forbruget af sømløse rør afhænger af de overordnede økonomiske konjunkturer og navnlig af udviklingen i olie- og gassektoren. Stigningen i forbruget i undersøgelsesperioden kan forklares med, at høje olie- og gaspriser i 2004 fremmede investeringer i disse sektorer, og derfor øgede efterspørgslen efter visse typer sømløse rør.
Tabel 1
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Forbruget i Fællesskabet (tons)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Indeks
100
86
86
92
4.4. Importen af sømløse rør fra de pågældende lande
(145)
Kommissionen overvejede, om følgevirkningerne af importen af sømløse rør med oprindelse i Kroatien, Ukraine, Rumænien og Rusland skulle vurderes kumulativt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 4.
(146)
Som anført ovenfor har denne undersøgelse vist, at de gennemsnitlige dumpingmargener for hvert af de fire pågældende lande ligger over minimumstærsklen som defineret i grundforordningens artikel 9, stk. 3, og at importmængden fra hvert af disse lande ikke er ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 5, stk. 7, (de tegnede sig for en markedsandel på henholdsvis 1,3 % for Kroatien, 4,3 % for Rumænien, 4,6 % for Ukraine og 11,3 % for Rusland i undersøgelsesperioden).
(147)
Importmængderne fra alle de pågældende lande steg, med undtagelse af Ukraine, som opretholdt en eksport på et højt niveau i den betragtede periode. Pristendensen for import var ensartet for alle de pågældende lande, og EF-erhvervsgrenens priser blev underbudt i betragtelig grad. Det gennemsnitlige prisniveau ved import fra de pågældende lande lå betydeligt under EF-erhvervsgrenens prisniveau. Priserne ved import fra Kroatien, Ukraine og Rumænien lå på stort set samme niveau. Rusland havde et betydeligt lavere prisniveau, hvilket dog kan være en følge af, at der eksporteres et andet varesortiment til Fællesskabet. Som nævnt ovenfor er det blevet fastslået, at den pågældende vare, som importeres fra de fire lande, og samme vare, som fremstilles og sælges af EF-erhvervsgrenen, har de samme grundlæggende tekniske, fysiske og kemiske egenskaber og endelige anvendelsesformål. Derudover blev alle varerne solgt via samme salgskanaler til de samme kunder, og man fandt, at de konkurrerede med hinanden.
(148)
På dette grundlag blev det konkluderet, at alle betingelser for at kumulere importen af sømløse rør med oprindelse i de pågældende fire lande, som var omfattet af undersøgelsen, var opfyldt.
(149)
Visse eksporterende producenter i Ukraine og Rumænien gjorde gældende, at importen fra deres lande ikke burde kumuleres med importen for de øvrige lande, der er omfattet af den undersøgelse, der foretages med henblik på analyse af skaden og årsagssammenhængen, da der var forskelle, hvad angår tendensen for importmængder. I den forbindelse bemærkes det, at importtendensen kun er et af mange parametre, der undersøges i denne sammenhæng. At importmængderne fra de forskellige lande ikke er ens, er ikke som sådan grund til ikke at kumulere. Lighederne mellem importen fra de fire lande, der er omfattet af undersøgelsen, er rent faktisk beskrevet i betragtning 147. På dette grundlag, og da der ikke foreligger anden dokumentation for manglende konkurrence, er det umuligt at skelne mellem virkningerne af import fra disse fire lande udelukkende på grundlag af deres respektive tendenser med hensyn til mængde. De ovenfor beskrevne ligheder retfærdiggør derimod en kumulativ vurdering.
(150)
I dette tilfælde viste undersøgelsen for alle fire lande, herunder også Ukraine og Rumænien, at de importerede varer på den ene side og de varer, der er fremstillet i Fællesskabet, på den anden side har de samme grundlæggende fysiske og/eller kemiske egenskaber (jf. betragtning 39 vedrørende samme vare). Derudover var importen fra hvert af de fire lande betydelig, dvs. over den ubetydelighedsgrænse, der er defineret i grundforordningens artikel 5, stk. 7. I den forbindelse bemærkes det, at importen fra Ukraine og Rumænien repræsenterede en markedsandel på mere end henholdsvis 4,5 % og 4,3 %. Hertil kommer, at EF-erhvervsgrenens priser i forbindelse med importen fra alle fire lande blev underbudt betydeligt (fra 22 % til 43 %) - i forbindelse med importen fra Ukraine og Rumænien blev EF-erhvervsgrenens priser underbudt med henholdsvis 36 % og 22 % (jf. nedenfor). På grundlag af ovenstående konkluderes det, at alle betingelserne for kumulering af importen fra de fire lande, der er omfattet af den undersøgelse, der foretages med henblik på analyse af skaden og årsagssammenhængen, er opfyldt. Kravet om, at der ikke skulle kumuleres, måtte derfor afvises.
(151)
Importen fra de fire pågældende lande steg fra 304 268 tons i 2001 til 426 186 tons i undersøgelsesperioden. Den samlede markedsandel steg fra 14,2 % i 2001 til 21,5 % i undersøgelsesperioden. Dette skal ses på baggrund af et faldende forbrug.
Tabel 2
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Import (tons)
304 268
307 441
342 626
426 186
Indeks
100
101
113
140
Markedsandel
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
Den vejede gennemsnitlige importpris på sømløse rør med oprindelse i de fire lande steg med 16 %, dvs. fra 433 EUR pr. ton til 501 EUR pr. ton mellem 2001 og undersøgelsesperioden. Mellem 2001 og 2002 udviste priserne først et beskedent fald på 3 % fra 433 EUR til 418 EUR og yderligere et fald til 397 EUR i 2003, hvorefter der var en kraftig stigning til 501 EUR, dvs. et niveau, der er betydeligt højere end i 2001. Prisstigningen i undersøgelsesperioden skyldes hovedsageligt stigningen i udgifter til råmaterialer i undersøgelsesperioden.
Tabel 3
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Vejet gennemsnitlig cif-pris, Fællesskabets grænse (EUR/ton)
433
418
397
501
Indeks
100
97
92
116
(153)
For at fastsætte prisunderbuddet undersøgte Kommissionen oplysninger vedrørende undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens relevante salgspriser var priserne til uafhængige kunder, om nødvendigt justeret til priser ab fabrik, dvs. uden fragtomkostninger i Fællesskabet og efter fradrag af rabatter og nedslag. Priserne for de forskellige typer af sømløse rør, der var defineret i spørgeskemaerne, blev sammenlignet med eksportørernes salgspriser med fradrag af rabatter og om nødvendigt justeret til cif-niveauet, Fællesskabets grænse, med en passende justering for antidumpingtolden og omkostninger påløbet efter importen.
(154)
Ved beregningen af de vejede gennemsnitlige prisunderbudsmargener blev der taget hensyn til de samarbejdsvillige producenters eksportpriser og Eurostats data. I undersøgelsesperioden var den vejede gennemsnitlige underbudsmargen på 43 % for Rusland, 36 % for Ukraine, 22 % for Rumænien og 26 % for Kroatien.
4.5. Situationen for EF-erhvervsgrenen
(155)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, omfattede undersøgelsen af virkningerne af dumpingimporten for EF-erhvervsgrenen en vurdering af alle økonomiske faktorer, der kunne have indflydelse på EF-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode.
(156)
Produktionsmængden viste samme tendens som forbruget, selv om faldet i 2002 og 2003 og stigningen i undersøgelsesperioden relativt set var kraftigere end faldet og stigningen i forbruget i de samme perioder. Produktionsmængden udviste et kraftigt fald på 21 %, fra 1 495 278 tons i 2001 til 1 174 414 tons i 2002. I 2003 udgjorde produktionsmængden kun tre fjerdedele af produktionsmængden i 2001. Som følge af den forbedrede efterspørgselssituation, der skyldtes investeringsaktiviteten i olie- og gasindustrien i undersøgelsesperioden, steg produktionsmængden dog igen og nåede op på 1 290 258 tons i undersøgelsesperioden.
Tabel 4
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Produktion i tons
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Indeks
100
79
75
86
(157)
Produktionskapaciteten blev fastsat på grundlag af den nominelle kapacitet, som de produktionsenheder, der ejes af EF-erhvervsgrenen, råder over, under hensyntagen til afbrydelser af produktionen og den omstændighed, at i visse tilfælde var en del af kapaciteten blevet anvendt til andre varer, der fremstilles ved hjælp af samme produktionslinjer.
(158)
Produktionskapaciteten for sømløse rør var stabil i den betragtede periode. Kapacitetsudnyttelsesgraden faldt dog med 12 procentpoint fra 87 % til 75 % som følge af faldet i produktionsmængden. Stigningen i kapacitetsudnyttelsen i undersøgelsesperioden er en følge af den øgede produktionsmængde i undersøgelsesperioden på baggrund af en stabil produktionskapacitet.
Tabel 5
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Produktionskapacitet (tons)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Indeks
100
100
99
99
Kapacitetsudnyttelse
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Hvad angår lagre, kan det anføres, at langt størstedelen af produktionen laves på bestilling. Mens der ganske vist konstateredes en stigning i lagerbeholdningerne på 13 % i den betragtede periode, fandtes det, at lagerbeholdninger ikke var en relevant skadesindikator i den aktuelle sag.
Tabel 6
2001
2002
2003
2004 (undersøgelsesperioden)
Lagre (tons)
95 032
100 471
90 979
107 521
Indeks
100
106
96
113
(160)
Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt investeringerne i produktion af samme vare fra 66 852 644 EUR til 26 101 700 EUR, og de blev kun foretaget for at opretholde produktionskapaciteten på det nuværende niveau og ikke med henblik på at øge produktionsmængden.
Tabel 7
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Investeringer (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Indeks
100
85
68
39
(161)
Man fandt, at EF-erhvervsgrenens salg til forretningsmæssigt forbundne kunder blev foretaget til markedspriser, og dette salg blev derfor taget i betragtning ved analysen af EF-erhvervsgrenens salg og markedsandel.
(162)
Salget af sømløse rør på markedet i Fællesskabet faldt fra 862 054 tons i 2001 til 725 145 tons i 2002, dvs. med 16 %, og yderligere til 683 985 tons i 2003, hvor efterspørgslen ifølge EF-erhvervsgrenen var usædvanligt lav. I undersøgelsesperioden steg salget igen og nåede op på 729 555 tons, hvilket stadig er betragteligt lavere end i 2001.
(163)
Mens det samlede salg af sømløse rør på markedet i Fællesskabet faldt med 15 % fra 2001 til undersøgelsesperioden, faldt forbruget i Fællesskabet samtidigt kun med 8 %, og EF-erhvervsgrenen oplevede således et fald i markedsandelen på 3 procentpoint. Markedsandelen faldt fra 40,1 % i 2001 til 36,7 % i undersøgelsesperioden.
Tabel 8
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Salget i Fællesskabet (tons)
862 054
725 145
683 985
729 555
Indeks
100
84
79
85
Markedsandel
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspris steg med 10 % i den betragtede periode som følge af de øgede omkostninger til råmaterialer, der påvirkede hele erhvervsgrenen.
(165)
Efter en stigning på 4 % i de gennemsnitlige priser fra 672 EUR i 2001 til 701 EUR i 2002 nåede priserne det absolutte lavpunkt på 651 EUR i 2003, hvorefter de igen steg betragteligt i undersøgelsesperioden, hvor de nåede op på 736 EUR.
(166)
Alt afhængigt af produktionsprocessen brugte EF-erhvervsgrenen enten skrot eller knipler og blokke som råmateriale til fremstillingen af sømløse rør. Råmaterialet er den vigtigste omkostningsskabende komponent i produktionsomkostningerne for sømløse rør og har direkte betydning for udviklingen i salgsprisen. Mens omkostningerne til råmaterialer i 2001 og 2002 udgjorde 35 % og i 2003 38 % af EF-erhvervsgrenens samlede produktionsomkostninger, udgjorde omkostningerne til råmaterialer 47 % af de samlede omkostninger i undersøgelsesperioden.
(167)
Man fandt rent faktisk, at de gennemsnitlige priser for råmaterialer steg kraftigt i 2004, hvilket blev afspejlet i såvel EF-erhvervsgrenens højere salgspriser og højere importpriser.
Tabel 9
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Vejet gennemsnitspris (EUR/ton)
672
701
651
736
Indeks
100
104
97
110
(168)
I den betragtede periode udviste den vejede gennemsnitlige rentabilitet i procent af EF-erhvervsgrenens nettoomsætning et kraftigt fald fra 3 % i 2001 til - 10 % i undersøgelsesperioden. Tendensen for rentabiliteten fulgte ikke tendensen for salgsværdien. Rentabiliteten for den pågældende vare var mere negativ i undersøgelsesperioden end i nogen af de tre foregående år, mens salget faktisk steg i undersøgelsesperioden set i forhold til 2002 og 2003. Grunden til denne udvikling er, at stigningen i priserne på råmaterialer ikke fuldt ud kunne afspejles i salgspriserne. De øgede omkostninger til råmaterialer kunne ikke overvæltes på de endelige kunder på grund af den lave pris for import fra de pågældende lande.
Tabel 10
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Fortjenstmargen før skat
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
EF-erhvervsgrenen skabte et negativt cash flow på -16 735 140 EUR i undersøgelsesperioden. EF-erhvervsgrenens likviditet blev negativ i 2003, hvorefter cash flow-situationen forbedredes noget, men stadig var langt fra et positivt niveau. Cash flowet skulle beregnes på grundlag af nettofortjenesten før skat for den vare, der blev solgt i og uden for Fællesskabet. Fortjenesten var positiv i 2002 (26 mio. EUR), mens der var tale om et stort nettotab i 2003 (minus 86 mio. EUR), hvilket forklarer den massive forringelse af cash flowet mellem 2002 og 2003. Tendensen for cash flowet fulgte ikke tendensen for rentabiliteten, da afskrivningerne, som normalt er store i denne kapitalintensive industri, mellem 2002 og 2003 faldt fra 51 795 853 EUR til 48 276 850 EUR, men i undersøgelsesperioden igen steg til 58 820 712 EUR. Cash flow-situationen forblev dog negativ i undersøgelsesperioden.
Tabel 11
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Cash flow (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Indeks
100
122
-52
-25
(170)
Afkastet af nettoaktiverne blev beregnet ved at udtrykke nettofortjenesten, før skat, fra salget af samme vare i og uden for Fællesskabet som en procentdel af den bogførte nettoværdi af de anlægsaktiver, der er afsat til samme vare, som sælges i og uden for Fællesskabet. Den negative udvikling med hensyn til denne indikator efter 2001 skyldes på den ene side de faldende investeringer i fremstillingen af samme vare fra 2001 til undersøgelsesperioden og på den anden side fortjenesten før skat fra salget af samme vare i og uden for Fællesskabet, som stadig var positiv i 2001 og 2002, men blev negativ i 2003. Selv om afkastet af aktiverne ganske vist blev forbedret i undersøgelsesperioden sammenlignet med 2003, nåede det dog kun op på - 11 % i undersøgelsesperioden. Det tal for fortjenesten, der blev anvendt ved fastsættelsen af denne faktor, var den fortjeneste, som EF-erhvervsgrenen opnåede ved henholdsvis salg på hjemmemarkedet og eksportsalg. Dette var nødvendigt, fordi aktiverne blev brugt ved begge former for salg, og det således var umuligt at foretage en relevant opdeling af disse.
Tabel 12
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Afkast af nettoaktiverne
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
Med undtagelse af ét selskab var der ingen krav desangående eller tegn på, at EF-erhvervsgrenen havde problemer med at rejse kapital til sine aktiviteter, og det blev derfor konkluderet, at EF-erhvervsgrenen som helhed var i stand til at rejse kapital til sine aktiviteter i den betragtede periode.
(172)
Beskæftigelsen i EF-erhvervsgrenen faldt med 13 %, og arbejdskraftomkostningerne faldt med 9 % i den betragtede periode.
Tabel 13
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Ansatte
6 058
5 424
5 276
5 245
Indeks
100
90
87
87
Arbejdskraftomkostninger (EUR/år)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Indeks
100
91
89
91
(173)
Produktiviteten målt i output (produktion) pr. ansat pr. år var i undersøgelsesperioden på samme niveau som i 2001 efter et fald i 2002 og 2003.
Tabel 14
2001
2002
2003
Undersøgelsesperioden
Produktivitet (tons/ansat)
247
217
213
246
Indeks
100
88
86
100
(174)
Mellem 2001 og undersøgelsesperioden faldt forbruget i Fællesskabet med 8 %, mens EF-erhvervsgrenens salg til ikke-forretningsmæssigt og forretningsmæssigt forbundne kunder faldt med 15 %. På den anden side steg markedsandelen for import fra de fire pågældende lande med 7,3 procentpoint. EF-erhvervsgrenens salg faldt således meget mere end efterspørgslen i den betragtede periode.
(175)
For så vidt angår virkningerne på EF-erhvervsgrenen af størrelsen af den faktiske dumpingmargen kan de ikke anses for ubetydelige i betragtning af mængden og priserne på importen fra de fire pågældende lande.
(176)
Som påvist i analysen af skadesindikatorerne ovenfor forbedredes EF-erhvervsgrenens økonomiske og finansielle situation ikke efter indførelsen af antidumpingforanstaltninger mod importen af en del af den pågældende vare fra Rusland og Rumænien i 1997 og fra Kroatien og Ukraine i februar 2000. Den viser også, at EF-erhvervsgrenen stadig er i en udsat og sårbar situation.
4.6. Konklusion om skade
(177)
Analysen af skadesindikatorerne afslørede, at EF-erhvervsgrenens situation forværredes betydeligt efter 2001 og nåede lavpunktet i 2003. I undersøgelsesperioden viste skadesindikatorerne en forbedring sammenlignet med den ekstremt dårlige situation i 2003. Den forbedrede situation i undersøgelsesperioden kan forklares med en overordnet set bedre markedssituation i undersøgelsesperioden og navnlig olie- og gasindustriens større efterspørgsel efter sømløse rør. EF-erhvervsgrenen var dog langt fra at nå op på niveauet i 2001, dvs. før stigningen i dumpingimporten. I den forbindelse skal det bemærkes, at den stigning i salgspriserne, der kunne konstateres i undersøgelsesperioden, ikke engang var tilstrækkelig til at afspejle de øgede omkostninger til råmaterialer eller forbedre EF-erhvervsgrenens situation for den sags skyld.
(178)
Ved første blik viste visse skadesindikatorer ganske vist en stabil (evne til at rejse kapital, beskæftigelse) eller endog en positiv (gennemsnitlige salgspriser) udvikling. De fleste andre skadesindikatorer (f.eks. rentabilitet, investeringer samt produktions- og salgsmængder) viste dog en klar negativ udvikling i den betragtede periode, selv om der ganske vist var tale om en beskeden forbedring i undersøgelsesperioden set i forhold til det foregående år. Denne forbedring ændrer dog ikke det samlede billede, da de fleste relevante skadesindikatorer stadig er negative.
(179)
Hvad angår den positive prisudvikling, kan prisstigningen i undersøgelsesperioden ikke tilskrives en forbedring af EF-erhvervsgrenens situation, da den kun var en følge af prisstigninger på råmaterialer. Ydermere er ovennævnte faktorer, der viser en stabil udvikling, ikke af afgørende betydning for EF-erhvervsgrenens overordnede situation. På grund af den meget negative udvikling med hensyn til indikatorerne for fortjeneste er erhvervsgrenens overlevelse rent faktisk truet, hvis denne situation ikke forbedres senest på mellemlang sigt.
(180)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater hævdede en række eksporterende producenter, at EF-erhvervsgrenen ikke led væsentlig skade i undersøgelsesperioden. Det blev hævdet, at offentligt tilgængelige data tydede på, at EF-erhvervsgrenens økonomiske situation var sund, og at dens salg og rentabilitet viste positive tendenser i undersøgelsesperioden.
(181)
Det bemærkes, at visse EF-producenters årlige finansielle resultater rent faktisk var positive i undersøgelsesperioden, at salgsmængden steg, og at der blev opnået positive resultater. Mens visse EF-producenters overordnede finansielle situation rent faktisk har været god i undersøgelsesperioden, skal den relevante analyse dog baseres på EF-erhvervsgrenens finansielle resultater, hvad angår produktion og salg af samme vare på markedet i Fællesskabet. Da samme vare hverken tegner sig for hele EF-erhvervsgrenens produktionsmængde eller hele dens salg i Fællesskabet, fandt man, at på trods af de overordnet gode resultater, som visse EF-producenter af sømløse rør havde, var der tale om væsentlig skade, hvad angår samme vare, som sælges i Fællesskabet.
(182)
I betragtning af ovenstående konkluderes det, at EF-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 6.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
5.1. Indledning
(183)
I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 6 og 7, undersøgte Kommissionen, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande har forvoldt EF-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end dumpingimporten, der samtidig kunne have tilføjet EF-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
5.2. Virkningerne af dumpingimporten
(184)
I den betragtede periode steg importen fra de fire pågældende lande betragteligt, dvs. mængdemæssigt med 40 % og med 7,3 procentpoint udtrykt i markedsandele. Samtidig blev EF-erhvervsgrenens gennemsnitspriser i forbindelse med import fra de fire pågældende lande underbudt med 32 % i undersøgelsesperioden. Den prisstigning for dumpingimporten, som blev konstateret i undersøgelsesperioden, afspejlede prisstigningen på råmaterialer. Den betydelige stigning i importen fra de fire pågældende lande og disse landes erobring af markedsandele i den betragtede periode med priser, der lå væsentligt under EF-erhvervsgrenens priser, faldt sammen med den åbenbare forværring af EF-erhvervsgrenens overordnede finansielle situation i samme periode.
(185)
EF-erhvervsgrenens enhedspriser steg også med 10 % i den betragtede periode. Disse priser var dog under pres og kunne ikke engang dække den massive prisstigning på råmaterialer, hvilket fremgår af de betydelige tab, som EF-erhvervsgrenen led.
(186)
På baggrund af ovenstående fremgår det, at den billige import fra de fire pågældende lande har haft afgørende betydning for forværringen af EF-erhvervsgrenens situation, hvilket navnlig afspejles i den utilstrækkelige udvikling i salgspriserne, faldet i produktionen, salgsmængderne og markedsandele, det bratte fald i rentabiliteten samt faldet i investeringerne.
5.3. Virkninger af andre faktorer
(187)
Fællesskabets forbrug faldt med 8 % i løbet af den betragtede periode. Faldet i forbruget kan dog ikke alene betragtes som den afgørende årsag til den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, da EF-erhvervsgrenens salg i relative tal faldt mere end forbruget i den betragtede periode (et fald på henholdsvis 16 % og 14 % mellem 2001 og slutningen af undersøgelsesperioden). Det blev ydermere påvist, at importen fra de pågældende lande steg i den betragtede periode, hvilket viser, at de erobrede markedsandele fra EF-erhvervsgrenen. Af disse grunde fandt man, at faldet i forbruget ikke kunne have været en afgørende årsag til den skade, som EF-erhvervsgrenen led.
(188)
Ifølge Eurostat og de oplysninger, der blev indsamlet i forbindelse med undersøgelsen, er de vigtigste tredjelande, hvorfra der importeres sømløse rør, Japan, Argentina og USA.
(189)
Importen fra Japan var på 52 960 tons i 2001 og faldt med 34 % til 34 857 tons i løbet af den betragtede periode. Markedsandelen for import af den pågældende vare fra Japan var 2,5 % i 2001 og faldt til 1,8 % i undersøgelsesperioden. Importen fra Japan blev foretaget til priser, som var mindst dobbelt så høje som EF-erhvervsgrenens priser. Det blev derfor vurderet, at importen fra Japan ikke havde haft negativ indvirkning på EF-erhvervsgrenens situation.
(190)
Importen fra Argentina steg med 52 % fra 30 962 tons i 2001 til 46 918 tons i undersøgelsesperioden. Dette svarer til, at markedsandelen steg med et procentpoint fra 1,4 % i 2001 til 2,4 % i undersøgelsesperioden. Prisniveauet for import fra Argentina forblev i hele den betragtede perioden et godt stykke over de fire betragtede landes prisniveau; f.eks. var den gennemsnitlige cif-importpris fra Argentina 660 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden, mens de fire pågældende landes vejede, gennemsnitlige cif-pris var 501 EUR pr. ton. I forbindelse med analysen er der blevet taget hensyn til, at en af EF-producenterne er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i Argentina. Det blev dog påvist, at de sømløse rør, som denne EF-producent importerede fra sit forretningsmæssigt forbundne selskab i Argentina, hverken med hensyn til mængder eller priser var en afgørende årsag til den skade, der blev påført denne bestemte EF-producent eller EF-erhvervsgrenen som helhed.
(191)
Hvad angår USA, viser Eurostats statistikker, at markedsandelen for import af sømløse rør fra USA steg fra 0,6 % i 2001 til 1,8 % i undersøgelsesperioden. USA's gennemsnitlige salgspriser lå i begyndelsen af den betragtede periode på 2 414 EUR pr. ton, dvs. næsten fire gange højere end EF-erhvervsgrenens priser, og faldt derefter drastisk med 77 % til 797 EUR pr. ton i løbet af undersøgelsesperioden, hvorved de stadig lå 8 % over EF-erhvervsgrenens priser. Den øgede import fra USA kan på grund af prisniveauet således ikke betragtes som en afgørende årsag til den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt.
(192)
Det blev hævdet, at importen med oprindelse i Argentina og USA er steget støt siden 2001, at de to landes samlede markedsandel var på over 4 % i undersøgelsesperioden, og at USA's priser hele tiden lå under de eksporterende producenters priser i tre af de fire pågældende lande.
(193)
Påstanden om, at USA's priser var lavere end tre af de fire pågældende landes priser, kan ikke dokumenteres. Mere generelt blev det konkluderet, at navnlig på baggrund af det høje prisniveau kan denne import ikke betragtes som en afgørende årsag til skaden.
(194)
En af de eksporterende producenter hævdede, at EF-erhvervsgrenen primært var aktiv inden for produktion og salg af varetyper af høj kvalitet (OCTG-rør), som konkurrerer med importen fra Japan, Argentina og USA. Det blev gjort gældende, at importen fra disse tre lande samlet set repræsenterede en stigning i markedsandelen på 1,5 procentpoint mellem 2001 og undersøgelsesperioden, og at importen fra disse tre lande erstattede sømløse rør, som blev produceret af EF-erhvervsgrenen, snarere end sømløse rør, som blev importeret fra Rusland og Ukraine.
(195)
Det skal understreges, at EF-erhvervsgrenen, på trods af at den fokuserer mere på produktion af varetyper af høj kvalitet og med en merværdi, fortsat producerer alle de forskellige typer af sømløse rør, herunder også varetyper af ringe kvalitet i betydelige mængder. OCTG-rør repræsenterer rent faktisk kun en lille del af EF-erhvervsgrenens aktiviteter, dvs. 5 % af den samlede salgsmængde og 7 % af den samlede salgsværdi af samme vare ved salget på markedet i Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Hvis der overhovedet er sammenhæng, hænger stigningen i Japans, Argentinas og USA's samlede markedsandel på 1,5 procentpoint fra 4,5 % i 2001 til 6,0 % i undersøgelsesperioden kun i mindre grad sammen med EF-erhvervsgrenens mere udtalte tab af markedsandele i samme periode, dvs. fra 40,1 % til 36,7 %. Følgelig må påstanden om, at importen fra disse tre lande forårsagede væsentlig skade for EF-erhvervsgrenen, afvises.
(196)
En af de eksporterende producenter hævdede, at Kommissionens tjenestegrene forsømte at tage hensyn til virkningerne af importen af sømløse rør fra de nye medlemsstater. Navnlig hvad angår Slovakiet, blev det hævdet, at det tidligere var blevet konstateret, at denne import til Fællesskabet var blevet foretaget til skadevoldende dumpingpriser. Denne import havde været pålagt en antidumpingtold, som udløb i midten af undersøgelsesperioden på grund af udvidelsen. Det blev også hævdet, at denne import var årsagen til EF-erhvervsgrenens tab af markedsandele.
(197)
Det skal dog bemærkes, at EF-erhvervsgrenens og andre europæiske producenters (herunder Slovakiets) salgsmængde faldt med henholdsvis ca. 133 000 tons og 112 000 tons mellem 2001 og 2004, mens importen fra de fire pågældende lande samtidigt steg med ca. 120 000 tons (13).
(198)
Hvad angår importen fra Slovakiet før udvidelsen, kan det ikke hævdes, at denne import kunne være årsag til skadevoldende dumping for EF-erhvervsgrenen i perioden fra 2001 og indtil udvidelsen (dvs. den 1. maj 2004), da denne import var pålagt en antidumpingtold, som sikrede retfærdige vilkår for EF-erhvervsgrenen. Eventuelle virkninger af dette salg inden for EU-25 fra den 1. maj 2004 betragtes ikke som værende af en karakter, der kan ændre konklusionerne vedrørende skade eller bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimport fra de fire lande, der er genstand for undersøgelsen, og den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt. En analyse af importen af den pågældende vare fra Slovakiet til markedet i Fællesskabet før og efter udvidelsen, som er baseret på Eurostats data, viste rent faktisk, at i tiltrædelsesåret steg importen af den pågældende vare i resten af Fællesskabet (EU-24) med 7 % eller 5 911 tons sammenlignet med året før tiltrædelsen. Denne stigning i mængden er meget beskeden sammenlignet med udviklingen i importen fra de fire pågældende lande.
(199)
På grundlag af ovenstående konkluderes det, at EF-erhvervsgrenens markedsandel ikke faldt som følge af konkurrence inden for Fællesskabet.
(200)
Påstanden om, at konkurrence inden for Fællesskabet kunne være årsagen til EF-erhvervsgrenens tab af markedsandele, afvises derfor.
(201)
Som følge af forelæggelsen af de endelige resultater anførte en af de eksporterende producenter, at der ikke var blevet taget hensyn til de cykliske udsving på stålmarkedet som krævet i grundforordningens artikel 3, stk. 7.
(202)
I den forbindelse skal det bemærkes, at den eksporterende producent ikke forelagde dokumentation for påstanden om, at de cykliske udsving på stålmarkedet var årsag til, at EF-erhvervsgrenen var blevet forvoldt skade. Derudover skal det bemærkes, at de cykliske udsving på stålmarkedet burde have virkninger for både EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter. Negative udsving på markedet for sømløse rør, som angiveligt havde negative virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, burde således også have haft negative virkninger for importmængden af sømløse rør, dvs. der burde have været et fald i importmængderne fra de fire pågældende lande. Som beskrevet i betragtning 151 forøgedes de kumulerede importmængder fra de fire pågældende lande hvert år fra 2001 til 2004. Det konkluderes derfor, at de cykliske udsving på stålmarkedet ikke kan anses at have været årsag til den skade, der forvoldtes EF-erhvervsgrenen.
(203)
Et selskab hævdede, at faldet i værdien af USD over for EUR fra 2001 til undersøgelsesperioden havde haft virkninger for EF-erhvervsgrenens situation, men forelagde ikke dokumentation for, at disse valutakursudsving rent faktisk havde haft negative virkninger for EF-erhvervsgrenens resultater. Da der ikke foreligger dokumentation for, at den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen er blevet påvirket af opskrivningen af EUR over for USD, konkluderes det, at valutakursudsvinget ikke brød årsagssammenhængen mellem dumpingimport og den skade, som forvoldtes EF-erhvervsgrenen. Analysen af EF-erhvervsgrenen var ydermere baseret på de finansielle resultater i forbindelse med fremstilling og salg af samme vare på markedet i Fællesskabet. Da langt størstedelen af salget af samme vare på markedet i Fællesskabet blev faktureret i EUR, og da alle større produktionsomkostninger også primært blev afholdt i EUR, havde valutakursudsvingene under alle omstændigheder ingen større virkninger for den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen.
(204)
På baggrund af den ovenfor beskrevne udvikling i mængder, priser og markedsandele for import med oprindelse i andre tredjelande, konkluderes det, at den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen blev forvoldt, ikke kan tilskrives denne import.
(205)
To eksporterende producenter hævdede, at faldet i rentabiliteten var en følge af stigningen i råmaterialepriserne og derfor ikke kunne kædes sammen med dumpingimporten fra de pågældende lande. Priserne på skrot eller knipler, som er de vigtigste råmaterialer til fremstillingen af sømløse rør, steg rent faktisk betydeligt i løbet af den betragtede periode. Én EF-producent forelagde dokumentation for en prisstigning på 66 % og en anden for en prisstigning på 77 % på skrot mellem sidste kvartal i 2003 og sidste kvartal i undersøgelsesperioden. En af EF-producenterne påviste, at i løbet af hele den betragtede periode, fra 2001 til undersøgelsesperioden, blev skrotprisen mere end fordoblet fra 99 EUR pr. ton i 2001 til 253 EUR pr. ton i undersøgelsesperioden. Der kunne konstateres en lignende tendens for gennemsnitsprisen på knipler.
(206)
EF-erhvervsgrenen blev dog ikke forvoldt væsentlig skade på grund af de øgede råmaterialepriser som sådan, men som beskrevet i betragtning 168 fordi EF-erhvervsgrenen var ude af stand til at overvælte de højere omkostninger på kunderne. På grund af dumpingimporten fra de pågældende lande, i forbindelse med hvilken EF-erhvervsgrenens priser blev underbudt i betydelig grad, kunne den rent faktisk ikke øge sine salgspriser i et omfang, som fuldt ud afspejlede stigningen i råmaterialepriserne.
(207)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater gjorde en af de eksporterende producenter gældende, at det var ukorrekt at hævde, at rentabiliteten blev forværret i undersøgelsesperioden, som følge af at EF-producenterne på grund af pristryk fra dumpingimporten var ude af stand til at øge priserne så meget, at de kunne dække stigningen i råmaterialeprisen. Ifølge dette selskab steg prisen på råmaterialer (skrot) med 15,8 % i undersøgelsesperioden. Det blev påstået, at priserne på dumpingimport steg mere end råmaterialepriserne.
(208)
Som nævnt ovenfor blev der i forbindelse med undersøgelsen fundet dokumentation for, at de prisstigninger på råmaterialer, som EF-producenterne måtte betale, var langt højere end de påståede 15,8 % i undersøgelsesperioden På grundlag af de oplysninger, som en række EF-producenter forelagde, fandt man, at stigningen i råmaterialepriserne var større end stigningen i den vejede gennemsnitspris på sømløse rør fra de fire pågældende lande i løbet af den betragtede periode. Derfor opretholdes argumentet om, at EF-producenterne var ude af stand til at øge priserne og gøre salget rentabelt på grund af pristrykket fra dumpingimport.
(209)
De antidumpingforanstaltninger, der siden 1997 har været gældende for den oprindelige varedækning, for så vidt angår Rumænien og Rusland, har af forsigtighedsgrunde ikke været anvendt siden 2004 på grund af visse EF-producenters konkurrencebegrænsende adfærd tidligere.
(210)
Visse eksporterende producenter og importører anmodede om en undersøgelse af det omfang, hvori det kartel, som visse EF-producenter dannede, kunne have påvirket resultaterne for EF-erhvervsgrenen som sådan.
(211)
I den forbindelse fandt man, at der ikke var nogen tidsmæssig overlapning mellem varigheden af visse EF-producenters overtrædelse (1990 til 1995 og for visse varer indtil 1999) og den periode (2001 til 2004), der tages i betragtning i forbindelse med denne antidumpingprocedure. Ydermere er der i forbindelse med undersøgelsen ikke blevet fundet dokumentation for, at EF-erhvervsgrenens priser eller andre skadesindikatorer blev påvirket af konkurrencebegrænsende adfærd. På baggrund af ovenstående og da der ikke foreligger oplysninger eller tegn på det modsatte, kan det konkluderes, at det kartel, som visse EF-producenter dannede før 2001, ikke påvirkede den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode.
(212)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater hævdede en af de eksporterende producenter, at Kommissionens tjenestegrene havde forsømt at undersøge de sandsynlige virkninger af genoprettelsen af normale konkurrencevilkår i EF-erhvervsgrenen efter afslutningen af karteladfærden i 1999. Det blev gjort gældende, at den tidsmæssige overlapning mellem karteladfærden og den betragtede periode i forbindelse med denne procedure var irrelevant, og at Kommissionens tjenestegrene havde begået en fejl i forbindelse med analysen af skaden og årsagssammenhængen og muligvis havde overtrådt grundforordningens artikel 3, stk. 7.
(213)
For det første skal det understreges, at kun en lille del af den pågældende vare, dvs. OCTG-rør (tariferet under KN-kode 7304210020 og KN-kode 7304291120), var berørt af kartelproceduren. I undersøgelsesperioden repræsenterede den mængde OCTG-rør, der blev solgt på markedet i Fællesskabet kun 5 % af EF-erhvervsgrenens samlede salgsmængde.
(214)
Derudover betragtes de to år mellem afslutningen af karteladfærden og begyndelsen af den periode, der er blevet lagt til grund ved fastlæggelsen af skaden, som tilstrækkelig til genoprettelse af normale konkurrencevilkår i EF-erhvervsgrenen. Der var dog tale om en skadevoldende situation i løbet af undersøgelsesperioden.
(215)
På grundlag af ovenstående blev påstanden afvist.
5.4. Konklusion om årsagssammenhæng
(216)
På baggrund af det tidsmæssige sammenfald mellem den øgede dumpingimport fra de pågældende lande, dens voksende markedsandel og det konstaterede underbud på den ene side og EF-erhvervsgrenens tydeligt forværrede situation på den anden side kan det konkluderes, at dumpingimporten er årsag til den væsentlige skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 6.
6. FÆLLESSKABETS INTERESSER
(217)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 21 skal det undersøges, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende dumping er tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. De sandsynlige virkninger af eventuelle foranstaltninger for alle parter i proceduren samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger skal overvejes i den forbindelse.
6.1. EF-erhvervsgrenen
(218)
Den skadevoldende situation for EF-erhvervsgrenen er et resultat af dens problemer med at konkurrere med dumpingimport til lave priser.
(219)
Det konkluderes, at indførelsen af foranstaltninger vil sætte EF-erhvervsgrenen i stand til at øge salgsmængden og markedsandelene og derved skabe yderligere stordriftsfordele og dermed den fortjeneste, som er nødvendig for at retfærdiggøre fortsatte investeringer i produktionsanlæg.
(220)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil EF-erhvervsgrenens situation fortsat blive forværret. Den vil ikke kunne investere i ny produktionskapacitet og konkurrere effektivt med importen fra tredjelande. Nogle selskaber vil blive nødt til at indstille produktionen af samme vare og afskedige deres ansatte. Det konkluderes derfor, at en indførelse af antidumpingforanstaltninger er i Fællesskabets interesse.
(221)
En ikke-klagende EF-producent, som er forretningsmæssigt forbundet med en eksporterende producent i Rumænien, hævdede, at EF-producenterne allerede udnytter deres produktionskapacitet fuldt ud og ikke ville være i stand til at imødekomme den store efterspørgsel efter sømløse rør på markedet i Fællesskabet og i tredjelande. Selskabet gjorde gældende, at følgelig ville indførelsen af told medføre et for ringe udbud på markedet i Fællesskabet. Som anført ovenfor afslørede undersøgelsen dog, at EF-erhvervsgrenen i den betragtede periode havde en betydelig overskydende produktionskapacitet, som i fremtiden kunne bruges til fremstilling af den pågældende vare med henblik på at imødekomme efterspørgslen efter sømløse rør på markedet i Fællesskabet.
(222)
Det blev også gjort gældende, at indførelsen af foranstaltninger ville medføre konkurrencebegrænsning på markedet i Fællesskabet. Det skal bemærkes, at der ud over de klagende producenter findes en række betydningsfulde producenter af den pågældende vare i de nye medlemsstater som nævnt i betragtning 139. Antallet af producenter i Fællesskabet betragtes som stort nok til at sikre konkurrence på dette marked, selv om der indføres antidumpingforanstaltninger. Som nævnt i betragtning 188-195 konkurrerer producenterne i andre tredjelande (f.eks. USA) desuden med EF-erhvervsgrenen med tilsvarende varer og priser. Det anses derfor, at indførelsen af foranstaltninger hverken vil have negative virkninger for udbuddet af sømløse rør eller begrænse konkurrencen på markedet i Fællesskabet.
6.2. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers interesser
(223)
Kun tre af de ikke-forretningsmæssigt forbundne importører besvarede spørgeskemaet, og der blev efterfølgende aflagt kontrolbesøg hos to af dem. En fjerde ikke-forretningsmæssigt forbundet importør accepterede et kontrolbesøg på et sent tidspunkt i proceduren. De mængder af den pågældende vare, som disse fire importører importerede, udgjorde 8 % af den samlede import i Fællesskabet og 3 % af Fællesskabets forbrug.
(224)
Da størstedelen af al import af sømløse rør til Fællesskabet importeres af importører, som er forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter, og da mindre end halvdelen af al import til markedet i Fællesskabet importeres af ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, kan de fire ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers import betragtes som repræsentativ for alle ikke-forretningsmæssigt forbundne importører.
(225)
For en af importørerne repræsenterede importen af den pågældende vare 22 % af importørens samlede import af sømløse rør, og den dertil svarende salgsværdi repræsenterede 3 % af importørens samlede omsætning i løbet af undersøgelsesperioden. Dette salg var meget rentabelt i undersøgelsesperioden. Når der tages hensyn til, at størstedelen af dette selskabs leverandører er hjemmehørende i Fællesskabet eller i lande, som ikke er berørt af indførelsen af antidumpingtold, kan virkningerne af indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke betragtes som betydelige.
(226)
En anden importør, hvis hovedaktivitet bestod i import og forarbejdning af sømløse rør, importerede alle sømløse rør fra de pågældende lande, navnlig Rusland. En lille del af denne import bestod af såkaldte »certificerede rør«. Det anses derfor, at indførelsen af told på import fra Rusland vil have negative virkninger for dette selskabs overordnede forretningsaktiviteter og navnlig rentabiliteten. Når der tages hensyn til, at der ud over denne importør for nærværende kun findes en anden leverandør af certificerede sømløse rør i Fællesskabet, er det overordentlig sandsynligt, at en eventuel prisstigning på grund af antidumpingtolden på denne vare kan overvæltes på den endelige forbruger. Ydermere ville selskabet kunne foretage i det mindste en del af sine indkøb hos en lokal leverandør i Fællesskabet eller erstatte en del af indkøbene med andre varer end den pågældende vare.
(227)
De øvrige to samarbejdsvillige importører, hvis importmængder også kun repræsenterede en mindre del af den samlede importmængde af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, betragtede ikke sig selv som påvirket af indførelsen af told.
(228)
På baggrund af ovenstående fandt man, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger vil have forskellige virkninger for importørerne alt afhængigt af deres individuelle situation. Det kan således konkluderes, at indførelsen af foranstaltninger rent faktisk kan få betydelige negative virkninger for en af importørernes finansielle situation. Som gennemsnitlig betragtning forventes det dog ikke, at foranstaltningerne får betydelige finansielle konsekvenser for importørernes overordnede situation.
6.3. Brugernes interesser
(229)
Ingen af brugerne af den pågældende vare besvarede spørgeskemaet fra Kommissionen. Undersøgelsen viste dog, at sømløse rør hovedsageligt anvendes af virksomheder i bygge- og anlægsbranchen og olieselskaber. Ifølge de til rådighed værende oplysninger anvendes sømløse rør i forbindelse med større projekter (kedler, rørledninger, byggeri og anlæg), og de udgør kun en begrænset del af helheden. Det blev derfor konkluderet, at de omkostningsmæssige virkninger af indførelsen af antidumpingforanstaltninger på sømløse med stor sandsynlighed ville være beskedne for sådanne brugere, hvilket muligvis også kan forklare, hvorfor brugerne ikke har været samarbejdsvillige i forbindelse med denne procedure.
(230)
På grundlag af ovennævnte resultater, og da der ikke foreligger andre oplysninger eller reaktioner fra forbrugerorganisationernes side, konkluderes det, at de foreslåede foranstaltningers virkninger for forbrugerne sandsynligvis vil være marginale.
(231)
Det konkluderes derfor, at hensynet til Fællesskabets interesser ikke betyder, at der er tvingende årsager til ikke at indføre antidumpingtold.
7. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
7.1. Skadestærskel
(232)
For at forhindre, at dumpingimporten forvolder yderligere skade, anses det for hensigtsmæssigt at indføre antidumpingforanstaltninger.
(233)
Foranstaltningerne bør indføres på et niveau, der er tilstrækkeligt til at afhjælpe den skade, der er forårsaget af den pågældende import, men ikke overstiger den konstaterede dumpingmargen. Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende dumping, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EF-erhvervsgrenen mulighed for at dække produktionsomkostningerne og samlet opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Fællesskabet, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden dumpingimport. Idet der blev taget hensyn til EF-erhvervsgrenens gennemsnitlige rentabilitet i 2001, fandtes det, at en fortjenstmargen på 3 % af omsætningen kunne betragtes som et passende minimum, som EF-erhvervsgrenen kunne have forventet i en situation uden skadevoldende dumping. Den nødvendige prisforhøjelse blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning mellem den vejede gennemsnitlige importpris som fastsat med henblik på beregningen af underbud og den ikke-skadevoldende pris for de varer, som EF-erhvervsgrenen solgte på EF-markedet. Den ikke-skadevoldende pris blev beregnet ved at justere EF-erhvervsgrenens salgspris med det faktiske tab eller den faktiske fortjeneste i undersøgelsesperioden og ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen til. Alle forskelle, der fulgte af denne sammenligning, blev derefter udtrykt i procent af den samlede cif-importværdi.
7.2. Endelige foranstaltninger
(234)
På baggrund af ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 9 indføres en endelig antidumpingtold på importen af den pågældende vare svarende til enten dumpingmargenen eller skadestærsklen, afhængig af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(235)
Da skadestærsklen er højere end den konstaterede dumpingmargen, bør de endelige foranstaltninger baseres på sidstnævnte. Restdumpingmargenerne blev fastsat til dumpingmargenen for det selskab, der havde den højeste individuelle margen i hvert enkelt land.
(236)
Toldsatserne, udtrykt i procent af cif-prisen, Fællesskabets grænse, ufortoldet, er som følger:
Land
Selskab
Toldsats (%)
Kroatien
Alle selskaber
29,8 %
Rumænien
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Alle andre selskaber
17,8 %
Rusland
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Alle andre selskaber
35,8 %
Ukraine
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Alle andre selskaber
25,7 %
(237)
De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes ved undersøgelsen med hensyn til de pågældende selskaber. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre selskaber«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af selskaberne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, som er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt ved navn i den dispositive del af denne forordning, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte selskaber, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre selskaber«.
(238)
Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen (14) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil der blive truffet passende foranstaltninger, herunder ajourføring af listen over selskaber, der er omfattet af individuel told. For at sikre en korrekt håndhævelse af antidumpingtolden bør den landsdækkende toldsats ikke blot anvendes på den ikke-samarbejdsvillige eksportør, men også på de selskaber, der ikke foretog eksport i undersøgelsesperioden. Hvis de sidstnævnte selskaber opfylder kravene i grundforordningens artikel 11, stk. 4, andet afsnit, opfordres de imidlertid til at fremsætte anmodning om en fornyet undersøgelse i henhold til nævnte artikel, så deres situation kan blive undersøgt individuelt.
(239)
Hvad angår toldmyndighedernes fastlæggelse af kulstofværdigrænsen ved Fællesskabets grænse, kan denne fastlægges indirekte gennem kontrol af de 11 KN-koder, hvorunder den pågældende vare er tariferet. I hele den betragtede periode bestod 99,9 % af al import af den pågældende vare af sømløse rør med en kulstofværdi, der lå under grænsen på 0,86. Det blev derfor konkluderet, at al import af sømløse rør fra de pågældende lande henhørende under de 11 KN-koder burde betragtes som den pågældende vare med undtagelse af de meget få tilfælde, hvor importøren kan dokumentere, at kulstofværdien for de importerede varer overstiger grænsen på 0,86.
7.3. Anmodning om fritagelse
(240)
En importør, som importerede såkaldte »certificerede sømløse rør« til Fællesskabet, mente, at hans selskab burde fritages for antidumpingtolden. Selskabet har dog ikke anført nogen grunde, som ville berettige en sådan individuel fritagelse. Det bør bemærkes, at denne importør importerede dumpede sømløse rør, hvilket forvoldte EF-erhvervsgrenen skade, og der var således ikke grund til at indrømme pågældende selskab nogen individuel fritagelse. Derudover blev det vurderet, at det ville medføre en uhensigtsmæssig stor risiko for omgåelse af foranstaltningerne, hvis denne importør blev fritaget for antidumpingtolden. Da certificerede rør også kan anvendes til en række forskellige formål, kunne det rent faktisk ikke i tilstrækkelig grad sikres, at denne import kun ville blive brugt i bygge- og anlægsarbejder i Italien.
7.4. Anmodning om delvis suspension
(241)
Efter forelæggelsen af de endelige resultater anmodede en af importørerne om delvis suspension i ni måneder (med mulighed for en forlængelse på yderligere 12 måneder) af tolden på importen af visse typer af den pågældende vare, som blev fremstillet af den russiske eksporterende producent TMK, og som var tariferet under KN-kode 7304 39 92 og certificeret af det italienske arbejdsministerium til anvendelse i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsarbejder i Italien.
(242)
Importøren gjorde gældende, at en delvis suspension ville være i Fællesskabets interesse i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 4. Det blev hævdet, at uden den delvise suspension af foranstaltningerne ville importøren stoppe importen af certificerede rør, og følgelig ville der kun være et enkelt selskab, der fremstiller certificerede sømløse rør, tilbage i Italien, og dette selskab ville således have et monopol.
(243)
Importøren hævdede, at delvis suspension af foranstaltningerne ikke ville forvolde skade for den angiveligt eneste EF-producent, hvis produktionsmængde af certificerede sømløse rør angiveligt kun dækker ca. to tredjedele af den årlige efterspørgsel efter certificerede sømløse rør i Italien. Ydermere gjorde importøren gældende, at en delvis suspension af foranstaltningerne let kunne overvåges af de italienske toldmyndigheder gennem en simpel kontrol af de certificeringsdokumenter, der skal fremlægges for toldmyndighederne ved hver enkelt importtransaktion.
(244)
Med hensyn til argumentet om, at manglende delvis suspension af foranstaltningerne ville skabe et monopol på markedet i Fællesskabet, skal det bemærkes, at mens der i undersøgelsesperioden fandtes to producenter i Italien, der producerede certificerede sømløse rør, har der siden slutningen af 2005 rent faktisk kun været et selskab tilbage. Det kunne dog påvises, at i undersøgelsesperioden var der i forbindelse med dumpingimport af certificerede rør fra Rusland tale om prisunderbud, hvad angår certificerede rør produceret af EF-erhvervsgrenen, af et sådant omfang, at EF-producenterne ikke kunne konkurrere med denne dumpingimport og følgelig måtte standse eller kraftigt reducere produktionen af certificerede sømløse rør. Da den omstændighed, at kun en EF-producent af certificerede sømløse rør forblev på markedet i Fællesskabet, rent faktisk var en følge af dumpingimport af certificerede sømløse rør fra Rusland, må argumentet om, at delvis suspension af tolden ikke vil forvolde EF-erhvervsgrenen skade, afvises. Det forventes tværtimod, at indførelsen af told vil medføre øget konkurrence, og at andre EF-producenter af certificerede rør vil vende tilbage på markedet i Fællesskabet.
(245)
Mens det anerkendes, at overvågningen af den delvise suspension i princippet kunne varetages af de italienske toldmyndigheder, må anmodningen om delvis suspension afvises på samme grundlag som den anmodning om fritagelse, der er nævnt ovenfor under betragtning 240. Hvis en enkelt importør indrømmes delvis suspension af foranstaltningerne, ville der være tale om en uhensigtsmæssig stor risiko for omgåelse, da de certificerede sømløse rør, der importeres af dette selskab, også kan anvendes i andre sammenhænge end i forbindelse med bygge- og anlægsarbejder i Italien.
7.5. Tilsagn
(246)
Samme importør anførte, at der burde accepteres et tilsagn fra den russiske eksporterende producent, der leverer varen. Tilsagnet burde omfatte en toldfri importmængde med et kvantitativt loft. Importøren gjorde gældende, at en sådan maksimal importmængde kun ville blive anvendt i forbindelse med offentlige bygge- og anlægsprojekter i Italien. Derfor ville denne import ikke forvolde EF-erhvervsgrenen skade. Der ville ydermere være et utilstrækkeligt udbud af certificerede sømløse rør i Fællesskabet. Det bør dog bemærkes, at i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 1, kan kun eksporterende producenter og ikke importører afgive tilsagn. Denne anmodning blev derfor afvist.
(247)
Efter fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det var hensigten at anbefale indførelsen af endelig antidumpingtold, afgav størstedelen af de eksporterende producenter i de pågældende lande pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(248)
Der findes imidlertid et betydeligt antal forskellige typer af den pågældende vare med egenskaber, som er vanskelige at differentiere ved indførsel. Dette gør det stort set umuligt at fastsætte relevante mindstepriser for hver varetype, som med rimelighed kan kontrolleres af Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder ved importen. Derudover har der de seneste år været betydelige prisudsving for den pågældende vare, hvorfor den ikke er særlig egnet til faste pristilsagn, der gælder i en længere periode. Prisudsvingene skyldes udsving i priserne på råmaterialer, dvs. knipler, blokke og stålskrot. Mængderne af disse råmaterialer varierer, men udgør dog altid størstedelen af produktionsomkostningerne. Hvis mindstepriserne ved import blev indekseret til prisen på et af råmaterialerne, ville der skulle fastsættes forskellige indekseringsformler for hver undervaregruppe, hvilket ville gøre fastsættelsen af parametrene for indekseringsformlerne og overvågningen af tilsagnene ekstremt kompleks.
(249)
Derudover skal der mindes om, at der tidligere blev accepteret tilsagn for visse varer, der er omfattet af denne undersøgelses varedækning. Disse tilsagn, som var baseret på et princip om, at priserne pr. varegruppe skulle være i overensstemmelse med den gældende prisstruktur i Fællesskabet, viste sig at være meget vanskelige at overvåge for Kommissionen, eller det blev konstateret, at de ikke kunne hæve priserne til et ikke-skadevoldende niveau, som kunne genskabe retfærdige handelsvilkår på markedet i Fællesskabet (15).
(250)
I en række tilfælde var den foreslåede produktklassifikation ydermere ikke tilstrækkeligt detaljeret til at muliggøre en ordentlig overvågning, eller også muliggjorde det foreslåede prisniveau ikke fjernelse af den skadevoldende dumping.
(251)
På baggrund af ovenstående, navnlig vanskelighederne med at overvåge de forskellige mindsteimportpriser, findes det, at tilsagnene principielt ikke kan fungere. På baggrund af Rumæniens forestående tiltrædelse af Fællesskabet vil foranstaltningerne mod landet dog have en begrænset varighed. Risikoen for omgåelse af mindsteimportpriserne fra de rumænske eksportørers side er i lighed med risikoen for betydelige prisændringer derfor begrænset. Følgelig accepterede Kommissionen ved afgørelse 2006/441/EF af 23. juni 2006 (16) om godtagelse af tilsagn i forbindelse med antidumpingproceduren vedrørende importen af visse sømløse rør af jern eller stål, med oprindelige i bl.a. Rumænien de rumænske eksporterende producenters tilbud om tilsagn. Grundene til accept af dette tilsagn er beskrevet mere detaljeret i nævnte afgørelse. Kommissinoner anerkender, at tilbuddene om tilsagn fjerner de skadevoldende virkninger af dumpingen og i betydeligt omfang begrænser risikoen for omgåelse.
(252)
For at give Kommissionen og toldmyndighederne bedre muligheder for effektivt at overvåge, om selskaberne overholder tilsagnene, når der fremlægges en anmodning om overgang til fri omsætning for de relevante toldmyndigheder, skal fritagelsen for antidumpingtolden være betinget af, i) at der fremlægges en tilsagnsfaktura, som er en handelsfaktura, som mindst indeholder de oplysninger og den erklæring, der er anført i bilaget, ii) at varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte selskaber til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, og iii) at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen. Den relevante antidumpingtold pålægges på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, hvis det fastslås, at de pågældende betingelser ikke er opfyldt.
(253)
Hvis Kommissionen i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, på grund af misligholdelse trækker sin godtagelse af et tilsagn tilbage, under henvisning til bestemte transaktioner og erklærer de relevante tilsagnsfakturaer for ugyldige, opstår der en toldskyld på tidspunktet for godtagelse af erklæringen om overgang til fri omsætning for de pågældende transaktioner.
(254)
Importørerne bør være opmærksomme på, at der som en normal handelsrisiko kan opstå en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning, jf. betragtning 252 og 253, selv hvis Kommissionen havde godtaget et tilsagn fra den producent, hos hvilken de køber direkte eller direkte.
(255)
Toldmyndighederne bør i henhold til grundforordningens artikel 14, stk. 7, straks underrette Kommissionen, når der konstateres tegn på misligholdelse af tilsagnet.
(256)
De rumænske eksporterende producenters tilbud om tilsagn anses derfor for at kunne godtages af Kommissionen, og de pågældende selskaber er blevet underrettet om de væsentligste kendsgerninger, overvejelser og forpligtelser, der ligger til grund for godtagelsen. Af ovennævnte grund kan de russiske og ukrainske eksporterende producenters tilbud om tilsagn dog ikke godtages.
(257)
Det skal bemærkes, at der kan indføres en antidumpingtold, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 9 og 10, hvis tilsagnet misligholdes, trækkes tilbage eller formodes misligholdt.
7.6. Konklusion vedrørende de to interimsundersøgelser og de eksisterende foranstaltninger
(258)
Der mindes om, at der som nævnt i betragtning 3 blev indledt to interimsundersøgelser på Kommissionens eget initiativ for at muliggøre en eventuel ændring eller ophævelse af de eksisterende endelige antidumpingforanstaltninger på importen af varer omfattet af den oprindelige varedækning fra Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine.
(259)
På grundlag af resultaterne af nærværende undersøgelse bør der indføres foranstaltninger på importen af de sømløse rør med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine, der er beskrevet i betragtning 17. Da den pågældende vare som defineret i afsnit 2.1 også dækker varedækningen for de eksisterende foranstaltninger, er det ikke længere hensigtsmæssigt at opretholde de foranstaltninger på import af varer omfattet af den oprindelige varedækning, der blev indført ved forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000, og disse forordninger, som ændret, bør derfor ophæves.
(260)
Samtidigt bør de to ovennævnte interimsundersøgelser samt de under afsnit 1.2 nævnte interims- og udløbsundersøgelser, der blev indledt i november 2002, afsluttes.
(261)
Ydermere bliver forordning (EF) nr. 1866/2005 af 8. november 2005 om forlængelse af den delvise suspension af foranstaltningerne på varerne omfattet af den oprindelige varedækning med oprindelse i Kroatien og Ukraine overflødig efter ophævelsen af forordning (EF) nr. 348/2000 -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål, med cirkulært tværsnit, med udvendig diameter på 406,4 mm og derunder, med en kulstofværdi på 0,86 og derunder ifølge formler (17) og kemiske analyser foretaget af International Institute of Welding, henhørende under KN-kode ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 og ex 7304 59 93 (18) (Taric-kode 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 og 7304599320) og med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine.
Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for de ovenfor nævnte varer fremstillet af nedenfor nævnte selskaber:
Land
Selskab
Antidumpingtold
Taric-tillægskode
Kroatien
Alle selskaber
29,8 %
Rumænien
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Alle andre selskaber
17,8 %
A999
Rusland
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant og Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Alle andre selskaber
35,8 %
A999
Ukraine
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube og OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Alle andre selskaber
25,7 %
A999
Uanset stk. 1 finder den endelige antidumpingtold ikke anvendelse på importerede varer, der er overgået til fri omsætning i overensstemmelse med artikel 2.
Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Importerede varer, der er angivet til overgang til fri omsætning og faktureret af selskaber, som har afgivet tilsagn, der er godtaget af Kommissionen, og hvis navne er opført i Kommissionens afgørelse 2006/441/EF af 23. juni 2006 (19), som eventuelt ændret, undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at:
-
varerne er fremstillet, afsendt og faktureret direkte af nævnte selskaber til den første uafhængige kunde i Fællesskabet,
-
sådan import er ledsaget af en tilsagnsfaktura; som er en handelsfaktura, som indeholder mindst de oplysninger og den erklæring, der er angivet i bilaget til nærværende forordning, og
-
de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
2. Der opstår en toldskyld på tidspunktet for godtagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning:
-
hvis det i forbindelse med den import, der er beskrevet i stk. 1, fastslås, at en eller flere af betingelserne i nævnte stykke ikke er opfyldt, eller
-
hvis Kommissionen trækker sin godtagelse af tilsagnet tilbage i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9, i en forordning eller afgørelse, som henviser til særlige transaktioner og erklærer de pågældende tilsagnsfakturaer ugyldige.
Artikel 3
Forordning (EF) nr. 2320/97 og forordning (EF) nr. 348/2000 ophæves.
Artikel 4
Interimsundersøgelserne af antidumpingtolden på import af sømløse rør af jern eller ulegeret stål med oprindelse i bl.a. Rusland og Rumænien og i Kroatien og Ukraine, som blev indledt i marts 2005, afsluttes.
De interims- og udløbsundersøgelser, som blev indledt i november 2002, og som betragtning 20 i forordning (EF) nr. 1322/2004 bekræftede som igangværende, afsluttes.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 27. juni 2006.
A TANÁCS 2006/954/EK RENDELETE
(2006. június 27.)
a Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából származó, egyes varrat nélküli vas- és acélcsövek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről, a 2320/97/EK és a 348/2000/EK tanácsi rendeletek hatályon kívül helyezéséről, a többek között Oroszországból és Romániából származó, egyes varrat nélküli vas- és ötvözetlen acélcsövek behozatalára vonatkozó dömpingellenes vámok időközi és intézkedés megszűnésére irányuló felülvizsgálatának megszüntetéséről és a többek között Oroszországból és Romániából, valamint Horvátországból és Ukrajnából származó egyes varrat nélküli vas- és ötvözetlen acélcsövek behozatalára kivetett dömpingellenes vámok időközi felülvizsgálatának megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: az alaprendelet), és különösen annak 8., 9. cikke, valamint 11. cikke (2) és (3) bekezdésére,
tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott egyeztetést követően benyújtott bizottsági javaslatra,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. Az eljárás megindítása
(1)
2005. március 31-én a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (2) (értesítés eljárás megindításáról) útján bejelentette a Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából származó, egyes varrat nélküli vas- és acélcsövek (bővített termékkör) behozatalával kapcsolatos dömpingellenes eljárás megindítását és a többek között Oroszországból és Romániából, valamint Horvátországból és Ukrajnából származó varrat nélküli vas- és ötvözetlen acélcsövek behozatalára vonatkozó dömpingellenes vámok két időközi felülvizsgálatának megindítását.
(2)
A dömpingellenes eljárás megindítására azt követően került sor, hogy az Európai Unió varrat nélküli csőipari védelmi bizottsága (a továbbiakban: panaszos) 2005. február 14-én panaszt emelt a bővített termékkör teljes közösségi termelésének jelentős arányát, jelen esetben több mint 50 %-át képviselő termelők nevében. A panasz bizonyítékot tartalmazott az említett termék dömpingjére és az abból eredő anyagi kárra vonatkozóan, amelyet elegendőnek ítéltek az eljárás megindításához.
(3)
Az időközi felülvizsgálatokat a Bizottság saját kezdeményezésére indította meg az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerint, hogy lehetővé tegye a 2320/97/EK (3) és 348/2000/EK (4) tanácsi rendelettel az eredeti termékkör többek között Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából érkező behozatalára vonatkozóan hozott végleges dömpingellenes intézkedések (a továbbiakban: végleges intézkedések) szükséges módosítását vagy hatályon kívül helyezését. Amennyiben olyan döntés születik, hogy a bővített termékkörre vonatkozóan intézkedéseket kell hozni, a változtatásra és hatályon kívül helyezésre abból a tényből eredően lehet szükség, hogy a 2320/97/EK és 348/2000/EK tanácsi rendelettel hozott intézkedésekkel érintett termékek a bővített termékkörbe tartoznak.
1.2. Az eredeti termékkörre vonatkozó hatályos intézkedések
(4)
A 2320/97/EK rendelet dömpingellenes vámokat vetett ki az eredeti termékkör többek között Romániából és Oroszországból érkező behozatalára. A Bizottság 97/790/EK (5) és a 2000/70/EK (6) határozat értelmében többek között romániai és oroszországi exportőröktől fogadtak el kötelezettségvállalásokat. Az 1322/2004/EK tanácsi rendelet (7) értelmében az a döntés született, hogy a Romániából és Oroszországból származó eredeti termékkör behozatalára vonatkozó hatályos intézkedések alkalmazására többé nem kerül sor óvatosságból, egyes közösségi termelők múltbeli versenyellenes magatartása miatt (lásd az említett rendelet (9) és azt követő preambulumbekezdését). Az említett rendelet (20) preambulumbekezdése megerősítette, hogy a 2002 novemberében (8) megindított időközi és intézkedés megszűnésére irányuló felülvizsgálatokat fenn kell tartani, amíg új megállapítások válnak elérhetővé, annak érdekében, hogy a jövőben versenyellenes magatartás által nyilvánvalóan nem befolyásolt adatok alapján lehessen értékelést készíteni.
(5)
Egy, az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban lefolytatott felülvizsgálatot követően a Tanács a 258/2005/EK rendelettel (9) módosította a 348/2000/EK rendelet által bevezetett végleges intézkedéseket, hatályon kívül helyezte az ugyanazon rendelet 2. cikkében előírt vámmentesség lehetőségét, és 38,8 %-os dömpingellenes vámot vetett ki az eredeti termékkör Horvátországból érkező behozatalára, valamint 64,1 %-os dömpingellenes vámot az eredeti termékkör Ukrajnából érkező behozatalára, a Dnepropetrovsk Tube Works-től (DTW) származó behozatal kivételével, amelyre 51,9 %-os dömpingellenes vám vonatkozik.
(6)
A 2005/133/EK határozattal (10) a Bizottság 2005. február 18-i hatállyal kilenchónapos időtartamra a végleges intézkedéseket részlegesen felfüggesztette. A részleges felfüggesztést az 1866/2005/EK tanácsi rendelet (11) további egy évvel meghosszabbította. Ezért a 348/2000/EK tanácsi rendelettel megállapított vámok hatályosak, azaz 23 % Horvátország és 38,5 % Ukrajna esetében.
1.3. Átmeneti intézkedések
(7)
Mivel a vizsgálat egyes szempontjainak további vizsgálata szükséges, továbbá az időközi és az intézkedés megszűnésére irányuló felülvizsgálatokkal való, a fenti 1.2. szakaszban említett kapcsolat miatt, az a döntés született, hogy a vizsgálat átmeneti intézkedések meghozatala nélkül folytatódik.
1.4. Az eljárásban érintett felek
(8)
A Bizottság az eljárás kezdeményezéséről hivatalosan értesítette Horvátország, Románia, Oroszország és Ukrajna exportáló gyártóit, az ismert érintett felhasználókat, szállítókat és szervezeteket, az érintett exportáló országok képviselőit, valamint a panaszos közösségi gyártókat és más ismert közösségi gyártókat. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy álláspontjukat írásban ismertessék, valamint az értesítésben megállapított határidőn belül szóbeli meghallgatást kérjenek.
(9)
Tekintettel a panaszban felsorolt orosz és ukrán exportáló gyártók nagy számára, az érintett termék közösségi importőreinek nagy számára és a panaszt támogató közösségi gyártók nagy számára, a vizsgálat megindításáról szóló értesítés mintavétel alkalmazását irányozta elő a dömping és a kár megállapítása céljából, az alaprendelet 17. cikkével összhangban.
(10)
Annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, s amennyiben igen, elvégezhesse azt, a Bizottság felkéri valamennyi, orosz és ukrán exportáló gyártót, közösségi importőrt és közösségi gyártót, hogy jelentkezzenek a Bizottságnál, és - az eljárás megkezdéséről szóló értesítésben meghatározottak szerint - adjanak alapvető információkat az érintett termékkel kapcsolatban a vizsgálati időszak során (2004. január 1-jétől2004. december 31-ig) elvégzett tevékenységekről.
1.4.1. Exportőrök/gyártók mintavétele
(11)
Az orosz és ukrán exportáló gyártók által benyújtott információk vizsgálata után és az alapján, hogy a társaságok többsége mindkét országban nagy termelői csoportokhoz tartozik, az a döntés született, hogy Oroszország és Ukrajna vonatkozásában nincs szükség mintavételre.
1.4.2. A közösségi gazdasági ágazat és importőrök mintavétele
(12)
A közösségi gyártók tekintetében, az alaprendelet 17. cikkével összhangban, a közösségi gyártók legnagyobb reprezentatív termelési és eladási mennyisége alapján olyan minta került kiválasztásra, amely a rendelkezésre álló időn belül ésszerűen megvizsgálható. A közösségi gyártóktól kapott információk alapján négy különböző tagállamban öt társaságot választottak ki. Az eredetileg a mintavételbe bevont közösségi gyártók egyike később nem működött együtt, így egy másik közösségi gyártóval helyettesítették. A termelési mennyiség tekintetében az öt, mintavételbe bevont társaság a teljes közösségi termelés 49 %-át képviselte. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdésével összhangban az érintett felekkel konzultáltak, és azok nem emeltek kifogást. Ezenkívül felkérték a többi közösségi gyártót, hogy adjanak meg bizonyos általános adatokat a kárelemzéshez. Az importőrökhöz visszaérkezett válaszok kis számára való tekintettel az a döntés született, hogy az importőrök vonatkozásában nincs szükség mintavételre.
1.5. Piacgazdasági elbánásra/Egyéni elbánásra vonatkozó igénybejelentő lapok
(13)
Annak érdekében, hogy az ukrajnai exportáló gyártók számára lehetővé tegyék a piacgazdasági elbánás (a továbbiakban: PGE) vagy egyéni elbírálás (a továbbiakban: EE) igénylését, a Bizottság igénybejelentő lapokat küldött az ismerten érintett ukrajnai exportáló gyártóknak. Az exportáló gyártók három csoportjától és kapcsolt társaságaiktól érkezett olyan piacgazdasági elbánásra vagy egyéni elbánásra irányuló kérelem, amelyek esetében a vizsgálat megállapította, hogy azok nem felelnek meg a piacgazdasági elbánás feltételeinek.
1.6. Kérdőívek
(14)
A Bizottság kérdőíveket küldött minden ismert érintett félnek, és minden más társaságnak, amely az eljárás megindításáról szóló értesítésekben meghatározott határidőn belül jelentkezett. Három román exportáló gyártótól és kapcsolt társaságaiktól, az orosz exportáló gyártók két csoportjától és öt kapcsolt társaságuktól - amelyek közül három a Közösségben található -, valamint az ukrajnai exportáló gyártók három csoportjától és kapcsolt társaságaiktól érkezett válasz. Öt közösségi gyártótól is érkezett válasz a kérdőívekre. Habár hat importőr válaszolt a mintavételi formanyomtatványra, csak három működött együtt azáltal, hogy hiánytalanul kitöltött kérdőívet nyújtott be. Egy másik importőr hozzájárult ahhoz, hogy telephelyén ellenőrző látogatásra kerüljön sor, annak ellenére, hogy nem válaszolt a kérdőívre.
(15)
A Bizottság felkutatott és megvizsgált minden információt, amelyet szükségesnek ítélt a dömping, a keletkező kár és a közösségi érdek meghatározásához. Az alábbi cégek telephelyein folytattunk ellenőrző látogatásokat:
Közösségi termelők
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Olaszország
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Németország
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanyolország
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Franciaország
-
V &M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Németország
Exportáló gyártók Romániában
-
S.C. Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zalau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Exportáló gyártók Oroszországban
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company („Volzhsky”), Volzhsky
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works („Tagmet”), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works („Pervouralszk”), Pervouralszk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant („Cseljabinszk”), Cseljabinszk
Oroszországi kapcsolt társaság
-
CJSC Trade House TMK, Moszkva
Ukrajnai exportáló gyártók
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopol
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopol
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dnyipropetrovszk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dnyipropetrovszk
Kapcsolt kereskedő Ukrajnában
-
az NTRP-hez és a Niko Tube-hoz kapcsolt SPIG Interpipe, Dnyipropetrovszk
Kapcsolt kereskedő Svájcban
-
az NTRP-hez és a Niko Tube-hoz kapcsolt SEPCO S.A., Lugano
Kapcsolt importőrök
-
az Artromhoz kapcsolt Sinara Handel GmbH, Köln
Nem kapcsolt importőrök
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Torun, Lengyelország
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Olaszország
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Olaszország.
1.7. Vizsgálati időszak
(16)
A dömping és a kár kivizsgálása a 2004. január 1. és 2004. december 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak vagy VI) terjedt ki. A kárfelmérés szempontjából lényeges trendek vizsgálata 2001. január 1-jétől a vizsgálati időszak végéig tartott (a továbbiakban: az érintett időszak).
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
2.1. Az érintett termék
(17)
Érintett terméknek minősülnek egyes, legfeljebb 406,4 mm külső átmérőjű, kör keresztmetszetű varrat nélküli vas- és acélcsövek, amelyek szénegyenértéke (Carbon Equivalent Value, CEV) nem haladja meg a 0,86-ot a Nemzetközi Hegesztési Intézet (International Institute of Welding, IIW) képlete és a kémiai elemzés szerint. Az érintett termék jelenleg az ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 és ex 7304 59 93 KN-kód (12) (7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 és 7304599320 TARIC-kód) alá van besorolva.
(18)
Az érintett termék alkalmazása nagyon változatos, használják folyadékok szállításához vezetékként, az építőiparban cölöpként, mechanikus használatra, gázvezetékként, kazáncsőként, és OCTG-csőként fúráshoz, burkoláshoz és csövezéshez az olajiparban.
(19)
A varrat nélküli csöveket különböző formában szállítják a felhasználókhoz. Lehetnek pl. galvanizálva, menetezve, szállíthatják zöld csőként (azaz hőkezelés nélkül), speciális véggel, eltérő átmérővel, méretre vágva vagy nem vágva. A csövekre nincs általánosított szabványméret, ezzel magyarázható, hogy a varrat nélküli csövek zöme miért készül a fogyasztók megrendelése alapján. A varrat nélküli csöveket rendszerint hegesztéssel kapcsolják össze. Egyes esetekben azonban menettel is összekapcsolhatók vagy önmagukban használhatók, bár hegeszthetők maradnak. A vizsgálat kimutatta, hogy valamennyi varrat nélküli cső ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és technikai jellemzőkkel rendelkezik, valamint alapvető felhasználási módjuk is ugyanaz.
(20)
Az eljárás termékkör-meghatározását néhány érdekelt fél vitatta. Egyrészt néhány fél azt állította, hogy a termékleírásban szereplő egyes terméktípusok alapvető kémiai és technikai jellemzői eltérnek egymástól (lásd a (21)-(26) preambulumbekezdést). Másrészt több bejelentésben is kétségbe vonták az összefüggésben álló hegesztési feltételt és a CEV-küszöbértéket, (lásd a (27)-(36) preambulumbekezdést). Az egyik fél azt kérte, hogy az úgynevezett „minősítéssel rendelkező varrat nélküli csöveket” vonják ki a termékkörből (lásd a (37) preambulumbekezdést).
(21)
A termékleírásban szereplő egyes terméktípusok, nevezetesen az OCTG-csövek és gázcsövek a többi varrat nélküli csőtől állítólag eltérő alapvető kémiai és technikai jellemzőkkel rendelkeznek, valamint végső felhasználásuk is eltérő, ezért nem felcserélhetőek egymással.
(22)
Megállapítást nyert, hogy a termék különböző terméktípusokkal rendelkezik. A különböző szegmensekbe tartozó terméktípusokat (beleértve az alsó véget és a felső véget) azonban egyetlen terméknek kell tekinteni, ha nincs határozott választóvonal a különböző szegmensek között, azaz ha átfedés és verseny van a szomszédos szegmensek között. Ebben az eljárásban is ez a helyzet, amit azzal igazoltak, hogy a vizsgálat alá vont ötvözött és ötvözetlen csövek ugyanarra a végső felhasználásra alkalmazhatóak, és az ötvözött és ötvözetlen csövek kategóriáin belül nincs határozott választóvonal.
(23)
Az OCTG- és gázcsövek tekintetében a vizsgálat kimutatta, hogy azok többek között azért rendelkeznek a többi varrat nélküli cső típusával összehasonlítható kémiai jellemzőkkel, mert a 0,86 CEV-küszöbértéken belül vannak. Továbbá egyéb alapvető jellemzőik is megegyeznek a többi terméktípussal, így a külső átmérő és a falvastagság.
(24)
Az OCTG- és gázcsövek végső felhasználását illetően egyes exportáló gyártók azzal érveltek, hogy az OCTG- és gázcsöveket más alkalmazásokra használnák, és nem lennének felcserélhetőek a többi varrat nélküli cső típusával. E tekintetben megállapítást nyert, hogy a jelenleg a 7304 21 00 KN-kód alá sorolt és az építőiparban használt OCTG-csövek egyszerű vége felcserélhető a jelenleg a 7304 39 58 KN-kód alá sorolt egyéb ötvözetlen acélcsövekkel. Ezért legalább részleges átfedés tapasztalható a varrat nélküli csőtípusok különböző végső felhasználása tekintetében.
(25)
A fentiek alapján elutasították azt a panaszt, amely szerint egyrészt az OCTG- és gázcsövek, másrészt az egyéb varrat nélküli csőtípusok nem felcserélhetőek.
(26)
Egy másik exportáló gyártó azt állította, hogy mivel nem kapcsolódik közvetlenül a varrat nélküli csövek kémiai összetételéhez, a CEV nem kémiai jellemzője a terméknek, hanem funkciója. Mivel igaz, hogy a CEV egy képlet eredménye, a képlet közvetlenül kapcsolódik a termék kémiai összetételéhez, és lehetővé teszi a különböző fokú acélok hegeszthetőség szempontjából történő összehasonlítását. A CEV nem kapcsolódik az acél technikai vagy mechanikai jellemzőihez, és csupán annak kémiai összetételétől függ. Ez alapján a CEV a termék kémiai jellemzőjének tekintendő, és a panaszt elutasították.
(27)
A felek egy része azzal érvelt, hogy a hegeszthetőség kritériuma az érintett terméknek egy jelentéktelen tulajdonsága, mivel a termékkörbe tartozó termékek jelentős része (menetes csövek és OCTG-csövek) - állításuk szerint - sosem volt hegesztve. Ezért panaszt tettek arra vonatkozóan, hogy a hegeszthetőség kritériumát használva különböző termékeket minősítettek mesterségesen egy terméknek.
(28)
Elsőként meg kell jegyezni, hogy a hegeszthetőség valóban kémiai és technikai jellemző (mivel az acél kémiai összetételétől függ és meghatározza annak hegeszthetőségét) minden varrat nélküli cső tekintetében. Mivel a varrat nélküli csövek nagy részét hegesztéssel kötik össze, ez a termék meghatározása szempontjából lényeges jellemző. Másrészt, a menetes csövekre és az OCTG-csövekre vonatkozóan, amelyeket rendszerint nem hegesztenek, a vizsgálat kimutatta, hogy azok ennek ellenére hegeszthetők maradnak, ezért szintén rendelkeznek ezzel a kémiai és technikai jellemzővel. Továbbá nem lehet kizárni, hogy a menetes vagy menetessé tehető varrat nélküli csöveket vagy OCTG-csöveket egy egyszerű eltávolítás útján hegeszthető varrat nélküli csővé alakítanák át. Különösen az OCTG-csövek tekintetében bizonyított, hogy ugyanaz a cső két különböző kategóriába (vagy akár KN-kód alá) is besorolható pusztán a végső felhasználása függvényében, pl. az építőiparban vagy az olajfúróiparban való használata alapján. Végül megállapítást nyert, hogy az érintett országokból érkező egyes, OCTG-ként besorolt behozatalok esetében nem került sor az olaj-/gázágazatban való felhasználásra.
(29)
Egy exportőr úgy vélte, az európai szabvány alapján csak egyetlen acélfokozat alkalmazható a menetes csövekhez, és ezek a termékek ezáltal megkülönböztethetők lehetnének a többi varrat nélküli csőtől. A különösen OCTG-csövekre vonatkozó különböző szabványok elemzése azonban megmutatta, hogy nincs olyan egyetlen acélfokozat, amelyet a menetes csövek gyártásához lehet használni.
(30)
A fentiekre figyelemmel, a varrat nélküli csövek hegeszthetősége megfelelő kritériumnak tekinthető a termékkör meghatározásához. Ezért elutasították azt az érvet, amely szerint a termék javasolt meghatározása mesterségesen csoportosítaná a különböző termékeket.
(31)
Egy panasz szerint a CEV-határérték használata nem teszi lehetővé a termékkör meghatározását, mert nem megfelelő kritérium a különböző varrat nélküli csőtípusok hegeszthetőségének megállapítására.
(32)
A vizsgálat kimutatta, hogy a CEV valóban egy olyan mutató, amely egyszerre és közvetlenül kapcsolódik az acél kémiai összetételéhez és hegeszthetőségéhez. A magas CEV nem csak azt jelenti, hogy az acél több szenet és/vagy ötvözetet tartalmaz, hanem arra is utal, hogy az acél kevésbé jól hegeszthető. Másrészt az alacsony CEV-érték azt jelenti, hogy az acél kevésbé gazdag szénben és/vagy ötvözetben, és jobban hegeszthető. Másként fogalmazva, a CEV különböző szintjei különböző hegesztési feltételeket kívánnak meg. Egy 0,86 CEV-szintű acél már különleges hegesztési feltételeket kíván meg, így rendes körülmények között nem hegesztenék. Ezért, mivel a CEV egy hegeszthetőségi mutató, a CEV-határérték lényeges kritériumnak minősül a termékkör meghatározása szempontjából.
(33)
Egy exportáló gyártó azt tette szóvá, hogy a CEV csak egy az acél sok kémiai, technikai és mechanikai jellemzője közül, és ezért önmagában nem használható a termékkör meghatározásához. Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy a CEV alkalmas kritériumnak minősül a termékkör meghatározása szempontjából. Továbbá, amint az a termékmeghatározásból is kitűnik, a CEV nem az egyetlen felhasznált kritérium. Végül, de nem utolsó sorban, a terméktípusok összehasonlítására kidolgozottabb alapon került sor, figyelembe véve a termék különböző jellemzőit (pl. méretek és hőkezelés).
(34)
Néhány érdekelt fél azt állította továbbá, hogy a 0,86 CEV-határértéket önkényesen állapították meg, mivel a jó hegeszthetőség határa alacsonyabb mint 0,86. A 0,86 CEV-érték azonban nem a jó hegeszthetőség fogalmához kötődik. Valójában a panaszos közösségi gazdasági ágazat azzal érvelt, és bizonyította is, hogy ez a maximális CEV-értéket jelenti az olyan ötvözetlen acél esetében, amely az európai szabvány szerint varrat nélküli csövekhez használható.
(35)
Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy mind a CEV használata, mind a megállapított 0,86 határérték egy sor olyan termékre terjed ki, amelyek egyetlen terméknek tekinthetők, jóllehet a meghatározás alól ki vannak zárva, például a rozsdamentes acél vagy golyóscsapágyas csövek, amelyek CEV-értéke magasabb mint 0,86.
(36)
A fentiek alapján, a kérelmező javaslatának megfelelően, az érintett termék meghatározásában a CEV-határértéket megtartották.
(37)
Az egyik közösségi importőr azt panaszolta, hogy az úgynevezett „minősítéssel rendelkező” varrat nélküli cső nem tartozhat a termékkörbe. Ezeket a varrat nélküli csöveket egy, az olasz Munkaügyi Minisztérium által jóváhagyott minősített eljárásnak megfelelően gyártják, és építkezési projekteken használják egységes munkafeladatokra Olaszországban. Megállapítást nyert azonban, hogy az érintett termék minden típusa, beleértve az igazolt varrat nélküli csövet is, ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és technikai jellemzőkkel rendelkezik, és a végső felhasználásuk is azonos. Nem találtak olyan bizonyítékot, amely arra utalt volna, hogy ezek a minősítéssel rendelkező csövek eltérő termékek lennének és ezért ki kellene vonni őket az intézkedések hatálya alól (a társaság sem nyújtott be ilyen bizonyítékot). Ezért ezt a panaszt elutasították.
(38)
A fentiek alapján arra a következtetésre jutottak, hogy minden varrat nélküli cső - az esetleg eltérő terméktípusok ellenére - egy terméket alkot ezen eljárás alkalmazásában, mert ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és technikai jellemzőkkel és ugyanazzal az alapvető felhasználással rendelkezik.
2.2. A hasonló termék
(39)
A Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából a Közösségbe exportált termék, az ezen országok belföldi piacán gyártott és értékesített termék és a Közösségben közösségi gyártók által gyártott és értékesített termékek tekintetében megállapítást nyert, hogy ugyanazokkal az alapvető fizikai, technikai és kémiai jellemzőkkel és ugyanazzal a felhasználással rendelkeznek, ezért az alaprendelet 1. cikke (4) bekezdésének értelmében hasonló terméknek minősülnek.
3. DÖMPING
3.1. Általános módszer
(40)
Az alábbiakban meghatározásra kerülő általános módszert alkalmazták minden együttműködő exportáló gyártó esetében Horvátországban, Romániában, Oroszországban, valamint azon együttműködő ukrán exportáló gyártók esetében, akik piacgazdasági elbánásban részesültek. A dömpinggel kapcsolatos megállapítások alábbi bemutatása az egyes érintett országokra ezért csak az egyes exportáló országok sajátos vonásait ismerteti.
3.1.1. Rendes érték
(41)
Az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésével összhangban először az egyes együttműködő exportáló gyártókra vonatkozóan vizsgálták meg, hogy az érintett termék tekintetében reprezentatívak-e hazai eladásaik, vagyis hogy az ilyen eladások összmennyisége elérte-e a gyártó által a Közösségben exportként eladott összes mennyiség legalább 5 %-át. A Bizottság ezt követően azonosította az összességében reprezentatív hazai eladásokkal rendelkező vállalatok által a hazai piacon értékesített érintett termék típusait, amelyek a Közösségbe irányuló export során értékesített típusokkal azonosak vagy azokhoz közvetlenül hasonlóak voltak.
(42)
Az exportáló gyártók által a belföldi piacon értékesített valamennyi típusnál, amelyet közvetlenül össze lehetett hasonlítani az érintett termék típusára vonatkozó, Közösségbe irányuló exportértékesítéssel, felmérték, hogy az alaprendelet 2. cikkének (2) bekezdésével összhangban az adott típus belföldi értékesítése reprezentatívnak tekinthető-e. Az érintett termék adott típusának belföldi értékesítését akkor tekintették reprezentatívnak, ha az adott terméktípus belföldi összértékesítésének mennyisége a vizsgálati időszak során a Közösségbe exportált összehasonlítható terméktípus teljes értékesítési mennyiségének legalább 5 %-át képviselte.
(43)
Ezt követően a belföldi piacon a független fogyasztók számára történő jövedelmező értékesítés arányának meghatározásával az érintett terméktípusnál azt is megvizsgálták, hogy a reprezentatív mennyiségben történő belföldi értékesítése a rendes kereskedelmi forgalomban valósult-e meg, az alaprendelet 2. cikke (4) bekezdésének megfelelően.
(44)
Olyan esetekben, ahol a számított előállítási költséggel megegyező vagy azt meghaladó nettó eladási áron értékesített terméktípus értékesítési mennyisége az ugyanazon típus értékesítési mennyiségének legalább 80 %-át tette ki, és ahol annak a típusnak a súlyozott átlagára megegyezett az előállítási költséggel vagy magasabb volt annál, a rendes érték a tényleges belföldi áron alapult, amely a vizsgálati időszak alatti, összes belföldi értékesítés súlyozott átlagáraként került kiszámításra, függetlenül attól, hogy ezek az értékesítések nyereségesek voltak-e vagy sem. Olyan esetekben, ahol egy terméktípus nyereséges értékesítése kevesebb volt, mint a típus teljes értékesítési mennyiségének 80 %-a, vagy ahol a típus súlyozott átlagára az előállítási költség alatt volt, a rendes érték a tényleges belföldi áron alapult, ami csak a típus nyereséges értékesítésének súlyozott átlagaként került kiszámításra, feltéve, hogy ezek az értékesítések a típus teljes értékesítési mennyiségének legalább 10 %-át képviselték. Azokban az esetekben, ahol bármely terméktípus nyereséges értékesítése a típus teljes értékesítési mennyiségének kevesebb mint 10 %-át képviselte, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az a konkrét típus a belföldi áron nem elegendő mennyiségben került értékesítésre ahhoz, hogy a rendes érték meghatározásának alapját képezze.
(45)
Amennyiben egy exportáló gyártó által eladott terméktípus belföldi ára nem használható fel a rendes érték megállapításához, más módszert kell alkalmazni. E tekintetben a Bizottság számtanilag képzett rendes értéket alkalmazott. Az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban a rendes érték úgy került kialakításra, hogy az exportált típusok szükség esetén kiigazított gyártási költsége kiegészült egy ésszerű értékesítési, általános és adminisztratív költséggel („SG&A”) és egy ésszerű haszonkulccsal. Az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdése szerint az eladási, általános és adminisztratív költségek, valamint a nyereség aránya a rendes kereskedelmi forgalomban a hasonló termék értékesítésének az átlagos eladási, általános és adminisztratív költségein és haszonkulcsán alapult.
3.1.2. Exportár
(46)
Minden olyan esetben, amikor az érintett termék független közösségi fogyasztó részére került exportálásra, az exportárat az alaprendelet 2. cikke (8) bekezdésének megfelelően, azaz a ténylegesen megfizetett vagy megfizetendő exportárak alapján határozták meg.
(47)
Amikor az exporteladás kapcsolt importőrökön keresztül történt, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésének megfelelően számtani képzéssel határozták meg, azon ár alapján, amelyen az importált termékek elsőként viszonteladásra kerülnek egy független vevő részére, megfelelően kiigazítva azt a behozatal és a viszonteladás között felmerülő minden költség, valamint az eladási, általános és adminisztratív költségek és a haszon ésszerű kulcsa szerint. E tekintetben a kapcsolt importőrök saját eladási, általános és adminisztratív költségeit alkalmazták. A haszonkulcsot az együttműködő nem kapcsolt importőröktől kapott információk alapján határozták meg.
3.1.3. Összehasonlítás
(48)
A normálértéket és az exportárakat gyártelepi alapon hasonlították össze. A tisztességes összehasonlítás érdekében az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazítások formájában figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát érintő tényezők eltéréseit. Megfelelő kiigazításokat tettek minden olyan esetben, ahol ez ésszerűnek, pontosnak és ellenőrzött tény által alátámasztottnak tűnt.
3.1.4. Dömpingkülönbözet a vizsgált társaságok esetében
(49)
Az alaprendelet 2. cikke (11) és (12) bekezdésének megfelelően minden egyes exportáló gyártó esetében a rendes érték súlyozott átlagát az exportár súlyozott átlagával hasonlították össze.
(50)
Azon exportáló gyártók esetében, akikről kiderült, hogy kapcsolt társaságok, súlyozott átlag dömpingkülönbözetet számítottak a Bizottság kapcsolt exportáló gyártókra alkalmazott szokásos gyakorlatával összhangban.
3.1.5. Maradvány dömpingkülönbözet
(51)
Az nem együttműködő társaságok esetében a rendelkezésre álló tények alapján egy maradvány dömpingkülönbözetet határoztak meg, az alaprendelet 18. cikkével összhangban.
3.2. Horvátország
3.2.1. Nem együttműködő horvát exportőr
(52)
Az egyetlen horvátországi gyártót, a Mechel Željezara Ltd.-t, 2004 őszén felszámolták. Helyette Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (a továbbiakban: VCS) néven egy új jogalanyt alapított a Horvát Privatizációs Alapítvány, a horvátországi privatizációs folyamatért felelős kormányzati intézmény.
(53)
A VCS arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem tud a jelen vizsgálatban együttműködni, mivel jogelődje hivatalosan megszűnt, és a varrat nélküli csövek gyártása 2004 júliusában megszűnt. A társaságnak, állítása szerint, nem volt arra felhatalmazása, hogy az előző tulajdonos kereskedelmi, könyvviteli vagy termelési adatait nyilvánosságra hozza. Ezért, mivel a társaság saját adatai alapján nem lehetett megállapítani a dömpingkülönbözetet, azt a rendelkezésre álló tények alapján számították ki, az alaprendelet 18. cikkével összhangban.
(54)
A benyújtott információkból kitűnik, hogy a VCS 2005 júniusától folytatta a varrat nélküli csövek gyártását. A társaság az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban időközi felülvizsgálat iránti kérelmet nyújthat be.
3.2.2. Rendes érték
(55)
Egyéb információ hiányában a rendes értéket a rendelkezésre álló tények, azaz a panaszban szereplő információ alapján számították ki.
3.2.3. Exportár
(56)
Az exportárat a VI-ra vonatkozó Eurostat-adatok alapján számították ki.
3.2.4. Összehasonlítás
(57)
Az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdése szerint kiigazították az exportárat a fuvarozási és biztosítási költségek, valamint a jutalékok tekintetében, a panaszban szereplő információk alapján.
3.2.5. Dömpingkülönbözet
(58)
A dömpingkülönbözet a vám megfizetése előtti CIF közösségi határparitásos ár százalékában kifejezve a következő:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Mivel a VCS az érintett termék egyetlen gyártója Horvátországban, a maradvány dömpingkülönbözetet ugyanazon a szinten határozták meg.
3.3. Románia
(60)
Három exportáló gyártótól érkezett válasz a kérdőívekre, akik közül kettő kapcsolatban állt az érintett termék közösségi importőreivel.
3.3.1. Rendes érték
(61)
A hasonló termék belföldi értékesítésének teljes mennyisége mindhárom exportáló gyártó esetében, a (41) preambulumbekezdésben meghatározottaknak megfelelően reprezentatív volt. A terméktípusok többsége esetében a rendes érték a független romániai fogyasztók által a rendes kereskedelmi forgalomban fizetett vagy fizetendő áron alapult. Egyes terméktípusok esetében azonban a belföldi értékesítés nem volt elegendő ahhoz, hogy reprezentatívnak minősüljön, vagy nem a rendes kereskedelmi forgalomban zajlott, ezért a rendes érték a (45) preambulumbekezdésben írtaknak megfelelően került kialakításra.
3.3.2. Exportár
(62)
A vizsgálati időszak folyamán az egyik exportáló gyártó Közösségbe irányuló export értékesítésének nagy része két kapcsolt importőrhöz irányult. Ezért az exportár a (46) preambulumbekezdésben írtaknak megfelelően került kialakításra.
(63)
Ez az exportőr vitatta a Bizottság által készített számítást és úgy érvelt, hogy az alkalmazott haszonkulcs túl magas volt. Az exportőr azt állította, hogy a három együttműködő nem kapcsolt közösségi importőr által szolgáltatott számok alapján számított átlagos haszonkulcs nem volt reprezentatív, mivel a szóban forgó exportőr sosem adott el terméket ezeknek a társaságoknak. Úgy érvelt továbbá, hogy az említett három társaság mind nagyobb, mint az az importőr, amelynek termékeit eladta, a legutóbbi vizsgálatban alacsonyabb haszonkulcsot alkalmaztak, és a két kapcsolt importőr tényleges haszna alacsonyabb volt, mint a Bizottság által alkalmazott átlagos haszonráta.
(64)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy ahol indokolt, az intézmények egységes gyakorlata az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésében előírt kiigazításokhoz a nem kapcsolt importőrök átlagos súlyozott hasznának alkalmazása. Az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerinti ésszerű haszonrés meghatározásában nincs jelentősége annak, hogy az exportőr ténylegesen eladta-e termékeit ezeknek a társaságoknak. Továbbá nem nyújtottak be arra vonatkozó bizonyítékot, hogy az importőrök mérete hogyan befolyásolná profitrátájukat. Végül az exportőrök és kapcsolt importőreik közötti kapcsolatnak következtében a kapcsolt importőrök haszna ebben az összefüggésben nem alkalmazható alapként vagy referenciaként, mert a kapcsolt importőr hasznának mértéke a kapcsolatban lévő felek közötti átutalási ártól függ. Így ezek igényét elutasították.
(65)
A másik közösségi exportáló gyártó export értékesítéseinek jelentős része két társasághoz irányult, az egyik az exportőrrel kapcsolatban állt, a másik pedig a vizsgálati időszak egy része folyamán állt vele kapcsolatban. Utóbbi nem működött együtt a vizsgálatban, így a független közösségi fogyasztók számára történt viszonteladásainak árát nem közölte a Bizottsággal. Az exportőrrel a vizsgálati időszak egy része folyamán kapcsolatban álló importőrhöz kapcsolódó ügyletek esetében csak azok az exportárak álltak rendelkezésre, amelyekről az exportőr és kapcsolt importőre megállapodott. Megállapítást nyert, hogy azok az árak megegyeztek az egymástól független felek közötti árakkal. Sőt amikor az árak tekintetében összehasonlították azt az időszakot, amikor a két társaság kapcsolatban állt egymással, azzal az időszakkal, amikor már nem álltak kapcsolatban, kiderült, hogy nincs jelentős különbség a felszámított egységárak között. Összehasonlították továbbá a kapcsolt importőrnek felszámított árakat a nem kapcsolt közösségi fogyasztóknak felszámított árakkal, és megállapították, hogy azok megegyeznek. Az említett ügyletek tekintetében így az exportár a román exportáló gyártónak a kapcsolt kereskedelmi társaságai felé történt értékesítéseinél felszámolt eladási áron alapult.
(66)
A vizsgálatban együttműködő másik kapcsolt társasághoz fűződő ügyletek tekintetében megállapítást nyert, hogy a kapcsolt társaság további átalakításokat végzett az érintett terméken, mielőtt viszonteladta azokat a Közösségben. Ebben az esetben az érintett termék független közösségi fogyasztó számára történt viszonteladására vonatkozóan nem lehetett viszonteladási árat meghatározni. Megfelelő bizonyítékot találtak azonban arra vonatkozóan, hogy a román exportáló gyártó közösségi kapcsolt társasága közötti ügyleti ár egyenlőnek minősíthető a független felek közötti árral, amennyiben az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése d) pontjának i. alpontja szerint az eredetiberendezés-gyártói (OEM) eladásokban a kereskedelmi szintekhez kiigazításokat tettek. Összehasonlították a kapcsolt importőr és a nem kapcsolt importőrök esetében valamennyi modell vonatkozásában felszámított árakat. Ezért az exportár az ügyleti áron alapult.
(67)
A vizsgálat kimutatta, hogy a harmadik exportáló gyártó exportértékesítései közvetlenül a nem kapcsolt közösségi fogyasztókhoz irányultak. Ezért az exportárat az első független közösségi fogyasztó számára történt értékesítéskor az érintett termék után ténylegesen fizetett vagy fizetendő exportár alapján állapították meg, a (46) preambulumbekezdésben írtak szerint.
(68)
Ez az exportáló gyártó kérte, hogy az érintett termék közösségi értékesítésének egy részét zárják ki a dömpingszámításból, mert a varrat nélküli csövek egyes modelljeinek gyártását a vizsgálati időszak bizonyos pontján megszüntették. A fentiekben kifejtetteknek megfelelően azonban az az intézmények gyakorlata, hogy az átlagos súlyozott exportárban rendszerint figyelembe veszik az érintett termék nem kapcsolt felek számára történő valamennyi értékesítését. Azt is meg kell jegyezni, az érintett termék ezen típusainak értékesítésére a vizsgálati időszak folyamán került sor, jelentős mennyiségben, és emellett megállapítást nyert, hogy a varrat nélküli csövek e típusainak gyártásához szükséges gépeket nem szerelték szét, és a jövőben újra lehet indítani a gyártást. A fentiekre tekintettel a panaszt elutasították.
3.3.3. Összehasonlítás
(69)
Az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban szükség esetén kiigazításokat tettek a mennyiségi különbségek, a fuvarozási, biztosítási, árumozgatási, rakodási és járulékos költségek, hitelköltségek, a jutalékok és a kereskedelmi szint különbségei utáni árengedmények tekintetében.
(70)
Egy exportáló gyártó a kereskedelmi szintek különbségei miatti kiigazításokat követelt az állítólagosan a belföldi értékesítés során és nem export értékesítés során keletkezett logisztikai extraköltségek után, valamint mennyiségi különbségek után. Az exportőr azonban bizonyítékokkal nem támasztotta alá igényét, és a vizsgálat egyéb úton sem igazolta, hogy ezek az igények megalapozottak. Ezért azokat el kellett utasítani. A mennyiségi különbségek miatti igényt részben elutasították, amennyiben az igényelt összeget a helyszínen gyűjtött bizonyítékokkal és az exportáló gyártó által a kérdőívre adott válaszokból származó információkkal nem lehetett igazolni.
(71)
Egy másik exportáló gyártó az inflációból, a pénznemek átváltásából, a kereskedelmi szintből adódó különbségek és a közvetett értékesítési költségekben jelentkező különbségek után követelt kiigazítást.
(72)
Az infláció miatti kiigazítás iránti igény tekintetében meg kell jegyezni, hogy Romániában az inflációs ráta 10,8 % volt a vizsgálati időszak folyamán, mely messze elmarad a hiperinflációs szinttől. Mivel nem nyert megállapítást, hogy ez az árak összehasonlíthatóságát érintette volna, az igényt elutasították. Az exportőr kifogásolta ezt a következtetést, és megújította támogatás iránti igényét. Azonban nem nyújtott be olyan új érveket, bizonyítékokat, amelyek megcáfolták volna az előző következtetést, így az igény elutasítása megerősítést nyert. Azt is meg kell jegyezni, hogy az előirányzott negyedéves becslés lehetőségét az exportőr elvetette.
(73)
A pénznemek átváltása tekintetében az exportáló gyártó azt igényelte, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése j) pontjának rendelkezései alapján 60 napot kell biztosítani az árfolyammozgások figyelembevételére. Megállapították, hogy ezt a rendelkezést ebben az esetben nem lehet alkalmazni, mert bizonyítékot találtak arra, hogy a vizsgálati időszak folyamán az adott fizetőeszköz vonatkozásában nem volt tartós árfolyammozgás, csak kisebb ingadozások. Ezért ezt az igényt el kellett utasítani, és a pénznemek átváltásánál minden esetben a számla keltének a napját vették alapul, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdése j) pontjának megfelelően.
(74)
A kereskedelmi szintek eltérései miatti igény tekintetében a vizsgálat kimutatta, hogy a fogyasztók egyes kategóriái esetében, akikre vonatkozóan az igényt megfogalmazták, a funkciókban és az árakban konzisztens és világos eltérések léteztek az exportáló gyártó által igényelt szinten. Az igényt ezért elfogadták a fogyasztók azon kategóriái tekintetében, amelyek esetében az eltéréseket bizonyítani lehetett, és csak részben fogadták el a fogyasztók egyéb kategóriái tekintetében, amelyek esetében az eltérést alacsonyabbnak találták, mint ahogy az exportáló gyártó állította. Utóbbi esetben a kiigazítás kiszámítását az exportáló gyártó telephelyein gyűjtött bizonyítékokra alapozták.
(75)
A közvetlen értékesítési költségekben jelentkező különbségek miatti igény esetében megállapították, hogy az szükségtelen a kereskedelmi szintek eltérései után nyújtott kiigazítások miatt, és ezért elutasították.
(76)
Az exportőröktől érkezett észrevételek alapján kijavítottak továbbá néhány elírási hibát, és a dömpingkülönbözeteket megfelelően újraszámították.
3.3.4. Dömpingkülönbözet
(77)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása kimutatta a dömpinget. A dömpingkülönbözetek a vám megfizetése előtti CIF közösségi határparitásos ár százalékában kifejezve a következők:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
S.C. Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Mivel az együttműködés magas szintű volt (a Romániából származó érintett termék közösségi exportjának több mint 80 %-a) és nem volt ok azt feltételezni, hogy bármely exportáló gyártó szándékosan tartózkodna az együttműködéstől, a valamennyi romániai exportőrre alkalmazandó maradvány dömpingkülönbözetet ugyanazon a szinten állapították meg, mint az együttműködő exportáló gyártó, az S.C.T.M.K. Artrom S.A. esetében, nevezetesen 17,8 %-on.
3.4. Oroszország
(79)
A kérdőívekre az exportáló gyártók két csoportjától érkezett válasz, az egyik csoport négy gyártóból és öt kapcsolt társaságból áll (TMK-csoport), míg a másik két gyártóból (Pervouralszk és Cseljabinszk).
3.4.1. A nem együttműködő TMK-csoport
(80)
A négy gyártó és az öt kapcsolt társaság által a kérdőívekre adott válaszok nagy mértékben hiányosak és ellentmondásosak voltak, és két kapcsolt társaság kivételével egy válasz sem érkezett meg a kérdőív kitöltésére megadott határidőig.
(81)
A négy gyártóból kettőnél, valamint egy kapcsolt társaságnál helyszíni ellenőrző látogatást folytattak le Oroszországban, de ezek a kérdőívekre adott válaszok további hibáit tárták fel. A két felkeresett gyártó esetében nem lehetett megbízható rendes értéket és exportárat meghatározni, mert mind a belföldi, mint az export értékesítési listák nagy mértékben hiányosak voltak; az értékek és mennyiségek nem egyeztek meg a számlákkal, a termék-ellenőrzési számokról (PCN) kiderült, hogy hibásak. Nem lehetett továbbá a gyártási költségekre vonatkozó megbízható adatokhoz sem hozzájutni.
(82)
Tekintettel a két meglátogatott gyártó teljességgel elégtelen együttműködésére, a csoport két másik gyártójának a kérdőívre adott rendkívül hiányos válaszaira, különösen arra a tényre, hogy az egyik gyártó egyáltalán nem nyújtott be értékesítési listát, valamint arra a tényre, hogy a Bizottság hiánypótlásra felszólító leveleire egy válasz sem érkezett be a megadott határidőre, úgy határoztak, hogy nem folytatnak le ellenőrző látogatást a csoport másik két gyártójánál.
(83)
A három kapcsolt importőr közül csak kettő adott átfogó/kimerítő választ a kérdőívre, melyből csak az egyik volt ellenőrizhető, mert a másik kapcsolt importőr viszonteladási listája nagy mértékben hiányos volt. Ezért a kapcsolt importőrök is csak részben működtek együtt, és valójában csak nagyon alacsony szinten.
(84)
A TMK-csoport panaszában kifejtette, hogy a PCN választása miatt nem tudtak megfelelően együttműködni, mivel az véleményük szerint a négy gyártó igen széles termékskálája miatt nem megfelelő. Meg kell jegyezni azonban, hogy az érintett terméknek a javasolt PCN-rendszerbe való besorolása egyetlen közösségi gyártónak vagy egyéb exportáló gyártóknak sem okozott nehézséget, akik közül néhányan szintén nagy választékban gyártanak varrat nélküli csöveket. A panaszt ezért elutasították.
(85)
A fentiek fényében úgy vélték, hogy a TMK-csoport dömpingkülönbözetét nem lehet a saját adataik alapján megállapítani. A dömpingkülönbözetet ezért az alaprendelet 18. cikkével összhangban, a rendelkezésre álló tények alapján állapították meg.
3.4.1.1. Rendes érték
(86)
Ebben az esetben megállapították, hogy a Pervouralszk és Cseljabinszk esetében meghatározott, rendes értékre vonatkozó információ jelentené a rendelkezésre álló legmegfelelőbb tényeket, az alaprendelet 18. cikkének megfelelően. Úgy tűnik, ez az információ tükrözi legjobban az orosz piacon kialakult helyzetet.
(87)
Az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése szerint a panaszban a gyártási költség kiszámításához használt gázárat ugyanúgy kiigazították a két együttműködő gyártó esetében, ahogy a (94)-(99) preambulumbekezdésben szerepel, hogy tükrözze a vizsgálati időszak alatti piaci gázárakat.
3.4.1.2. Exportár
(88)
Az exportárat az Eurostat adatai alapján számították ki a vizsgálati időszakra, csökkentve azokkal a mennyiségekkel és értékekkel, amelyeket az alábbi (91) preambulumbekezdésben felsorolt két együttműködő termelőtől kaptak.
3.4.1.3. Összehasonlítás
(89)
Az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdése szerint kiigazították az exportárat a fuvarozási és biztosítási költségek, valamint a jutalékok tekintetében, a panaszban szereplő információk alapján.
3.4.1.4. Dömpingkülönbözet
(90)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása kimutatta a dömpinget. A dömpingkülönbözet a vámfizetés nélküli, közösségi határparitáson számított CIF-importár százalékában kifejezve a következő:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company, és Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralszk és Cseljabinszk
(91)
A Cseljabinszk és a Pervouralszk külön jogalanyok voltak a vizsgálati időszak során, de 2004 végén összekapcsolódtak, mivel a Cseljabinszk birtokolja a Pervouralszk részvényeinek többségét és közvetlenül ellenőrzi a társaságot. Ezért a csoportra csak egy vámot kell kivetni.
3.4.2.1. Rendes érték
(92)
Mindkét exportáló gyártó esetében a termék belföldi értékesítése reprezentatív volt a (41) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően. A (42)-(45) preambulumbekezdésben leírt módszerrel összhangban rendes értéket határoztak meg az exportált terméktípus, minden értékesítés eladási ára, a kizárólag nyereséges értékesítések eladási ára, vagy a számtanilag képzett rendes érték alapján.
(93)
Megállapították, hogy a társaság költségmegoszlása egyes egyedi terméktípusok esetében nem tükrözi sem a belföldi értékesítési árak nagy eltéréseit, sem a fontos költségtényezőket. Így azt megbízhatatlannak kellett minősíteni. Ezért a rendelkezésre álló tényeket használták, az alaprendelet 18. cikkének megfelelően. Ebben az esetben az egész csoport számára az érintett termék valamennyi értékesítése alapján kellett nyereséget számítani, amelyet később a rendes érték meghatározásához használtak fel.
(94)
A gyártási költségek, és különösen az energia-költségek tekintetében a vizsgálat alatt megállapították, hogy a két társaság által az elektromos áramért fizetett összegek megfelelően tükrözik a megvásárolt áram tényleges termelési költségeit. Ebben az esetben ezt az a tény igazolta, hogy a villamosenergia-árak megegyeztek a nemzetközi piac áraival, az olyan országokkal összehasonlítva, mint Norvégia és Kanada, amelyek szintén a hidroelektromosságra támaszkodnak. Ugyanez nem mondható el azonban a gázárakról. Megállapítást nyert, hogy a két társaság által fizetett gázárak nem tükrözik megfelelően a gázköltségeket.
(95)
Az orosz gázszolgáltató, az OAO Gazprom 2004. évre vonatkozó éves jelentésében talált adatok alapján megállapították, hogy a két orosz gyártó által fizetett belföldi gázár sokkal alacsonyabb, mint az Oroszországból Kelet- és Nyugat-Európába irányuló gázkivitel átlagos exportára. Ugyanez a jelentés így fogalmaz: „A Gazprom-csoport a Szövetségi Tarifaszolgálat által szabályozott áron köteles szállítani a földgázt az orosz fogyasztók számára. Mostantól ezek az árak alacsonyabbak, mint a nemzetközi földgázárak.”, továbbá: „Az OAO Gazprom az Orosz Föderációval együtt sokat tesz a szabályozott nagykereskedelmi gázárak optimalizálása érdekében”. Ezenkívül a két orosz gyártó által fizetett gázár jelentősen alacsonyabb volt a román és a közösségi gyártók által fizetett gázárnál.
(96)
A fentiek fényében úgy vélték, hogy a varrat nélküli csöveket előállító két orosz gyártó által a vizsgálati időszakban fizetett gázárak nem tükrözhetik megfelelően a gáz termelésével és forgalmazásával együtt járó költségeket.
(97)
Ezért az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének megfelelően a két orosz exportáló gyártó gázköltségeit kiigazították a Nyugat-Európába exportált gáz szállítási költségekkel és jövedéki adóval csökkentett ára alapján, hogy tükrözzék a gáz piaci árát a vizsgálati időszak során.
(98)
Mindkét gyártó úgy érvelt, hogy számviteli nyilvántartásuk megfelelően tükrözi a gázköltségeket és egy, az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése szerinti kiigazítás nem indokolt. E tekintetben az nem vitatott, hogy a társaságok szabályosan könyvelték el a gázszolgáltatójuknak fizetett tételeket. A kiigazítást azonban az a tény indokolja, hogy a megvett gáz ára nem tükrözi megfelelően a gáz termelési és forgalmazási költségeit.
(99)
A két gyártó kifogásolta továbbá, hogy nem nyert bizonyítást, hogy a Gazprom által az ipari fogyasztók számára felszámított árak a költségmegtérülési szint alatt maradtak. Számos nyilvánosan elérhető forrás azonban a Bizottság véleményét erősíti, köztük „Az Orosz Föderáció gazdasági szemléje, 2004” című beszámoló (The Economic Survey of the Russian Federation, 2004), amelyet az OECD 2004 júliusában tett közzé.
3.4.2.2. Exportár
(100)
Minden közösségi exportértékesítés közvetlenül a független fogyasztó felé irányult, ezért az exportár a (46) preambulumbekezdésben írottak szerint került megállapításra.
3.4.2.3. Összehasonlítás
(101)
Az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazításra került sor a fuvarozási, anyagmozgatási, rakodási és járulékos költségek, a csomagolás és jutalékok tekintetében.
3.4.2.4. Dömpingkülönbözet
(102)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása kimutatta a dömpinget. A dömpingkülönbözet a vámfizetés nélküli, közösségi határparitáson számított CIF-importár százalékában kifejezve a következő:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant és Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. A dömpingre vonatkozó következtetés Oroszország esetében
(103)
Mivel a (78) preambulumbekezdésben említett társaságok az Oroszországból a Közösségbe érkező valamennyi exportértékesítést képviselik, a maradvány dömpingkülönbözetet ugyanazon a szinten állapították meg, mint az exportáló gyártók nem együttműködő csoportja számára, azaz 35,8 %-on.
3.5. Ukrajna
3.5.1. Piacgazdasági elbánás
(104)
E vizsgálat megkezdésekor az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontját kellett alkalmazni Ukrajnára. Ez a cikk kimondta, hogy az Ukrajnából származó importot érintő, dömpingellenes vizsgálatban az az eljárás, hogy a rendes értéket az említett cikk (1)-(6) bekezdésével összhangban határozzák meg azon termelőkre vonatkozóan, amelyekről megállapították, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott feltételeknek megfelelnek.
(105)
Röviden és csak a hivatkozás megkönnyítése érdekében, ezek a feltételek, amelyek teljesítését a kérelmező társaságoknak igazolniuk kell, az alábbiakban kerülnek összefoglalásra:
-
az üzleti döntések a piac jelenségeihez igazodnak, jelentősebb állami beavatkozás nélkül, az árak pedig a piaci értéket tükrözik;
-
a vállalat egyetlenegy átlátható könyvelést vezet, amelyet a nemzetközi számviteli szabályoknak (IAS) megfelelően független könyvvizsgálat alá vetnek, és amelyet minden területen alkalmaznak;
-
a korábbi, nem piacgazdasági rendszerből nem maradtak fenn jelentős torzulások;
-
a csődjogi és tulajdonjogi szabályok stabilitást és jogbiztonságot biztosítanak;
-
a valutaátváltás piaci árfolyamon történik.
(106)
Az ukrajnai exportáló gyártók három csoportja kérvényezte a piacgazdasági elbánást az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja szerint, és visszaküldte az exportáló gyártóknak szóló piacgazdasági elbánásra vonatkozó igénybejelentő lapokat.
(107)
A Bizottság ezen társaságok telephelyein megvizsgált és ellenőrzött minden szükséges információt, amelyet a piacgazdasági elbánásra irányuló igénylésükben benyújtottak.
(108)
A vizsgálat kimutatta, hogy az ukrajnai exportáló gyártók három fent említett csoportja teljesítette valamennyi szükséges feltételt, ezért számukra megadták a piacgazdasági elbánást.
(109)
A közösségi gazdasági ágazat lehetőséget kapott arra, hogy előadja észrevételeit, és azt kifogásolta, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában meghatározott öt kritérium közül többet nem teljesített minden exportáló gyártó. Konkrétabban, a közösségi gazdasági ágazat így érvelt: i. az állam visszaveheti az ellenőrzést a privatizált exportáló gyártók némelyike fölött; ii. az állam beavatkozott napi döntéseikbe; iii. az Ukrajnában a vizsgálati időszak során a munkával, a csőddel és a vagyonnal kapcsolatos hatályos törvények és rendelkezések nem garantálták a megfelelő piacgazdasági feltételeket; és iv. állami beavatkozásra került sor az export értékesítési árakkal és a ráfordítás költségeivel kapcsolatban. A közösségi gazdasági ágazat észrevételeit kellőképpen figyelembe vették.
(110)
Ezek az észrevételek azonban nem szolgáltattak megfelelő bizonyítékot arra, hogy ne teljesült volna azon öt kritérium bármelyike, amelyek alapján az ukrajnai exportáló gyártók piacgazdasági elbánás iránti igényét elemezték, az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja szerint, amint az fentebb már kifejtésre került. Valójában, a vizsgálat kimutatta, hogy nem történt jelentős állami beavatkozás a társaságok üzleti döntéseinek vonatkozásában.
(111)
E tekintetben emlékeztetni lehet arra, hogy a Bizottság gyakorlata szerint a részleges állami tulajdon nem elégséges ok annak mérlegelésére, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja szerinti kritérium ne teljesült volna.
(112)
Az is megállapítást nyert, hogy a fő ráfordítások költségei a piaci értéket tükrözték.
(113)
A gáz- és villamosenergia-árak tekintetében megállapították, hogy azok összhangban voltak az átlagos ukrajnai árakkal, habár alacsonyabb szinten voltak, mint az európai vagy egyéb piacokon tapasztalható árak. Azonban ezt nem tartották megfelelő oknak ahhoz, hogy az 1. kritériumnak való megfelelést mérlegeljék, mivel a gáz és a villamosenergia a varrat nélküli csövek gyártási költségeinek csak viszonylag kis részét képviseli és mivel ezeket az árakat - amennyiben torznak találták őket - a dömpingszámítás céljából már a piaci árakhoz igazították (lásd a (119)-(127) preambulumbekezdést).
(114)
A vizsgálat kimutatta továbbá, hogy a foglalkoztatás és a munkakörülmények tekintetében az ukrajnai hatályos jogszabályok összhangban vannak a piacgazdaság elveivel. Megállapították továbbá, hogy az exportáló gyártók három csoportja szabadon alkalmazhatja és elbocsáthatja személyzetét.
(115)
Hasonlóképpen, a közösségi gazdasági ágazat által felhozott érvek nem cáfolták a Bizottság azon következtetését, hogy a csődjogi és tulajdonjogi szabályok garantálták a megfelelő piacgazdasági feltételeket az exportőrök mindhárom csoportja számára.
(116)
Ezért nem volt olyan indok, amely miatt ne adták volna meg a piacgazdasági elbánást az ukrajnai exportáló gyártók három csoportja számára. A Bizottság konzultált a tanácsadó bizottsággal, és az nem kifogásolta a Bizottság következtetését.
3.5.2. A dömping kiszámítása
(117)
Az exportáló gyártók három csoportjától érkezett válasz a kérdőívre. Az egyik csoport két gyártóból és két kapcsolt kereskedőből áll, míg a másik csoport egy gyártóból és két kapcsolt kereskedőből áll, az utóbbi exportáló gyártónak nincs olyan kapcsolt társasága, amely az érintett termék gyártásában és értékesítésében érintett lenne.
3.5.3. Rendes érték
(118)
Az exportáló gyártók mindhárom csoportja esetében a hasonló termék belföldi értékesítéseinek teljes mennyisége reprezentatív volt, ahogy azt a (41) preambulumbekezdés meghatározza. A terméktípusok egy része esetében a rendes érték a független ukrajnai fogyasztók által a rendes kereskedelmi forgalomban fizetett vagy fizetendő árakon alapult, azon terméktípusok esetében pedig, amelyeknél a belföldi értékesítés nem volt elegendő ahhoz, hogy reprezentatívnak minősüljön, vagy nem a rendes kereskedelmi forgalomban zajlott, a rendes érték a (45) preambulumbekezdésben írtaknak megfelelően került kialakításra.
(119)
A gyártási költségek és különösen az energiaköltségek tekintetében a vizsgálat folyamán megállapították, hogy a társaságok három csoportja által fizetett energiaárakat az állam szabályozta, és azok jelentősen alacsonyabbak voltak a nemzetközi áraknál.
(120)
Az ukrán állam tulajdonában lévő és/vagy államilag szabályozott villamosenergia-szolgáltatók által az exportáló gyártók három csoportjának felszámított árakat összehasonlították a romániai árakkal, valamint a közösségi árakkal az áramfelhasználók azonos általános kategóriája tekintetében. Ezeket az árakat minden esetben számottevően alacsonyabbnak találták a romániai és közösségi áraknál, és arra a következtetésre jutottak, hogy az ukrajnai exportőrök által fizetett villamosenergia-árak nem tükrözték megfelelően a megvásárolt elektromos áram tényleges előállítási és értékesítési költségeit.
(121)
A három együttműködő ukrán exportőr ellenezte ezt a következtetést, és előadta, hogy a számviteli nyilvántartásukban szereplő költségek tükrözik az villamosenergia-szolgáltatójuknak ténylegesen fizetett árat. A felhozott érvek egyike sem magyarázta meg azonban a romániai árak és az átlagos közösségi árak tekintetében tapasztalt különbséget, így a fenti következtetést megerősítették.
(122)
A gázárak tekintetében ugyanezt a megközelítést követték. Egy összehasonlítás rámutatott arra, hogy az állam tulajdonában lévő és/vagy államilag szabályozott szolgáltatók által az ukrajnai exportőröknek felszámított árak kb. a romániai árak felét érték el, és jelentősen alacsonyabbak voltak a Közösségben a gázért felszámolt átlagáraknál ugyanazon általános fogyasztói kategória tekintetében.
(123)
A vizsgálati időszak folyamán Ukrajna a gázszállítások nagy részét Oroszországból kapta. Az OAO Gazprom 2004. évre vonatkozó éves jelentésében kifejtette: „Mivel a FÁK-államokba szállított gázt, az OAO Gazprom követte fő stratégiai célját, amely az orosz gáz e területeken keresztül Európába történő akadálytalan szállításához szükséges környezet biztosítására irányul”, továbbá: „A jelentés tárgyévében az Ukrajnába szállított gáz teljes mennyiségének 84,9 %-a […] a tranzitszolgáltatás díjaként szolgált”. Az Oroszországból Ukrajnába szállított gáz exportára ezért nem szolgálhatott valódi összehasonlítási alapul annak eldöntéséhez, hogy vajon az ukrajnai exportőrök által fizetett gázárak tükrözték-e a vásárolt gáz termelésével és eladásával együtt járó költségeket, mivel ezt az exportárat befolyásolhatta a barterkereskedelmi megállapodás.
(124)
Továbbá az ukrán exportáló gyártók által fizetett árakat összehasonlították az Oroszországból Nyugat- és Kelet-Európába irányuló export átlagos áraival, a fentiekben meghatározottaknak megfelelően, valamint az észak-amerikai átlagos gázárakkal, amelyeket a Nymex Henry Hub gázindex alkalmazásával határoztak meg. Mindkét esetben jelentősen alacsonyabbnak bizonyultak az ukrán árak.
(125)
A fentiekre figyelemmel arra a következtetésre jutottak, hogy az ukrajnai exportáló gyártók által fizetett gázárak, amelyek közvetlen kapcsolatban voltak az OAO Gazprom által az ukrajnai exportra kinyilvánított, és nagy valószínűséggel egy meglévő barterkereskedelmi megállapodás által befolyásolt exportárral, nem tükrözték megfelelően a vásárolt gáz termelésével és értékesítésével együtt járó költségeket.
(126)
A három együttműködő ukrán exportőr ismét ellenezte ezt a következtetést, és előadta, hogy a számviteli nyilvántartásukban szereplő költségek tükrözik az gázszolgáltatójuknak ténylegesen fizetett árat. A felhozott érvek azonban nem cáfolták a fenti következtetéseket, amennyiben az Oroszország által Ukrajnának szállított gáz árát a vizsgálati időszak során jelentősen befolyásolta egy helyi, a gáz Ukrajnán keresztül történő szállítását érintő megállapodás, ahogy azt az OAO Gazprom 2004. évre vonatkozó éves jelentése is megerősítette.
(127)
Ezért az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének megfelelően az ukrajnai exportáló gyártók villamosenergia- és gázköltségeit kiigazították, hogy megfelelően tükrözzék a villamosenergia és a gáz termelésével és értékesítésével együtt járó költségeket a vizsgálati időszak során. A kiigazítás egy, a vizsgálati időszak során a piacgazdasággal rendelkező, szintén Oroszországból gázt importáló, és az orosz gázmezőktől nagyjából ugyanolyan messze fekvő Romániában megfigyelt árak átlagán alapult. Románia esetében az átlagár az érintett termék román exportáló gyártóinál összegyűjtott ellenőrzött adatokon alapult. Meg kell jegyezni, hogy ez az átlagár nem különbözik jelentősen a gáz exportjára Oroszországra vonatkozóan fentebb meghatározott átlagos ártól.
(128)
Egy exportőr azt állította, hogy a rendes érték kiszámításához használt haszonkulcs különbözik attól az átlagos haszontól, amelyet ez az exportőr a belföldi piacon történt értékesítések során elért, és ahhoz képest túl magas. Ezt a panaszt el kellett utasítani, mivel a rendes érték képzéséhez használt hasznot a hatályos rendelkezésekkel, így az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdésével összhangban számították ki. Másként fogalmazva, a használt haszonkulcs megegyezett az ukrán belföldi piacon a rendes kereskedelmi forgalomban a hasonló termék termelésével és értékesítésével együtt járó haszonkulccsal. Azok alapján az információk alapján számították ki, amelyeket a társaság a kérdőívre adott válaszában megadott, amelyek és ellenőrizhetőek voltak.
3.5.4. Exportár
(129)
Az exportáló gyártók két csoportja export értékesítéseinek túlnyomó többségét egy harmadik országban található kapcsolt kereskedelmi társaságon keresztül bonyolította. Az exportáló gyártók e két csoportja esetében az exportárat a kapcsolt kereskedelmi társaságok által az első független közösségi fogyasztók részére megvalósított viszonteladások viszonteladási árai alapján határozták meg, azon néhány ügylet kivételével, amelyek megegyeztek az ezen exportáló gyártók által a független közösségi fogyasztók részére megvalósított közvetlen eladásokkal. Utóbbi esetben az exportárat a termék után Ukrajnából a Közösségbe irányuló kivitelre történt értékesítés esetén ténylegesen fizetett vagy fizetendő árként határozták meg.
(130)
Egy másik exportáló gyártó valamennyi értékesítését egy független közösségi fogyasztók részére végezte, és az exportárat ezért a (46) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően, a termék után Ukrajnából a Közösségbe irányuló kivitelre történt értékesítés esetén ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár alapján határozták meg.
3.5.5. Összehasonlítás
(131)
Szükség esetén az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdésével összhangban kiigazításokat végeztek a fuvarozási, biztosítási, árumozgatási, rakodási és járulékos költségek, hitelek és jutalékok utáni árengedmények tekintetében.
(132)
Az exportáló gyártók két csoportja esetében, amelyek értékesítéseik nagy részét kapcsolt kereskedőkön keresztül intézik, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjával összhangban a jutalék tekintetében kiigazították az exportárat azokban az esetekben, amikor az értékesítés ezeken a kapcsolt kereskedőkön keresztül történt, mivel e kapcsolt kereskedők feladatai hasonlítanak egy jutalékos alapon dolgozó ügynök feladataihoz. A jutalék szintjét az ilyen feladatok meglétét kiemelő közvetlen bizonyítékok alapján számították ki. Ebben az összefüggésben, a jutalék számításakor azokat az SGA-költségeket vették figyelembe, amelyek a kapcsolt kereskedőknél jelentkeztek az ukrán gyártók által előállított érintett terméknek az eladása céljából, valamint figyelembe vettek egy megfelelő haszonkulcsot. Utóbbi a hasonló termékek nem kapcsolt fogyasztók részére történt értékesítéseihez kapcsolódó haszonkulcsok súlyozott átlagán alapult, amelyet három nem kapcsolt, a vizsgálatban együttműködő közösségi importőr szolgáltatott, és amely információt ellenőriztek.
(133)
Az exportőrök két csoportja kétségbe vonta a Bizottság által készített számítást, és úgy érvelt, hogy az ehhez a kiigazításhoz használt haszonkulcs túlzott mértékű. Az exportőrök egyik csoportja azt állította, hogy a nem kapcsolt importőrök egyike csak egyetlen típusú csövet importált és adott tovább viszonteladóként, amelyet az ukrán exportőr nem értékesített az EK-ban. Az exportőrök mindkét csoportja azt állította továbbá, hogy a három együttműködő nem kapcsolt közösségi importőr által szolgáltatott adatok alapján számított átlagos haszonkulcs nem volt megfelelő, mivel a megállapított átlagos súlyozott haszonkulcs magasabb volt, mint a közösségi gazdasági ágazat által megcélzott haszon.
(134)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy nem bír jelentőséggel az állítás, amely szerint az e kiigazításhoz alapul vett haszonkulcs magasabb, mint a közösségi gazdasági ágazat által megcélzott haszon. A két haszonkulcsot eltérő összefüggésben határozták meg, és eltérő célokat szolgálnak. Ezenkívül nem bizonyítja, hogy a felhasznált haszonkulcs nem megfelelő. Ebben az esetben emlékeztetni kell arra, hogy a felhasznált haszonkulcs az együttműködő társaságok által szolgáltatott, a vizsgálati időszakhoz kapcsolódó információkon alapul. Továbbá nem hoztak fel bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy az ezen együttműködő társaságok által értékesített hasonló termékek típusai hogyan torzítanák a haszonkulcs kiszámítását. Ilyen körülmények között a kiigazítást a 2. cikk (10) bekezdése i) pontjának megfelelően, a kapcsolt kereskedő társaságokon keresztül történt értékesítések vonatkozásában fenntartják.
(135)
Az exportőröktől érkezett észrevételek alapján kijavítottak továbbá néhány elírási hibát, és a dömpingkülönbözeteket megfelelően újraszámították.
3.5.6. Dömpingkülönbözet
(136)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása kimutatta a dömpinget. A dömpingkülönbözetek a vám megfizetése előtti CIF közösségi határparitásos ár százalékában kifejezve a következők:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Mivel az együttműködés magas szintű volt (az Ukrajnából származó érintett termék közösségi exportjának több mint 80 %-a) és nem volt ok azt feltételezni, hogy bármely exportáló gyártó szándékosan tartózkodna az együttműködéstől, a valamennyi ukrajnai exportőrre alkalmazandó maradvány dömpingkülönbözetet ugyanazon a szinten állapították meg, mint az együttműködő exportáló gyártó, az CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist esetében, nevezetesen 25,7 %-on.
4. KÁR
4.1. Közösségi termelés
(138)
A Közösségen belül az érintett terméket az ismeretek szerint nyolc gyártó gyártja, akik nevében a panaszt bejelentették. Ezek Németországban, Olaszországban, Spanyolországban, Franciaországban és Ausztriában találhatók, és a közösségi termelés 62 %-át képviselik, ami a vizsgálati időszak során 2 618 771 tonnát jelentett.
(139)
Az ismeretek szerint a kezdeményezési szakaszban volt 12 közösségi gyártó, akik nem voltak panaszosok, és amelyek székhelye az Egyesült Királyságban, Lengyelországban, a Cseh Köztársaságban, Svédországban, Olaszországban és Szlovákiában találhatók. Olyan közösségi gyártókkal is felvették a kapcsolatot, akiknek az új tagállamokban volt székhelyük, és a kezdeményezési szakaszban még nem voltak ismertek. E gyártók közül csak kettő közölt alapvető információkat a hasonló termék gyártására és értékesítésére vonatkozóan a megfigyelési időszakra. Ez alapján a hasonló termék közösségi termelése 2 618 771 tonnát tett ki a vizsgálati időszakban.
4.2. A közösségi gazdasági ágazat
(140)
A következő közösségi gyártók támogatták a panaszt:
-
Benteler Stahl/Rohr, Paderborn, Németország
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Olaszország
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Németország
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Spanyolország
-
Vallourec & Mannesmann France S.A, Boulogne Billancourt, Franciaország
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Németország
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Ausztria.
(141)
Mivel ez a nyolc panaszos együttműködő közösségi gyártó az érintett termék közösségi termelésének 61 %-át képviseli, az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése és 5. cikkének (4) bekezdése értelmében ők alkotják a közösségi gazdasági ágazatot.
(142)
Meg kell jegyezni, hogy a panaszos gyártók egyike (Dalmine) kapcsolatban áll az együttműködő román exportáló gyártók egyikével (Silcotub) és utóbbitól importálta az érintett terméket. Megerősítést nyert azonban, hogy ezek a behozatalok a Dalmine termelési volumenéhez képest korlátozottak maradtak, és főként termékkörének kiegészítését szolgálták. Ezért azt a következtetést vonták le, hogy ez a kapcsolat nem volt olyan jellegű, hogy kizárta volna ezt a közösségi gyártót a közösségi gazdasági ágazat meghatározása alól.
4.3. Közösségi fogyasztás
(143)
A közösségi fogyasztást a mintavételbe bevont öt közösségi gyártónak, továbbá minden olyan közösségi gyártónak a közösségi piacon megvalósított értékesítési mennyiségei alapján határozták meg, amely ilyen információt szolgáltatott, valamint figyelembe vették az Eurostat adatai alapján a harmadik országokból érkező, a vonatkozó KN-kód alá tartozó behozatalokat.
(144)
Ezen adatok alapján megállapították, hogy a megfigyelési időszak folyamán a fogyasztás 8 %-kal csökkent, a 2001 évi 2 149 024 tonnáról 2004-re 1 985 361 tonnára esett vissza. A fogyasztás először jelentősen, 14 %-kal csökkent 2002-ben 2001-hez viszonyítva, és 2003-ban stabil maradt, majd 2004-ben újra emelkedett, amikor 1 985 361 tonnát tett ki. A varrat nélküli csövek fogyasztása az általános gazdasági ciklushoz kapcsolódik, és különösen az olaj- és gázágazat alakulásához. A fogyasztás növekedése a vizsgálati időszakban azzal a ténnyel magyarázható, hogy a 2004. évi magas olaj- és gázárak ösztönzőleg hatottak a beruházásokra ezekben az ágazatokban, és így növelték a keresletet egyes varrat nélküli csövek iránt.
1. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Közösségi fogyasztás (tonna)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Index
100
86
86
92
4.4. Varrat nélküli csövek behozatala az érintett országokból
(145)
A Bizottság mérlegelte, hogy a Horvátországból, Ukrajnából, Romániából és Oroszországból származó varrat nélküli csövek behozatalának hatását az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban összesítve kell-e értékelni.
(146)
Amint arra fentebb már történt utalás, ez a vizsgálat kimutatta, hogy a négy érintett ország esetében meghatározott átlagos dömpingkülönbözetek meghaladják az alaprendelet 9. cikkének (3) bekezdésében meghatározott de minimis-küszöbértéket, valamint hogy az ezen országokból érkező behozatali mennyiségek nem elhanyagolhatóak az alaprendelet 5. cikkének (7) bekezdése értelmében (a piaci részesedések: Horvátország esetében 1,3 %, Románia esetében: 4,3 %, Ukrajna esetében 4,6 % és Oroszország esetében 11,3 % a vizsgálati időszakban).
(147)
Az érintett országokból érkező behozatal mennyisége nőtt, kivéve Ukrajnát, amely a megfigyelési időszakban fenntartotta behozatala magas szintjét. Az importárak hasonlóan alakultak valamennyi érintett országban, jelentősen a közösségi gazdasági ágazat árai alá kínáltak. Az érintett országok behozatalának átlagos árszintjei jelentősen alacsonyabbak voltak a közösségi gazdasági ágazat árszintjénél. A horvátországi, ukrajnai és romániai importárak nagyjából azonos szinten voltak. Oroszország jelentősen alacsonyabb árszintekkel rendelkezett, amely azonban annak lehet a következménye, hogy eltérő termékösszetételt exportált a Közösségbe. Amint az fentebb már említésre került, megállapítást nyert, hogy a négy országból behozott érintett termék és a közösségi gazdasági ágazat által gyártott és eladott hasonló termék ugyanazokkal az alapvető technikai, fizikai és kémiai jellemzőkkel, valamint végső felhasználással rendelkeznek. Ezenkívül valamennyi terméket hasonló értékesítési csatornákon keresztül adták el ugyanazon fogyasztók részére, és megállapították, hogy versenyben állnak egymással.
(148)
A fentiek alapján, arra a következtetésre jutottak, hogy a vizsgálatban érintett négy országból származó behozatal összesítését indokló valamennyi feltétel teljesült.
(149)
Néhány ukrajnai és romániai exportáló gyártó azzal érvelt, hogy az ő országaikból érkező behozatalt nem kellene összesíteni a kár- és okozatisági elemző vizsgálat alá vont többi országéval, mert a behozatali mennyiségek trendje eltérő. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a behozatali trend csak egyike annak a sok paraméternek, amelyet ebben az összefüggésben vizsgálnak. Az a tény, hogy a különböző országokból érkező behozatali szintek nem azonosak, nem olyan ok, amely az összesítést kizárná. Sőt a (147) preambulumbekezdés leírja a vizsgált négy országból érkező behozatalok közötti hasonlóságokat. Ezen az alapon, valamint a verseny hiányára vonatkozó egyéb jelzések hiányában nem lehet megkülönböztetni az ebből a négy országból érkező behozatalok hatását csupán a vonatkozó mennyiségi trendek alapján. Ellenkezőleg, a fentebb leírt hasonlóságok az összesített értékelést indokolják.
(150)
Jelen esetben a négy országra - beleértve Ukrajnát és Romániát is - megállapították, hogy a behozott termékek egyrészről és a Közösségben gyártott termékek, másrészről ugyanazokkal az alapvető fizikai és/vagy kémiai jellemzőkkel rendelkeznek (a hasonló termékre vonatkozóan lásd a (39) preambulumbekezdést). Továbbá a behozatal mind a négy ország esetében jelentős volt, azaz meghaladta az alaprendelet 5. cikkének (7) bekezdésében meghatározott elhanyagolhatósági határértéket. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az Ukrajnából és Romániából érkező behozatal több mint 4,5 % és 4,3 % piaci részesedést képviselt. Végül, a fenti érvek kiegészítéseképpen, a négy országból érkező behozatal jelentősen a közösségi gazdasági ágazat árai alá kínált (22-43 %), az ukrán és román behozatal 36 %-kal és 22 %-kal ment a közösségi gazdasági ágazat árai alá (lásd alább). A fentiek alapján arra a következtetésre jutottak, hogy a kár- és okozatisági elemző vizsgálat alá vont négy országból érkező behozatal összesítéséhez valamennyi feltétel teljesül. Az összesítés ellen érvelő panaszt ezért elutasították.
(151)
A négy érintett országból érkező behozatal a 2001. évi 304 268 tonnáról 426 186 tonnára nőtt a vizsgálati időszakban. Az összesített piaci részesedés a 2001. évi 14,2 %-ról 21,5 %-ra nőtt a vizsgálati időszak során. E tényt azzal együtt kell értékelni, hogy közben a fogyasztás csökkent.
2. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Behozatal (tonna)
304 268
307 441
342 626
426 186
Index
100
101
113
140
Piaci részesedés
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
A négy országból származó varrat nélküli csövek behozatalának súlyozott átlagára 16 %-kal nőtt, vagyis a tonnánkénti 433 EUR-ról 501 EUR-ra emelkedett 2001 és a vizsgálati időszak között. 2001 és 2002 között az árak eleinte 3 %-kal, 433 EUR-ról 418-ra csökkentek, majd 2003-ban tovább estek 397 EUR-ra, amely után határozott növekedésbe kezdtek 501 EUR-ra, azaz jelentősen magasabb szintet értek el, mint 2001-ben. A vizsgálati időszakban tapasztalt árnövekedés főként ahhoz köthető, hogy a vizsgálati időszakban nőtt a nyersanyagok költsége.
3. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Súlyozott átlag CIF-importár (EUR/tonna)
433
418
397
501
Index
100
97
92
116
(153)
Az alákínálás megállapítására a Bizottság megvizsgálta a vizsgálati időszakra vonatkozó adatokat. A közösségi gazdasági ágazat vonatkozó értékesítési árai a független fogyasztók részére szükség esetén gyártelepi paritásra igazították, azaz közösségi szállítási költségek nélkül és az árengedmények levonását követően. A varrat nélküli csövek különböző típusainak a kérdőívekben meghatározott árait összehasonlították az exportőrök által felszámított árakkal, árengedmény nélkül, szükség esetén kiegészítve, CIF-importáron megfelelő kiegészítéssel a dömpingellenes vámokra és a behozatalt követő költségekre.
(154)
A súlyozott átlag alákínálási különbözet kiszámításához az együttműködő gyártók exportárait és az Eurostat adatait vették figyelembe. A vizsgálati időszak folyamán a súlyozott átlag alákínálási különbözet Oroszország esetében 43 %, Ukrajna esetében 36 %, Románia esetében 22 % és Horvátország esetében 26 % volt.
4.5. A közösségi gazdasági ágazat helyzete
(155)
Az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésének megfelelően a dömpingelt behozataloknak a közösségi gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata valamennyi, az iparág helyzete szempontjából jelentős gazdasági tényező és mutató értékelését magában foglalta a megfigyelési időszak folyamán.
(156)
A termelés a fogyasztáséhoz hasonló trendet mutatott, habár 2002 és 2003 folyamán a csökkenés, valamint a vizsgálati időszak során az erőrekapás határozottabb volt relatív értelemben, mint a fogyasztás csökkenése és erőrekapása ugyanezekben az időszakokban. 21 %-kal határozottan csökkent, a 2001. évi 1 495 278 tonnáról 1 174 414 tonnára 2002-ben. 2003-ban a termelés mennyisége a 2001. évi mennyiségnek csak a háromnegyedét érte el. Az olaj- és gáziparban a vizsgálati időszak során jelentkező beruházási tevékenység eredményeként megnövekedett kereslettel párhuzamosan azonban a termelés mennyisége is növekedésnek indult, és a vizsgálati időszakban elérte az 1 290 258 tonnát.
4. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Termelés (tonna)
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Index
100
79
75
86
(157)
A termelési kapacitást a Közösség gazdasági ágazata termelési egységeinek névleges kapacitása alapján állapították meg, figyelembe véve a termelésben történt technikai megszakításokat, valamint azt a tényt, hogy egyes esetekben a kapacitás egy részét egyéb, azonos termelési folyamatban gyártott termékekre használták fel.
(158)
Az SPT-re vonatkozó termelési kapacitás állandó maradt az érintett időszak során. A kapacitáskihasználási arányok azonban 12 százalékponttal 87 %-ról 75 %-ra csökkentek a termelési mennyiség visszaesése következtében. A kapacitáskihasználás növekedése a vizsgálati időszak során annak az eredménye, hogy miközben a termelési kapacitás állandó maradt, a vizsgálati időszakban a termelés mennyisége nőtt.
5. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Termelési kapacitás (tonna)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Index
100
100
99
99
Kapacitáskihasználás
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Ami a készleteket illeti, a termelés nagy része rendelésre készül. Ezért, miközben a készletek terén 13 %-os növekedés volt tapasztalható a megfigyelési időszakban, megállapították, hogy ebben az esetben a készletek nem voltak releváns mutatói a kárnak.
6. táblázat
2001
2002
2003
2004 (vizsgálati időszak)
Készletek (tonna)
95 032
100 471
90 979
107 521
Index
100
106
96
113
(160)
2001 és a vizsgálati időszak között a hasonló termékekre vonatkozó beruházások 66 852 644 EUR-ról 26 101 700 EUR-ra csökkentek, és csak a termelési kapacitás jelenlegi szinten való tartását szolgálták, nem volt céljuk a termelési mennyiség növelése.
7. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Beruházások (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Index
100
85
68
39
(161)
Megállapították, hogy a közösségi gazdasági ágazat kapcsolt fogyasztók részére történt értékesítései piaci áron történtek, és ezért azokat is figyelembe vették a közösségi gazdasági ágazat értékesítéseinek és piaci részesedésének elemzésénél.
(162)
A varrat nélküli csövek értékesítéseinek mennyisége csökkent a közösségi piacon, a 2001. évi 862 054 tonnáról 2002-ben 725 145 tonnára, azaz 16 %-kal csökkent, majd 683 985 tonnára 2003-ban, amikor a kereslet rendkívül alacsony volt a közösségi gazdasági ágazat szerint. A vizsgálati időszak folyamán az értékesítések újra növekedtek, és elérték a 729 555 tonnát, amely még mindig jóval alacsonyabb a 2001. évi értéknél.
(163)
Mivel a varrat nélküli csövek értékesítéseinek mennyisége a közösségi piacon 2001-től a vizsgálati időszakig 15 %-kal csökkent, ugyanebben az időszakban a közösségi fogyasztás csak 8 %-kal csökkent, és innentől a közösségi gazdasági ágazat a piaci részesedés tekintetében 3 százalékpontos veszteséget szenvedett el. A piaci részesedés a 2001. évi 40,1 %-ról a vizsgálati időszakban 36,7 %-ra csökkent.
8. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Értékesítések az EK-ban (tonna)
862 054
725 145
683 985
729 555
Index
100
84
79
85
Piaci részesedés
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
A közösségi gazdasági ágazat átlagos eladási egységára 10 %-kal nőtt a megfigyelési időszakban a nyersanyagköltségeknek az egész ipart érintő emelkedése következtében.
(165)
Miután az átlagárak 4 %-kal nőttek, és a 2001. évi 672 EUR-ról 2002-re 701 EUR-ra emelkedtek, 2003-ban 651 EUR-val elérték mélypontjukat, majd a vizsgálati időszakban újra jelentősen emelkedtek, és elérték a 736 EUR-t.
(166)
A gyártási folyamat függvényében a közösségi gazdasági ágazat fémhulladékot, vagy bugákat és ingotokat is felhasznált nyersanyagként a varrat nélküli csövek gyártásához. A varrat nélküli csövek gyártási költségében a nyersanyag a fő költségokozó elem, és közvetlen hatása van az értékesítési ár alakulására. A varrat nélküli csövek gyártási költségében a nyersanyag a fő költségokozó elem, és közvetlen hatása van az eladási ár alakulására Míg 2001-ben és 2002-ben a nyersanyag a közösségi gazdasági ágazatban a varrat nélküli csövek összes gyártási költségeinek 35 %-át, 2003-ban 38 %-át tette ki, a vizsgálati időszak során a nyersanyag költségei már a teljes költség 47 %-át képviselték.
(167)
Megállapították, hogy a nyersanyagok átlagárai 2004-ben határozottan megemelkedtek, ami a közösségi gazdasági ágazat magasabb értékesítési áraiban, valamint a hasonlóképpen magasabb importárakban tükröződött.
9. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Súlyozott átlagár (EUR/tonna)
672
701
651
736
Index
100
104
97
110
(168)
A megfigyelési időszak folyamán a közösségi gazdasági ágazat tekintetében a nettó forgalom jövedelmezőségének súlyozott átlaga a 2001. évi 3 %-ról - 10 %-re csökkent a vizsgálati időszakban. A jövedelmezőség nem alakult az eladási értékkel párhuzamosan. Az érintett termék jövedelmezősége valójában negatívabb volt a vizsgálati időszak során, mint a megelőző három év bármelyikében, jóólehet az eladások ténylegesen nőttek a vizsgálati időszakban a 2002. és 2003. évi szinthez képest. Ennek az az oka, hogy a nyersanyagárak emelkedése nem tükröződhetett teljes mértékben az értékesítési árakban. A megnövekedett nyersanyagköltségeket nem lehetett a végfogyasztókra hárítani az érintett országokból érkező behozatal alacsony árszintje miatt.
10. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Adózás előtti haszonkulcs
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
A közösségi gazdasági ágazat -16 735 140 EUR-s negatív pénzforgalmat generált a vizsgálati időszak során. A közösségi gazdasági ágazat likviditása átfordult negatívba 2003-ban, amelyet követően a pénzforgalom javult ugyan kicsit, de még mindig távol maradt attól, hogy visszatérjen pozitív szintre. A pénzforgalmat a Közösségben és azon kívül értékesített termékre vonatkozó adózás előtti nettó profit alapján kellett kiszámítani, ami 2002-ben pozitív volt (26 millió EUR), de 2003-ban jelentős nettó veszteségbe fordult (mínusz 86 millió), ami megmagyarázza a pénzforgalomban 2002 és 2003 között tapasztalt masszív visszaesést. A pénzforgalmi trend nem követte a jövedelmezőségi trendet, mivel az értékcsökkenés, amely tipikusan magas ebben a tőkeintenzív iparágban, 2002 és 2003 között 51 795 853 EUR-ról 48 276 850 EUR-ra csökkent, de a vizsgálati időszakban ismét 58 820 712 EUR-ra nőtt. A pénzforgalmi helyzet azonban negatív maradt a vizsgálati időszak során.
11. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Pénzforgalom (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Index
100
122
-52
-25
(170)
A nettó eszközállomány hozamát a Közösségben és azon kívül eladott hasonló termék adózás előtti nettó profitját kifejezve számították ki az állóeszközök nettó könyvelt értékének arányában az EK-ban és azon kívül értékesített hasonló termékekre elosztva. E mutató 2001-et követő negatív fejlődését egyrészt a hasonló termékekkel kapcsolatban 2001-től a vizsgálati időszakig a csökkenő beruházások, másrészt a Közösségben és azon kívül értékesített hasonló termékek adózás előtti nyeresége okozta, amely utóbbi 2001-ben és 2002-ben még pozitív volt, de 2003-ban negatívra fordult. Az eszközállomány hozama ugyan javult a vizsgálati időszakban 2003-hoz képest, de még mindig csak - 11 %-ot ért el a vizsgálati időszak során. Az e tényező meghatározásához használt nyereségszám a Közösség belföldi és export eladásain elért nyereség volt. Erre azért volt szükség, mert az eszközöket mindkét értékesítési csatornához felhasználták, és az eszközökre való elosztás nem lett volna lehetséges.
12. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
A nettó eszközállomány hozama
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
Egyetlen társaságot kivéve a tőkebevonási képességet illetően nem érkezett panasz vagy utalás a közösségi gazdasági ágazat részéről arra vonatkozóan, hogy nehézségekbe ütközött volna, amikor tevékenységeihez tőkét akart bevonni, ezért arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi gazdasági ágazat mint egész a megfigyelési időszakban képes volt tevékenységeihez tőkét bevonni.
(172)
A közösségi gazdasági ágazatban a foglalkoztatás 13 %-kal csökkent, a bérköltségek pedig 9 %-kal estek vissza a megfigyelési időszak folyamán.
13. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Alkalmazottak
6 058
5 424
5 276
5 245
Index
100
90
87
87
Bérköltség (EUR/év)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Index
100
91
89
91
(173)
A termelékenység, amelyet alkalmazottanként, évente a kibocsátásban (termelés) mérnek, a 2002. és 2003. évi csökkenés után a vizsgálati időszakban ugyanazt a szintet érte el, mint 2001-ben.
14. táblázat
2001
2002
2003
Vizsgálati időszak
Termelékenység (tonna/alkalmazott)
247
217
213
246
Index
100
88
86
100
(174)
Miközben a közösségi fogyasztás 2001 és a vizsgálati időszak között 8 %-kal visszaesett, a közösségi gazdasági ágazat nem kapcsolt és kapcsolt fogyasztók részére megvalósított értékesítéseinek mennyisége 15 %-kal csökkent. Másrészt a négy érintett országból érkező behozatal piaci részesedése 7,3 százalékponttal nőtt. Így a közösségi gazdasági ágazat eladásai a keresletnél jóval nagyobb mértékben csökkentek a megfigyelési időszak folyamán.
(175)
Ami a tényleges dömpingkülönbözet nagyságának a közösségi gazdasági ágazatra gyakorolt hatását illeti, figyelembe véve a négy érintett országból érkező behozatal mennyiségét és árait, ezt a hatást nem lehet elhanyagolhatónak tekinteni.
(176)
Amint az a kármutatók fenti elemzéséből kiderült, a közösségi gazdasági ágazat gazdasági és pénzügyi helyzete nem javult tovább attól, hogy kivetették a dömpingellenes intézkedéseket az Oroszországból és Romániából (1997), valamint Horvátországból és Ukrajnából (2000 februárja) érkező érintett termékek részeinek behozatalára. Arra is bizonyítékul szolgálnak, hogy a Közösség még mindig törékeny és sérülékeny helyzetben van.
4.6. A kárra vonatkozó következtetés
(177)
A kármutatók elemzése rámutatott arra, hogy a közösségi gazdasági ágazat helyzete 2001-et követően jelentősen romlott, és 2003-ban elérte mélypontját. A vizsgálati időszak folyamán a kármutatók javulását jeleztek a 2003. évi rendkívül rossz helyzethez képest. Ez a javulás a vizsgálati időszak általánosan jobb piaci helyzetéhez és különösen ahhoz kapcsolható, hogy az olaj- és gáziparban megnőtt a varrat nélküli csövek iránti kereslet. A közösségi gazdasági ágazat azonban képtelen volt visszakerülni a 2001-es, azaz a dömpingelt behozatal megnövekedése előtti szintre. E tekintetben meg kell jęgyezni, hogy még az értékesítési árak vizsgálati időszakban megfigyelt növekedése sem volt képes arra, hogy teljes mértékben tükrözze a megnövekedett nyersanyagköltségeket, nem beszélve a közösségi gazdasági ágazat helyzetének javításáról.
(178)
Igaz, néhány kármutató első pillantásra állandó (tőkeemelési képesség, foglalkoztatás) vagy akár pozitív (átlagos eladási árak) fejlődést mutatott. A legtöbb kármutató azonban (így a jövedelmezőség, a beruházás, a termelési és eladási mennyiség) egyértelműen negatív fejlődést jelzett a megfigyelési időszakban, jóllehet a vizsgálati időszak során az előző évhez képest csekély javulás volt tapasztalható. Ez a javulás azonban nem változtat a képen, mivel a legjelentősebb kármutatók negatívak maradnak.
(179)
Ami az árak pozitív alakulását illeti, az áraknak a vizsgálati időszak során tapasztalt növekedése nem tulajdonítható a közösségi gazdasági ágazat helyzetében bekövetkezett javulásnak, hanem pusztán a megnövekedett nyersanyagárak következménye. Továbbá a fenti, állandó fejlődést jelző tényezők nem a közösségi gazdasági ágazat általános állapotát határozzák meg. A profithoz kötött mutatók rendkívül nagy mértékű negatív fejlődésére figyelemmel az iparág életképessége forog kockán, ha - középtávon, vagy annál hamarabb - nem orvosolják ezt a helyzetet.
(180)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően egyes exportáló gyártók azzal érveltek, hogy a közösségi gazdasági ágazat nem szenvedett lényeges kárt a vizsgálati időszak során. Azt állították, hogy a nyilvánosan hozzáférhető adatok arra utalnak, hogy a közösségi gazdasági ágazat pénzügyi helyzete megfelelő, és az értékesítései és jövedelmezősége pozitív trendet mutattak a vizsgálati időszak során.
(181)
Meg kell jegyezni, hogy egyes közösségi gyártók éves pénzügyi eredménye tényleg pozitív volt a vizsgálati időszak során, az értékesítési mennyiség nőtt és jövedelmező eredményt értek el. Habár egyes közösségi gyártók általános pénzügyi helyzete a vizsgálati időszakban ténylegesen kedvező volt, a vonatkozó elemzést azonban a közösségi gazdasági ágazat pénzügyi teljesítményére kell alapozni, tekintettel a hasonló termék gyártására és értékesítésére a közösségi piacon. Mivel a hasonló termék nem teszi ki a közösségi gazdasági ágazat teljes termelési mennyiségét, sem a teljes közösségi értékesítést, megállapították, hogy a varrat nélküli csövek egyes közösségi gyártóinak általános jó teljesítménye ellenére a Közösségben értékesített hasonló terméket illetően lényeges kár keletkezett.
(182)
Az előzőekben ismertetettek fényében arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi gazdasági ágazat lényeges kárt szenvedett el az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése értelmében.
5. OK-OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
5.1. Bevezetés
(183)
Az alaprendelet 3. cikke (6) bekezdésével és 3. cikke (7) bekezdésével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országokból származó érintett termék dömpingelt behozatala okozott-e olyan mértékű kárt a Közösségnek, amely jelentősnek minősíthető. A dömpingelt behozataltól eltérő egyéb, a közösségi gazdasági ágazatot ugyanakkor károkozással fenyegető ismert tényezőket is megvizsgáltak annak biztosítására, hogy az ilyen egyéb tényezők által okozott esetleges kár nem tulajdonítható a dömpingelt behozatalnak.
5.2. A dömpingelt behozatal hatása
(184)
A négy érintett országból érkező behozatal számottevően nőtt a megfigyelési időszak folyamán, a mennyiséget tekintve 40 %-kal, a piaci részesedés tekintetében 7,3 százalékponttal. Ugyanakkor a négy érintett országból érkező behozatal átlagos árai 32 %-kal a közösségi gazdasági ágazat átlagos árai alá kínáltak a vizsgálati időszakban. A dömpingelt behozatal vizsgálati időszakban megfigyelt árnövekedése csak a nyersanyagköltségek emelkedését tükrözte. A négy érintett országból érkező behozatal mennyiségének jelentős növekedése, valamint piaci részesedésük növekedése a megfigyelési időszakban, olyan ár mellett, amely jóval a közösségi gazdasági ágazat árai alatt maradt, egybeesett a közösségi gazdasági ágazat általános pénzügyi helyzetének nyilvánvaló rosszabbodásával ugyanebben az időszakban.
(185)
A közösségi gazdasági ágazat egységárai szintén emelkedtek 10 %-kal a megfigyelési időszakban. Az árakat azonban lenyomták, és azok még a nyersanyagköltségek erőteljes emelkedését sem fedezhették, amint ezt a közösségi gazdasági ágazatnál bekövetkezett veszteségek jelentős szintje bizonyította.
(186)
A fenti megfontolások alapján kitűnik, hogy a négy érintett országból érkező, alacsony árú behozatalnak meghatározó szerepe volt a közösségi gazdasági ágazat helyzetének rosszabbodásában, ami különösen az értékesítési árak nem megfelelő alakulásában, valamint a termelési, eladási mennyiség, a piaci részesedés csökkenésében, továbbá a jövedelmezőség határozott visszaesésében és a beruházások csökkenésében tükröződik.
5.3. Az egyéb tényezők hatása
(187)
A megfigyelési időszak folyamán a közösségi fogyasztás 8 %-kal csökkent. A fogyasztás csökkenése azonban önmagában nem tekinthető a közösségi gazdasági ágazat kárt elszenvedett helyzete meghatározó okának, mivel a közösségi gazdasági ágazat eladásai a megfigyelési időszakban relatív értéken nagyobb mértékben estek vissza, mint a fogyasztás (- 16 %-kal és - 14 %-kal 2001 és a vizsgálati időszak vége között). Kiderült továbbá, hogy az érintett országokból érkező behozatal növekedett a megfigyelési időszakban, és így átvette a közösségi gazdasági ágazat elvesztett piaci részesedését. Ezért megállapították, hogy a fogyasztás csökkenése nem lehetett lényeges oka a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárnak.
(188)
Az Eurostat és a vizsgálat folyamán gyűjtött információk szerint Japán, Argentína és az USA voltak azok az országok, amelyekből a varrat nélküli csövek behozatala elsősorban érkezett.
(189)
A Japánból érkező behozatal 52 960 tonna volt 2001-ben, és a megfigyelési időszak során 34 %-kal csökkent, 34 857 tonnára. Az érintett termék Japánból érkező behozatalának piaci részesedése 2,5 % volt 2001-ben, ez a vizsgálati időszakban 1,8 %-ra csökkent. A japán behozatal árai a közösségi gazdasági ágazat árainak legalább a kétszeresei voltak. Ezért a Japánból érkező behozatalt nem vették figyelembe a közösségi gazdasági ágazat helyzetére negatívan ható behozatalként.
(190)
Az Argentínából érkező behozatal 52 %-kal nőtt, a 2001-ig évi 30 962 tonnáról a vizsgálati időszakban 46 918 tonnára emelkedett. Ennek megfelelően a piaci részesedés egy százalékponttal, a 2001. évi 1,4 %-ról a vizsgálati időszakban 2,4 %-ra emelkedett. Az Argentínából érkező behozatal árszintje a megfigyelési időszak során jóval a megfigyelt négy ország árszintje fölött maradt, azaz a vizsgálati időszakban az Argentínából érkező behozatal tonnánkénti átlagos CIF-ára 660 EUR volt, míg a négy érintett ország súlyozott átlagos CIF-ára tonnánként 501 EUR volt. Az elemzés folyamán figyelembe vették azt a tényt, hogy egy közösségi gyártó kapcsolatban áll egy argentínai exportáló gyártóval. Bebizonyosodott azonban, hogy az ezen közösségi gyártó által az argentínai kapcsolt társaságától behozott varrat nélküli csöveknek sem a mennyisége, sem az ára tekintetében nem volt meghatározó oka annak, hogy az említett közösségi gyártó és az egész közösségi gazdasági ágazat helyzete kárt szenvedett.
(191)
Az USA tekintetében az Eurostat statisztikái azt mutatják, hogy a varrat nélküli csövek USA-ból érkező behozatalának piaci részesedése a 2001. évi 0,6 %-ról a vizsgálati időszakban 1,8 %-ra nőtt. Az Egyesült Államok átlagos értékesítési ára a megfigyelt időszak kezdetén tonnánként 2 414 EUR volt, azaz majdnem négyszer magasabb, mint a közösségi gazdasági ágazat ára, és ezt követően óriási mértékben, 77 %-kal csökkent, tonnánként 797 EUR-ra a vizsgálati időszak során, amivel még mindig 8 %-kal meghaladta a közösségi gazdasági ágazat árait. Ezért, annak ellenére, hogy az USA-ból érkező behozatal megnövekedett, tekintettel annak árszintjére, az nem tekinthető a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár lényeges okának.
(192)
Azt állították, hogy az Argentínából és Egyesült Államokból érkező behozatalok 2001 óta folyamatosan nőttek, és hogy együttes piaci részesedésük meghaladta a 4 %-ot a vizsgálati időszakban, valamint hogy az Egyesült Államok árai a négy érintett ország közül három exportáló gyártóinak az árai alatt maradtak.
(193)
A tények nem támasztják alá azt az állítást, miszerint az Egyesült Államok árai a négy érintett ország közül három exportáló gyártóinak az árainál alacsonyabbak voltak. Arra a következtetésre jutottak tehát, hogy különösen a magas árszintekre tekintettel ezek a behozatalok nem tekinthetők a kár meghatározó okának.
(194)
Egy exportáló gyártó azt állította, hogy a közösségi gazdasági ágazat elsődlegesen a felső-kategóriás termékek (OCTG-k) gyártásában és értékesítésében aktív, amely a Japánból, Argentínából és az Egyesült Államokból érkező behozatallal versenyezne. Azzal érvelt, hogy az e három országból érkező behozatalok együttesen 1,5 százalékpontos növekedést képviselnek a piaci részesedés tekintetében 2001 és a vizsgálati időszak között, valamint hogy inkább az e három országból érkező behozatalok léptek a közösségi gazdasági ágazat által gyártott varrat nélküli csövek helyébe az Oroszországból és Ukrajnából behozott varrat nélküli csövekkel szemben.
(195)
Rámutattak, hogy bár a közösségi gazdasági ágazat a felső kategóriás, hozzáadott értékű termékek gyártását erőteljesen hangsúlyozza, a varrat nélküli csövek különböző típusainak gyártását is folytatja, az alsó kategóriás termékek jelentős mennyiségét is beleértve. Az OCTG igazából a közösségi gazdasági ágazat tevékenységének csak egy kis részét képviseli, nevezetesen a teljes értékesítési mennyiség 5 %-át és a teljes eladási érték 7 %-át a közösségi piacon a vizsgálati időszak során eladott hasonló termékek tekintetében. Japán, Argentína és az USA együttes piaci részesedése 1,5 százalékponttal nőtt, a 2001. évi 4,5 %-ról 6,0 %-ra emelkedett a vizsgálati időszakban, ez legfeljebb csak a közösségi gazdasági ágazat ugyanezen időszak alatti, jelentősebb piacirészesedés-veszteségének kisebb mértékével (40,1 %-ról 36,7 %-ra) kapcsolható össze. Következésképpen el kell utasítani azt az állítást, hogy az ezen három országból érkező behozatal lényeges károkat okozott volna a közösségi gazdasági ágazatnak.
(196)
Egy exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság szolgálatai elmulasztották figyelembe venni a varrat nélküli csövek új tagállamokból érkező behozatalának hatását. Főleg Szlovákia esetében azzal érveltek, hogy ezekről a behozatalokról korábban megállapították, hogy az EK-ba kárt okozó dömpingelt áron érkeztek. Az ilyen behozatalra dömpingellenes vámok vonatkoztak, amelyek a bővítés eredményeképpen megszűntek a vizsgálati időszak közepén. Azt is állította, hogy az ilyen behozatalok a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenését eredményezik.
(197)
Meg kell azonban jegyezni, hogy a közösségi gazdasági ágazat és egyéb európai gyártók (beleértve Szlovákiát is) tekintetében az értékesítési mennyiség mintegy 133 000 tonnával és 112 000 tonnával csökkent 2001 és 2004 között, míg ugyanabban az időben a négy érintett országból érkező behozatal mintegy 120 000 tonnával (13) nőtt.
(198)
A Szlovákiából a bővítést megelőzően érkezett behozatal tekintetében nem lehet azt állítani, hogy ez a behozatal káros dömpinget okozhatott a közösségi gazdasági ágazat számára a 2001-től a bővítésig (azaz 2004. május 1-jéig) terjedő időszakban, mivel dömpingellenes vámok vonatkoztak rá abból a célból, hogy ismét helyreállítsák a közösségi gazdasági ágazattal azonos feltételeket. A 25 tagú EU-n belüli értékesítések lehetséges hatása május 1-jét követően nem tekinthető ellentétesnek a kárra vonatkozó megállapításokkal és nem szakíthatja meg az okozati kapcsolatot a négy vizsgált országból érkező dömpingelt behozatal és a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kár között. Egy elemzés, amely a Szlovákiából érkező érintett terméknek a bővítést megelőzően és azt követően a közösségi piacra történt behozatalát vizsgálta az Eurostat adatai alapján, kimutatta hogy a csatlakozás évében az érintett termék ezen behozatalai a közösségi piac többi részén (24 tagállam) 7 %-kal vagy 5 911 tonnával nőttek a csatlakozást megelőző évhez képest. Ez a mennyiségi növekedés nagyon kicsi a négy érintett országból érkező behozatal alakulásához képest.
(199)
A fentiekre figyelemmel arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedése nem a Közösségen belüli verseny következtében csökkent.
(200)
Ezért elutasították azt a panaszt, amely szerint a Közösségen belüli verseny a közösségi gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenését okozhatja.
(201)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalára válaszul egy exportáló gyártó azt állította, hogy az acélpiac ciklikusságának tényezőjét nem vették figyelembe, holott azt az alaprendelet 3. cikkének (7) bekezdése megköveteli.
(202)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az exportáló gyártó nem nyújtott be bizonyítékot a panasz alátámasztására arra vonatkozóan, hogy az acélpiac ciklikussága kárt okozott a közösségi gazdasági ágazat helyzetében. Kiegészítésképpen meg kell jegyezni, hogy az acélpiac ciklikusságának hatnia kellene a közösségi gazdasági ágazatra és az exportáló gyártókra úgyszintén. Ezért, a varrat nélküli csövek piaca ciklusának lefelé szálló ága, amely állítólag negatívan hatott a közösségi gazdasági ágazat állapotára, szintén negatívan kellett volna, hogy hasson a varrat nélküli csövek behozatalának mennyiségére, azaz a négy érintett országból származó behozatal mennyiségének csökkennie kellett volna. Ahogy azonban az a (151) preambulumbekezdésben írtakból kiderül, a négy érintett országból származó behozatal összesített mennyisége 2001-től 2004-ig minden egyes évben növekedett. Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy az acélpiac ciklikusságát nem lehet a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett kárt okozó tényezőnek tekinteni.
(203)
Egy társaság azt állította, hogy az USD értékének az euróval szembeni esése 2001-től a vizsgálati időszakig hatással volt a közösségi gazdasági ágazat helyzetére, de arra vonatkozó bizonyítékot nem mutatott be, hogy az átváltási árfolyam ingadozása ténylegesen negatívan hatott volna a közösségi gazdasági ágazat teljesítményére. Mivel nem volt olyan információ, amely alátámasztotta volna, hogy a közösségi gazdasági ágazat helyzetében bekövetkezett kárt az EUR USD-vel szembeni erősödése befolyásolta, arra a következtetésre jutottak, hogy az átváltási árfolyam ingadozása nem szakította meg a dömpingelt behozatal és a közösségi gazdasági ágazat helyzetének károsodása közötti okozati összefüggést. Továbbá a közösségi gazdasági ágazat elemzése a közösségi piacon gyártott és értékesített hasonló termék pénzügyi teljesítményén alapult. Mivel a hasonló termék közösségi piacon történt eladásainak túlnyomó többségét EUR-ban számlázták, és mivel valamennyi főbb gyártási költséget is elsősorban EUR-ban számoltak el, az átváltási árfolyam ingadozása nem volt komoly hatással a közösségi gazdasági ágazat kárt szenvedett helyzetére.
(204)
A más harmadik országokból származó behozatalok mennyisége, ára és piaci részesedése fentebb leírt fejleményeinek fényében arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett anyagi kár nem írható e behozatalok számlájára.
(205)
Két exportáló gyártó azt állította, hogy a jövedelmezőség csökkenése a nyersanyagköltségek emelkedésének eredménye, és ezért nem lehet összekapcsolni az érintett országokból érkező dömpingelt behozatallal. A varrat nélküli csövek gyártásának fő nyersanyagát jelentő fémhulladék vagy bugák költsége jelentősen emelkedett a megfigyelési időszak folyamán. Két közösségi gyártó bizonyította, hogy a fémhulladék ára 2003 utolsó negyedéve és a vizsgálati időszak utolsó negyedéve között 66 %-kal és 77 %-kal nőtt. Egy közösségi gyártó igazolta, hogy az egész megfigyelési időszakban, 2001-től a vizsgálati időszakig a fémhulladék ára több mint megkétszereződött, a 2001. évi tonnánkénti 99 EUR-ról a vizsgálati időszakban tonnánként 253 EUR-ra emelkedett. Hasonló tendencia figyelhető meg a bugák átlagárában is.
(206)
A megnövekedett nyersanyagárak azonban nem okoztak lényeges kárt a közösségi gazdasági ágazatnak, azt - amint a (168) preambulumbekezdésben kifejtettekből kiderül - az a tény okozta, hogy a közösségi gazdasági ágazat nem tudta ezeket a magasabb költségeket áthárítani a fogyasztókra. Az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal következtében, amely jelentősen a közösségi gazdasági ágazat árai alá kínált, a közösségi gazdasági ágazat nem tudta értékesítési árait oly mértékben emelni, amely megfelelően tükrözte volna a nyersanyagárak növekedését.
(207)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően egy exportáló gyártó azt állította, helytelen volt azt kijelenteni, hogy a jövedelmezőség azért csökkent a vizsgálati időszakban, mert a közösségi gyártók a dömpingelt behozatal árlenyomó hatása miatt képtelenek voltak olyan szintre emelni az árakat, amely fedezhette volna a nyersanyagárak növekedését. E társaság szerint a nyersanyagok (fémhulladék) ára a vizsgálati időszakban 15,8 %-kal nőtt. Azzal érvelt, hogy a dömpingelt behozatal ára a nyersanyagköltségek emelkedését meghaladó mértékben nőtt.
(208)
Amint azonban az fentebb említésre került, a vizsgálat során beszerzett bizonyítékok kimutatták, hogy a közösségi gyártók nyersanyagköltségeinek emelkedése jóval nagyobb mértékű volt a vizsgálati időszak során az állítólagos 15,8 %-nál. Az egyes közösségi gyártók által nyújtott információk alapján azt is megállapították, hogy a nyersanyagok árának emelkedése meghaladta a négy érintett országból érkező varrat nélküli csövek súlyozott átlagárának növekedését a megfigyelési időszak során. Ezért továbbra is fenntartják az érvet, amely szerint a dömpingelt behozatal árlenyomó hatása miatt a közösségi gyártók képtelenek voltak megemelni az árakat és jövedelmezővé tenni az eladásokat.
(209)
A Romániából és Oroszországból származó eredeti termékkörre vonatkozó, 1997 óta hatályos dömpingellenes intézkedéseket 2004 júliusa óta nem alkalmazzák óvatosságból, egyes közösségi termelők múltbeli versenyellenes magatartása miatt.
(210)
Néhány exportáló gyártó és importőr kérte, hogy vizsgálják meg, milyen mértékű hatást gyakorolhatott az egyes közösségi gyártók által alakított kartell a teljes közösségi gazdasági ágazat teljesítményére.
(211)
E tekintetben megállapították, hogy nem volt időbeli átfedés az egyes közösségi gyártók jogsértésének időszaka (1990-1995, illetve egyes termékek esetében 1999-ig) és e dömpingellenes eljárás megfigyelési időszaka (2001-2004) között. Továbbá a vizsgálat során nem találtak arra vonatkozó információt, hogy a közösségi gazdasági ágazat árait vagy egyéb kármutatókat versenyellenes magatartás befolyásolta volna. A fentiekre figyelemmel, valamint ellenkező információk vagy jelzések hiányában arra lehet következtetni, hogy az egyes közösségi gyártók által 2001 előtt alakított kartell nem fejtett ki hatást a közösségi gazdasági ágazat károsodott helyzetére a megfigyelési időszak folyamán.
(212)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően egy exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság szolgálatai elmulasztották vizsgálni azokat az esetleges hatásokat, amelyeket az válthatott ki, hogy az 1999-es kartellmagatartás végét követően helyreálltak a rendes versenyfeltételek a közösségi gazdasági ágazat vonatkozásában. Azzal érveltek, hogy a kartellmagatartás és ezen eljárás megfigyelési időszaka közötti időbeli átfedés nem bír jelentőséggel, és hogy a Bizottság szolgálatai tévedtek értékelésükben a kárra és okozatiságra vonatkozó elemzés tekintetében, és megsérthették az alaprendelet 3. cikkének (7) bekezdését.
(213)
Elsőként hangsúlyozni kell, hogy az érintett terméknek csak egy kis részét, nevezetesen az OCTG-t (7304210020 és 7304291120 KN-kód alá tartozó) érintette a kartelleljárás. A vizsgálati időszak folyamán a közösségi piacon eladott OCTG mennyisége a közösségi gazdasági ágazat teljes értékesítési mennyiségének csak az 5 %-át képviselte.
(214)
Mérlegelték továbbá, hogy a kartellmagatartás vége és a kár meghatározására szolgáló időszak kezdete között eltelt két év elegendő volt-e arra, hogy lehetővé tegye a közösségi gazdasági ágazat számára a rendes versenyfeltételekhez való visszatérést. A vizsgálati időszak során azonban a helyzet káros volt.
(215)
A fentiekre figyelemmel, ezt a panaszt elutasították.
5.4. Az okozatiságra vonatkozó következtetés
(216)
Az egyrészt az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal növekedése, a piaci részesedés növekedése és a megállapított alákínálás, valamint másrészről a közösségi gazdasági ágazat helyzetének nyilvánvaló rosszabbodása közötti időbeli egybeesés arra a következtetésre vezet, hogy a dömpingelt behozatal okozta a közösségi gazdasági ágazat által elszenvedett lényeges kart, az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése értelmében.
6. KÖZÖSSÉGI ÉRDEK
(217)
Az alaprendelet 21. cikkével összhangban vizsgálni kell, vajon a káros dömpingre vonatkozó következtetés ellenére létezik-e olyan kényszerítő ok, amely arra utalna, hogy ebben az esetben nem áll a Közösség érdekében az intézkedések elfogadása. E tekintetben mérlegelni kell a lehetséges intézkedéseknek az eljárásba bevont felekre gyakorolt lehetséges hatását és annak a következményeit is, ha nem hoznak intézkedéseket.
6.1. A közösségi gazdasági ágazat
(218)
A közösségi gazdasági ágazat sérelmes helyzete abból eredt, hogy nehézséget jelentett számára felvenni a versenyt az alacsony árú, dömpingelt behozatallal.
(219)
Úgy ítélték meg, hogy az intézkedések bevezetése lehetővé teszi a közösségi gazdasági ágazat számára, hogy növelje eladásai mennyiségét és piaci részesedését, ezzel jobb méretgazdaságosságot generáljon, és így elérje a szükséges profitszintet, amely indokolja a gyártóberendezéseibe való folyamatos beruházást.
(220)
Ha az intézkedéseket nem vezetik be, a közösségi gazdasági ágazat helyzete tovább romlik. Nem lesz képes beruházni új termelési kapacitásba és nem fog tudni hatékonyan versenyezni a harmadik országokból érkező behozatallal. Egyes társaságoknak be kell szüntetniük a hasonló termék gyártását és el kell bocsátaniuk az alkalmazottaikat. Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy a dömpingellenes intézkedések kivetése a közösségi gazdasági ágazatnak érdekében áll.
(221)
Egy nem panaszos közösségi termelő, amely kapcsolatban áll egy romániai exportáló gyártóval, azt állította, hogy a közösségi gyártók már teljes termelési kapacitással dolgoznak és nem képesek kielégíteni a közösségi piacon és harmadik országokban a varrat nélküli csövek iránt megnövekedett nagy keresletet. A társaság azzal érvelt, hogy következésképpen a vámok bevezetése az ellátás elégtelenségéhez vezetne a közösségi piacon. Amint azonban fentebb kifejtésre került, a vizsgálat kimutatta, hogy a megfigyelési időszak során a közösségi gazdasági ágazat jelentős tartalékkal rendelkezett a termelési kapacitás terén, amelyet a jövőben felhasználhat az érintett termék gyártására annak érdekében, hogy ki tudja elégíteni a varrat nélküli csövek iránti keresletet a közösségi piacon.
(222)
Azt is állították, hogy az intézkedések bevezetése a verseny korlátozását eredményezné a közösségi piacon. Meg kell jegyezni, hogy a panaszos gyártók mellett az érintett terméknek számos más jelentős gyártója van az új tagállamokban, amint arról a (139) preambulumbekezdésben már szó esett. A közösségi gyártók számát elegendőnek értékelik ahhoz, hogy biztosítsák a versenyt ezen a piacon, még a dömpingellenes intézkedések kivetésével is. Továbbá, amint a (188)-(195) preambulumbekezdésben említésre került, más harmadik országok gyártói (pl. az USA-ból) szintén versenyeznek a közösségi gazdasági ágazattal hasonló termékekkel és árakkal. Ezért úgy vélik, hogy az intézkedések bevezetése nem fogja veszélyeztetni a varrat nélküli csövek ellátását és nem fogja korlátozni a versenyt a közösségi piacon.
6.2. A nem kapcsolt importőrök érdeke
(223)
Ami az importőröket illeti, csak három nem kapcsolt importőr válaszolt a kérdőívre, közülük kettőnél került sor ellenőrző látogatásra. Az eljárás egy későbbi szakaszában egy negyedik nem kapcsolt importőr is elfogadta az ellenőrző látogatást. A szóban forgó négy nem kapcsolt importőr által behozott érintett termék mennyisége a teljes közösségi behozatal 8 %-át, és a közösségi fogyasztás 3 %-át képviselte.
(224)
Tekintettel arra a tényre, hogy a varrat nélküli csövek behozatalának nagy része az exportáló gyártókkal kapcsolatban álló importőrökön keresztül érkezik a Közösségbe, és az összes behozatalnak kevesebb mint fele érkezik a Közösségbe nem kapcsolt importőrökön keresztül, a négy nem kapcsolt importőr behozatala a többi nem kapcsolt importőrre vonatkozóan reprezentatívnak tekinthető.
(225)
Az importőrök egyike esetében az érintett termék behozatala a varrat nélküli csövek teljes behozatalának 22 %-át képviselte, a megfelelő eladási érték pedig a teljes forgalmának 3 %-át a vizsgálati időszak során. Ezek az értékesítések nagyon jövedelmezőek voltak a vizsgálati időszak során. Figyelembe véve, hogy e társaság szállítóinak többsége a Közösségben vagy olyan országokban található, amelyeket a dömpingellenes vámok kivetése nem érint, a dömpingellenes intézkedések kivetésének hatása nem tekinthető jelentősnek.
(226)
Egy másik importőr, akinek a fő tevékenysége a varrat nélküli csövek behozatalából és átalakításából állt, valamennyi varrat nélküli csövet az érintett országokból, főleg Oroszországból hozta be. E behozatalnak egy kis része az úgynevezett „minősítéssel rendelkező csövekből” állt. Ezért úgy vélik, hogy a vámoknak az Oroszországból érkező behozatalra történő kivetése negatív hatással lesz az általános üzleti tevékenységre, és különösen e társaság jövedelmezőségére. Tekintetbe véve azonban, hogy jelenleg e mellett az importőr mellett csak egy másik szállítója van az minősítéssel rendelkező varrat nélküli csöveknek a Közösségben, nagyon valószínű, hogy a dömpingellenes vámok következtében a terméknél történő árnövekedést át lehet hárítani a végső fogyasztóra. A társaság továbbá arra is képes lesz, hogy legalább vásárlásai egy részét helyi szállítónál intézze a Közösségben, vagy hogy vásárlásai egy részét az érintett terméktől eltérő más termékkel helyettesítse.
(227)
A két másik együttműködő importőr, akik behozatali mennyisége szintén csak egy kisebb részét képviselte az érintett termék teljes behozatali mennyiségének a vizsgálati időszak során, úgy vélte, hogy őket nem érinti a vámok kivetése.
(228)
A fentiek fényében úgy vélik, hogy az importőröket egyéni helyzetük függvényében eltérően érintené a dömpingellenes intézkedések kivetése. Ezért azt a következtetést lehet levonni, hogy az intézkedések kivetése egy importőr pénzügyi helyzetére ténylegesen jelentős negatív hatással lehet. Általában azonban nem várható, hogy az intézkedések jelentős pénzügyi hatással lesznek az importőrök általános helyzetére.
6.3. A felhasználók érdeke
(229)
Az érintett termék egy felhasználója sem válaszolt a Bizottság által kiküldött kérdőívre. A vizsgálat azonban kimutatta, hogy a varrat nélküli csöveket főként az építőipari és az olajtársaságok használják. A rendelkezésre álló információk szerint a varrat nélküli csövek nagyobb projektek (kazánok, csővezetékek, építkezések) részét képezik, amelyeknek csak korlátozott részét alkotják. Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy a dömpingellenes intézkedéseknek a varrat nélküli csövekre történő kivetésének a költségekre vonatkozó hatása nagy valószínűséggel nem eredményez majd jelentős hatást az ilyen felhasználók költségeire, és így elfogadható magyarázatot ad a felhasználók együttműködésének hiányára ebben az eljárásban.
(230)
A fenti megállapítások alapján és a fogyasztói szervezetektől érkező egyéb elemek, reakciók hiányában arra a következtetésre jutottak, hogy a javasolt intézkedések fogyasztókra gyakorolt hatása valószínűleg elhanyagolható.
(231)
Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy a közösségi érdek alapján nincs olyan kényszerítő indok, amely miatt a dömpingellenes vámokat ne vetnék ki.
7. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
7.1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(232)
A dömpingelt behozatal által okozott további károk megelőzése érdekében úgy vélik, szükség van a dömpingellenes intézkedések elfogadására.
(233)
Az intézkedéseket olyan szinten kell bevezetni, amely a megállapított dömpingkülönbözet meghaladása nélkül elégséges az ilyen behozatalok által okozott károk megszüntetéséhez. A káros dömping hatásainak megszüntetéséhez szükséges vámösszeg kiszámításánál úgy ítélték, hogy az intézkedéseknek lehetővé kell tenniük a közösségi gazdasági ágazat számára, hogy fedezze gyártási költségeit és egy olyan szintű adózás előtti ésszerű nyereséget érjen el, amelyet az ilyen típusú iparág az ágazatban rendes versenyfeltételek mellett - azaz dömpingelt behozatal nélkül - a Közösségben elérhet hasonló termékek eladásaival. Figyelembe véve a közösségi gazdasági ágazat által 2001-ben elért átlagos jövedelmezőségi szintet, megállapították, hogy a forgalom 3 %-át kitevő haszonkulcs egy megfelelő minimumnak tekinthető, amelyet a közösségi gazdasági ágazat várhatóan elérhetett volna a káros dömping hiányában. A szükséges áremelést akkor az áralákínáláshoz kiszámított súlyozott átlag importár és a közösségi gazdasági ágazat által a közösségi piacon értékesített termékek nem káros ára összehasonlítása alapján határozták meg. A kárt nem okozó árat úgy kapták meg, hogy a közösségi gazdasági ágazat eladási árát kiigazították a vizsgálati időszak során keletkezett vesztességgel/nyereséggel és hozzáadták a fent említett haszonkulcsot. Az ebből az összehasonlításból eredő különbséget ezt követően a teljes CIF-importérték százalékában fejezték ki.
7.2. Végleges intézkedések
(234)
Az előzőek fényében úgy vélik, hogy az érintett termék behozatalára végleges dömpingellenes intézkedéseket kell kivetni az alaprendelet 9. cikkével összhangban a megállapított legalacsonyabb dömping- és kárkülönbözet szintjén, az alacsonyabb vám szabályával összhangban.
(235)
Mivel a kármegszüntetési szintek magasabbak, mint a megállapított dömpingkülönbözet, a végleges intézkedéseknek utóbbiakon kell alapulniuk. A maradvány dömpingkülönbözeteket minden országban a társaság szintjén a legnagyobb egyéni különbözettel határozták meg.
(236)
A vámtételek a vámfizetés nélküli, közösségi határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
Ország
Társaság
Vámtétel (%)
Horvátország
Összes vállalat
29,8 %
Románia
S.C. Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Összes többi vállalat
17,8 %
Oroszország
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant and Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Összes többi vállalat
35,8 %
Ukrajna
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Összes többi vállalat
25,7 %
(237)
Az egyes társaságok e rendeletben meghatározott dömpingellenes vámtételeit a mostani vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Ennek megfelelően a vámok a vizsgálat alatt e társaságok tekintetében tapasztalt helyzetet tükrözik. Ezek a vámok (a „minden egyéb társaságra” országosan alkalmazandó vámokkal szemben) kizárólag az érintett országból származó és az említett társaságok, azaz jogi személyek által gyártott termékek behozatalára alkalmazhatók. Semmilyen más, a rendelet rendelkező részében név és cím szerint kifejezetten meg nem nevezett társaság, ideértve a kifejezetten említett társaságokkal kapcsolatban álló jogi személyeket is, nem részesülhet e vámtételek előnyeiből; azokra a „minden más társaságra” érvényes vámot kell kivetni.
(238)
Az e vállalatspecifikus dömpingellenes vámtételek alkalmazására irányuló bármely kérelmet (pl. a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, vagy új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz kell intézni (14), haladéktalanul mellékelve minden vonatkozó információt, különösen a gyártáshoz és a hazai és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például az ilyen névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységben bekövetkezett változással függenek össze. Amennyiben jogos a kérelem, a megfelelő szabályozásra kerül sor, beleértve az egyéni vámtételekben részesülő társaságok listájának naprakésszé tételét. A kiegyenlítő vámok teljes körű végrehajtása érdekében a maradványvámot nem csak a nem együttműködő társaságokra kell alkalmazni, hanem azokra is, amelyeknek a vizsgálati időszakban egyáltalán nem volt exportjuk. Azonban ez utóbbi társaságoknak az alaprendelet 11. cikke (4) bekezdése második albekezdése követelményeinek teljesítése esetén lehetőségük van e cikkel összhangban felülvizsgálati kérelem benyújtására, helyzetük egyedi megvizsgáltatása érdekében.
(239)
Ami a CEV-határérték vámhatóságok által a közösségi határon történő megállapítását illeti, a CEV-határértéket közvetett módon meg lehet határozni annak a 11 KN-kódnak az ellenőrzésével, amelyek alá az érintett terméket besorolták. A mérlegelési időszak során az érintett termék összes behozatalának 99,9 %-a 0,86-os CEV-érték alatti varrat nélküli csövekre vonatkozott. Ezért arra a következtetésre jutottak, hogy a varrat nélküli csöveknek az érintett országokból érkező, a 11 KN-kód alá eső behozatalát érintett terméknek kell tekinteni, kivéve azokat a nagyon ritka eseteket, amikor az importőr bizonyítani tudja, hogy a behozott áru CEV-értéke meghaladja a 0,86-os határértéket.
7.3. Mentesítési kérelem
(240)
Egy importőr, amely úgynevezett „minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövet” importált a Közösségbe, azt javasolta, hogy a társaságát mentesítsék a dömpingellenes vám alkalmazása alól. A társaság azonban nem nevezett meg okokat, amelyek alapján egy ilyen egyéni mentesítés indokolt lenne. Meg kell jegyezni, hogy ez az importőr dömpingelt varrat nélküli csöveket importált, ami kárt okozott a közösségi gazdasági ágazatnak, és ezért nem volt olyan ok, amely miatt a társaságnak meg kellett volna adni az egyéni mentesítést. Úgy ítélték meg továbbá, hogy ennek az importőrnek a dömpingellenes vámok alóli mentesítése az intézkedések kijátszásának elfogadhatatlanul magas kockázatát eredményezné. Amióta a minősítéssel rendelkező csöveket is számtalan alkalmazási módon fel lehet használni, nem lehet megfelelően biztosítani, hogy ezeket a behozatalokat csak olaszországi építkezési munkákhoz használják fel.
7.4. Részleges felfüggesztés iránti kérelem
(241)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően egy importőr az orosz exportáló gyártó TMK által gyártott, 7304 39 92 KN-kód alá besorolt és az olasz Munkaügyi Minisztérium által olaszországi állami építkezéseken való hasznosításra engedélyezett érintett termék egyes behozatalaira vonatkozó vámok (egy 12 hónapos időszakra meghosszabbítható) kilenchónapos részleges felfüggesztését kérte.
(242)
Az importőr azzal érvelt, hogy a közösségi érdek alapján, az alaprendelet 14. cikkének (4) bekezdésének megfelelően, a részleges felfüggesztés indokolt lenne. Az importőr azt állította, hogy az intézkedések részleges felfüggesztése nélkül leállítaná a minősítéssel rendelkező csövek behozatalát, és ezt követően csak egyetlen minősítéssel rendelkező varrat nélküli csöveket gyártó társaság maradna Olaszországban, amely így monopóliumhoz jutna.
(243)
Az importőr azt állította, hogy az intézkedések részleges felfüggesztése nem okozna kárt az állítólagos egyetlen közösségi gyártónak, amelynek a termelési volumene a minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövek éves olaszországi keresletének állítólag hozzávetőlegesen a kétharmadát fedezi. Az importőr azzal érvelt továbbá, hogy az intézkedések részleges felfüggesztését az olasz vámhatóságok könnyen ellenőrizhetnék az engedélyek egyszerű megvizsgálásával, amelyeket minden importügyletnél be kell mutatni a vámhatóságnak.
(244)
Azzal az érvvel kapcsolatban, hogy az intézkedések nem részleges felfüggesztése monopóliumot hozna létre a közösségi piacon, meg kell jegyezni, hogy míg a vizsgálati időszak során két minősítéssel rendelkező varrat nélküli csöveket gyártó társaság létezett Olaszországban, 2005 vége óta tényleg csak egy társaság maradt. Kimutatható azonban, hogy a vizsgálati időszak során a minősítéssel rendelkező csövek Oroszországból érkező dömpingelt behozatala oly mértékben alákínált a közösségi gazdasági ágazat által gyártott minősítéssel rendelkező csövek árának, hogy a közösségi gyártók nem tudtak versenyezni ezzel a dömpingelt behozatallal, következésképpen meg kellett szüntetniük, vagy jelentős mértékben le kellett csökkenteniük a minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövek gyártását. Mivel az a tény, hogy a minősítéssel rendelkező varrat nélküli csöveknek csak egyetlen közösségi gyártója maradt meg a közösségi piacon, valójában a minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövek Oroszországból érkező dömpingelt behozatalának a következménye, el kell utasítani azt az érvet, amely szerint a vámok részleges felfüggesztése nem okozna kárt a közösségi gazdasági ágazatnak. Ellenkezőleg, várhatóan a vámok kivetése a verseny növekedéséhez és a minősítéssel rendelkező csöveket gyártó más közösségi gyártóknak a közösségi piacon való újbóli megjelenéséhez vezet majd.
(245)
Mivel megállapították, hogy a részleges felfüggesztés ellenőrzését az olaszországi vámhatóságok elvileg el tudják végezni, a kért részleges felfüggesztést szintén el kell utasítani, ugyanabból az okból, mint a korábban a (240) preambulumbekezdésben említett mentesítési kérelmet. Ha részlegesen felfüggesztenék az intézkedéseket egy egyéni importőr számára, az a kijátszás elfogadhatatlanul magas kockázatát eredményezné, mivel az ezen társaság által behozott minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövek az olaszországi építkezésektől eltérő célokra is felhasználhatók lennének.
7.5. Kötelezettségvállalások
(246)
Ugyanez az importőr javasolta, hogy fogadjanak el egy kötelezettségvállalást a neki szállító orosz exportáló gyártótól. A kötelezettségvállalás meghatározna egy vámmentes behozatali mennyiséget egy mennyiségi felső határral. Az importőr azzal érvelt, hogy az adott mennyiségig a behozatalt kizárólag az olaszországi állami építkezési projektekre használnák fel. Ezért e behozatalok nem okoznának kárt a közösségi gazdasági ágazatnak. Ezen felül a Közösségben hiány lenne a minősítéssel rendelkező varrat nélküli csövek ellátottsága tekintetében. Meg kell azonban jegyezni, hogy az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően csak exportáló gyártók tehetnek felajánlást kötelezettségvállalásra, importőrök azonban nem. Ezért ezt a kérelmet elutasították.
(247)
Miután nyilvánosságra hozták azokat az alapvető fontosságú tényeket és megfontolásokat, amelyek alapján a végleges dömpingellenes vámok kivetését tervezték ajánlani, az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdésével összhangban az érintett országokban az exportáló gyártók többsége az árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel.
(248)
Az érintett terméknek azonban az a jellegzetessége, hogy tekintélyes számú terméktípussal rendelkezik, és ezek némely tulajdonsága nem vehető észre a behozatal során. Ez gyakorlatilag lehetetlenné teszi, hogy minden egyes terméktípusnál olyan méltányos minimális importárat állapítsanak meg, amelyet a Bizottság megfelelőképpen figyelemmel tud kísérni, és a tagállamok vámhatóságai importálásnál ellenőrizni tudnak. Továbbá az érintett termék az utóbbi években jelentékeny ingadozást mutatott az árak tekintetében, és ezért hosszabb időszakra vonatkoztatva nem alkalmas egy rögzített árra vonatkozó kötelezettségvállalásra. Az áringadozás a nyersanyagok, nevezetesen a fém bugák, ingotok vagy acélhulladékok körében bekövetkezett árváltozásoknak tulajdonítható, amely a gyártási költség fő, de változó összetevője. Ha a minimum importárakat az egyik nyersanyag árához indexálnák, akkor az érintett termékre alcsoportonként eltérő indexálási képleteket kellene megállapítani, mely az indexálási képlet paramétereinek meghatározását és a kötelezettségvállalások ellenőrzését rendkívül bonyolulttá tenné.
(249)
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a múltban a jelenlegi vizsgálat termékkörébe tartozó egyes termékekre vonatkozóan már fogadtak el kötelezettségvállalásokat. Azokról a kötelezettségvállalásokról, amelyek azon az elven alapultak, hogy az árak termékcsoportonként párhuzamosak lennének a Közösségben alkalmazott árstruktúrával, bebizonyosodott, hogy a Bizottság számára nagy nehézséget jelent az ellenőrzésük, vagy kiderült, hogy nem sikerült az árakat olyan nem káros szintre emelniük, amely helyreállította volna a tisztességes kereskedelmet a közösségi piacon (15).
(250)
Továbbá számos esetben a javasolt termékbesorolás nem volt elég részletes ahhoz, hogy lehetővé tegye a megfelelő ellenőrzést, vagy a javasolt árszint nem tette lehetővé a káros dömping megszüntetését.
(251)
A fentiekre, különösen a különböző minimum importárak ellenőrzésének nehézségeire való tekintettel úgy vélik, hogy a kötelezettségvállalások elvben nem megvalósíthatók. Figyelembe véve azonban Románia közelgő csatlakozását a Közösséghez, a Romániára vonatkozó intézkedések időben korlátozottak lesznek. Ezért korlátozott annak a veszélye, hogy a romániai exportőrök kijátszanák a minimum importárakat, csekély annak a valószínűsége továbbá, hogy jelentős árváltozások történjenek. Ennek megfelelően a Bizottság a többek között Romániából származó egyes varrat nélküli vas- és acélcsövek behozatalát érintő dömpingellenes eljárással kapcsolatban vállalt kötelezettségek elfogadásáról szóló, 2006. június 23.-ig 2006/441/EK (16) határozattal elfogadta a romániai exportáló gyártók kötelezettségvállalási felajánlásait. A kötelezettségvállalás elfogadásának okait részletesebben az említett határozat állapítja meg. A Bizottság elismeri, hogy a felajánlott kötelezettségvállalás felszámolja a dömping káros hatását, és jelentős mértékben csökkenti annak kockázatát, hogy az érintettek a dömpingellenes intézkedéseket kijátsszák.
(252)
Annak érdekében, hogy a Bizottság és a vámhatóságok hatékonyabban nyomon követhessék a vállalatok kötelezettségvállalásainak betartását abban az esetben, ha a szabad forgalomba bocsátás iránti kérelmet benyújtották az illetékes vámhatósághoz, a dömpingellenes vám alóli mentesség attól függ, hogy: i. benyújtanak-e olyan kötelezettségvállalási számlát, amely egy olyan kereskedelmi számla, amely legalább a mellékletben felsorolt elemeket és nyilatkozatot tartalmazza. ii. azt a tényt, hogy az importált terméket az említett vállalatok közvetlenül az első független közösségi vevő részére gyártották, szállították és számlázták; és iii. azt a tényt, hogy a vámhatóságnak bejelentett és bemutatott áru pontosan megfelel a kötelezettségvállalási számlán szereplő termékleírásnak. Ahol a fent említett feltételek nem teljesülnek, megfelelő dömpingellenes vám keletkezik a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának időpontjában.
(253)
Valahányszor egy kötelezettségvállalás megszegését követően a Bizottság visszavonja a kötelezettségvállalás elfogadását, az alaprendelet 8. cikkének (9) bekezdésének megfelelően - egyedi ügyletekre hivatkozva, és ennek megfeleően érvénytelennek minősítve az érintett kötelezettségvállalásokra vonatkozó számlákat - vámtartozás keletkezik a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának időpontjában.
(254)
Az importőröknek tisztában kell lenniük azzal, hogy vámtartozás keletkezhet szokásos kereskedelmi kockázatként a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor, a (252) és a (253) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően, még akkor is, ha a Bizottság már elfogadta annak a gyártónak a kötelezettségvállalását, akitől közvetve vagy közvetlenül vásároltak.
(255)
Az alaprendelet 14. cikke (7) bekezdésének megfelelően a vámhatóságoknak haladéktalanul tájékoztatniuk kell a Bizottságot, ha arra utaló jeleket találnak, hogy a vállalat megszegi a kötelezettségvállalást.
(256)
Az említettek alapján a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a romániai exportáló gyártók által felajánlott kötelezettségvállalások elfogadhatók, s tájékoztatta az érintett vállalatokat azokról az alapvető tényekről, megfontolásokról és kötelezettségekről, amelyek alapján a kötelezettségvállalást elfogadták. A fent említett okoknál fogva az orosz és ukrán exportáló gyártók által feajánlott kötelezettségvállalások azonban nem elfogadhatók.
(257)
A kötelezettségvállalás megszegése vagy visszavonása esetén az alaprendelet 8. cikke (9) és (10) bekezdésének értelmében dömpingellenes vám kivetésére kerülhet sor.
7.6. A két időközi felülvizsgálatra és a meglévő intézkedésekre vonatkozó következtetés
(258)
Emlékeztetni kell arra, amint az a (2) preambulumbekezdésben már említésre került, hogy a Bizottság saját kezdeményezésére két időközi felülvizsgálatot indított, annak érdekében, hogy az eredeti termékkör Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából érkező behozatalára vonatkozóan meglévő, hatályos végleges dömpingellenes intézkedések módosítását vagy hatályon kívül helyezését lehetővé tegye.
(259)
A jelenlegi vizsgálat megállapításai alapján intézkedéseket kell bevezetni a (17) preambulumbekezdésben meghatározott, Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából származó varrat nélküli csövek behozatalára. Mivel a 2.1. szakaszban meghatározott érintett termék a már meglévő intézkedések termékkörét is lefedi, a 2320/97/EK és a 348/2000/EK tanácsi rendelettel az eredeti termékkörre bevezetett intézkedések további alkalmazása már nem helyénvaló, és ezért azokat a módosított rendeleteket hatályon kívül kell helyezni.
(260)
Ezzel párhuzamosan a két korábban említett időközi felülvizsgálatot, valamint a 2002 novemberében indított és az 1.2. szakaszban említett időközi és intézkedés megszűnésére irányuló felülvizsgálatot be kell fejezni.
(261)
Továbbá a Horvátországból és Ukrajnából származó eredeti termékkörre kivetett intézkedések részleges felfüggesztésének meghosszabbításáról szóló 1866/2005/EK rendelet a 348/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezését követően feleslegessé válik,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Ezennel végleges dömpingellenes vám kerül kivetésre egyes Horvátországból, Romániából, Oroszországból és Ukrajnából származó, legfeljebb 406,4 mm külső átmérőjű, kör keresztmetszetű varrat nélküli vas- és acélcsövek behozatalára, amelyek szénegyenértéke (Carbon Equivalent Value, CEV) nem haladja meg a 0,86-ot a Nemzetközi Hegesztési Intézet (International Institute of Welding, IIW) képlete (17) és a kémiai elemzés szerint, az ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 és ex 7304 59 93 KN-kód (18) (7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 és 7304599320 TARIC-kód) alá tartoznak.
Az alábbiakban felsorolt társaságok által gyártott termékeknek a vámkezelés előtti, közösségi határparitáson számított CIF árára alkalmazandó végleges, dömpingellenes vámtételek a következők:
Ország
Vállalat
Dömpingellenes vám
Kiegészítő TARIC-kód
Horvátország
Összes vállalat
29,8 %
Románia
S.C. Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Összes többi vállalat
17,8 %
A999
Oroszország
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant and Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Összes többi vállalat
35,8 %
A999
Ukrajna
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Összes többi vállalat
25,7 %
A999
Az első albekezdéstől eltérve a végleges dömpingellenes vám nem alkalmazandó a 2. cikk értelmében szabad forgalomba bocsátott behozatalra.
Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
(1) A szabad forgalomba bocsátásra bejelentett olyan vállalatok által számlázott behozatal, amelyek kötelezettségvállalásait elfogadta a Bizottság, és amelyek neve az időről időre módosított 2006. június 23-ig 2006/441/EK (19) bizottsági határozatban szerepel, mentes az 1. cikkel kivetett dömpingellenes vám alól, feltéve ha:
-
az importált terméket az említett vállalatok közvetlenül az első független közösségi vevő részére gyártották, szállították és számlázták, valamint
-
az ilyen behozatalokhoz egy kötelezettségvállalási számla is tartozik; ez olyan kereskedelmi számla, amely tartalmazza legalább az e rendelet mellékletében szereplő meghatározott adatokat és nyilatkozatot, valamint
-
a vámhatóságnak bejelentett és bemutatott áru pontosan megfelel a kötelezettségvállalási számlán szereplő termékleírásnak.
(2) A vámtartozás a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának időpontjában keletkezik:
-
amikor megállapítást nyer, hogy az (1) bekezdésben ismertetett behozatalok tekintetében a bekezdésben felsorolt feltételek közül egy vagy több nem teljesül, vagy
-
amikor a Bizottság az alaprendelet 8. cikke (9) bekezdésének megfelelően egy olyan rendeletben vagy határozatban vonja vissza a kötelezettségvállalás elfogadását, amely egy egyedi ügyletre hivatkozik és ennek megfelelően érvénytelennek minősíti az érintett kötelezettségvállalkozásokra vonatkozó számlákat.
3. cikk
A 2320/97/EK és a 348/2000/EK tanácsi rendelet hatályát veszti.
4. cikk
A többek között Oroszországból és Romániából, valamint Horvátországból és Ukrajnából származó, varrat nélküli vas- és ötvözetlen acélcsövek behozatalára vonatkozó dömpingellenes vámok 2005 márciusában megindított időközi felülvizsgálatai befejeződtek.
A 2002 novemberében megindított és az 1322/2004/EK rendelet (20) preambulumbekezdésével a folytatásra vonatkozóan megerősített, időközi és intézkedés megszűnésére irányuló felülvizsgálatok befejeződtek.
5. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napját követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 2006. június 27-én.