Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1760/2000
af 17. juli 2000
om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 820/97
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og artikel 152, stk. 4, litra b),
under henvisning til forslag fra Kommissionen(1),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg(2),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget(3),
efter proceduren i traktatens artikel 251(4), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Ifølge artikel 19 i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 af 21. april 1997 om indførelse af en ordning for identifikation og registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødsprodukter(5) skal der indføres en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød, som bliver obligatorisk i alle medlemsstaterne fra den 1. januar 2000. Ifølge samme artikel skal der på forslag af Kommissionen også vedtages almindelige regler for den obligatoriske ordning inden den dato.
(2) Efter Rådets forordning (EF) nr. 2772/1999 af 21. december 1999 om fastsættelse af generelle regler for en obligatorisk mærkningsordning for oksekød(6) gælder nævnte almindelige bestemmelser kun midlertidigt i en periode på højst otte måneder fra den 1. januar til den 31. august 2000.
(3) Af klarhedshensyn bør forordning (EF) nr. 820/97 ophæves og erstattes af nærværende forordning.
(4) Som følge af det ustabile marked for oksekød og oksekødsprodukter forårsaget af BSE-krisen har den større åbenhed omkring produktions- og afsætningsvilkårene for de pågældende produkter, især hvad angår sporbarhed, haft en positiv indflydelse på forbruget af oksekød. For at bevare og øge forbrugernes tillid til oksekød og for at undgå at vildlede dem, er det nødvendigt at udvikle et regelsæt for de forbrugeroplysninger, der gives i mærkningen, gennem en passende og klar produktmærkning.
(5) Med henblik herpå er det vigtigt, at der indføres dels en mere effektiv ordning for identifikation og registrering af kvæg på produktionsstadiet, dels en særlig EF-mærkningsordning i oksekødssektoren baseret på objektive kriterier på markedsføringsstadiet.
(6) De garantier, en sådan forbedring giver, vil også gøre det muligt at opfylde visse krav af almen interesse, som f.eks. beskyttelse af menneskers og dyrs sundhed.
(7) Dette vil øge forbrugernes tillid til kvaliteten af oksekød og oksekødsprodukter, bevare et højt niveau for beskyttelse af folkesundheden og styrke den varige stabilitet på oksekødsmarkedet.
(8) Ifølge artikel 3, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked(7) skal dyr, der skal indgå i samhandelen inden for Fællesskabet, være identificeret i overensstemmelse med kravene i EF-bestemmelserne og være registreret på en sådan måde, at de kan spores tilbage til oprindelsesbedriften, -centret eller -organisationen eller den bedrift, det center eller den organisation, som dyrene passerer igennem, og identifikations- og registreringsordningerne skulle inden den 1. januar 1993 udvides til også at omfatte flytning af dyr inden for hver medlemsstats område.
(9) I henhold til artikel 14 i Rådets direktiv 91/496/EØF af 15. juli 1991 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for dyr, der føres ind i Fællesskabet fra tredjelande, og om ændring af direktiv 89/662/EØF, 90/425/EØF og 90/675/EØF(8) skal den i artikel 3, stk. 1, litra c), i direktiv 90/425/EØF nævnte identifikation og registrering af sådanne dyr, undtagen slagtedyr og registrerede heste, finde sted, efter at denne kontrol er foretaget.
(10) Forvaltningen af visse EF-støtteordninger på landbrugsområdet kræver individuel identifikation af visse typer husdyr. Identifikations- og registreringsordningerne bør derfor være egnede til anvendelse og kontrol af denne individuelle identifikation.
(11) Der bør sikres en hurtig og effektiv udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne, således at denne forordning kan anvendes korrekt. Der er fastsat EF-bestemmelser herom ved Rådets forordning (EØF) nr. 1468/81 af 19. maj 1981 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af told- og landbrugsbestemmelserne(9) og ved Rådets direktiv 89/608/EØF af 21. november 1989 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes administrative myndigheder og om samarbejde mellem disse og Kommissionen med henblik på at sikre den rette anvendelse af de veterinære og zootekniske bestemmelser(10).
(12) De nugældende regler for identifikation og registrering af kvæg er fastsat i Rådets direktiv 92/102/EØF af 27. november 1992 om identifikation og registrering af dyr(11) og i forordning (EF) nr. 820/97. Erfaringerne har vist, at anvendelsen af direktiv 92/102/EØF ikke har været fuldt tilfredsstillende for så vidt angår kvæg, og at en yderligere forbedring er nødvendig; der må derfor vedtages en særlig forordning for kvæg for at underbygge direktivets bestemmelser.
(13) For at indførelsen af en forbedret identifikationsordning kan blive accepteret, er det vigtigt, at der ikke pålægges producenterne for store administrative krav. Der bør fastsættes rimelige frister for iværksættelsen.
(14) For hurtigt og nøjagtigt at kunne spore dyr af hensyn til kontrollen af EF-støtteordningerne bør hver medlemsstat oprette en elektronisk database, hvori dyrenes identitet, alle bedrifter på deres område og flytninger af dyrene registreres i overensstemmelse med Rådets direktiv 97/12/EF af 17. marts 1997 om ændring og ajourføring af direktiv 64/432/EØF om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin(12), som angiver sundhedskravene i forbindelse med denne database.
(15) Det er vigtigt, at hver medlemsstat træffer de foranstaltninger, der endnu måtte være nødvendige, for at den nationale elektroniske database bliver fuldt ud operationel hurtigst muligt.
(16) Der bør tages skridt til at sikre, at de tekniske betingelser er opfyldt for at garantere bedst mulig kommunikation mellem producenten og databasen og en omfattende anvendelse af databaserne.
(17) For at flytninger af kvæg skal kunne spores, bør dyrene identificeres ved hjælp af et øremærke i hvert øre og principielt ledsages af et pas under enhver flytning. Mærkets og passets karakteristika bør fastlægges på EF-plan. Der bør principielt udstedes et pas for hvert dyr, som har fået øremærker.
(18) Der bør gælde samme identifikationskrav for dyr, som importeres fra tredjelande i henhold til direktiv 91/496/EØF.
(19) Hvert dyr bør beholde sine øremærker hele sit liv.
(20) På grundlag af arbejdet i Det Fælles Forskningscenter er Kommissionen i færd med at undersøge muligheden for at identificere dyr ad elektronisk vej.
(21) Brugere med undtagelse af transportvirksomheder bør føre en ajourført liste over dyrene på deres bedrift. Listens karakteristika bør fastlægges på EF-plan. Myndighederne bør have adgang til disse lister efter anmodning herom.
(22) Medlemsstaterne kan fordele udgifterne til gennemførelsen af disse foranstaltninger på hele oksekødssektoren.
(23) Den eller de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre de enkelte afsnit i denne forordning, bør udpeges.
(24) Der bør indføres en ordning med obligatorisk mærkning af oksekød, som skal være obligatorisk i alle medlemsstaterne. Under den obligatoriske ordning anfører erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød, i mærkningen oplysninger om oksekødet og det sted, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er slagtet.
(25) Den obligatoriske mærkningsordning for oksekød bør udbygges fra den 1. januar 2002. Under den obligatoriske ordning bør erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød, i mærkningen endvidere anføre oplysninger om oprindelse, især om, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er født, opfedet og slagtet.
(26) Oplysninger ud over oplysningerne om, hvor det eller de dyr, som oksekødet stammer fra, er født, opfedet og slagtet, kan gives under den frivillige mærkningsordning for oksekød.
(27) Obligatorisk oprindelsesmærkning bør være iværksat pr. 1. januar 2002, idet der kun kræves fuldstændige oplysninger om flytninger af kvæg i Fællesskabet for dyr, der er født efter den 31. december 1997.
(28) Den obligatoriske mærkningsordning bør også gælde for oksekød, der importeres i Fællesskabet. Der må dog tages højde for, at et tredjelands erhvervsdrivende eller organisationer måske ikke har alle de oplysninger til rådighed, der kræves for mærkning af oksekød produceret i Fællesskabet. Det bør derfor fastsættes, hvilke minimumsoplysninger tredjelande skal anføre i mærkningen.
(29) For erhvervsdrivende og organisationer, der producerer og afsætter hakket oksekød, og som måske ikke er i stand til at udlevere alle de oplysninger, der kræves i henhold til den obligatoriske mærkningsordning, bør der fastsættes undtagelser, der sikrer et vist minimum af oplysninger.
(30) Formålet med mærkning er at skabe størst mulig åbenhed omkring afsætningen af oksekød.
(31) Bestemmelserne i denne forordning bør gælde med forbehold af Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler(13).
(32) For alle andre mærkningsoplysninger end dem, der falder ind under den obligatoriske mærkningsordning, kræves der også et EF-regelsæt. På grund af de mange forskellige varebeskrivelser af oksekød, der afsættes i Fællesskabet er det mest hensigtsmæssigt med en frivillig mærkningsordning. For at en frivillig mærkningsordning kan fungere effektivt, skal det være muligt at spore mærket oksekød tilbage til det eller de dyr, det stammer fra. En erhvervsdrivendes eller organisations mærkning skal være omfattet af specifikationer, der sendes til myndighederne med henblik på godkendelse. Erhvervsdrivende og organisationer må kun mærke oksekød, hvis mærket indeholder deres navn eller identifikationslogo. Medlemsstaternes myndigheder bør bemyndiges til at tilbagekalde godkendelser af specifikationer i tilfælde af uregelmæssigheder. For at mærkningsspecifikationerne kan blive anerkendt i hele Fællesskabet, bør der udveksles oplysninger mellem medlemsstaterne.
(33) Erhvervsdrivende og organisationer, der importerer oksekød fra tredjelande til Fællesskabet ønsker måske også at mærke deres produkter i overensstemmelse med den frivillige mærkningsordning. Der bør derfor fastsættes bestemmelser, som i videst muligt omfang skal sikre, at mærkningen af importeret oksekød er lige så pålidelig som mærkningen af EF-oksekød.
(34) Ved overgangen fra ordningerne i afsnit II i forordning (EF) nr. 820/97 til ordningerne i nærværende forordning kan der opstå vanskeligheder, som der ikke er taget højde for i nærværende forordning. Kommissionen bør derfor kunne vedtage de fornødne overgangsforanstaltninger. Kommissionen bør også i givet fald bemyndiges til at løse særlige praktiske problemer.
(35) For at sikre pålideligheden af foranstaltningerne i denne forordning er det nødvendigt at forpligte medlemsstaterne til at gennemføre relevante og effektive kontrolforanstaltninger. Disse kontrolforanstaltninger griber dog ikke ind i anden kontrol, som Kommissionen kan foretage i henhold til artikel 9 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser(14).
(36) Der bør fastsættes passende sanktioner i tilfælde af overtrædelse af denne forordning.
(37) De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af denne forordning bør vedtages i overensstemmelse med Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen(15) -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
AFSNIT I
Identifikation og registrering af kvæg
Artikel 1
1. Medlemsstaterne indfører en ordning for identifikation og registrering af kvæg i overensstemmelse med dette afsnit.
2. Dette afsnit finder anvendelse med forbehold af fællesskabsregler, der kan indføres om udryddelse eller bekæmpelse af sygdomme, og med forbehold af direktiv 91/496/EØF og forordning (EØF) nr. 3508/92(16). De bestemmelser i direktiv 92/102/EØF, der specifikt vedrører kvæg, gælder dog ikke længere fra den dato, hvor de pågældende dyr skal identificeres i overensstemmelse med dette afsnit.
Artikel 2
I dette afsnit forstås ved:
- "dyr": kvæg som defineret i artikel 2, stk. 2, litra b) og c), i direktiv 64/432/EØF(17)
- "bedrift": enhver virksomhed, enhver bygning eller, hvis der er tale om en frilandsbedrift, ethvert sted beliggende inden for samme medlemsstats område, hvor dyr, der er omfattet af denne forordning, holdes, opdrættes eller håndteres
- "bruger": enhver fysisk eller juridisk person, som er ansvarlig for dyr, også midlertidigt, herunder under transport eller på et marked
- "myndigheder": den centrale myndighed eller de myndigheder i en medlemsstat, der er ansvarlige for at udføre veterinærkontrol og for at gennemføre dette afsnit, eller, for så vidt angår kontrollen med præmier, de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre forordning (EØF) nr. 3508/92.
Artikel 3
Ordningen for identifikation og registrering af kvæg omfatter følgende:
a) øremærker til identifikation af de enkelte dyr
b) elektroniske databaser
c) dyrepas
d) individuelle lister på hver enkelt bedrift.
Kommissionen og myndighederne i den pågældende medlemsstat skal have adgang til alle oplysninger i henhold til dette afsnit. Medlemsstaterne og Kommissionen træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at disse oplysninger er tilgængelige for alle berørte parter, herunder forbrugerorganisationer, der er anerkendt af medlemsstaten, på betingelse af, at der sikres den fortrolighed og databeskyttelse, der kræves i henhold til den nationale lovgivning.
Artikel 4
1. Alle dyr på en bedrift, der er født efter den 31. december 1997, eller som efter den 1. januar 1998 er bestemt til handel inden for Fællesskabet, identificeres ved hjælp af et af myndighederne godkendt øremærke i hvert øre. Begge øremærkerne skal være forsynet med den samme entydige identifikationskode, så hvert enkelt dyr samt den bedrift, hvor det er født, kan identificeres. Som en undtagelse herfra kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for EF, indtil den 1. september 1998 identificeres efter direktiv 92/102/EØF.
Som en undtagelse fra første afsnit kan dyr, der er født før den 1. januar 1998, og som efter denne dato er bestemt til handel inden for EF med henblik på øjeblikkelig slagtning, indtil den 1. september 1999 identificeres efter direktiv 92/102/EØF.
Kvæg, der er bestemt til kulturelle eller sportslige begivenheder (med undtagelse af messer og udstillinger) kan i stedet for øremærker identificeres efter en af Kommissionen godkendt identifikationsordning, som frembyder de samme garantier.
2. Øremærket anbringes inden for en af medlemsstaten fastsat frist regnet fra dyrets fødsel, og under alle omstændigheder inden dyret flyttes fra den bedrift, hvor det er født. Denne frist må indtil den 31. december 1999 ikke være længere end 30 dage og efter denne dato ikke længere end 20 dage.
Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.
Dyr, der er født efter den 31. december 1997, må ikke flyttes fra en bedrift, medmindre de er identificeret i henhold til denne artikel.
3. Dyr, der er importeret fra et tredjeland, og som har undergået den kontrol, der er fastsat i direktiv 91/496/EØF, og som forbliver på Fællesskabets område, skal inden for en frist, medlemsstaten fastsætter, dog senest 20 dage efter ovennævnte kontrol, og under alle omstændigheder inden de flyttes fra bedriften, identificeres på bestemmelsesbedriften ved hjælp af et øremærke, der er i overensstemmelse med denne artikel.
Det er dog ikke nødvendigt at identificere dyrene, hvis bestemmelsesbedriften er et slagteri, som ligger i den medlemsstat, hvor kontrollen er foretaget, og dyrene slagtes senest 20 dage efter kontrollen.
Tredjelandets oprindelige identifikation registreres i den i artikel 5 nævnte elektroniske database eller, hvis databasen endnu ikke er fuldt operationel, på de i artikel 3 nævnte lister sammen med den identifikationskode, bestemmelsesmedlemsstaten har tildelt.
4. Dyr fra en anden medlemsstat beholder deres oprindelige øremærker.
5. Øremærker må ikke fjernes eller udskiftes uden myndighedernes tilladelse.
6. Øremærkerne tildeles bedriften og fordeles og anbringes på dyrene på en måde, der fastlægges af myndighederne.
7. Senest den 31. december 2001 træffer Europa-Parlamentet og Rådet på grundlag af en rapport fra Kommissionen, ledsaget af eventuelle forslag, efter proceduren i traktatens artikel 95 afgørelse om, hvorvidt det er muligt at indføre elektronisk identifikation på baggrund af de fremskridt, der er gjort på dette område.
Artikel 5
Medlemsstaternes myndigheder opretter en elektronisk database i henhold til artikel 14 og 18 i direktiv 64/432/EØF.
De elektroniske databaser skal senest den 31. december 1999 være fuldt operationelle og fra denne dato indeholde alle de i nævnte direktiv krævede oplysninger.
Artikel 6
1. Fra den 1. januar 1998 udsteder myndighederne et pas for hvert dyr, der skal identificeres i henhold til artikel 4, senest 14 dage efter meddelelsen om dyrets fødsel eller, hvis det drejer sig om dyr, der er importeret fra tredjelande, senest 14 dage efter meddelelsen om den pågældende medlemsstats identifikation af dyret, jf. artikel 4, stk. 3. Myndighederne kan på de samme betingelser udstede pas for dyr fra en anden medlemsstat. I så fald skal det pas, der ledsager dyret ved dets ankomst, afleveres til myndighederne, som returnerer det til den udstedende medlemsstat.
Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen.
2. Når et dyr flyttes, skal det være ledsaget af sit pas.
3. Uanset stk. 1, første punktum, og stk. 2 kan medlemsstater:
- der har en elektronisk database, som efter Kommissionens vurdering er fuldt operationel, jf. artikel 5, bestemme, at der kun skal udstedes pas for dyr, der er bestemt til handel inden for Fællesskabet, og at dyrene kun skal være ledsaget af deres pas, når de flyttes fra den pågældende medlemsstats område til en anden medlemsstats område, og i så fald baseres passets oplysninger på den elektroniske database.
I disse medlemsstater afleveres det pas, dyret er ledsaget af ved indførslen fra en anden medlemsstat, til myndighederne ved ankomsten
- indtil den 1. januar 2000 tillade, at der udstedes kollektive dyrepas for besætninger, der flyttes inden for den pågældende medlemsstat, hvis alle dyrene har samme oprindelse og bestemmelsessted og er ledsaget af et veterinærcertifikat.
4. Når dyret dør, skal brugeren returnere passet til myndighederne senest syv dage efter dyrets død. Sendes dyret til et slagteri, er slagteriets leder ansvarlig for, at passet returneres til myndighederne.
5. Når dyr eksporteres til tredjelande, skal den sidste bruger aflevere passet til myndighederne på det sted, hvor dyret eksporteres.
Artikel 7
1. Alle brugere med undtagelse af transportvirksomheder skal:
- føre en ajourført liste
- så snart den elektroniske database er fuldt operationel, inden for en frist, som fastsættes af medlemsstaten, og som skal være på mellem tre og syv dage, til myndighederne indberette alle flytninger til og fra bedriften og alle fødsler og dødsfald på bedriften sammen med datoerne for disse begivenheder. Efter anmodning fra en medlemsstat kan Kommissionen dog efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte, under hvilke omstændigheder medlemsstaterne kan forlænge maksimumsfristen og fastsætte specifikke regler for flytning af kvæg, der om sommeren græsser forskellige steder i bjergområder.
2. Brugerne skal, hvis det er relevant, udfylde passet straks ved hvert dyrs ankomst til bedriften og inden dets flytning derfra, og sørge for, at passet ledsager dyret, jf. artikel 6.
3. Brugerne skal efter anmodning herom for dyr, som de har ejet, holdt, transporteret, afsat eller slagtet, give myndighederne alle oplysninger om oprindelse, identifikation og eventuelt bestemmelsessted.
4. Listen skal have et format, som er godkendt af myndighederne, og føres manuelt eller på edb, og den skal til enhver tid være til disposition for myndighederne, hvis de ønsker det, i en periode, som skal fastlægges af myndighederne, dog mindst tre år.
Artikel 8
Medlemsstaterne udpeger den myndighed, der er ansvarlig for at sikre, at dette afsnit overholdes. De underretter hinanden og Kommissionen om, hvem denne myndighed er.
Artikel 9
Medlemsstaterne kan lade brugerne afholde de omkostninger, der er forbundet med de i artikel 3 omhandlede ordninger og den i dette afsnit fastsatte kontrol.
Artikel 10
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette afsnit vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 23, stk. 2. Disse foranstaltninger omfatter navnlig:
a) bestemmelser vedrørende øremærkerne
b) bestemmelser vedrørende passet
c) bestemmelser vedrørende listen
d) mindstekrav til den kontrol, der skal foretages
e) anvendelse af administrative sanktioner
f) overgangsbestemmelser, der kræves for at lette anvendelsen af dette afsnit.
AFSNIT II
Mærkning af oksekød og oksekødsprodukter
Artikel 11
En erhvervsdrivende eller en organisation som defineret i artikel 12, der:
- i henhold til afdeling I i dette afsnit skal mærke oksekød på alle markedsføringsstadier
- i henhold til afdeling II i dette afsnit ønsker at mærke oksekød på salgsstedet for at give andre oplysninger end dem, der er fastsat i artikel 13, om egenskaber ved det mærkede kød eller det dyr, som det stammer fra, eller produktionsbetingelser
skal overholde bestemmelserne i dette afsnit.
Dette afsnit finder anvendelse, medmindre andet er fastsat i andre relevante fællesskabsbestemmelser, navnlig om oksekød.
Artikel 12
I dette afsnit forstås ved:
- "oksekød": de produkter, der henhører under KN-kode 0201, 0202, 0206 10 95 og 0206 29 91
- "mærkning": anbringelse af et mærke på et eller flere kødstykker eller på deres emballage, eller for ikke-færdigpakkede varers vedkommende skriftlig og synlig forbrugerinformation på salgsstedet
- "organisation": en gruppe erhvervsdrivende fra samme eller forskellige dele af oksekødshandelen.
AFDELING I
Obligatorisk EF-mærkningsordning for oksekød
Artikel 13
Almindelige regler
1. Erhvervsdrivende og organisationer, der afsætter oksekød i Fællesskabet, skal mærke det i henhold til denne artikel.
I forbindelse med den obligatoriske mærkningsordning skal der kunne fastslås en sammenhæng mellem på den ene side identifikationen af slagtekroppen, fjerdingen eller kødstykkerne og på den anden side det enkelte dyr eller gruppen af dyr, hvis dette er tilstrækkeligt til at sikre rigtigheden af oplysningerne på det mærke, der skal kontrolleres.
2. Mærket skal indeholde følgende:
a) Et referencenummer eller en referencekode, så der kan fastslås en sammenhæng mellem kødet og dyret eller dyrene. Dette nummer kan være identifikationsnummeret for det enkelte dyr, som oksekødet stammer fra, eller identifikationsnummeret for en gruppe af dyr.
b) Autorisationsnummeret for det slagteri, hvor dyret eller gruppen af dyr er blevet slagtet, og medlemsstaten eller tredjelandet, hvor slagteriet er beliggende. Oplysningerne anføres på følgende måde: "Slagtet i (medlemsstatens eller tredjelandets navn)(autorisationsnummer)".
c) Autorisationsnummeret for den opskæringsvirksomhed, hvor slagtekroppen eller gruppen af slagtekroppe er opskåret, og medlemsstaten eller tredjelandet, hvor virksomheden er beliggende. Oplysningerne anføres på følgende måde: "Opskåret i (medlemsstatens eller tredjelandets navn)(autorisationsnummer)".
3. Medlemsstaterne kan dog, indtil den 31. december 2001, hvis der findes tilstrækkelige oplysninger i den identifikations- og registreringsordning for kvæg, der omhandles i afsnit I, beslutte, at der for oksekød fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet i den samme medlemsstat, også skal anføres yderligere oplysninger på mærket.
4. En obligatorisk ordning som omhandlet i stk. 3 må ikke føre til forstyrrelser i samhandelen mellem medlemsstaterne.
De gennemførelsesordninger, der skal gælde i de medlemsstater, der ønsker at anvende stk. 3, skal godkendes af Kommissionen på forhånd.
5. a) Fra den 1. januar 2002 skal erhvervsdrivende og organisationer også anføre følgende på mærket:
i) den medlemsstat eller det tredjeland, hvor dyret er født
ii) de medlemsstater eller tredjelande, hvor opfedningen har fundet sted
iii) den medlemsstat eller det tredjeland, hvor slagtningen har fundet sted.
b) Hvis oksekødet stammer fra dyr, der er født, opdrættet og slagtet:
i) i den samme medlemsstat, kan der dog stå: "Oprindelse: (medlemsstatens navn)"
ii) i det samme tredjeland, kan der dog stå: "Oprindelse: (tredjelandets navn)".
Artikel 14
Undtagelser fra den obligatoriske mærkningsordning
Uanset artikel 13, stk. 2, litra b) og c), og uanset, stk. 5, litra a), nr. i) og ii), i samme artikel, skal en erhvervsdrivende eller en organisation, der fremstiller hakket oksekød, på mærket anføre "Fremstillet i (medlemsstatens navn)" eller "Fremstillet i (tredjelandets navn)" afhængig af, hvor kødet er fremstillet, og "Oprindelse i", når den eller de implicerede stater ikke er fremstillingsstaterne.
Den forpligtelse, der er fastsat i artikel 13, stk. 5, litra a), nr. iii), gælder for dette kød fra nærværende forordnings ikrafttræden.
Den erhvervsdrivende eller organisationen har dog mulighed for at supplere mærket for hakket oksekød med:
- én eller flere betegnelser som omhandlet i artikel 13, og/eller
- datoen for fremstillingen af det pågældende kød.
På baggrund af den indvundne erfaring og under hensyn til eventuelle behov herfor kan der vedtages tilsvarende bestemmelser for udskåret kød samt for afpuds efter proceduren i artikel 23, stk. 2.
Artikel 15
Obligatorisk mærkning af oksekød fra tredjelande
Uanset artikel 13 skal oksekød, der er importeret til Fællesskabet, og for hvilket ikke alle de oplysninger, som er nævnt i artikel 13, foreligger, efter proceduren i artikel 17 mærkes med "Oprindelse i tredjeland", og "slagtet i (tredjelandets navn)".
AFDELING II
Frivillig mærkningsordning
Artikel 16
Almindelige regler
1. For mærker, der indeholder andre oplysninger end dem, der er fastsat i afdeling I i dette afsnit, skal hver enkelt erhvervsdrivende eller organisation indsende en specifikation, der skal godkendes, til myndighederne i den medlemsstat, hvor produktionen eller salget af det pågældende oksekød finder sted. Myndighederne kan også udarbejde specifikationer til anvendelse i den pågældende medlemsstat, forudsat at det ikke er obligatorisk at anvende dem.
I de frivillige mærkningsspecifikationer anføres det:
- hvilke oplysninger mærket skal indeholde
- hvilke foranstaltninger der skal træffes for at sikre, at disse oplysninger er rigtige
- hvilken kontrolordning der vil blive anvendt i alle produktions- og afsætningsled, herunder hvilke former for kontrol der skal udføres af et uvildigt organ, der er godkendt af myndighederne, og som udpeges af den erhvervsdrivende eller organisationen. Disse organer skal opfylde kriterierne i europæisk standard EN/45011.
- når det drejer sig om en organisation, hvilke foranstaltninger der vil blive truffet over for et medlem, som ikke overholder specifikationerne.
Medlemsstaterne kan beslutte, at kontrol udført af det uvildige organ kan erstattes af kontrol udført af en myndighed. Myndigheden skal i så fald have det fornødne kvalificerede personale og tilstrækkelige ressourcer til at udføre kontrollen.
Omkostningerne ved kontrol i henhold til denne afdeling afholdes af den erhvervsdrivende eller den organisation, der anvender mærkningsordningen.
2. For at en specifikation kan godkendes, skal myndighederne ved en grundig undersøgelse af de specifikationsoplysninger, der er omhandlet i stk. 1, have opnået sikkerhed for, at den påtænkte mærkningsordning, og navnlig kontrolordningen, er pålidelig og fungerer efter hensigten. Myndighederne afviser at godkende specifikationer, der ikke gør det muligt at fastslå en sammenhæng mellem på den ene side identifikationen af slagtekroppen, fjerdingen eller kødstykkerne og på den anden side det enkelte dyr eller, hvis dette er tilstrækkeligt til at sikre nøjagtigheden af oplysningerne på det mærke, der skal kontrolleres, de pågældende dyr.
Specifikationer, der giver mulighed for mærker med misvisende eller uklare oplysninger, afvises ligeledes.
3. Hvis produktionen og/eller afsætningen af oksekødet finder sted i to eller flere medlemsstater, undersøger og godkender myndighederne i de pågældende medlemsstater de indsendte specifikationer, såfremt de deri anførte oplysninger vedrører foranstaltninger, der foregår på deres respektive områder. I så fald anerkender medlemsstaterne de godkendelser, der er udstedt af andre medlemsstater.
Specifikationen anses for at være godkendt af myndighederne, hvis ansøgningen hverken er blevet afslået eller godkendt, og der ikke er fremsat ønske om yderligere oplysninger inden for et tidsrum, som fastsættes efter proceduren i artikel 23, stk. 2, og som løber fra dagen efter indsendelsen af ansøgningen.
4. Hvis myndighederne i alle berørte medlemsstater godkender den indsendte specifikation, har den erhvervsdrivende eller organisationen ret til at mærke oksekød, forudsat at mærkerne er forsynet med de pågældendes navn eller identifikationslogo.
5. Uanset stk. 1-4 kan Kommissionen efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsætte en fremskyndet eller forenklet procedure for godkendelse i særlige tilfælde, navnlig i forbindelse med oksekød i små detailpakker eller primære oksekødsudskæringer i enkeltpakninger, der er mærket i en medlemsstat efter en godkendt specifikation og indført til en anden medlemsstats område, på betingelse af, at der ikke er tilføjet nogen oplysninger til den oprindelige mærkning.
6. En medlemsstat beslutter, at navnet på et eller flere af dens områder ikke må benyttes, når dette navn
- kan give anledning til forveksling eller til kontrolvanskeligheder
- er forbeholdt oksekød efter forordning (EØF) nr. 2081/92.
Hvis der foreligger tilladelse dertil, suppleres navnet på området med navnet på medlemsstaten.
7. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om anvendelsen af denne artikel og især om de oplysninger, der er angivet på mærkerne. Kommissionen underretter de andre medlemsstater i den i artikel 23, stk. l, litra b), nævnte forvaltningskomité for okseød herom, og der kan eventuelt efter proceduren i artikel 23, stk. 2, fastsættes regler for disse oplysninger, og der kan især pålægges begrænsninger.
Artikel 17
Frivillig mærkning af oksekød fra tredjelande
1. Finder oksekødsproduktionen helt eller delvis sted i et tredjeland, har de erhvervsdrivende og organisationerne ret til at mærke oksekødet i henhold til denne afdeling, hvis de ud over at overholde artikel 16 har fået godkendt deres specifikationer af de myndigheder, som hvert enkelt tredjeland har udpeget til det formål.
2. For at en godkendelse, der er udstedt af et tredjeland, er gyldig i Fællesskabet, skal tredjelandet i forvejen have givet Kommissionen meddelelse om:
- hvilken myndighed tredjelandet har udpeget
- hvilke procedurer og kriterier myndigheden skal anvende, når den undersøger specifikationen
- hver enkelt erhvervsdrivende og organisation, som har fået godkendt en specifikation af myndigheden.
Kommissionen sender disse meddelelser til medlemsstaterne.
Konkluderer Kommissionen på grundlag af ovennævnte meddelelser, at de procedurer og/eller kriterier, der anvendes i et tredjeland, ikke kan ligestilles med de normer, der er fastsat i denne forordning, beslutter den efter samråd med det pågældende tredjeland, at dette lands godkendelser ikke er gyldige i Fællesskabet.
Artikel 18
Sanktioner
Viser det sig, at en erhvervsdrivende eller en organisation ikke overholder den i artikel 16, stk. 1, omhandlede specifikation, kan medlemsstaten trække retten til at mærke oksekødet, jf. artikel 16, stk. 2, tilbage eller stille yderligere krav, som den erhvervsdrivende eller organisationen skal opfylde for at beholde godkendelsen, uden at dette i øvrigt berører de foranstaltninger, der træffes af organisationen selv eller af det kontrolorgan, der er omhandlet i artikel 16.
AFDELING III
Almindelige bestemmelser
Artikel 19
Gennemførelsesbestemmelser
De nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dette afsnit vedtages efter forvaltningsproceduren i artikel 23, stk. 2. Disse foranstaltninger omfatter navnlig:
a) størrelsen af en gruppe af dyr som omhandlet i artikel 13, stk. 2, litra a)
b) hakket oksekød, oksekødsafpuds eller opskåret oksekød som omhandlet i artikel 14
c) særlige oplysninger, som kan anføres på mærkerne
d) de foranstaltninger, der kræves for at lette overgangen fra anvendelsen af forordning (EF) nr. 820/97 til anvendelsen af dette afsnit II
e) de foranstaltninger, der kræves til løsning af specifikke praktiske problemer. Sådanne foranstaltninger kan, hvis der foreligger en behørig begrundelse herfor, fravige visse dele af dette afsnit II.
Artikel 20
Udpegning af myndigheder
Medlemsstaterne udpeger den eller de myndigheder, der er ansvarlige for at gennemføre dette afsnit, senest den 14. oktober 2000.
Artikel 21
Senest den 14. august 2003 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport og eventuelt forslag om udvidelse af denne forordnings anvendelsesområde til at omfatte forarbejdede produkter, der indeholder oksekød, og oksekødsprodukter.
AFSNIT III
Fælles bestemmelser
Artikel 22
1. Medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at denne forordning overholdes. Denne kontrol foregriber ikke eventuel kontrol, som Kommissionen udøver i henhold til artikel 9 i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95.
Eventuelle sanktioner, som medlemsstaterne pålægger brugerne, skal stå i forhold til overtrædelsens alvor. Sanktionerne kan, når det er berettiget, omfatte restriktioner med hensyn til at flytte dyrene til eller fra den pågældende brugers bedrift.
2. Kommissionens sagkyndige skal sammen med myndighederne:
a) kontrollere, om medlemsstaterne overholder bestemmelserne i denne forordning
b) foretage kontrol på stedet for at sikre sig, at kontrollen udføres i henhold til denne forordning.
3. En medlemsstat, på hvis område der føres kontrol, yder Kommissionens sagkyndige den bistand, de måtte ønske for at kunne udføre deres opgaver.
Resultatet af kontrollen skal drøftes med den pågældende medlemsstats myndigheder, før der udarbejdes en endelig rapport, som rundsendes.
4. Mener Kommissionen, at resultatet af kontrollen taler for det, tages situationen op til behandling i Den Stående Veterinærkomité, jf. artikel 23, stk. 1, litra c). Kommissionen kan træffe de nødvendige afgørelser efter proceduren i artikel 23, stk. 3.
5. Kommissionen følger udviklingen. Den kan, på baggrund heraf efter proceduren i artikel 23, stk. 3, ændre eller ophæve de afgørelser, der er nævnt i stk. 4.
6. Gennemførelsesbestemmelser til denne artikel vedtages om nødvendigt efter proceduren i artikel 23, stk. 3.
Artikel 23
1. Kommissionen bistås:
a) ved iværksættelsen af artikel 10 af Komitéen for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, jf. artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999(18)
b) ved iværksættelsen af artikel 19 af Forvaltningskomitéen for Oksekød nedsat ved artikel 42 i Rådets forordning (EF) nr. 1254/1999(19)
c) ved iværksættelsen af artikel 22 af Den Stående Veterinærkomité nedsat ved Rådets afgørelse 68/361/EØF(20).
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristen i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til en måned.
3. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.
Fristen i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.
4. Komitéerne vedtager selv deres forretningsorden.
Artikel 24
1. Forordning (EF) nr. 820/97 ophæves.
2. Henvisninger til forordning (EF) nr. 820/97 betragtes som henvisninger til nærværende forordning og skal læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilaget.
Artikel 25
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes på oksekød, der stammer fra dyr, der er slagtet efter den 1. september 2000.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2000.
Az Európai Parlament és a Tanács 1760/2000/EK rendelete
(2000. július 17.)
a szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszerének létrehozásáról, továbbá a marhahús és marhahústermékek címkézéséről, valamint a 820/97/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 37. és 152. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [3],
a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],
mivel:
(1) A szarvasmarhák azonosítási és nyilvántartási rendszerének létrehozásáról, valamint a marhahús és marhahústermékek címkézéséről szóló, 1997. április 21-i 820/97/EK tanácsi rendelet 19. cikke [5] kimondja, hogy 2000. január 1-jétől minden tagállamban kötelező marhahús-címkézési rendszert kell bevezetni. Ugyanez a cikk előírja továbbá, hogy egy bizottsági javaslat alapján a kötelező rendszer általános szabályait az említett határidőt megelőzően el kell fogadni.
(2) A kötelező marhahús-címkézési rendszerre vonatkozó általános szabályok megállapításáról szóló, 1999. december 21-i 2772/1999/EK tanácsi rendelet [6] rendelkezéseinek megfelelően ezeket az általános szabályokat csak egy legfeljebb nyolc hónapos átmeneti időszak alatt kell alkalmazni, azaz 2000. február 1-jétől augusztus 31-ig.
(3) Az egyértelmű szabályozás érdekében ez a rendelet hatályon kívül helyezi a 820/97/EK rendeletet, és annak helyébe lép.
(4) A marhahús és a marhahústermékek piacán a szarvasmarhák szivacsos agyvelőbántalom megbetegedéseihez kapcsolódó válság miatt bekövetkezett egyensúlyvesztést követően az érintett termékek termelési és értékesítési feltételeinek átláthatósága - különösen a nyomon követhetőség terén - elért javulás pozitív hatással volt a marhahúsfogyasztásra. A fogyasztók marhahús iránti bizalmának fenntartása és erősítése, valamint félrevezetésük elkerülése érdekében szükséges egy olyan rendszer kereteinek kidolgozása, amelyben a fogyasztók a termék megfelelő és egyértelmű címkézése útján juthatnak információhoz.
(5) E célból alapvető fontosságú egyrészről a termelési fázisban egy hatékony rendszer bevezetése a szarvasmarhák azonosítására és nyilvántartására, másrészről az értékesítési fázisban egy objektív kritériumokon alapuló speciális közösségi címkézési rendszer létrehozása a marhahússzektorban.
(6) E fejlesztésből eredő garanciák révén bizonyos közérdekű követelmények is teljesülni fognak, különös tekintettel az emberi és állati egészség védelmére.
(7) Ennek eredményeképpen a fogyasztók marhahús és marhahústermékek minőségébe vetett bizalma javulni fog, megőrizhető lesz a közegészség védelmének egy magasabb szintje, a marhahúspiac tartós egyensúlya pedig megerősödik.
(8) A belső piac céljának megvalósításával meghatározott élő állatok és állati termékek Közösségen belüli kereskedelmében alkalmazható állat-egészségügyi és tenyésztéstechnikai ellenőrzésekről szóló, 1990. június 26-i 90/425/EGK tanácsi irányelv 3. cikk (1) bekezdésének c) pontja [7] kimondja, hogy a Közösségen belüli kereskedelmi forgalomban az állatokat a közösségi szabályoknak megfelelően kell azonosítani, és oly módon kell nyilvántartani, hogy a gazdaság, központ vagy szervezet, ahonnan az állatok származnak, vagy ahol ideiglenesen tartották őket, beazonosítható legyen, továbbá hogy 1993. január 1-jéig ezeket az azonosítási és nyilvántartási rendszereket az állatoknak az egyes tagállamok területén belüli mozgásaira is ki kell terjeszteni.
(9) A harmadik országokból a Közösségbe behozott állatok állat-egészségügyi ellenőrzésére irányadó elvek megállapításáról, valamint a 89/662/EGK, 90/425/EGK és 90/675/EGK irányelvek módosításáról szóló, 1991. július 15-i 91/496/EGK tanácsi irányelv 14. cikke [8] kimondja, hogy az ilyen állatok - kivéve a levágásra szánt állatokat és a regisztrált lóféléket - 90/425/EGK irányelv 3. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti azonosításának és nyilvántartásba vételének az említett ellenőrzések elvégzése után kell megtörténnie.
(10) A mezőgazdaság területén a Közösség bizonyos támogatási programjainak kezeléséhez egyes haszonállatfajták egyedi azonosítására van szükség. Az azonosítási és nyilvántartási rendszereknek ennélfogva alkalmasnak kell lenniük az ilyen egyedi azonosítási intézkedések alkalmazására és ellenőrzésére.
(11) E rendelet megfelelő alkalmazása érdekében biztosítani kell a tagállamok közötti gyors és hatékony információcserét. Az erre vonatkozó közösségi rendelkezéseket a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági szabályozás helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1981. május 19-i 1468/81/EGK tanácsi rendelet [9], valamint az állat-egészségügyi és tenyésztéstechnológiai jogszabályok helyes alkalmazásának biztosítása érdekében a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint ez utóbbiak és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1989. november 21-i 89/608/EGK tanácsi irányelv [10] állapítja meg.
(12) A szarvasmarhák azonosítására és nyilvántartására vonatkozó jelenlegi szabályozást az állatok azonosításáról és nyilvántartásáról szóló, 1992. november 27-i 92/102/EGK tanácsi irányelv [11] és a 820/97/EK rendelet állapítja meg. A tapasztalat azt mutatta, hogy a 92/102/EGK irányelv végrehajtása a szarvasmarhákra vonatkozóan nem volt teljesen kielégítő, és továbbfejlesztése szükséges. Ezért a szarvasmarhákra vonatkozóan különös szabályokra van szükség az említett irányelv rendelkezéseinek megerősítésére.
(13) Egy továbbfejlesztetett azonosítási rendszer bevezetésének elfogadtatása érdekében alapvető fontosságú, hogy ne terheljék meg túlzottan a termelőt adminisztratív formalitásokkal. A bevezetés időpontjára tartható határidőket kell kitűzni.
(14) Az állatok gyors és pontos nyomon követhetősége céljából, a közösségi támogatási programokkal kapcsolatos okokból, minden tagállamnak létre kell hozni egy nemzeti számítógépes adatbázist, amelyben az állatok azonosító adatai, az összes, a tagállam területén található gazdaság, továbbá az állatok mozgásai rögzítésrekerülnek a szarvasmarhafélék és a sertések Közösségen belüli kereskedelmét érintő állat-egészségügyi problémákról szóló 64/432/EGK irányelv módosításáról és naprakésszé tételéről szóló, 1997. március 17-i 97/12/EK tanácsi irányelv [12] rendelkezéseinek megfelelően, amely tisztázza az ezzel az adatbázissal kapcsolatos egészségügyi követelményeket.
(15) Fontos, hogy minden tagállam meghozzon minden, esetlegesen még szükséges intézkedést a nemzeti számítógépes adatbázis teljes működőképességének minél hamarabbi biztosítására.
(16) Lépéseket kell tenni olyan technikai feltételek megteremtésére, amelyek lehetővé teszik a termelő és az adatbázis között a lehető legjobb kommunikációt, továbbá az adatbázisok széles körű használhatóságát.
(17) A szarvasmarhafélék mozgása követhetőségének lehetővé tétele érdekében az állatokat mindkét fülben füljelzővel kell megjelölni, és főszabályként, bárhová szállítják őket, marhalevél kell kísérje őket. A füljelző és a marhalevél jellemzőit az egész Közösségre egységesen kell megállapítani. Főszabály szerint minden állatnak, amely füljelzőt kapott, marhalevelet állítanak ki.
(18) A harmadik országokból a 91/496/EGK irányelvnek megfelelően behozott állatokra is ugyanezen azonosítási követelmények vonatkoznak.
(19) A füljelzőt minden állatnak egész élete során viselnie kell.
(20) A Bizottság - a Közös Kutatóközpont munkája alapján - vizsgálja az állatazonosítás elektronikus eszközök használatával történő megvalósíthatóságát.
(21) Az állattartók - a szállítók kivételével - naprakész nyilvántartást vezetnek a gazdaságaikban található állatokról. A nyilvántartás jellemzőit az egész Közösségre egységesen kell meghatározni. Az illetékes hatóság kérésére ezeket a nyilvántartásokat hozzáférhetővé kell tenni.
(22) A tagállamok az ezen intézkedésekkel alkalmazásával kapcsolatban felmerülő költségeket szétosztva ráterhelhetik a teljes marhahússzektorra.
(23) Ki kell jelölni az ezen rendelet egyes címeinek végrehajtásáért felelős hatóságot vagy hatóságokat.
(24) Kötelező marhahús-címkézési rendszert kell bevezetni, amely minden tagállamban érvényes. Ebben a kötelező rendszerben a marhahús-kereskedelemmel foglalkozó piaci szereplők és szervezetek a címkén feltüntetik az információt a marhahúsról, és azon állat vagy állatok levágásának helyét, amelyekből a hús származik.
(25) A kötelező marhahús-címkézési rendszert 2002. január 1-jétől meg kell szigorítani. Ebben a kötelező címkézési rendszerben a marhahús-kereskedelemmel foglalkozó piaci szereplők és szervezetek a címkén a fentieken kívül a származással kapcsolatos információkat is feltüntetik, különösen azon állat vagy állatok születési, hizlalási és levágási helyét, amelyekből a hús származik.
(26) Az állat vagy állatok - amelyekből a hús származik - születési, hizlalási és levágási helyén felüli további információ az önkéntes marhahús-címkézési rendszer keretein belül adható meg.
(27) A származáson alapuló kötelező címkézési rendszer 2002. január 1-jétől lép hatályba, annak figyelembevételével, hogy a szarvasmarhafélék Közösség-beli mozgására vonatkozó, minden részletre kiterjedő információszolgáltatás csak az 1997. december 31. után született állatokra kötelező.
(28) A kötelező marhahús-címkézési rendszert a Közösségbe behozott marhahúsra is alkalmazni kell. Ugyanakkor azzal is számolni kell, hogy a harmadik országbeli piaci szereplők, illetve szervezetek számára nem hozzáférhető minden, a Közösségen belül termelt marhahús címkézéséhez kötelező információ. Ezért meg kell határozni, mi az a legkevesebb információ, aminek a feltüntetéséről a harmadik országoknak gondoskodniuk kell.
(29) A darált marhahúst termelő és forgalmazó piaci szereplők és szervezetek számára, akiknek esetleg nem áll módjukban a kötelező marhahús-címkézési rendszer által megkövetelt összes információt biztosítani, kivételeket kell lehetővé tenni, meghatározva a mindenképp megadandó információk minimumát.
(30) A címkézés célja a marhahús-forgalmazás maximális átláthatósága.
(31) E rendelet rendelkezései nem érinthetik a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 1992. július 14-i 2081/92/EGK tanácsi rendeletet [13].
(32) Minden egyéb, a kötelező marhahús-címkézési rendszer hatóköre alá nem eső marhahúsjelölésről is ki kell dolgozni egy közösségi marhahús-címkézési keretrendszert, és erre a Közösségben forgalomba kerülő marhahús jelölésének sokféleségére tekintettel a legjobb megoldás egy önkéntes marhahús-címkézési rendszer bevezetése. Egy ilyen önkéntes címkézési rendszer hatékonysága a címkézett marhahús visszakövethetőségén múlik az állatig vagy állatokig, amelyekből származik. A piaci szereplő vagy szervezet által használandó címkézési megoldásoknak meg kell felelniük az illetékes hatóság által jóváhagyott leírásnak. A piaci szereplők és a szervezetek csak akkor jogosultak a marhahús címkézésére, ha a címkén szerepel a nevük vagy azonosító emblémájuk. A tagállamok illetékes hatóságait fel kell hatalmazni, hogy szabálytalanság esetén visszavonhassák a leírásra vonatkozó jóváhagyásukat. Annak érdekében, hogy a címkézési leírások az egész Közösségben elismertek legyenek, biztosítani kell a tagállamok közötti információcserét.
(33) A Közösségbe harmadik országokból marhahúst importáló piaci szereplők és szervezetek is címkézhetik termékeiket az önkéntes címkézési rendszernek megfelelően. Rendelkezéseket kell hozni annak biztosítására, hogy az importált marhahús címkézési jellemzői a Közösségen belüli marhahúséval megegyező megbízhatóságúak legyenek.
(34) A 820/97/EK rendelet II. címében foglalt rendelkezések megváltoztatása e rendelet rendelkezéseire, olyan nehézségeket okozhat, amelyekkel e rendelet nem foglalkozik. E lehetőség kezelése érdekében, a Bizottságnak rendelkeznie kell a szükséges átmeneti intézkedések meghozataláról. A Bizottság felhatalmazást kap egyes konkrét gyakorlati problémák megoldására is, amennyiben szükséges.
(35) Az e rendeletben meghatározott rendelkezések megbízhatóságának biztosítása érdekében kötelezni kell a tagállamokat célravezető és hatékony ellenőrző intézkedések bevezetésére. Ezen ellenőrzések nem sérthetik a Bizottság ellenőrzési tevékenységét, amelyet az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18-i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet [14] analógiájára végez.
(36) E rendelet rendelkezéseinek megsértése esetére megfelelő szankciókat kell meghatározni.
(37) Az e rendelet végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskör gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak [15] megfelelően kell elfogadni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
A szarvasmarhafélék azonosítása és nyilvántartása
1. cikk
(1) Ennek a címnek megfelelően minden tagállam létrehoz egy, a szarvasmarhák azonosítására és nyilvántartására szolgáló rendszert.
(2) E cím rendelkezéseit a Közösség járványmentesítési vagy ellenőrzési célból meghozható szabályai, valamint a 91/496/EGK irányelv és a 3508/92/EGK rendelet [16] sérelme nélkül kell alkalmazni. Ugyanakkor a 92/102/EGK irányelv - amely kifejezetten a szarvasmarhafélékre vonatkozik - rendelkezései érvényüket vesztik attól a naptól fogva, amikor az említett állatokat már e címnek megfelelően kell azonosítani.
2. cikk
E cím alkalmazásában:
- "állat": szarvasmarhaféle, a 64/432/EGK [17] irányelv 2. cikke (2) bekezdése b) és c) pontja értelmében,
- "gazdaság": bármely olyan létesítmény, építmény vagy szabad ég alatti gazdaság esetén bármely olyan hely, amely ugyanazon tagállam területén található, és ahol ezen rendelet hatálya alá tartozó állatokat tartanak, gondoznak, kezelnek,
- "állattartó": az a természetes vagy jogi személy, aki vagy ami az állatokért felelős, akár állandó, akár ideiglenes jelleggel, beleértve a szállítás, illetve a piacon történő tartózkodás alatti időszakot is,
- "illetékes hatóság": a tagállam azon központi hatósága vagy hatóságai, amelyek az állat-egészségügyi vizsgálatok végrehajtásáért és ezen cím alkalmazásáért felelősek, vagy ezzel lettek megbízva, vagy - a jövedelemtámogatások ellenőrzése esetén - a 3508/92/EGK rendelet végrehajtásával megbízott hatóságok.
3. cikk
A szarvasmarhafélék azonosítási és nyilvántartási rendszere az alábbi elemekből áll:
a) füljelzők az állatok egyedi megjelölésére;
b) számítógépes adatbázisok;
c) marhalevelek;
d) egyedi nyilvántartások minden gazdaságon.
A Bizottság és az érintett tagállam illetékes hatósága minden e cím alá eső információhoz jogosult hozzáférni. A tagállamok és a Bizottság megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy ezekhez az adatokhoz minden érintett fél hozzáférhessen, beleértve a tagállam által elismert érdekelt fogyasztói szervezeteket, feltéve hogy a nemzeti törvények által előírt adatbiztonsági és -védelmi szabályok betartása biztosított.
4. cikk
(1) Minden, egy adott gazdaságon található állatot, amely 1997. december 31. után született, vagy amelyet 1998. január 1. után kívánnak Közösségen belüli kereskedelmi forgalomba hozni, az illetékes hatóság által jóváhagyott füljelzővel kell megjelölni, mindkét fülén. Mindkét füljelzőn ugyanannak az egyedi azonosító kódnak kell szerepelnie, lehetővé téve minden egyes állat egyedi azonosítását, a gazdasággal együtt, amin született. A fenti követelménytől eltérve, az 1998. január 1. előtt született állatokat, amelyeket ez után az időpont után kívánnak Közösségen belüli kereskedelmi forgalomba bocsátani, 1998. szeptember 1-jéig a 92/102/EGK irányelvnek megfelelően is meg lehet jelölni.
Az első albekezdéstől eltérve, az 1998. január 1. előtt született állatokat, amelyeket ez után a dátum után kívánnak Közösségen belüli kereskedelmi forgalomba bocsátani - amennyiben azonnali levágásra szánják őket - 1999. szeptember 1-jéig a 92/102/EGK irányelvnek megfelelően is meg lehet jelölni.
A kulturális és sporteseményekre szánt szarvasmarhafélék (a vásárokra és kiállításokra szántak kivételével) füljelző helyett más, egyenértékű biztosítékokat nyújtó, a Bizottság által engedélyezett azonosítási rendszerrel is azonosíthatók.
(2) A füljelzőt az állat születése után egy, a tagállam által meghatározott időtartamon belül kell az állat fülébe rögzíteni, de mindenképpen még azelőtt, hogy az állat elhagyná a gazdaságot, ahol született. Ez az időtartam 1999. december 31-ével bezárólag nem haladhatja meg a 30, attól kezdve pedig a 20 napot.
A tagállam kérésére azonban, és a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően a Bizottság meghatározhatja azokat a körülményeket, melyek között a tagállamok a maximális időtartamot meghosszabbíthatják.
Egyetlen 1997. december 31. után született állat sem hagyhatja el a gazdaságot, amíg e cikk rendelkezéseinek megfelelően meg nem jelölték.
(3) Minden harmadik országból importált állatot, amelyen elvégezték a 91/496/EGK irányelvben meghatározott vizsgálatokat, és amely a Közösség területén marad, a rendeltetési hely szerinti gazdaságban e cikk követelményeinek megfelelő füljelzővel kell megjelölni, a fent említett vizsgálatoktól számított, a tagállam által meghatározott legfeljebb húsznapos időtartamon belül, de mindenképpen a gazdaság elhagyása előtt.
Nem szükséges azonban az állatot megjelölni, ha a rendeltetési hely szerinti gazdaság valamely, a tagállam területén található vágóhíd, ahol ilyen vizsgálatokat végeznek, és az állat a vizsgálatokon való átesése után 20 napon belül levágásra kerül.
A harmadik ország által végzett eredeti azonosítást az 5. cikkben meghatározott számítógépes adatbázisban kell rögzíteni, vagy ha az még nem teljesen működőképes, akkor a 3. cikkben meghatározott nyilvántartásokban, a rendeltetési hely szerinti tagállamtól kapott azonosító kóddal együtt.
(4) A más tagállamokból származó állatok megtartják eredeti füljelzőjüket.
(5) Füljelzőt eltávolítani vagy kicserélni csak az illetékes hatóság engedélyével lehet.
(6) A füljelzők kiutalását a gazdaságoknak, elosztásukat, illetve az állatokra való felhelyezésüket az illetékes hatóság által meghatározott módon kell végezni.
(7) Az Európai Parlament és a Tanács legkésőbb 2001. december 31-ig - a Bizottság jelentése és az esetlegesen csatolt javaslatok alapján - a Szerződés 95. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően döntést hoz az elektronikus azonosítási megoldások bevezetésének lehetőségéről, az e téren elért fejlődés fényében.
5. cikk
A tagállamok illetékes hatóságai számítógépes adatbázist állítanak fel a 64/432/EK irányelv 14. és 18. cikkének megfelelően.
A számítógépes adatbázisoknak legkésőbb 1999. december 31-re teljesen működőképesnek kell lenniük, és attól kezdve minden szükséges adatot ezek tárolnak, az említett irányelvnek megfelelően.
6. cikk
(1) 1998. január 1-jétől az illetékes hatóság minden állat részére, amelyet a 4. cikknek megfelelően azonosítani kell, marhalevelet állít ki az állat születésének bejelentésétől számított 14 napon belül, vagy harmadik országból behozott állatok esetén, az állatoknak az érintett tagállam által végzett, a 4. cikk (3) bekezdése szerinti újbóli azonosítása bejelentésétől számított 14 napon belül. Az illetékes hatóság más tagállamokból származó állatoknak is ugyanilyen feltételek szerint állíthat ki marhalevelet. Ilyen esetekben az állatot megérkezéséig kísérő marhalevelet le kell adni az illetékes hatóságnak, amely azt visszaküldi a kiállító tagállamnak.
A tagállam kérésére azonban, és a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően a Bizottság meghatározhatja azokat a körülményeket, amelyek között a maximális időtartam meghosszabbítható.
(2) Ha egy állat más helyre kerül, a marhalevelének is el kell kísérnie.
(3) Az (1) bekezdés első mondatától és a (2) bekezdéstől eltérve a tagállamok:
- melyek olyan számítógépes adatbázissal rendelkeznek, amelyet a Bizottság az 5. cikkel összhangban teljesen működőképesnek ítél, dönthetnek úgy, hogy marhalevelet csak a Közösségen belüli kereskedelmi forgalomba szánt állatoknak állítanak ki, és ezen állatokat csak akkor kell a marhalevelüknek is kísérnie, ha az érintett tagállam területéről egy másik tagállam területére viszik őket; ilyen esetben a marhalevelet a számítógépes adatbázis adatainak megfelelően állítják ki.
Ezekben a tagállamokban a más tagállamokból behozott állatokat kísérő marhalevelet az állat érkezésekor le kell adni az illetékes hatóságnak;
- 2000. január 1-jéig engedélyezhetik csoportos marhalevél kiadását az érintett tagállamon belül mozgatott tenyészetek részére, feltéve hogy e tenyészetek származási helye és rendeltetési helye megegyezik, és állat-egészségügyi igazolás kíséri őket.
(4) Amennyiben egy állat elpusztul, az állattartó a marhalevelet az állat halálától számított hét napon belül visszajuttatja az illetékes hatóságnak. Ha az állatot vágóhídra küldik, a vágóhíd üzemeltetője felelős a marhalevél illetékes hatósághoz való visszajuttatásáért.
(5) A harmadik országba exportált állatok esetében, az utolsó állattartó adja le a marhalevelet a kivitel helye szerinti illetékes hatóságnak.
7. cikk
(1) A szállítók kivételével minden állattartó köteles:
- naprakész nyilvántartást vezetni,
- amint a számítógépes adatbázis teljesen működőképes, minden, a gazdaságba, illetve az onnan kifelé irányuló állatmozgást, az állatok gazdaságban történő születését, illetve halálát, továbbá ezen események időpontját, az eseménytől számított háromtól hét napos, a tagállam által meghatározott időtartamon belül az illetékes hatóságnak jelenteni. A tagállam kérésére azonban, és a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően a Bizottság meghatározhatja azokat a körülményeket, amelyek között a tagállamok meghosszabbíthatják a maximális időtartamot, és különleges szabályokat hozhatnak a különféle hegyvidéki területeken nyári legeltetésre hajtott szarvasmarhafélék mozgására vonatkozóan.
(2) Adott esetben és a 6. cikkre tekintettel, minden állattartó azonnal kitölti az állatok marhalevelét, amint azok a gazdaságra érkeznek, illetve a távozásuk előtt, és gondoskodik róla, hogy a marhalevél kísérje az állatot.
(3) Az állattartó - kérés alapján - eljuttat az illetékes hatóságnak minden információt azon állatok származásáról, azonosításáról és adott esetben rendeltetési helyéről, amelyeknek tulajdonosa volt, amelyeket tartott, szállított, kereskedelmi forgalomba bocsátott vagy levágott.
(4) A nyilvántartást az illetékes hatóság által jóváhagyott formátumban kell vezetni, kézzel írott vagy elektronikus formában, és kérésre mindig az illetékes hatóság rendelkezésére kell bocsátani, az illetékes hatóság által meghatározott minimális időtartamig, ami azonban nem lehet kevesebb három évnél.
8. cikk
A tagállamok kijelölik az e cím rendelkezéseinek betartásáért felelős hatóságot. A tagállamok a kijelölt hatóság azonosító adatairól tájékoztatják egymást és a Bizottságot.
9. cikk
A tagállamok az állattartókra háríthatják a 3. cikkben említett rendszerek és az e címben említett ellenőrzési feladatok költségeit.
10. cikk
Az e cím végrehajtásához szükséges intézkedéseket a 23. cikk (2) bekezdésében hivatkozott irányítóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni. Ezek az intézkedések különösen a következőkre vonatkoznak:
a) a füljelzőkkel kapcsolatos rendelkezések;
b) a marhalevéllel kapcsolatos rendelkezések;
c) a nyilvántartással kapcsolatos rendelkezések;
d) a minimálisan elvégzendő ellenőrzési feladatok megállapítása;
e) adminisztratív szankciók alkalmazása;
f) átmeneti intézkedések e cím alkalmazásának elősegítésére.
II. CÍM
A marhahús és a marhahústermékek címkézése
11. cikk
Annak a piaci szereplőnek, vagy a 12. cikk szerinti szervezetnek, amely:
- e cím I. szakasza alapján köteles a marhahúst a kereskedelmi forgalom minden fázisában címkével ellátni,
- az eladási helyen a marhahúst e cím II. szakasza alapján úgy kívánja címkézni, hogy a 13. cikkben meghatározottakon felül további információt szolgáltasson a címkézett hús bizonyos tulajdonságairól vagy gyártási körülményeiről, vagy az állatról, amelyből az származik,
ennek a címnek megfelelően kell eljárnia.
Ezt a címet a vonatkozó különösen a marhahússal kapcsolatos közösségi szabályok sérelme nélkül kell alkalmazni.
12. cikk
E cím alkalmazásában:
- "marhahús": minden, a 0201, 0202, 0206 10 95 és a 0206 29 91 KN-kód alá tartozó termék,
- "címkézés": egy címkének egy vagy több darab húshoz vagy azok csomagolóanyagához való rögzítése, vagy nem előcsomagolt áruk esetén, az eladási helyen a megfelelő információk eljuttatása a fogyasztóhoz, írott és jól látható formában,
- "szervezet": olyan piaci szereplők csoportja, amelyek a marhahús-kereskedelem azonos vagy eltérő területén végzik tevékenységüket.
I. SZAKASZ
Kötelező közösségi marhahús-címkézési rendszer
13. cikk
Általános szabályok
(1) A Közösségben marhahússal kereskedő piaci szereplők és szervezetek a marhahúst e cikknek megfelelően címkézik.
A kötelező címkézési rendszer kapcsolatot biztosít egyrészről a hasított test, negyedtest vagy a húsdarabok azonosítása, másrészről az érintett állategyed vagy - amennyiben ez is elegendő a címkén szereplő információ pontosságának ellenőrzéséhez - állatcsoport között.
(2) A címke a következő feliratokat tartalmazza:
a) egy referenciaszámot vagy referenciakódot, amely biztosítja a kapcsolatot a hús és az állat vagy állatok között. Ez a szám lehet annak az állategyednek az azonosítószáma, amelyből a húst nyerték, vagy egy állatcsoportot jelölő azonosítószám;
b) a vágóhíd jóváhagyási számát, ahol az állatot vagy állatcsoportot levágták, és a tagállamot vagy harmadik országot, ahol a vágóhíd fekszik. A felirat a következő: "Levágva: (tagállam vagy harmadik ország neve) (jóváhagyási szám)";
c) a darabolóüzem jóváhagyási számát, ahol a hasított testet vagy testeket darabolták, és a tagállamot vagy harmadik országot, ahol a darabolóüzem fekszik. A felirat a következő: "Darabolva: (tagállam vagy harmadik ország neve) (jóváhagyási szám)".
(3) 2001. december 31-ig azonban azok a tagállamok, amelyekben elegendő információ áll rendelkezésre a szarvasmarhafélék 1. címben meghatározott azonosítási és nyilvántartási rendszerében, úgy dönthetnek, hogy az abban a tagállamban született, felnevelt és levágott állatokból származó marhahús esetén további, kiegészítő információkat is fel kell tüntetni a címkéken.
(4) A (3) bekezdésnek megfelelő kötelező rendszer nem okozhat semmilyen zavart a tagállamok közti kereskedelemben.
A (3) bekezdést alkalmazni kívánó tagállamok végrehajtási intézkedései a Bizottság előzetes jóváhagyására szorulnak.
(5) a) 2002. január 1-jétől a piaci szereplők és szervezetek a következőket is feltüntetik a címkéken:
i. a tagállam vagy harmadik ország, ahol az állat született;
ii. minden tagállam vagy harmadik ország, ahol az állatot hizlalták;
iii. a tagállam vagy harmadik ország, ahol az állatot levágták;
b) ha azonban a marhahús olyan állatokból származik, amelyek:
i. ugyanabban a tagállamban születtek, neveltettek fel és kerültek levágásra, a következő felirat is alkalmazható: "Származási hely: (tagállam neve)";
ii. ugyanabban a harmadik országban születtek, nőttek fel és kerültek levágásra, a következő felirat is alkalmazható: "Származási hely: (harmadik ország neve)".
14. cikk
Eltérések a kötelező címkézési rendszertől
A 13. cikk (2) bekezdésének b) és c) pontjától, továbbá a 13. cikk (5) bekezdése a) pontjának i. és ii. alpontjától eltérve a darált marhahúst előállító piaci szereplők és szervezetek az alábbi feliratot tüntetik fel a címkén: "Készült: (tagállam vagy harmadik ország neve)", aszerint, hogy a húst hol készítették, illetve "Származási hely", ha az érintett állam vagy államok nem azonosak a készítés államával.
A 13. cikk (5) bekezdése a) pontjának iii. alpontjában előírt kötelezettség az ilyen húsra e rendelet alkalmazásának napjától érvényes.
Az említett személyek és szervezetek azonban a következőket is feltüntethetik a darált marhahús címkéjén:
- egy vagy több, a 13. cikkben meghatározott feliratot, és/vagy
- a hús készítésének napját.
A tapasztalatok alapján és az elvárások fényében a darabolt hús és a marhahúsnyesedék esetén is lehetséges hasonló rendelkezések bevezetése, a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően.
15. cikk
Harmadik országokból származó marhahús kötelező címkézése
A 13. cikktől eltérve az olyan, a Közösségbe importált marhahúst, amelyről nem minden, a 13. cikkben meghatározott információ szerezhető be, a 17. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően a következő feliratú címkével kell megjelölni: "Eredet: nem EK" és "Levágva: (harmadik ország neve)".
II. SZAKASZ
Önkéntes címkézési rendszer
16. cikk
Általános szabályok
(1) Az olyan címkékről, amelyek e cím I. szakaszában meg nem határozott adatokat is tartalmaznak, minden piaci szereplő, illetve szervezet részletes leírást küld jóváhagyásra azon tagállam illetékes hatóságának, ahol a kérdéses marhahús előállítása vagy eladása történik. Az illetékes hatóság is meghatározhat leírásokat az adott tagállamon belüli használatra, feltéve hogy ezek használata nem kötelező.
Az önkéntes címkézési leírások a következőket tartalmazzák:
- a címkére kerülő információkat,
- az információk pontosságának biztosítása érdekében meghozandó intézkedéseket,
- az ellenőrző rendszert, amelyet a termelés és az eladás minden fázisában alkalmazni fognak, beleértve egy független, az illetékes hatóság által elismert és a piaci szereplő, illetve szervezet által kijelölt szerv ellenőrzési tevékenységét. E szerveknek meg kell felelniük az EN/45011-es európai szabvány kritériumainak,
- szervezet esetén az intézkedéseket, amelyeket a leírásban előírtakat megsértő tag ellen foganatosítanak.
A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a független szerv általi ellenőrzést egy illetékes hatóság végezze el. Az illetékes hatóságnak ez esetben rendelkeznie kell az ellenőrzési tevékenység végrehajtásához szükséges szakképzett személyi állománnyal és erőforrásokkal.
Az ebben a szakaszban leírt ellenőrzési feladatok költségeit a címkézési rendszert használó piaci szereplő vagy szervezet viseli.
(2) A leírás jóváhagyása azon alapul, hogy az illetékes hatóság megbizonyosodik, alapos vizsgálat alapján a leírás (1) bekezdésben említett elemeinek meglétéről, a tervezett címkézési rendszer megfelelő és megbízható működéséről, és különösen olyan leírások létéről, amelyek nem biztosítják a kapcsolatot egyrészről a hasított test, negyedtest vagy a húsdarabok azonosítása, másrészről az állategyed vagy - amennyiben ez is elegendő a címkén szereplő információ pontosságának ellen- őrzéséhez - állatcsoport között.
Azok a leírások, amelyek félrevezető vagy nem kellőképpen egyértelmű információt szolgáltató címkéket eredményeznének, ugyancsak elutasításra kerülnek.
(3) Amennyiben a marhahús előállítása és/vagy eladása két vagy több tagállamban történik, a beadott leírást az érintett tagállamok illetékes hatóságai vizsgálják és hagyják jóvá olyan megosztásban, ahogyan az abban szereplő elemek a megfelelő tagállam területén zajló tevékenységre vonatkoznak. Ilyen esetben minden érintett tagállam elismeri a más érintett tagállamok által adott jóváhagyásokat.
Ha a leírás benyújtását követő naptól számítva egy, a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően meghatározott időtartamon belül a jóváhagyást nem tagadták meg vagy adták meg, illetve nem kértek kiegészítő információkat, a leírást az illetékes hatóság által jóváhagyottnak kell tekinteni.
(4) Amennyiben minden érintett tagállam illetékes hatósága jóváhagyja a benyújtott leírást, az érintett piaci szereplőnek vagy szervezetnek jogában áll marhahúst címkézni, feltéve hogy a címkén szerepel a neve vagy az emblémája.
(5) Az (1)-(4) bekezdéstől eltérve a Bizottság a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően bizonyos esetekben gyorsított vagy egyszerűsített jóváhagyási eljárást tehet lehetővé, különösen a kis csomagolásban kiskereskedelmi forgalomba kerülő marhahús vagy egyedi csomagolású minőségi darabolt marhahús esetén, amelyeket egy tagállamban jóváhagyott leírásnak megfelelően címkéztek, és egy másik tagállam területére vittek, feltéve hogy nem adtak további adatot az eredeti címkéhez.
(6) A tagállamok dönthetnek úgy, hogy egy vagy több régiójuk nevét nem lehet felhasználni, különösen, ha a régió neve:
- zavart vagy nehézséget okozhat az ellenőrzés során,
- a 2081/92/EK számú rendelet keretei közé eső marhahús számára van fenntartva.
Ha az engedélyt megadják, a régió neve mellett a tagállam nevét is fel kell tüntetni.
(7) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e cikk végrehajtásáról, különösen a címkékre kerülő feliratokról. A Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot a 23. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett Marha- és Borjúhúspiaci Irányítóbizottság keretei között, és amennyiben szükséges, a 23. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően, szabályok állapíthatók meg e feliratokkal kapcsolatban, illetve különösen korlátozások léptethetők életbe.
17. cikk
Harmadik országokból származó marhahús önkéntes címkézési rendszere
(1) Ha a marhahús előállítása részben vagy teljes egészében egy harmadik országban történik, a piaci szereplőknek és szervezeteknek jogukban áll e szakasznak megfelelően címkézni a marhahúst, ha azon kívül, hogy megfeleltek a 16. cikknek, a leírásukhoz az összes érintett harmadik ország e feladattal megbízott, illetékes hatóságának engedélyét is megszerezték.
(2) A harmadik ország által adott jóváhagyás Közösségen belüli érvénybelépésének feltételeként a harmadik ország előzetesen értesíti a Bizottságot:
- a kijelölt illetékes hatóságról,
- az illetékes hatóság által a leírások vizsgálata során követendő eljárásról, illetve követelményekről,
- minden piaci szereplőről és szervezetről, amelynek leírását az illetékes hatóság elfogadta.
A Bizottság ezeket az értesítéseket továbbítja a tagállamoknak.
Ha a fenti értesítések alapján a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a harmadik országban alkalmazott eljárások, illetve követelmények nem egyenértékűek az ebben a rendeletben felállított követelményekkel, a Bizottság az érintett harmadik országgal való konzultáció után úgy dönt, hogy a szóban forgó harmadik ország által adott jóváhagyások a Közösségen belül nem érvényesek.
18. cikk
Szankciók
Ha egy piaci szereplő vagy szervezet elmulasztott a 16. cikk (1) bekezdésében említett leírásnak megfelelni, a szervezet vagy a 16. cikkben meghatározott független szerv bármely tevékenységének sérelme nélkül, a tagállam visszavonhatja a 16. cikk (2) bekezdésében meghatározott jóváhagyást, vagy kiegészítő feltételek teljesítéséhez kötheti a jóváhagyás fenntartását.
III. SZAKASZ
Általános rendelkezések
19. cikk
Részletes szabályok
Az e cím végrehajtásához szükséges intézkedéseket a 23. cikk (2) bekezdésében említett irányítóbizottsági eljárás szerint kell elfogadni. Ezek az intézkedések különösen a következőkre vonatkoznak:
a) a 13. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett állatcsoport nagyságának meghatározása;
b) a 14. cikkben említett darált marhahús, marhahúsnyesedék és darabolt marhahús meghatározása;
c) a különleges feliratok, amelyek a címkékre kerülhetnek;
d) a 820/97/EK rendelet alkalmazásáról az e cím alkalmazására való átállást elősegítő intézkedések;
e) bizonyos gyakorlati problémák megoldásához szükséges intézkedések. Ezek az intézkedések - megfelelően indokolt esetben - eltérhetnek e cím bizonyos részeitől.
20. cikk
Az illetékes hatóságok kijelölése
A tagállamok kijelölik az e cím végrehajtásáért felelős illetékes hatóságot vagy hatóságokat, legkésőbb 2000. október 14-ig.
21. cikk
A Bizottság legkésőbb 2003. augusztus 14-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, ha szükséges, az e rendelet hatályának a marhahúst tartalmazó feldolgozott termékekre és a marhahús alapú termékekre történő kiterjesztésére vonatkozó megfelelő javaslatokkal együtt.
III. CÍM
Közös rendelkezések
22. cikk
(1) A tagállamok minden szükséges intézkedést meghoznak e rendelet rendelkezéseinek való megfelelés biztosítására. Az ezen rendelet rendelkezéseinek megfelelően végzett ellenőrzési tevékenység nem sértheti a Bizottság semmilyen, a 2988/95/EK, Euratom rendelet 9. cikkének alapján végzett ellenőrzési tevékenységét.
Minden, a tagállam által az állattartóra kiszabott szankciónak arányban kell állnia a szabályszegés súlyosságával. Amennyiben indokolt, a szankciók között szerepelhet az érintett állattartó gazdaságáról kiinduló, illetve oda irányuló állatmozgás korlátozása.
(2) A Bizottság szakértői az illetékes hatósággal együttműködve:
a) ellenőrzik, hogy a tagállamok megfelelnek e rendelet követelményeinek;
b) helyszíni ellenőrzéseket végeznek annak biztosítására, hogy az ellenőrzéseket e rendelettel összhangban végzik.
(3) A tagállam, amelynek területén helyszíni ellenőrzést végeznek, a Bizottság szakértőinek minden, a feladatuk teljesítéséhez szükséges segítséget megad.
Az ellenőrzések eredményét a végleges jelentés kidolgozása és továbbítása előtt az érintett tagállam illetékes hatóságával meg kell vitatni.
(4) Ha a Bizottság az ellenőrzések eredménye alapján szükségesnek ítéli, áttekinti a helyzetet a 23. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett Állat-egészségügyi Állandó Bizottság keretei között. A szükséges határozatokat a Bizottság a 23. cikk (3) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően fogadhatja el.
(5) A Bizottság figyelemmel kíséri a helyzet változásait: az ilyen változások fényében és a 23. cikk (3) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően módosíthatja, vagy hatályon kívül helyezheti a (4) bekezdésben említett határozatokat.
(6) Amennyiben szükséges, részletes szabályokat kell elfogadni e cikk alkalmazásáról, a 23. cikk (3) bekezdésében hivatkozott eljárásnak megfelelően.
23. cikk
(1) A Bizottság munkáját segíti:
a) a 10. cikk végrehajtásában az 1258/1999/EK [18] tanácsi rendelet 11. cikkében említett Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap Bizottság;
b) a 19. cikk végrehajtásában az 1254/1999/EK tanácsi rendelet [19] 42. cikkével létrehozott Marha- és Borjúhúspiaci Irányítóbizottság;
c) a 22. cikk végrehajtásában a 68/361/EGK tanácsi határozattal [20] létrehozott Állat-egészségügyi Állandó Bizottság.
(2) Amennyiben erre a bekezdésre történik hivatkozás, az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében említett időtartamot egy hónapban kell megállapítani.
(3) Amennyiben erre a bekezdésre történik hivatkozás, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében említett időtartamot három hónapban kell megállapítani.
(4) A bizottságok elfogadják saját eljárási szabályzatukat.
24. cikk
(1) A 820/97/EK rendelet hatályát veszti.
(2) A 820/97/EK rendeletre történő hivatkozások e rendeletre vonatkozó hivatkozásnak kell tekinteni, és a mellékletben található korrelációs táblázatnak megfelelően kell értelmezni.
25. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
E rendeletet a 2000. szeptember 1-jén vagy azt követően levágott állatokból származó marhahúsra kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2000. július 17-én.