KOMMISSIONENS FORORDNING (EF) Nr. 482/96 af 19. marts 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), senest ændret ved akten vedrørende Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse, særlig artikel 249, og
ud fra følgende betragtninger:
Det er nødvendigt udtrykkeligt at angive, i hvilke tilfælde visse dokumenter ikke behøver at ledsage toldangivelsen;
hvis klarereren nægter at bistå ved prøveudtagelsen eller at udpege en person hertil, eller hvis han ikke yder toldmyndighederne den fornødne bistand, bør disse have mulighed for at anse angivelsen for at være uden virkning;
ved artikel 325-340 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (2), senest ændret ved forordning (EF) nr. 1762/95 (3), indføres en særlig metode for administrativt samarbejde med henblik på at tilvejebringe dokumentation for, at de produkter, der fiskes af medlemsstaternes fartøjer, og de varer, som fremstilles af disse produkter om bord på de nævnte fartøjer, har status som fællesskabsvarer;
på grund af de særlige forhold i forbindelse med fangst, fremstilling og forsendelse til Fællesskabet af de pågældende produkter og varer bør der indsættes en særlig afdeling i del II, afsnit II, kapitel 3, i forordning (EØF) nr. 2454/93 - Status som fællesskabsvarer - som indeholder de særlige betingelser vedrørende disse produkter og varer;
nævnte produkters og varers status som fællesskabsvarer bør undersøges uafhængigt af, hvilken behandling de underkastes, hvilken toldposition de henføres under, hvilken nationalitet og type det benyttede transportmiddel har, og hvilken medlemsstat de føres ind i;
det bør defineres, hvad der forstås ved fællesskabsfiskerfartøjer og fællesskabsfabriksskibe;
for at undgå at der udfærdiges for mange dokumenter, bør det fastsættes, at toldmyndighederne kan indrømme undtagelser fra procedurereglerne for landing fra fiskerfartøjer af ovennævnte produkter og varer;
for at forbedre kontrollen med anvendelsen af procedurereglerne forekommer det nødvendigt at fastsætte, at T2M-formularerne skal påtegnes af den kompetente myndighed for registrering af det fiskerfartøj, som formularerne udstedes til, at enhver attestation fra tredjemand skal anføres i nævnte dokumenter, samt at den toldmyndighed, der udsteder disse formularer, skal underrettes om brugen af de nævnte dokumenter;
som følge af det vedvarende problem med svig i forbindelse med proceduren for fællesskabsforsendelse bør der fastsættes bestemmelser, der åbner mulighed for at foreskrive bindende ruter og forbyde ændring af bestemmelsesstedet især for vareforsendelser, for hvilke den samlede kaution er blevet suspenderet; det er nødvendigt at styrke systemet for anvendelse af samlet kaution og at indføre yderligere fleksibilitet i bestemmelserne om suspension af samlet kaution ved ændring af disse bestemmelser; af hensyn til klarheden bør artikel 360, 361 og 362 i forordning (EØF) nr. 2454/93 ændres, og det er nødvendigt at tilpasse de tilsvarende bestemmelser i artikel 368 og 376 i samme forordning;
der bør indføres mere fleksible regler for fremlæggelse af alternative beviser, således at en fællesskabsforsendelse kan afsluttes, når eksemplar 5 af det administrative enhedsdokument ikke er blevet returneret;
hvad angår reglerne for anvendelse af TIR-carneter, udgør Fællesskabets toldområde ét enkelt område;
det stigende antal tilfælde af svig i forbindelse med godstransport under TIR-proceduren kan bevirke, at de kompetente myndigheder på grundlag af artikel 38 i TIR-konventionen træffer foranstaltninger til udelukkelse fra denne procedure;
reglerne for anvendelse af nævnte artikel 38 i TIR-konventionen bør harmoniseres på fællesskabsplan;
det bør sikres, at de økonomiske forudsætninger, der gælder for aktiv forædling, anvendes ensartet i hele Fællesskabet;
det har vist sig, at medlemsstaternes toldsteder har vanskeligheder med at bevilge midlertidig indførsel for de i artikel 684 i forordning (EØF) nr. 2454/93 omhandlede varer, når der er tale om store beløb; i de tilfælde har myndighederne kun mulighed for at kræve en skriftlig angivelse; til den skriftlige angivelse knyttes en obligatorisk sikkerhedsstillelse på et beløb svarende til toldskylden; dette fører i mange tilfælde til uønsket tilbagevisning af rejsende ved Fællesskabets grænser eller til bevilling til midlertidig indførsel uden sikkerhedsstillelse, til trods for at der er tale om et stort toldbeløb; for at løse disse problemer på en passende måde er det nødvendigt, at der i disse tilfælde kan gives bevilling til henførsel under proceduren af de i nævnte artikel 684 omhandlede varer efter mundtlig angivelse; de dertil svarende bestemmelser bør derfor tilpasses;
ved overgang til fri omsætning af indførselsvarer, der har været henført under proceduren for midlertidig indførsel, skal der opkræves udligningsrenter af det samlede beløb af skyldige importafgifter; af lighedshensyn bør denne betaling udvides til også at omfatte tilfælde, hvor der opstår toldskyld af andre grunde end varernes overgang til fri omsætning; den toldskyld, der opstår som følge af, at varer henføres under proceduren for midlertidig indførsel med delvis fritagelse for importafgifter, bør undtages fra denne regel, da der ikke er opnået nogen økonomisk fordel i dette tilfælde; de samme grunde gælder, når sikkerhed stilles i form af et konstant depositum, der svarer til et af de beløb for toldskyld, der er anført i artikel 192, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2913/92; for at opnå større retssikkerhed er det nødvendigt at skabe bedre overensstemmelse mellem bestemmelserne om opkrævning af udligningsrenter; artikel 709 i forordning (EØF) nr. 2454/93 bør derfor ændres og tilpasses bestemmelserne i artikel 589; i forbindelse med denne ændring og tilpasning er det hensigtsmæssigt at foretage visse redaktionelle ændringer i nævnte artikel 709;
det administrative enhedsdokument bør tilpasses for at tage hensyn til Rådets forordning (EF) nr. 1172/95 af 22. maj 1995 om statistikker over Fællesskabets og dets medlemsstaters udveksling af goder med tredjelande (4) og gennemførelsesbestemmelserne hertil;
bestemmelserne vedrørende rubrik 33 i kontroleksemplar T5 og eksemplar T5bis samt rubrikken »varekode« i ladeliste T5 bør tilpasses de tilsvarende bestemmelser vedrørende det administrative enhedsdokument;
listen over de forædlingsprodukter, for hvilke der som led i proceduren for aktiv forædling kan anvendes de for dem gældende afgifter, bør udvides;
listen i bilag 87 til forordning (EØF) nr. 2454/93 bør suppleres af økonomiske grunde;
de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Toldkodeksudvalget -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1) Artikel 218, stk. 3, affattes således:
»3. Hvis det drejer sig om varer, der kan fortoldes efter den enhedstoldsats, der er omhandlet i afsnit II, litra D, i de almindelige bestemmelser i den kombinerede nomenklatur, eller om varer, der kan indføres med fritagelse for importafgifter, kan det imidlertid undlades at kræve de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede dokumenter fremlagt, medmindre toldmyndighederne finder dem nødvendige af hensyn til anvendelsen af de bestemmelser, der gælder for de pågældende varers overgang til fri omsætning.«
2) Artikel 243, stk. 2, affattes således:
»2. Nægter klarereren at bistå ved prøveudtagelsen eller at udpege en person hertil, eller yder han ikke toldmyndighederne den fornødne bistand med henblik på at lette prøveudtagelsen, finder artikel 241, stk. 1, andet punktum, og artikel 241, stk. 2, 3 og 4, anvendelse.«
3) I del II, afsnit II, kapitel 3, efter »Varers status som fællesskabsvarer« indsættes følgende overskrift:
»Afdeling 1
Almindelige bestemmelser«.
4) Efter artikel 324 indsættes følgende overskrift:
»Afdeling 2
Særlige bestemmelser om produkter fra havfiskeri og andre produkter, der optages fra havet af skibe«.
5) Artikel 325 og 326 affattes således:
»Artikel 325
1. I denne afdeling forstås ved:
a) Fællesskabsfiskerfartøj: et fartøj, der er registreret og indskrevet i skibsregistret i en del af en medlemsstats territorium henhørende under Fællesskabets toldområde, og som fører en medlemsstats flag, og som tjener til fangst af produkter fra havfiskeri og, i givet fald, behandlingen heraf om bord.
b) Fællesskabsfabriksskib: et fartøj, der er registreret eller indskrevet i skibsregistret i en del af en medlemsstats territorium henhørende under Fællesskabets toldområde, og som fører en medlemsstats flag, og som ikke tjener til fangst af produkter fra havfiskeri, men behandler dem om bord.
2. Der forelægges en T2M-formular udfærdiget i overensstemmelse med artikel 327-337, som dokumentation for at følgende produkter og varer har status som fællesskabsvarer:
a) produkter fra havfiskeri, som et fællesskabsfiskerfartøj har optaget fra havet uden for et søterritorium tilhørende et land eller territorium, der ikke henhører under Fællesskabets toldområde, og
b) varer, som er fremstillet af disse produkter om bord på det nævnte fartøj eller et fællesskabsfabriksskib, til hvis fremstilling der, i givet fald, er medgået andre produkter med status som fællesskabsvarer
og som, i givet fald, pakket i emballager med fællesskabsstatus, er bestemt til at blive ført ind i Fællesskabets toldområde på de i artikel 326 omhandlede vilkår.
3. Når produkter fra havfiskeri og andre produkter optaget fra havet er fisket eller hentet op fra havet uden for et søterritorium tilhørende et land eller territorium, der ikke henhører under Fællesskabets toldområde, af fartøjer, som fører en medlemsstats flag og er registreret eller indskrevet i skibsregistret i en del af en medlemsstats territorium, der henhører under Fællesskabets toldområde, eller når de nævnte produkter er optaget eller fisket af et tredjelands fartøjer i farvande henhørende under Fællesskabets toldområde, dokumenteres deres status som fællesskabsvarer ved hjælp af skibets logbog eller på enhver anden måde, der viser, at de har denne status.
Artikel 326
1. T2M-formularen forelægges for de i artikel 325, stk. 2, omhandlede produkter og varer, som transporteres direkte til Fællesskabets toldområde:
a) af det fællesskabsfiskerfartøj, som har fisket dem og, i givet fald, behandlet dem, eller
b) af et andet fællesskabsfiskerfartøj eller det fællesskabsfabriksskib, om bord på hvilket de produkter, der er omladet fra det under litra a) nævnte fartøj, er blevet underkastet behandling, eller
c) af ethvert andet fartøj, hvortil produkterne og varerne er blevet omladet fra de under litra a) og b) nævnte fartøjer, uden at der er foretaget nogen behandling, eller
d) af et transportmiddel i henhold til et gennemgående transportdokument, der er udfærdiget i det land eller territorium, som ikke henhører under Fællesskabets toldområde, og hvor produkterne og varerne er landet fra de under litra a), b) og c) nævnte fartøjer.
Efter denne forelæggelse kan T2M-dokumentet ikke længere benyttes som dokumentation for de pågældende produkters og varers status som fællesskabsvarer.
2. De ansvarlige toldmyndigheder i den havn, hvor produkterne og/eller varerne landes fra det i stk. 1, litra a), omhandlede fartøj, kan give afkald på at anvende stk. 1, såfremt der ikke kan herske tvivl om de pågældende produkters og/eller varers oprindelse, eller såfremt der skal gøres brug af den i artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 (*) omhandlede landingserklæring.
(*) EFT nr. L 261 af 20. 10. 1993, s. 1.«
6) Artikel 328-337 affattes således:
»Artikel 328
Hæftet med T2M-formularer udstedes efter anmodning fra den pågældende af det fællesskabstoldsted, som er ansvarlig for tilsyn med basishavnen for det fællesskabsfiskerfartøj, som hæftet er udstedt til.
Udstedelsen må først ske, når den pågældende på det sprog, der er benyttet i formularen, har udfyldt rubrik 1 og 2 og dateret og underskrevet erklæringen i rubrik 3 på alle originaleksemplarerne og kopierne af formularerne i hæftet. Ved udstedelsen af hæftet udfylder nævnte toldsted rubrik B på alle originaleksemplarerne og kopierne af formularerne i hæftet.
Hæftet er gyldigt i to år regnet fra den udstedelsesdato, som er angivet på omslagets side 2. Desuden garanteres formularernes gyldighed, ved at den myndighed, der er ansvarlig for registrering af det fællesskabsfiskerfartøj, som hæftet er udstedt til, forsyner rubrik A på alle originaleksemplarer og kopier med sit stempel.
Artikel 329
Føreren af fællesskabsfiskerfartøjet udfylder rubrik 4 og - hvis fangsterne har undergået behandling om bord - rubrik 6, udfylder og underskriver erklæringen i rubrik 9 på originaleksemplaret og kopien af en af formularerne i hæftet:
a) ved hver omladning af produkter til et af de i artikel 326, stk. 1, litra b), omhandlede fartøjer, der foretager behandlingen af dem
b) ved hver omladning af produkter eller varer til ethvert andet fartøj, som transporterer dem direkte uden nogen form for behandling til en havn i Fællesskabets toldområde eller til en anden havn, hvorfra de videreforsendes til Fællesskabets toldområde
c) ved hver landing af produkter eller varer i en havn i Fællesskabets toldområde, jf. dog artikel 326, stk. 2
d) ved hver landing af produkter eller varer i en anden havn, hvorfra de videreforsendes til Fællesskabets toldområde.
Enhver behandling af ovennævnte produkter skal være noteret i logbogen.
Artikel 330
Føreren af det i artikel 326, stk. 1, litra b), nævnte skib udfylder rubrik 6 og udfylder og underskriver erklæringen i rubrik 11 på T2M-formularens originaleksemplar ved hver landing af varer i en havn i Fællesskabets toldområde eller i en anden havn - hvorfra de skal videreforsendes til Fællesskabets toldområde - eller ved deres omladning til et andet fartøj med henblik på samme bestemmelse eller anvendelse.
Enhver behandling af de omladede produkter skal være noteret i logbogen.
Artikel 331
Ved en første omladning af de i artikel 329, litra a) og b), omhandlede produkter eller varer udfyldes rubrik 10 på T2M-formularens originaleksemplar og kopi; i tilfælde af en anden omladning som omhandlet i artikel 330 udfyldes også rubrik 12 på T2M-formularens originaleksemplar. Den tilsvarende omladningserklæring underskrives af de to berørte skibsførere, og T2M-formularens originaleksemplar udleveres til føreren af det fartøj, hvortil produkterne eller varerne omlades. Enhver omladning noteres i begge fartøjernes logbog.
Artikel 332
1. Når de produkter og varer, som er omfattet af en T2M-formular, er blevet transporteret til et land eller territorium, der ikke henhører under Fællesskabets toldområde, er den nævnte formular kun gyldig, såfremt rubrik 13 er udfyldt og attesteret af dette lands eller territoriums toldmyndigheder.
2. Når visse partier af produkter eller varer ikke videreforsendes til Fællesskabets toldområde, anføres mængderne, arten, bruttomassen og den tildelte bestemmelse eller anvendelse for disse partier af de pågældende produkter eller varer i rubrikken »Bemærkninger« på T2M-formularen.
Artikel 333
1. Når de produkter eller varer, som er omfattet af en T2M-formular, er blevet transporteret til et land eller territorium, som ikke henhører under Fællesskabets toldområde, og de er bestemt til videreforsendelse til Fællesskabets toldområde i opdelte sendinger, skal den pågældende eller hans repræsentant for hver sending:
a) i rubrikken »Bemærkninger« på den oprindelige T2M-formular anføre kollienes antal og art, bruttomasse, sendingens bestemmelse eller anvendelse samt den i litra b) nævnte udskrifts nummer
b) udfærdige en »T2M-udskrift« på et originaleksemplar af en formular fra det hæfte med T2M-formularer, der er udstedt i overensstemmelse med artikel 328.
Hver »udskrift« og dens tilsvarende kopi, der forbliver i T2M-hæftet, skal indeholde en henvisning til den i artikel a) omhandlede oprindelige T2M-formular, og der skal med tydelig skrift anføres en af følgende påtegninger:
- Extracto
- Udskrift
- Auszug
- áðüóðáóìá
- Extract
- Extrait
- Estratto
- Uittreksel
- Extracto
- Ote
- Utdrag.
»T2M-udskriften«, som ledsager delsendingen til Fællesskabets toldområde, skal i rubrik 4, 5, 6, 7 og 8 indeholde en angivelse af betegnelse, art, KN-kode og mængde for de produkter eller varer, som delsendingen omfatter. Desuden udfyldes og attesteres rubrik 13 af toldmyndighederne i det land eller territorium, hvor produkterne eller varerne er forblevet.
2. Når samtlige produkter og varer, der er omfattet af den i stk. 1, litra a), omhandlede oprindelige T2M-formular, er blevet afsendt til Fællesskabets toldområde, udfylder og attesterer de i samme stykke nævnte toldmyndigheder rubrik 13 på nævnte formular. Desuden sendes denne formular til det i artikel 328 nævnte toldsted.
3. Når visse partier af produkter eller varer ikke videreforsendes til Fællesskabets toldområde, skal antallet, arten, bruttomassen og den tildelte bestemmelse eller anvendelse for disse partier af produkter eller varer angives i rubrikken »Bemærkninger« på den oprindelige T2M-formular.
Artikel 334
Alle formularer - oprindelige T2M-formularer eller »T2M-udskrifter« forelægges for det toldsted, hvor de produkter og varer, som de vedrører, føres ind i Fællesskabets toldområde. Hvis indførslen finder sted under en forsendelsesprocedure, der er blevet påbegyndt uden for det nævnte toldområde, fremlægges den pågældende formular dog for bestemmelsestoldstedet for denne procedure.
Myndighederne på dette toldsted kan forlange en oversættelse af formularerne. De kan endvidere med henblik på at foretage en kontrol af rigtigheden af angivelserne i T2M-formularen kræve at få forelagt al relevant dokumentation, og, i givet fald, fartøjernes skibsdokumenter. Dette toldsted udfylder rubrik C på nævnte T2M-formular og sender en kopi heraf til det i artikel 328 omhandlede toldsted.
Artikel 335
Når de produkter eller varer, som T2M-formularen vedrører, er blevet transporteret til et tredjeland, som er part i konventionen om en fælles forsendelsesprocedure, og produkterne eller varerne skal videreforsendes til Fællesskabets toldområde i henhold til en »T2«-procedure i en sending eller i delsendinger, skal rubrikken »Bemærkninger« i T2M-formularen som undtagelse fra artikel 332, 333 og 334 påføres henvisningen eller henvisningerne til nævnte procedure.
Når samtlige produkter og/eller varer, der er omfattet af nævnte T2M-formular, er blevet afsendt til Fællesskabets toldområde, udfylder og underskriver toldmyndighederne i det pågældende land attesten i rubrik 13 på formularen. En kopi af denne udfyldte formular sendes til det i artikel 328 omhandlede toldsted.
I givet fald finder artikel 332, stk. 2, anvendelse.
Artikel 336
Hæftet med T2M-formularerne skal forevises, hver gang toldmyndighederne forlanger det.
Hvis det fartøj, som det i artikel 327 omhandlede hæfte vedrører, ikke længere opfylder alle de fastsatte betingelser, inden alle T2M-formularerne i hæftet er opbrugt, eller hvis alle eksemplarerne i hæftet er opbrugt, eller hvis hæftets gyldighed er udløbet, skal hæftet straks leveres tilbage til det udstedende toldsted.
Artikel 337
Artikel 324 finder tilsvarende anvendelse.«
7) Artikel 338, 339 og 340 ophæves.
8) I artikel 348 indsættes som stk. 1a og 1b:
»1a. Når medlemsstaterne i artikel 362 finder anvendelse, eller når toldmyndighederne finder det nødvendigt, kan afgangsstedet foreskrive en rute for forsendelsen. Ruten kan kun ændres, efter anmodning fra den hovedforpligtede, af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor forsendelsen befinder sig undervejs af den foreskrevne rute. Toldmyndighederne anfører de relevante oplysninger i T1-dokumentet og underretter straks afgangsstedet.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til bekæmpelse af overtrædelser eller uregelmæssigheder og til, at der træffes effektive sanktioner mod disse.
1b. I tilfælde af force majeure kan transportøren afvige fra den foreskrevne rute. Forsendelsen og T1-dokumentet frembydes straks for de nærmeste toldmyndigheder i den medlemsstat, hvor forsendelsen befinder sig. Toldmyndighederne underretter straks afgangsstedet om afvigelsen og anfører de relevante oplysninger i T1-dokumentet«.
9) I artikel 356 indsættes som stk. 3a:
»3a. Når bestemmelserne i artikel 362 finder anvendelse, eller når toldmyndighederne finder det nødvendigt, kan bestemmelsesstedet kun ændres, efter anmodning fra den hovedforpligtede eller transportøren, af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor forsendelsen befinder sig undervejs ad den foreskrevne rute, og med samtykke fra afgangsstedet. Toldmyndighederne underretter det tidligere planlagte bestemmelsessted og anfører de relevante oplysninger i T1-dokumentet.«
10) I stedet for artikel 360, 361 og 362 indsættes følgende artikler:
»Artikel 360
1. Anvendelse af samlet kaution indrømmes kun personer:
a) der er etableret i den medlemsstat, hvor sikkerheden stilles
b) der i de foregående seks måneder som hovedforpligtede eller afsendere regelmæssigt har benyttet proceduren for fællesskabsforsendelse, eller som efter toldmyndighedernes opfattelse er således økonomisk stillet, at de er i stand til at opfylde deres forpligtelser
c) som ikke har gjort sig skyldige i alvorlige eller gentagne overtrædelser af told- og skattelovgivningen.
2. Der stilles samlet kaution ved et garantisted.
3. Garantistedet fastsætter kautionsbeløbet, modtager kautionserklæringen og meddeler forhåndstilladelse til, at den hovedforpligtede, inden for rammerne af kautionen, kan foretage enhver fællesskabsforsendelse fra et hvilket som helst afgangssted.
4. Enhver person, der har opnået en forhåndstilladelse, modtager på de betingelser, der er fastsat i artikel 363-366, en eller flere kautionsattester, der udstedes på en formular, der svarer til modellen i bilag 51.
5. I hvert T1-dokument skal der henvises til kautionsattesten.
6. Garantistedet tilbagekalder forhåndstilladelsen til anvendelse af samlet kaution, hvis forudsætningerne i stk. 1 ikke længere er til stede.
Artikel 361
1. Kautionsbeløbet fastsættes efter fremgangsmåden i stk. 2 til mindst 30 % af de importafgifter og andre afgifter, der forfalder til betaling, dog mindst 7 000 ECU.
2. Garantistedet foretager for en periode på en uge en værdiansættelse af:
a) de forsendelser, der er foretaget
b) de importafgifter og andre afgifter, der forfalder til betaling, på grundlag af det højeste afgiftsniveau, der gælder i de pågældende lande.
Denne værdiansættelse foretages på grundlag af den pågældendes handels- og regnskabsdokumenter vedrørende de varer, der er transporteret i løbet af det forgangne år, og det fremkomne beløb divideres med 52.
Når det drejer sig om personer, der ansøger om anvendelse af samlet kaution, foretager garantistedet i samarbejde med den pågældende et skøn over mængden og værdien af samt afgifterne for de varer, der skal transporteres inden for en given periode, på grundlag af allerede foreliggende oplysninger. Herefter ekstrapolerer garantistedet værdien af og afgifterne for de varer, der skal transporteres i løbet af en periode på en uge.
3. Garantistedet foretager en årlig undersøgelse af beløbet for den samlede kaution, særlig på basis af oplysninger fra afgangsstederne, og justerer i påkommende tilfælde beløbet.
Artikel 362
1. På Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstat forbydes anvendelse af samlet kaution midlertidigt, når den skal dække eksterne fællesskabsforsendelser af varer, der er genstand for en afgørelse truffet af Kommissionen efter udvalgsproceduren, hvorved det vurderedes, at de pågældende varer frembyder øget risiko for svig.
2. Kommissionen offentliggør, når det er nødvendigt, dog mindst én gang årligt, listen over de varer, for hvilke bestemmelserne i stk. 1 finder anvendelse, i De Europæiske Fællesskabers Tidende, serie C.
3. Kommissionen træffer med jævne mellemrum, dog mindst én gang årligt, efter udvalgsproceduren afgørelse om, hvorvidt de foranstaltninger, der er truffet i medfør af stk. 1, skal videreføres.
Artikel 362a
For så vidt angår eksterne fællesskabsforsendelser, der omfatter varer, for hvilke bestemmelserne i artikel 362 finder anvendelse, gælder følgende foranstaltninger:
a) KN-koden anføres i T1-dokumentet.
b) Alle eksemplarer af de relevante T1-dokumenter forsynes med en af følgende påtegninger i rødt, som anbringes diagonalt over formularen; denne påtegning skal måle mindst 100 × 10 mm:
- Artículo 362 del Reglamento (CEE) n° 2454/93
- Forordning (EØF) nr. 2454/93, artikel 362
- Artikel 362 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93
- ¶ñèñï 362 ôïõ êáíïíéóìïý (ÅÏÊ) áñéè. 2454/93
- Article 362 of Regulation (EEC) No 2454/93
- Article 362 du règlement (CEE) n° 2454/93
- Articolo 362 del regolamento (CEE) n. 2454/93
- Artikel 362 van Verordening (EEG) nr. 2454/93
- Artigo 362º do Regulamento (CEE) nº 2454/ /93
- Asetuksen (ETY) N:o 2454/93 362 artikla
- Förordning (EEG) nr 2454/93 artikel 362.
c) Retureksemplarer af T1-dokumenter med denne påtegning skal returneres til afgangsstedet senest dagen efter den dag, hvor forsendelsen og T-blanketten frembydes for bestemmelsesstedet.«
11) Artikel 368, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»En forsendelse anses navnlig for at indebære øget risiko, når den omfatter varer, for hvilke artikel 362 finder anvendelse i forbindelse med samlet kaution.«
12) Artikel 376, stk. 2, affattes således:
»2. Fritagelsen for sikkerhedsstillelse finder ikke anvendelse, når det i henhold til artikel 362 er forbudt at anvende samlet kaution.«
13) Artikel 380 affattes således:
»Artikel 380
Der kan på en for toldmyndighederne tilfredsstillende måde føres bevis for, at en forsendelse er gennemført forskriftsmæssigt i henhold til artikel 378, stk. 1:
a) ved at der fremlægges et told- eller handelsdokument attesteret af toldmyndighederne, hvoraf det fremgår, at de pågældende varer er blevet frembudt for bestemmelsesstedet eller i tilfælde, hvor artikel 406 anvendes, er afleveret til den godkendte modtager. Dokumentet skal indeholde tilstrækkelige oplysninger til at muliggøre identifikation af varerne, eller
b) ved at der fremlægges et tolddokument om varernes henførsel under en toldprocedure i et tredjeland eller en genpart eller en fotokopi heraf; genparten eller fotokopien skal være bekræftet enten af det organ, der har påtegnet originalen, af myndighederne i det pågældende tredjeland eller af en af medlemsstaternes myndigheder. Dokumentet skal indeholde tilstrækkelige oplysninger til at muliggøre identifikation af varerne.«
14) Artikel 453, stk. 2, affattes således:
»De i stk. 1 omhandlede varers status som fællesskabsvarer fastslås efter bestemmelserne i artikel 314-324 eller i givet fald efter artikel 325-334 med de i artikel 326 fastsatte begrænsninger.«
15) Som artikel 457a indsættes:
»Artikel 457a
Hvis en medlemsstats toldmyndigheder beslutter at udelukke en person fra TIR-proceduren i medfør af artikel 38 i TIR-konventionen, gælder denne afgørelse for hele Fællesskabets toldområde.
Medlemsstaten meddeler med henblik herpå Kommissionen og de andre medlemsstater sin afgørelse sammen med den dato, fra hvilken den har virkning.
Denne afgørelse gælder for alle TIR-carneter, der forelægges et toldsted til antagelse.«
16) Artikel 503, litra a), affattes således:
»a) landbrugsprodukter: varer henhørende under de forordninger, der er nævnt i artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 (*). Varer henhørende under Rådets forordning (EF) nr. 3448/93 (**) eller Kommissionens forordning (EF) nr. 1222/94 (***) sidestilles med landbrugsprodukter.
(*) EFT nr. L 62 af 7. 3. 1980, s. 5.
(**) EFT nr. L 318 af 20. 12. 1993, s. 18.
(***) EFT nr. L 136 af 31. 5. 1994, s. 5.«
17) Artikel 536, stk. 1, affattes således:
»1. Kræver toldmyndighederne, at andre fællesskabsvarer end de i kodeksens artikel 98, stk. 1, litra b), og stk. 3, omhandlede, som oplagres i et toldoplags lokaler, bogføres i det i kodeksens artikel 105 omhandlede lagerregnskab i overensstemmelse med kodeksens artikel 106, stk. 3, skal deres toldmæssige status tydeligt fremgå af den relevante angivelse.«
18) Artikel 552, stk. 1, litra a), første afsnit, nr. v), affattes således:
»processer, der vedrører varer til indførsel, hvis værdi for hver ottecifret KN-kode ikke overstiger 300 000 ECU pr. kalenderår for hver ansøger, uanset hvor mange forarbejdere, der er involveret i forædlingsprocessen.«
19) Artikel 696, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
»En mundtlig angivelse til henførsel under proceduren udgør ansøgning om bevilling, og toldstedets påtegning af varefortegnelsen har gyldighed som bevilling.«
20) I artikel 698 foretages følgende ændringer:
a) Stk. 1, første afsnit, affattes således:
»For personlige effekter og varer, der indføres i sportsøjemed som omhandlet i artikel 684, bevilges proceduren uden skriftlig eller mundtlig ansøgning og bevilling.«
b) I stk. 2 indsættes som sidste punktum:
»I så fald finder den i artikel 696 anførte forenklede fremgangsmåde tilsvarende anvendelse.«
21) Artikel 705, stk. 2, affattes således:
»2. Ved anvendelse af artikel 695 og 696 indgives den i stk. 1 omhandlede angivelse eller varefortegnelsen, alt efter tilfældet, til det toldsted, der har meddelt bevillingen.«
22) Artikel 709 affattes således:
»Artikel 709
1. Opstår der toldskyld for varer, der har været henført under proceduren for midlertidig indførsel, skal der betales udligningsrenter for det samlede beløb af de skyldige importafgifter.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse:
a) når der opstår toldskyld i henhold til kodeksens artikel 201, stk. 1, litra b)
b) når der opstår toldskyld, og der er stillet sikkerhed i form af et kontant depositum, som svarer til det ene eller det andet af de i kodeksens artikel 192, stk. 1, omhandlede toldskyldsbeløb
c) når der opstår toldskyld ved overgang til fri omsætning af varer, der forinden har været henført under proceduren for midlertidig indførsel i medfør af artikel 673, 678, 682, 684 eller 684a
d) når udligningsrentebeløbet, beregnet i overensstemmelse med stk. 3, ikke overstiger 20 ECU pr. tilfælde, hvor der opstår toldskyld
e) når bevillingshaveren anmoder om overgang til fri omsætning og godtgør, at det på grund af særlige forhold, der ikke indebærer forsømmelighed eller urigtigheder fra hans side, er umuligt, eller økonomisk umuligt, at gennemføre den tilsigtede genudførsel på de vilkår, han havde påregnet og behørigt dokumenteret ved indgivelsen af ansøgningen om bevilling. Artikel 589, stk. 3, finder tilsvarende anvendelse.
3. a) De årlige rentesatser, som skal benyttes, er dem, der er gældende på tidspunktet for toldskyldens opståen, og som er fastsat i henhold til artikel 589, stk. 4, litra a).
b) Renterne beregnes pr. kalendermåned for den periode, der løber fra første dag i måneden efter den første henførsel under proceduren af de pågældende indførselsvarer og til den sidste dag i den måned, hvor toldskylden opstår. Den periode, der skal tages i betragtning ved anvendelsen af udligningsrenterne, udgør mindst én måned.
c) Rentebeløbet beregnes på grundlag af de skyldige importafgifter, den i litra a) omhandlede rentesats og den i litra b) omhandlede periode.«
23) Bilag 37 ændres som angivet i bilag I til nærværende forordning.
24) Bilag 38 ændres som angivet i bilag II til nærværende forordning.
25) Bilag 43 og 44 affattes som angivet i bilag III og IV til nærværende forordning.
26) Bilag 63, 64 og 65 ændres som angivet i bilag V til nærværende forordning.
27) Bilag 79 ændres som angivet i bilag VI til nærværende forordning.
28) Bilag 87 ændres som angivet i bilag VII til nærværende forordning.
29) Bilag 108 ændres som angivet i bilag VIII til nærværende forordning.
30) »Rådets forordning (EØF) nr. 1736/75« ændres overalt til »Rådets forordning (EF) nr. 1172/95«.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
De foranstaltninger, hvorved beløbet for den samlede kaution fastsættes til et beløb svarende til det samlede beløb for eller til 50 % af de importafgifter eller andre afgifter, der forfalder til betaling for eksterne fællesskabsforsendelser af visse varer, eller for hvilke anvendelsen af den samlede kaution er forbudt, og som er vedtaget på grundlag af retsforskrifter, der var gældende inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, finder fortsat anvendelse indtil datoen for den første afgørelse i henhold til artikel 362, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, som ændret ved nærværende forordning, dog senest indtil den 31. december 1996.
De nye modeller, der er vist i nærværende forordning, kan benyttes fra datoen for denne forordnings ikrafttræden. De formularer, der blev benyttet inden denne dato kan fortsat anvendes, indtil beholdningen heraf er opbrugt, dog senest indtil den 31. december 1996.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. marts 1996.
A Bizottság 482/96/EK rendelete
(1996. március 19.)
a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, legutóbb Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozási okmánya által módosított 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre [1] és különösen annak 249. cikkére,
mivel szükséges meghatározni azokat az eseteket, amikor nem kell megkövetelni, hogy a vámáru-nyilatkozatokhoz mellékeljenek bizonyos dokumentumokat;
mivel ahol a nyilatkozattevő megtagadja, hogy a mintavételnél jelen legyen vagy képviselőt jelöljön ki, vagy más módon elmulasztja, hogy megadjon a vámhatóságoknak minden szükséges segítséget, a vámhatóságoknak rendelkezniük kell a nyilatkozat érvénytelenné nyilvánításának lehetőségéről;
mivel a legutóbb az 1762/95/EK rendelettel [2] módosított 2454/93/EGK bizottsági rendelet [3] 325-340. cikke a tagállamok hajóinak halászzsákmánya és az abból a hajó fedélzetén nyert áruk közösségi helyzetének igazolását célzó igazgatási együttműködéshez külön módszert határoz meg;
mivel, tekintettel arra a különleges módra, ahogy a halászzsákmányt kifogják, ahogy a termékeket előállítják, illetve ahogy ezeket a Közösségbe szállítják, az ilyen termékekre és árukra vonatkozóan az áruk közösségi helyzetének feltételeit meghatározó külön szakaszt kell beilleszteni a 2454/93/EGK rendelet II. része II. címének 3. fejezetébe;
mivel az ilyen termékek és áruk közösségi helyzetét függetlenül kell értékelni a rájuk vonatkozó tarifális elbánástól, árubesorolástól, a használt szállítóeszköz nemzetiségétől vagy fajtájától vagy attól a tagállamtól, amelyen keresztül belépnek a Közösségbe;
mivel a közösségi halászhajók és a közösségi feldolgozóhajók fogalmát pontosan meg kell határozni;
mivel a túl sok papírmunka elkerülése érdekében a vámhatóságok megengedhetnek eltéréseket az ilyen termékeknek és áruknak a halászhajókról történő kirakodásakor;
mivel annak érdekében, hogy hatékonyabbá tegyék az eljárás alkalmazásának ellenőrzését, a T2M okmányt záradékolnia kell annak a hatóságnak, amely azon hajók nyilvántartásba vételéért felelős, amelyek számára az okmányt kiadták; mivel bármely harmadik fél által kiadott igazolásnak szerepelnie kell az okmányokon, és a kibocsátó vámhatóságot tájékoztatni kell arról, hogy hogyan használták fel azokat;
mivel a közösségi árutovábbítási eljárás csalárd módon folytatott műveleteinek folytonos problémája miatt olyan rendelkezéseket kell bevezetni, amelyek kötelező útvonalak előírását teszik lehetővé és megtiltják a rendeltetési állomás megváltoztatását különösen az olyan áruk tekintetében, amelyekre az összkezességet felfüggesztették; mivel szükség van arra, hogy ezeknek a rendelkezéseknek a módosításával megerősítsék az összkezesség használatának rendszerét és rugalmasabbá tegyék az összkezesség felfüggesztésére vonatkozó rendelkezéseket; mivel az áttekinthetőség érdekében át kell rendezni a 2454/93/EGK rendelet 360., 361. és 362. cikkét; mivel szükség van a fent említett rendelet 368. és 376. cikk megfelelő rendelkezéseinek összehangolására;
mivel az alternatív bizonyíték nyújtásában célszerű nagyobb rugalmasságot bevezetni, amely lehetővé teszi a közösségi árutovábbítási eljárás lezárását az egységes vámokmány 5. példányának vissza nem küldése esetén;
mivel a Közösség vámterülete a TIR-igazolvány használatáról rendelkező szabályok alkalmazásában egységes terület;
mivel a TIR-igazolvánnyal szállított árukkal kapcsolatos tisztességtelen eljárások növekvő száma arra ösztönzi az illetékes hatóságokat, hogy kizáró intézkedéseket fogadjanak el a TIR-egyezmény 38. cikke alapján;
mivel a TIR-egyezmény 38. cikkének alkalmazásának szabályait közösségi szinten össze kell hangolni;
mivel az aktív feldolgozási eljárás gazdasági feltételeit az egész Közösségben egyformán kell alkalmazni;
mivel nyilvánvalóvá vált, hogy a tagállamok vámhivatalainak nehézségei vannak a 2454/93/EGK rendelet 684. cikkében említett áruk ideiglenes behozatalának engedélyezésével; mivel, amikor nagy összegről van szó, írásos nyilatkozatot kell kérniük, kötelezővé téve a vámtartozás pontos összegével egyenlő biztosíték nyújtását; mivel ez számos esetben az utazó nem kívánatos akadályozásához vezet a Közösség határain, vagy biztosíték nélküli ideiglenes behozatal engedélyezéséhez, bár nagy vámösszegről van szó; mivel ezeknek a nehézségeknek a megfelelő megoldása azt kívánja, hogy ilyen esetekben az ideiglenes behozatal engedélyezése és a 684. cikkben említett áruk eljárás alá vonása szóbeli nyilatkozat alapján is végrehajtható legyen; mivel ez megköveteli a vonatkozó szabályok elfogadását;
mivel ha az ideiglenes behozatali eljárás céljából korábban behozott importárukat szabad forgalomba bocsátják, kiegyenlítő kamatot vetnek ki; mivel az egyenlő elbánás érdekében akkor is kiegyenlítő kamatot kell kivetni, amikor a szabad forgalomba bocsátáson kívüli okból keletkezik vámtartozás; mivel ez alól mentesülnie kell a részleges vámmentességgel történő ideiglenes behozatali eljárás alatt álló árukkal kapcsolatban keletkező vámtartozásnak, mert az nem jár anyagi előnnyel; mivel ugyanezek az okok érvényesülnek, amikor készpénzes biztosítékot nyújtanak a vámtartozás összegével megegyező mértékben a 2913/93/EGK rendelet 192. cikke (1) bekezdésében meghatározottak szerint; mivel a magasabb szintű jogi biztonság elérése érdekében a kiegyenlítő kamat kivetésére vonatkozó jogi rendelkezések terén maximális következetességre kell törekedni; mivel ez megköveteli a 2454/92/EGK rendelet 709. cikkének módosítását és az 589. cikk rendelkezéseihez történő igazítását; mivel ennek a módosításnak és hozzáigazításnak a során célszerű néhány szerkesztési kiigazítást végezni a 709. cikkben;
mivel az egységes vámokmányt úgy kell módosítani, hogy figyelembe vegyék a Közösségnek és tagállamainak a tagsággal nem rendelkező országokkal folytatott árukereskedelmére vonatkozó statisztikáról szóló 1995. május 22-i 1172/95/EK tanácsi rendeletet [4] és annak végrehajtásáról szóló rendelkezéseket;
mivel a T5 ellenőrző példánynak és a T5 bis példány 33. rovatának, valamint a T5 rakományjegyzék "Vámtarifaszám" oszlopának a kitöltésére vonatkozó rendelkezéseket célszerű összehangolni az egységes vámokmányra vonatkozó rendelkezésekkel;
mivel ki kell bővíteni az aktív feldolgozási eljárás alá vont azon végtermékek listáját, amelyekre külön vámtételek vonatkoznak;
mivel gazdasági okból célszerűnek látszik a 2454/93/EGK rendelet 87. cikkében szereplő listát kibővíteni;
mivel az ebben a rendeletben előírt rendelkezések összhangban vannak a Vámkódex Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2454/93/EGK rendelet az alábbiak szerint módosul:
1. A 218. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"(3) Amennyiben az árukra a Kombinált Nómenklatúra bevezető rendelkezése II. D) részében említett átalányvámtételt kell alkalmazni, vagy ha az áruk a behozatali vámok alól mentességet élveznek, az 1. bekezdés a), b) és c) pontjában említett okmányokat nem kell megkövetelni, kivéve ha a vámhatóságok ezt a szóban forgó áruk szabad forgalomba bocsátására vonatkozó rendelkezések alkalmazásához szükségesnek tartják."
2. A 243. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"(2) Ha a nyilatkozattevő megtagadja, hogy a mintavételnél jelen legyen, vagy másik személyt jelöljön ki a közreműködésre, vagy ha nem ad meg a vámhatóságoknak az intézkedést elősegítő minden segítséget, a 241. cikk (1) bekezdése második mondatának, valamint a 241. cikk (2), (3) és (4) bekezdésének rendelkezéseit kell alkalmazni."
3. A rendelet szövege a II. rész II. címe 3. fejezetében az
"Az áruk közösségi helyzete"
fejezetcím után a következő szöveggel egészül ki:
"1 . szakasz
Általános rendelkezések"
4. A rendelet szövege a 324. cikk után a következő alcímmel egészül ki:
"2 . szakasz
Halászati termékekre és hajóval a tengerből kinyert más termékekre vonatkozó különleges rendelkezések"
5. A 325. és 326. cikk helyébe a következő szöveg lépnek:
"325. cikk
(1) Ennek a szakasznak az alkalmazásában:
a) közösségi halászhajó olyan hajó, amelyet a Közösség vámterülete részét képező tagállam valamely részén jegyeztek be és vettek nyilvántartásba, valamelyik tagállam lobogója alatt hajózik, tengeri halászattal és adott esetben a fedélzetén a termékek feldolgozásával foglalkozik;
b) közösségi feldolgozóhajó olyan hajó, amelyet a Közösség vámterülete részét képező tagállam valamely részén jegyeztek be vagy vettek nyilvántartásba, valamelyik tagállam lobogója alatt hajózik és nem foglalkozik halászattal, hanem kizárólag halászati termékek feldolgozásával.
(2) A közösségi helyzet igazolására, a 327-337. cikknek megfelelően elkészített T2M okmányt kell kiállítani
a) a közösségi halászhajók által valamelyik ország területi vizein vagy a közösség vámterületén kívül fogott tengeri halászati termékek vonatkozásában;
és
b) ezen hajónak vagy egy közösségi feldolgozóhajónak a fedélzetén az ilyen termékből nyert áruk vonatkozásában, amelyek előállítása során más, közösségi származó helyzetű termékeket használhattak fel,
és amelyeket adott esetben közösségi helyzetű csomagolásban, és várhatóan a 326. cikkben meghatározott körülmények között hozzák be a Közösség vámterületére.
(3) A közösségi származó helyzetet a halászati termékek és egyéb - a Közösség tagállamának felségvizein kívüli vizekben vagy a Közösség vámterületén kívüli területen, valamely tagállam lobogója alatt hajózó, vagy a közösségi vámterülethez tartozó tagállam valamely részén bejegyzett vagy nyilvántartásba vett hajó által kinyert vagy kifogott, illetve a közösségi vámterületen belüli felségvizeken nem tagállami hajó által kinyert vagy kifogott - termékek esetén a hajónaplóval vagy bármely más olyan eszközzel kell bizonyítani, amely az említett vámjogi helyzetet megállapítja.
326. cikk
(1) A T2M okmányt be kell mutatni azoknak a 325. cikk (2) bekezdésében említett termékeknek és áruknak a vonatkozásában, amelyeket
a) az a közösségi halászhajó, amely a termékeket kifogta és adott esetben feldolgozta; vagy
b) olyan másik közösségi halászhajó vagy közösségi feldolgozóhajó, amely az a) pontban említett hajóról való átrakást követően a termékeket feldolgozta; vagy
c) bármely más olyan hajó, amelyre az említett termékeket és árukat az a) és b) pontokban említett hajókról minden további változtatás nélkül átrakták; vagy
d) más szállítóeszköz, egy nem a Közösség vámterületéhez tartozó olyan országban vagy területen kiállított egyetlen fuvarokmánnyal, ahol a termékeket vagy árukat az a), b) és c) pontban említett járműből partra tették,
szállít közvetlenül a Közösség vámterületére.Ezt követően a T2M okmány nem használható azon termékek vagy áruk közösségi helyzetének igazolására, amelyekre vonatkozik.
(2) A vámhatóságok, amelyek felelősek azért a kikötőért, ahol az 1. bekezdés a) pontjában említett hajóról partra rakják a termékeket és/vagy árut, lemondhatnak az (1) bekezdés alkalmazásáról, ha nincs kétség a termékek és/vagy áruk származását illetően, vagy ha a 2847/93/EGK tanácsi rendelet [5]. 8. cikkének (1) bekezdésében említett nyilatkozat alkalmazható."
6. A 328-337. cikk helyébe a következő szöveg lép:
"328. cikk
A T2M okmányok garnitúráját az érintett személy kérelmére az azon halászhajó hazai kikötőjéért felelős közösségi vámhivatal állítja ki, amelynek az okmánygarnitúrát szánják.
A T2M okmányok garnitúrája csak akkor állítható ki, ha az érintett személy a nyomtatvány nyelvén kitöltötte a garnitúrában található nyomtatványok minden eredeti és másolati példányának 1. és 2. rovatát és a füzetben található valamennyi okmány eredeti és másolati példányának 3. rovatában szereplő nyilatkozatot aláírta. A okmánygarnitúra kibocsátásakor a vámhatóság kitölti a garnitúrában található nyomtatványok összes eredeti és másolati példányának B. rovatát.
Az okmánygarnitúra a borító 2. oldalán feltüntetett kibocsátási naptól számított két évig érvényes. Ezenkívül az okmányok érvényességét annak a hatóságnak a minden egyes eredeti és másolati példány A. rovatában található bélyegzője garantálja, amelyik felelős annak a közösségi halászhajónak a nyilvántartásáért, amely számára a füzetet kibocsátották.
329. cikk
A közösségi halászhajó kapitányának minden esetben ki kell töltenie az okmánygarnitúrában lévő egyik nyomtatvány eredeti és másolati példányának 4. rovatát, és ha a halászzsákmányt a hajón dolgozták fel, akkor a 6. rovatot, és köteles kitölteni és aláírni a 9. rovatban szereplő nyilatkozatot, amikor:
a) a termékeket a 326. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett olyan hajóra rakodja át, amelyik feldolgozza azokat;
b) a terméket bármely más olyan hajóra rakodja át, amelyik nem dolgozza fel azokat, de közvetlenül vagy a Közösség vámterületére, vagy egy másik kikötőbe viszi a vámterületre való szállítás céljából;
c) a 326. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül a Közösség vámterületén lévő kikötőben kirakodja a termékeket vagy árukat;
d) a Közösség vámterületén kívüli kikötőben kirakodja a termékeket vagy az árut a vámterületre való szállítás céljából.
Az ilyen termékek feldolgozását a hajónaplóba kell bejegyezni.
330. cikk
A 326. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett hajó kapitánya mindannyiszor köteles kitölteni a 6. rovatot és aláírni a T2M okmány eredetijének 11. rovatában szereplő nyilatkozatot, amikor vagy a Közösség vámterületén lévő kikötőben, vagy az említett területen kívül található kikötőben a vámterületre való szállítás céljából kirakja az árut, vagy amikor ezzel a céllal másik hajóra rakja át az árut.
Az átrakott termékek feldolgozását be kell jegyezni a hajónaplóba.
331. cikk
Amikor a 329. cikk a) és b) pontjában említett termékeket vagy árut először átrakják, ki kell tölteni a T2M okmány eredetijének és másolatának 10. rovatát; ha a 330. cikkben említett további átrakásra kerül sor, a T2M okmány eredetijének 12. rovatát is ki kell tölteni. Az átrakási nyilatkozatot mind a két érintett kapitánynak alá kell írnia, és a T2M okmány eredetijét át kell adni annak a hajónak a kapitányának, amelyre a termékeket vagy árut átrakják. Minden átrakási műveletet az abban részt vevő mindkét hajó hajónaplójába be kell jegyezni.
332. cikk
(1) Ha a T2M okmányban szereplő termékek vagy árukat olyan országba vagy területre szállítják, amely nem tartozik a Közösség vámterületéhez, az említett okmány csak akkor érvényes, ha az okmány 13. rovatában található igazolást annak az országnak vagy területnek a vámhatóságai kitöltötték és aláírták.
(2) Ha a termékek vagy az áru egy része nem lép be a Közösség vámterületére, annak a részküldeménynek a nevét, jellegét, bruttó tömegét és rendeltetését be kell jegyezni a T2M okmány "Megjegyzés" rovatába.
333. cikk
(1) Ha a T2M okmányban szereplő termékek vagy áruk részszállítmányok formájában a Közösség vámterületéhez nem tartozó országba kerülnek, majd onnan azokat részszállítmányok formájában a Közösségbe továbbszállítják, az érintett személy vagy képviselője köteles:
a) bejegyezni az egyes csomagfajták számát, a bruttó tömeget, a rendeltetést, amelyre a küldeményt szánták és a b) pontban említett "Kivonat" számát a legelső T2M okmány "Megjegyzések" rovatába;
b) kitölteni egy T2M "Kivonatot", a 328. cikk rendelkezéseinek megfelelően kibocsátott T2M okmánygarnitúrából vett eredeti okmány felhasználásával.
Minden egyes "Kivonat"-nak és annak másolatának, amely a T2M okmánygarnitúrában marad, hivatkozást kell tartalmaznia az a) pontban említett legelső T2M okmányra, és tartalmaznia kell az alábbi bejegyzések egyikét:
- Extracto,
- Udskrift,
- Auszug,
- Aπóσπασμα,
- Extract,
- Extrait,
- Estratto,
- Uitrrreksel,
- Extracto,
- Ote,
- Utdrag.
A részszállítmányt a Közösség vámterületére kísérő T2M "Kivonat"-on a 4., 5., 6., 7., illetve a 8. rovatban fel kell tüntetni a küldeményt alkotó termékek vagy áruk nevét, jellegét, KN-kódját és mennyiségét. Ezenkívül annak az országnak vagy területnek a vámhatósága, ahol a termékek vagy áruk az árutovábbítás ideje alatt megtalálhatók voltak, kitölti és aláírja 13. rovatban szereplő igazolást.
(2) Amikor az (1) bekezdés a) pontjában említett legelső T2M okmányon szereplő valamennyi terméket és árut elküldték a Közösség vámterületére, a hivatkozott bekezdésben említett hatóságok kitöltik és aláírják az okmány 13. rovatában szereplő igazolást. Az okmányt azután megküldik a 328. cikkben említett vámhivatalnak.
(3) Ha a termékek vagy áru egy része nem lép be a Közösség vámterületére, ezek nevét, jellegét, bruttó tömegét és a rendeltetésükre vonatkozó információt be kell jegyezni a legelső T2M okmány "Megjegyzés" rovatába.
334. cikk
Valamennyi T2M okmányt, illetve "Kivonat"-ot be kell mutatni annál a vámhivatalnál, ahol azokat a termékeket vagy árukat, amelyekre vonatkoznak, beléptetik a Közösség vámterületére. Amikor azonban a termékeket vagy árukat a Közösség vámterületén kívül kezdeményezett árutovábbítási eljárás keretében viszik be, az okmányokat a rendeltetési hely szerinti vámhivatalnak kell bemutatni.
A rendeltetési vámhivatal kérheti az okmány fordítását. Ezenkívül a T2M okmányban megadott adatok helyességének ellenőrzéséhez megkövetelheti valamennyi vonatkozó dokumentum, köztük a hajó papírjainak bemutatását is. A vámhivatal minden egyes T2M okmány C. rovatát kitölti, melyek egy példányát el kell küldeni a 328. cikkben említett vámhivatalnak.
335. cikk
A 332., 333. és 334. cikktől eltérve, ha a T2M okmányon szereplő termékeket vagy árukat az egységes árutovábbítási eljárásról szóló egyezményt aláíró harmadik országba szállítják, és T2-eljárásban a közösségi vámterületre tervezik továbbszállítani egyetlen szállítmányként vagy részszállítmányok formájában, az említett eljárásra vonatkozó adatokat be kell jegyezni a T2M okmány "Megjegyzések" rovatába.
Ha a T2M okmányban szereplő valamennyi terméket vagy árut bevitték a Közösség vámterületére, a vámhatóságok kitöltik és aláírják az okmány 13. rovatában szereplő igazolást. Az okmány kitöltött másolatát meg kell küldeni a 328. cikkben említett vámhivatalnak.
A 332. cikk (2) bekezdésének rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell.
336. cikk
A T2M okmányokat tartalmazó nyomtatványgarnitúrát a vámhatóságok felszólítására minden esetben be kell mutatni.
Ha egy hajó, amely számára a 327. cikkben említett T2M okmánygarnitúrát kiadták, már nem felel meg ez előírt feltételeknek, vagy ha valamennyi okmányt felhasználták, vagy annak érvényességi ideje lejárt, az okmánygarnitúrát azonnal vissza kell juttatni a kibocsátó vámhivatalnak.
337. cikk
A 324. cikk rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell."
7. A 338., 339. és 340. cikket el kell hagyni.
8. A 348. cikk szövege kiegészül a következő (1a) és (1b) bekezdéssel:
"(1a) Olyan esetekben, ahol a 362. cikk rendelkezéseit alkalmazzák, vagy amikor a vámhatóságok szükségesnek találják, az indító vámhivatal egy adott útvonalat írhat elő a szállítmánynak. Az útvonalat a főkötelezett kérésére csak annak a tagállamnak a vámhatóságai változtathatják meg, amelyben a szállítmány előírt mozgása során tartózkodik. A vámhatóságok bejegyzik a vonatkozó adatokat a T1 okmányba és haladéktalanul értesítik az indító vámhivatalt.
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket az esetleges jogsértés vagy szabálytalanságok elleni védekezés és azok elleni hathatós szankciók alkalmazása érdekében.
(1b) Vis maior esetén a fuvarozó eltérhet az előírt útvonaltól. A szállítmányt és a T1 okmányt haladéktalanul be kell mutatni annak a tagállamnak a legközelebbi vámhatóságánál, amelyben a szállítmány tartózkodik. A vámhatóságok haladéktalanul értesítik az indító vámhivatalt az eltérésről, és bejegyzik a megfelelő információkat a T1 okmányba."
9. A 356. cikk a következő (3a) bekezdéssel egészül ki:
"(3a) Ha a vámhatóságok szükségesnek találják, vagy a 362. cikk rendelkezéseinek alkalmazásakor a rendeltetési vámhivatalt a főkötelezett kérésére azon tagállam vámhatóságai, amelyben a szállítmány tartózkodik, megváltoztathatják az indító vámhivatal egyetértésével. A vámhatóságok értesítik az eredetileg tervezett rendeltetési vámhivatalt és bejegyzik a megfelelő információkat a T1 okmányba."
10. A 360., 361. és 362. cikk helyébe a következő szöveg lép:
"360. cikk
(1) Az összkezesség használatát csak azon személyeknek engedélyezik:
a) akik abban a tagállamban letelepedettek, ahol a kezességet nyújtják;
b) akik a közösségi árutovábbítási eljárást a megelőző hat hónap során akár főkötelezettként, akár feladóként rendszeresen igénybe vették, vagy akik a vámhatóságok ismerete szerint megbízható adósnak minősülnek ahhoz, hogy teljesítsék kötelezettségeiket; és
c) akik a vám- vagy adójogszabályokat nem sértették meg súlyosan vagy ismétlődően.
(2) Az összkezességet a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnál kell benyújtani.
(3) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal meghatározza a kezesség összegét, elfogadja a kezesi nyilatkozatot és kiadja az engedélyt, amely megengedi a főkötelezettnek, hogy a kezesség keretében közösségi árutovábbítási műveletet hajtson végre bármely indító vámhivataltól.
(4) Minden személy, akinek az engedélyt megadták, a 363-366. cikkben meghatározott intézkedések szerint az 51. mellékletben található mintának megfelelően kiállított egy vagy több kezességi tanúsítványt kap.
(5) Minden egyes T1 okmányon hivatkozni kell a kezességi tanúsítványra.
(6) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal visszavonja az összkezességre vonatkozó engedélyt, ha az (1) bekezdésben említett feltételek nem teljesülnek.
361. cikk
(1) Az összkezesség összegét a (2) bekezdésben meghatározott eljárásnak megfelelően a fizetendő vámok és egyéb díjak összegének legalább 30 %-ában kell megállapítani, de az nem lehet kevesebb a minimális 7000 ECU-s szintnél.
(2) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatalnak egy hétre vetítve meg kell állapítania a következőket:
a) a végrehajtott szállítások számát;
b) az érintett országokban alkalmazott, a legnagyobb tehermegállapítási tételek alapján fizetendő vámok és egyéb díjak.
Ennek a számításnak az érintett személynek a megelőző évben végrehajtott áruszállításokra vonatkozó kereskedelmi és számviteli okmányain kell alapulnia oly módon, hogy az azok alapján kapott eredményt el kell osztani 52-vel.
Az összkezesség alkalmazását kérelmezők esetében a kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal az érintett személlyel együttműködve a már rendelkezésre álló adatok alapján megbecsüli az egy adott időszak alatt szállított árukra vonatkozó mennyiséget, értéket és terheket. A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal kerekítéssel határozza meg azoknak az áruknak a valószínű értékét és az utánuk fizetendő terheket, amelyeket egyhetes időtartam alatt szállítanak.
(3) A kezességnyújtás helye szerinti vámhivatal évente felülvizsgálja az összkezesség összegét, különösen az indító vámhivatalok által nyújtott tájékoztatás figyelembevételével, és indokolt esetben módosítja az összeget.
362. cikk
(1) A Bizottság kezdeményezésére vagy egy tagállam kérését követően az összkezesség alkalmazását ideiglenesen megtiltják, ha azt külső közösségi árutovábbítás fedezetéül szánják olyan áruk vonatkozásában, amelyekkel kapcsolatban a Bizottságnak a bizottsági eljárás szerint hozott határozata alapján a visszaélés kockázata fokozott.
(2) A Bizottság szükség szerint, de legalább évente egyszer az Európai Közösségek Hivatalos Lapjának C. sorozatában közzéteszi azoknak az áruknak a listáját, amelyekre az (1) bekezdés rendelkezései vonatkoznak.
(3) Rendszeres időszakonként, de legalább évente egyszer a Bizottság a bizottsági eljárásnak megfelelően eldönti, folytatni kell-e az (1) bekezdés alapján hozott intézkedéseket.
362a. cikk
A 362. cikk hatálya alá tartozó árukra vonatkozó közösségi külső árutovábbítási műveletek tekintetében a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:
a) a T1 okmányon a KN-kódot fel kell tüntetni;
b) a T1 okmány valamennyi példányán fel kell tüntetni az alábbi jelölések egyikét pirossal, átlósan írva, legalább 100 mm × 10 mm-es méretben:
- Artículo 362 del Reglamento (CEE) no 2454/93
- Forordning (EØF) nr. 2454/93, artikel 362
- Artikel 362 der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93
- Άρθρο 362 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ. 2454/93
- Article 362 of Regulation (EEC) No 2454/93
- Article 362 du règlement (CEE) no 2454/93
- Articolo 362 del regolamento (CEE) n. 2454/93
- Artikel 362 van Verordening (EEG) nr. 2454/93
- Artigo 362.o do Regulamento (CEE) n.o 2454//93
- Asetuksen (ETY) N:o 2454/93 362 artikla
- Förordning (EEG) nr 2454/93 artikel 362;
c) a T1 okmányoknak ezt a jelölést tartalmazó visszaküldendő példányát legkésőbb a szállítmány és a T1 okmány rendeltetési vámhivatalnak történő bemutatása utáni munkanapon vissza kell küldeni az indító vámhivatalnak."
11. A 368. cikk (2) bekezdésében a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
"Különösen akkor kell egy szállítási műveletet nagyobb kockázatúnak tekinteni, amikor az olyan árukra vonatkozik, amelyekre az összkezesség használatát illetően a 362. cikk rendelkezései alkalmazandók."
12. A 376. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"(2) A biztosítéknyújtás alóli mentesség nem vehető figyelembe, ha a 362. cikk rendelkezéseinek megfelelően az összkezesség használatát megtiltották."
13. A 380. cikk helyébe a következő szöveg lép:
"380. cikk
A vámhatóság számára az árutovábbítási eljárás szabályos végrehajtását többek között az alábbiak szerint lehet a 378. cikk (1) bekezdésével összhangban hitelt érdemlően bizonyítani:
a) a vámhatóságok által igazolt olyan vám- vagy kereskedelmi okmány bemutatásával, amelyből kitűnik, hogy a kérdéses árukat bemutatták a rendeltetési hely szerinti vámhivatalnál, vagy a 406. cikk alkalmazásakor az engedélyezett címzettnél. Az okmánynak elegendő információt kell tartalmaznia az áruk azonosításához; vagy
b) olyan vámokmány vagy annak egy példánya vagy fénymásolata bemutatásával, amely szerint az árukat harmadik országban vámeljárás alá vonták; ezt a példányt vagy fénymásolatot hitelesíttetni kell azzal a szervezettel, amely az eredeti okmányt is hitelesítette, az érintett harmadik ország hatóságával vagy valamelyik tagállam hatóságával. Ennek az okmánynak elegendő adatot kell tartalmaznia az áruk azonosításához."
14. A 453. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"(2) Az (1) bekezdésben említett áruk közösségi helyzetét a 314-324. cikknek megfelelően, illetve adott esetben a 325-334. cikknek megfelelően a 326. cikkben meghatározott keretek között kell megállapítani."
15. A rendelet szövege a következő 457a. cikkel egészül ki:
"457a. cikk
Ha egy tagállam vámhatóságai úgy határoznak, hogy valamely személyt a TIR-egyezmény 38. cikkének rendelkezései szerint kizárnak a TIR-eljárásból, ezt a határozatot a Közösség teljes vámterületén alkalmazni kell.
Ebből a célból a tagállam ezt a határozatot az alkalmazás idejével együtt közli a többi tagállammal és a Bizottsággal.
Ezt a határozatot a vámhivatalnál elfogadásra benyújtott minden TIR-igazolványra alkalmazni kell."
16. Az 503. cikk a) pontja helyébe a következő szöveg lép:
"a) "mezőgazdasági termékek" azon termékek, amelyekre az 565/80/EGK tanácsi rendelet [6] 1. cikkében hivatkozott rendeletek vonatkoznak. A 3448/93/EK tanácsi rendelet [7] és az 1222/94/EK bizottsági rendelet [8] hatálya alá tartozó termékeket mezőgazdasági terméknek kell tekinteni;"
17. Az 536. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"(1) Ha a vámhatóság előírja, hogy a Vámkódex 98. cikke (1) bekezdésének b) pontjában és (3) bekezdésében említett, a vámraktár területén tárolt közösségi árukon kívüli árukat a Vámkódex 106. cikkének (3) bekezdésének megfelelően fel kell tüntetni a Vámkódex 105. cikkében említett raktárnyilvántartásban, a bejegyzésből egyértelműen ki kell tűnnie azok vámjogi helyzetének."
18. Az 552. cikk (1) bekezdése a) pontja v. alpontja első albekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
"olyan műveletek, amelyekben a nyolcjegyű KN-kód alá tartozó áruk értéke kérelmezőnként és évente nem haladja meg a 300000 ECU-t, függetlenül a feldolgozási műveletet végző feldolgozók számától."
19. A 696. cikk (2) bekezdésének második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"Az eljárás alá vonásra vonatkozó szóbeli nyilatkozat engedélyezés iránti kérelemnek minősül, valamint a vámhivatal záradéka a nyilvántartáson engedélynek minősül."
20. A 698. cikk az alábbiak szerint módosul:
a) Az (1) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
"A 684. cikkben említett, az utasok személyes használati tárgyaira és a sportcélokra behozott árukra külön írásbeli kérelem vagy engedély nélkül kell engedélyezni az ideiglenes behozatali eljárást."
b) A (2) bekezdés a következő mondattal egészül ki:
"Ebben az esetben a 696. cikkben említett egyszerűsített eljárást megfelelően alkalmazni kell."
21. A 705. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
"(2) A 695. vagy a 696. cikkek alkalmazásakor az (1) bekezdésben említett nyilatkozatot vagy a nyilvántartást, a helyzettől függően letétbe helyezik az engedélyt kibocsátó vámhivatalnál."
22. A 709. cikk helyébe a következő szöveg lép:
"709. cikk
(1) Ha a korábban az ideiglenes behozatali eljárás alá vont áruk vonatkozásában vámtartozás merül fel, az alkalmazandó vámteher teljes összegére kiegyenlítő kamat fizetendő.
(2) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni:
a) ha a Vámkódex 201. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében merül fel vámtartozás;
b) ha vámtartozás merül fel és a Vámkódex 192. cikkének (1) bekezdésében meghatározott vámtartozások egyikével egyenlő készpénzletéttel biztosítékot nyújtanak;
c) ha vámtartozás merül fel az előzőleg a 673., a 678., a 682., a 684. vagy a 684a. cikk szerinti ideiglenes behozatali eljárás alá vont áruk szabad forgalomba bocsátásakor;
d) ha a (3) bekezdésnek megfelelően számított kiegyenlítő kamat esetenként nem haladja meg a 20 ECU-t;
e) ha az engedély birtokosa a szabad forgalomba bocsátást kéri, és bizonyítékot szolgáltat, miszerint nem az ő hanyagságából vagy megtévesztéséből eredő különleges körülmények teszik lehetetlenné vagy gazdaságtalanná az újrakiviteli műveletet az engedélyért folyamodás idején általa előre tervezett és megfelelően igazolt feltételek szerint. Az 589. cikk (3) bekezdését értelemszerűen alkalmazni kell.
(3) a) Az éves kamatlábak a vámtartozás felmerülésekor érvényben lévő kamatlábak lesznek, és az 589. cikk (4) bekezdésének a) pontja szerint határozzák meg azokat.
b) A kamatot naptári hónaponként az azt követő hónapnak az első napjától számítják, amelyben az importárukat először eljárás alá vonták, annak a hónapnak az utolsó napjáig, amelyben a vámtartozás felmerül. A kiegyenlítő kamat számításának alapjául szolgáló időszak egy hónapnál nem rövidebb.
c) A kamat összegét a vonatkozó behozatali vámok, az a) pontban említett kamatláb és a b) pontban említett időszak alapján számítják."
23. A 37. melléklet e rendelet I. melléklete szerint módosul.
24. A 38. melléklet e rendelet II. melléklete szerint módosul.
25. A 43. és 44. mellékletek helyébe e rendelet III. és IV. melléklete lép.
26. A 63., 64. és 65. melléklet e rendelet V. melléklete szerint módosul.
27. A 79. melléklet e rendelet VI. melléklete szerint módosul.
28. A 87. melléklet e rendelet VII. melléklete szerint módosul.
29. A 108. melléklet e rendelet VIII. melléklete szerint módosul.
30. Mindenütt, ahol előfordul, az "1736/75/EGK tanácsi rendelet" szöveg helyébe az "1172/95/EK tanácsi rendelet" szöveg lép.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Azok az intézkedések, amelyek az egyes árukra vonatkozó külső közösségi árutovábbítási műveletekkel összefüggésben, vagy a vonatkozó vámok és egyéb díjak teljes összegében vagy azok 50 %-ában határozták meg az összkezesség összegét, vagy amelyek vonatkozásában megtiltották az összkezesség használatát, és amelyeket ennek a rendeletnek a hatálybalépése előtt alkalmazandó szabályok alapján fogadtak el, az ezzel a rendelettel módosított 2454/93/EGK rendelet 362. cikke (1) bekezdésének megfelelően hozott első határozat meghozataláig, de legkésőbb 1996. december 31-ig hatályban maradnak.
Az ebben a rendeletben előírt új okmányminták a rendelet hatálybalépésétől kezdődően azonnal alkalmazhatók. A korábban használt okmányok a készlet erejéig, de legfeljebb 1996. december 31-ig használhatók.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 1996. március 19-én.