*****
RAADETS DIREKTIV
af 8. marts 1984
om graensevaerdier og kvalitetsmaalsaetninger for udledninger af kviksoelv fra andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider
(84/156/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det europaeiske oekonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 og 235,
under henvisning til Raadets direktiv 76/464/EOEF af 4. maj 1976 om forurening, der foraarsages af udledning af visse farlige stoffer i Faellesskabets vandmiljoe (1), saerlig artikel 6 og 12,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (2)
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parla- mentet (3),
under henvisning til udtalelse fra Det oekonomiske og sociale Udvalg (4), og
ud fra foelgende betragtninger:
For at beskytte Faelleskabets vandmiljoe mod forurening foraarsaget af visse farlige stoffer er der ved artikel 3 i direktiv 76/464/EOEF indfoert en ordning med forudgaaende tilladelser, hvori der fastsaettes emissionsnormer for udledninger af stoffer opfoert paa liste I i bilaget; i henhold til artikel 6 i naevnte direktiv skal der fastsaettes graensevaerdier for emissionsnormerne samt kvalitetsmaalsaetninger for det vandmiljoe, som beroeres af udledninger af disse stoffer;
kviksoelv og kviksoelvforbindelser er medtaget paa liste I;
medlemsstaterne er forpligtet til at anvende graensevaerdierne bortset fra de tilfaelde, hvor de kan anvende kvalitetsmaalsaetningerne;
eftersom den forurening, der skyldes udledninger af kviksoelv i vandmiljoeet, hidroerer fra et stort antal industrier, er det noedvendigt at fastsaette specifikke graensevaerdier afhaengigt af industritypen og at fastsaette kvalitetsmaalsaetninger for det vandmiljoe, i hvilket disse industrier udleder kviksoelv;
formaalet med disse kvalitetsmaalsaetninger boer vaere at fjerne kviksoelvforureningen i de forskellige dele af vandmiljoeet, som vil kunne blive beroert af kviksoelvholdige udledninger;
kvalitetsmaalsaetningerne boer fastsaettes udtrykkeligt med dette formaal og ikke for at indfoere regler vedroerende forbrugerbeskyttelse eller handel med produkter fra vandmiljoeet;
der boer fastsaettes en saerlig overvaagningsprocedure, saa medlemsstaterne kan bevise, at kvalitetsmaalsaetningerne overholdes;
der boer traeffes bestemmelse om, at medlemsstaterne ovevaager det vandmiljoe, der er udsat for ovennaevnte kviksoelvudledninger, med henblik paa en effektiv gennemfoerelse af dette direktiv; bemyndigelsen til at
indfoere en saadan overvaagning er ikke indeholdt i artikel 6 i direktiv 76/464/EOEF; da traktaten ikke indeholder den fornoedne saerlige hjemmel, boer traktatens artikel 235 anvendes;
hvad angaar udledninger fra visse kategorier af virksomheder, for hvilke emissionsnormerne paa grund af kildernes spredning ikke kan fastsaettes eller regelmaessigt kontrolleres, er det noedvendigt at opstille saerlige programmer med henblik paa at undgaa eller eliminere kviksoelvforurening foraarsaget af disse virksomheder; hverken artikel 6 i direktiv 76/464/EOEF eller traktatens saerbestemmelser indeholder den fornoedne saerlige hjemmel hertil, hvorfor traktatens artikel 235 boer anvendes;
direktiv 82/176/EOEF (1) fastsaetter graensevaerdierne for udledninger af kviksoelv i vandmiljoeet hidroerende fra elektrolyse af alkalichlorider, og fastsaetter ligeledes kvalitetsmaalsaetninger for vandmiljoe, hvori der udledes kviksoelv;
Kommissionen boer hvert fjerde aar aflaegge beretning om medlemsstaternes gennemfoerelse af dette direktiv;
grundvand er omhandlet i direktiv 80/68/EOEF (2) og falder derfor ikke ind under naervaerende direktivs anvendelsesomraade;
Groenland er kun i meget ringe grad blevet industrialiseret paa grund af de generelle forhold, der goer sig gaeldende paa denne oe, navnlig det beskedne befolkningstal samt landets betydelige udstraekning og saerlige geografiske situation; dette direktiv boer derfor ikke finde anvendelse i Groenland -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
1. I dette direktiv
- fastsaettes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i direktiv 76/464/EOEF graensevaerdierne for emissionsnormer for kviksoelv i udledninger fra industrianlaeg som defineret i artikel 2, litra e), i naervaerende direktiv;
- fastsaettes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, i direktiv 76/464/EOEF kvalitetsmaalsaetninger for vandmiljoeet, for saa vidt angaar kviksoelv;
- fastsaettes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 4, i direktiv 76/464/EOEF tidsfristerne for opfyldelse af betingelserne i de tilladelser, som medlemsstaternes kompetente myndigheder udsteder, for saa vidt angaar allerede forekommende udledninger;
- fastsaettes i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, i direktiv 76/464/EOEF referencemaalemetoderne til bestemmelse af kviksoelvindholdet i udledningerne og i vandmiljoeet;
- fastsaettes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/464/EOEF en overvaagningsmetode;
- paalaegges det medlemsstaterne at samarbejde i tilfaelde af udledninger, der beroerer vandmiljoeet i flere medlemsstater;
- paalaegges det medlemsstaterne at opstille programmer med henblik paa at undgaa eller eliminere forurening foraarsaget af udledninger som defineret i artikel 4.
2. Dette direktiv gaelder for de i artikel 1 i direktiv 76/464/EOEF omhandlede vandomraader, bortset fra grundvand.
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
a) »kviksoelv«:
- grundstoffet kviksoelv,
- kviksoelv i en af dets forbindelser;
b) »graensevaerdier«:
de i bilag I anfoerte vaerdier;
c) »kvalitetsmaalsaetninger«:
de i bilag II anfoerte krav;
d) »behandling af kviksoelv«:
enhver industriel proces, der indebaerer produktion eller anvendelse af kviksoelv, eller enhver anden industriel proces, der noedvendigvis kraever tilstedevaerelse af kviksoelv;
e) »industrianlaeg«:
ethvert anlaeg, hvor behandling af kviksoelv eller ethvert andet stof indeholdende kviksoelv finder sted, med undtagelse af de i artikel 2, litra d), i direktiv 82/176/EOEF omhandlede anlaeg;
f) »bestaaende anlaeg«:
industrianlaeg, som er i drift paa datoen for meddelelsen af dette direktiv;
g) »nyt anlaeg«:
- industrianlaeg, som saettes i drift efter datoen for meddelelsen af dette direktiv;
- et bestaaende anlaeg, hvis kapacitet for saa vidt angaar behandling af kviksoelv er blevet betydeligt foroeget efter datoen for medelelsen af dette direktiv.
Artikel 3
1. Graensevaerdierne, fristerne for disse vaerdiers overholdelse samt overvaagningsproceduren i forbindelse med udledningerne er fastlagt i bilag I.
2. Graensevaerdierne gaelder normalt for det sted, hvor spildevandet indeholdende kviksoelv udledes fra industrianlaegget.
Saafremt spildevandet indeholdende kviksoelv behandles uden for industrianlaegget i et behandlingsanlaeg, der er beregnet til at fjerne kviksoelv, kan medlemsstaten tillade, at graensevaerdierne gaelder for det sted, hvor spildevandet udledes fra behandlingsanlaegget.
3. De i artikel 3 i direktiv 76/464/EOEF omhandlede tilladelser skal indeholde bestemmelser, der er mindst lige saa strenge som bestemmelserne i bilag I til naervaerende direktiv, undtagen i tilfaelde, hvor en medlemsstat paa grundlag af bilag II til naervaerende direktiv og bilag IV til direktiv 82/176/EOEF iagttager bestemmelserne i artikel 6, stk. 3, i direktiv 76/464/EOEF.
Tilladelserne tages op til fornyet overvejelse mindst hvert fjerde aar.
4. Medlemsstaterne maa, med forbehold af deres forpligtelser i henhold til stk. 1 til 3 samt til direktiv 76/464/EOEF, kun give tilladelse til nye anlaeg, saafremt disse anlaeg anvender normer svarende til de bedst mulige til raadighed staaende tekniske midler, naar dette er noedvendigt for at fjerne forureningen i overensstemmelse med artikel 2 i ovennaevnte direktiv eller for at undgaa konkurrencefordrejning.
Saafremt de paataenkte foranstaltninger af tekniske aarsager ikke svarer til de bedst mulige til raadighed staaende tekniske midler, skal medlemsstaten, uanset hvilken metode der vaelges, forud for hver enkelt tilladelse, over for Kommissionen dokumentere disse aarsager.
Kommissionen fremsender straks denne dokumentation til de oevrige medlemsstater og sender hurtigst muligt til alle medlemsstaterne en rapport med sit syn paa den i andet afsnit omhandlede undtagelse. Om noedvendigt forelaegger den samtidig hensigtsmaessige forslag for Raadet.
5. Referenceanalysemetoden til bestemmelse af kviksoelv er beskrevet i punkt 1 i bilag III til direktiv 82/176/EOEF. Der kan anvendes andre metoder, forudsat at disse metoders detektionsgraense, noejagtighed og rigtighed mindst svarer til de i punkt 1 i bilag III til direktiv 82/176/EOEF fastsatte. Den kraevede rigtighed ved maaling af udledningsmaengden er anfoert i punkt 2 i bilag III til direktiv 82/176/EOEF.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne opstiller saerlige programmer for kviksoelvsudledninger, som hidroerer fra andre kilder end industrielle anlaeg, og for hvilke de i artikel 3 fastsatte emissionsnormer ikke kan anvendes i praksis.
2. Formaalet med disse programmer er at undgaa eller eliminere forurening. De skal bl.a. omfatte de foranstaltninger og den teknik, der er bedst egnet til at sikre substitution, udskillelse og genanvendelse af kviksoelvet. Bortskaffelse af kviksoelvholdige udledninger gennemfoeres i overensstemmelse med Raadets direktiv 78/319/EOEF af 20. marts 1978 om giftigt og farligt affald (1), aendret ved tiltraedelsesakten af 1979.
3. De saerlige programmer finder anvendelse fra den 1. juli 1989 og meddeles Kommissionen.
Artikel 5
Vedkommende medlemsstater soerge for overvaagning af det vandmiljoe, der er udsat for udledninger fra industrianlaeg.
I tilfaelde af udledninger, der beroerer vandmiljoeet i flere medlemsstater, samarbejder de paagaeldende medlemsstater med henblik paa at harmonisere overvaagningsprocedurerne.
Artikel 6
1. Paa grundlag af de oplysninger, som medlemsstaterne i henhold til artikel 13 i direktiv 76/464/EOEF meddeler Kommissionen efter dennes anmodning i hvert enkelt tilfaelde, saerlig for saa vidt angaar
- enkelthederne i de tilladelser, hvori der fastsaettes emissionsnormer for udledning af kviksoelv,
- resultaterne af opgoerelsen over udledning af kviksoelv i de i artikel 1, stk. 2, naevnte vandomraader,
- maaleresultaterne fra det nationale overvaagningssystem, der er indfoert til bestemmelse af kviksoelvkoncentrationerne.
Kommisionen aflaegger hvert fjerde aar beretning om medlemsstaternes gennemfoerelse af dette direktiv.
2. I tilfaelde af aendring med hensyn til videnskabelige erfaringer om kviksoelv, isaer dets toksicitet, persistens og akkumulation i levende organismer og i sedimenter eller i tilfaelde af forbedring af de bedste til raadighed staaende tekniske midler forelaegger Kommissionen Raadet passende forslag med henblik paa om fornoedent at goere graensevaerdierne og kvalitetsmaalsaetningerne strengere eller at fastsaette supplerende graensevaerdier og supplerende kvalitetsmaalsaetninger.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv inden for en frist paa to aar efter dets meddelelse. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 8
Dette direktiv finder ikke anvendelse i Groenland.
Artikel 9
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 8. marts 1984.
A Tanács irányelve
(1984. március 8.)
a klóralkálielektrolízis-iparágon kívüli ágazatokból származó higanykibocsátásokra vonatkozó határértékekről és minőségi célkitűzésekről
(84/156/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,
tekintettel a Közösség vízi környezetébe bocsátott egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezésről szóló, 1976. május 4-i 76/464/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 6. és 12. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [2],
tekintettel a Közgyűlés véleményére [3],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [4],
mivel a Közösség vízi környezetének az egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezéstől való védelme érdekében, a 76/464/EGK irányelv 3. cikke olyan előzetes engedélyezési rendszert vezet be, amely meghatározza az említett irányelv mellékletében található I. listában felsorolt anyagok kibocsátására vonatkozó kibocsátási előírásokat; mivel az említett irányelv 6. cikke előírja az említett kibocsátási előírásokra vonatkozó határértékeket és megállapítja az említett anyagok kibocsátása által érintett vízi környezetre vonatkozó minőségi célkitűzéseket;
mivel a higany és vegyületei szerepelnek az I. listán;
mivel a tagállamok számára előírják a határértékek alkalmazását azon esetek kivételével, amikor minőségi célkitűzéseket alkalmazhatnak;
mivel a higany vízbe történő kibocsátásából eredő szennyezés oka az ipari létesítmények nagy száma, szükséges az érintett ipari tevékenység típusa szerinti egyedi határértékek megállapítása és azon vízi környezetre vonatkozó minőségi célkitűzések megállapítása, amelybe az említett ipari létesítmények általi higanykibocsátás történik;
mivel a minőségi célkitűzések célja a higanykibocsátás által érintett vízi környezet különböző részein a higanyszennyezés megszűntetése;
mivel az említett minőségi célkitűzések megállapítása kifejezetten az említett célból és nem a fogyasztóvédelemre vagy a vízi környezetből származó termékek forgalomba hozatalára vonatkozó szabályok létrehozásának szándékával kell, hogy történjen;
mivel olyan egyedi ellenőrzési eljárást kell meghatározni, amely lehetővé teszi a tagállamok számára a minőségi célkitűzések betartásának igazolását;
mivel ezen irányelv hatékony végrehajtásának figyelembevételével rendelkezéseket kell hozni az említett higanykibocsátás által érintett vízi környezet tagállamok általi ellenőrzésére vonatkozóan; mivel a 76/464/EGK irányelv 6. cikke nem rendelkezik az említett ellenőrzések bevezetéséhez szükséges hatáskörről; mivel a szükséges különleges hatáskörről a Szerződés nem rendelkezik, annak 235. cikkére kell hivatkozni;
mivel egyes olyan üzemtípusokból eredő kibocsátások esetén, amelyekre vonatkozóan emissziós előírások nem állapíthatóak meg vagy rendszeresen nem ellenőrizhetőek a források szétszórtsága miatt, egyedi programokat kell kidolgozni az említett üzemekből eredő higanyszennyezés elkerülésére vagy megszűntetésére; mivel a hatáskört sem a 76/464/EGK irányelv 6. cikke, sem a Szerződés különös rendelkezései nem határozzák meg, a Szerződés 235. cikkére kell hivatkozni;
mivel a 82/176/EGK irányelv [5] megállapítja a klóralkálielektrolízis-iparágból származó, vízi környezetbe történő higanykibocsátásra vonatkozó határértékeket és megállapítja a higanykibocsátás által érintett vízi környezetre vonatkozó minőségi célkitűzéseket;
mivel fontos, hogy a Bizottság négyévente jelentést készítsen az irányelv tagállami végrehajtásáról;
mivel a felszín alatti vizek a 80/68/EGK irányelv [6] hatálya alá tartoznak, nem tartozik ezen irányelv hatálya alá;
mivel Grönland iparosítási szintje igen alacsony, a szigetország általános helyzete, és különösen alacsony népsűrűsége, nagy kiterjedése és különleges földrajzi fekvése miatt; mivel ennélfogva ezen irányelv Grönlandon nem alkalmazandó,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) Ez az irányelv:
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikke (1) bekezdésével összhangban megállapítja az ipari üzemekből történő higanykibocsátás kibocsátási előírásaira vonatkozó határértékeket, az említett irányelv 2. cikkében meghatározottak szerint,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikke (2) bekezdésével összhangban megállapítja a higanyra vonatkozó minőségi célkitűzéseket vízi környezetben,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikke (4) bekezdésével összhangban megállapítja a határidőket a tagállami illetékes hatóságok által, a létező kibocsátások tekintetében kiadott engedélyekben meghatározott feltételek teljesítésére,
- a 76/464/EGK irányelv 12. cikke (1) bekezdésével összhangban meghatározza azon mérési referenciamódszereket, amelyek alkalmasak a kibocsátásokban és a vízi környezetben lévő higanytartalom meghatározására,
- a 76/464/EGK irányelv 6. cikke (3) bekezdésével összhangban ellenőrzési eljárást állapít meg,
- előírja a tagállamok együttműködését abban az esetben, ha a kibocsátás egynél több tagállamhoz tartozó vízterületet érint,
- előírja a tagállamok számára, hogy a 4. cikk értelmében dolgozzák ki a kibocsátások által okozott szennyezés elkerülésére vagy megszűntetésére szolgáló programokat.
(2) Ez az irányelv a 76/464/EGK irányelv 1. cikkében említett vizekre vonatkozik, a felszín alatti vizek kivételével.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) a "higany":
- higany, mint kémiai elem,
- valamennyi higanyt tartalmazó vegyület;
b) a "határértékek":
az I. mellékletben meghatározott értékek;
c) a "minőségi célkitűzések":
a II. mellékletben meghatározott követelmények;
d) a "higany kezelése":
minden olyan ipari folyamat, amely higany előállításával vagy használatával jár, vagy minden egyéb olyan ipari folyamat, amely magában foglalja higany jelenlétét;
e) az "ipari létesítmény":
olyan létesítmény, amelyben higanyt vagy higanyt tartalmazó bármilyen anyagot kezelnek, a 82/176/EGK irányelv 2. cikke d) pontjában említett ipari létesítmények kivételével;
f) "üzemelő létesítmény":
olyan ipari létesítmény, amely az ezen irányelvről szóló értesítés időpontjában üzemel;
g) "új létesítmény":
- olyan ipari létesítmény, amely az ezen irányelvről szóló értesítés időpontját követően kezd üzemelni,
- olyan működő ipari létesítmény, amelynek higanykezelő kapacitása jelentős mértékben megnövekedett az ezen irányelvről szóló értesítés időpontja óta.
3. cikk
(1) A határértékek, a teljesítésre vonatkozó határidők, valamint a kibocsátásokra vonatkozó ellenőrzési eljárás az I. mellékletben kerülnek megállapításra.
(2) A határértékeket rendszerint azon a ponton kell alkalmazni, ahol a higanyt tartalmazó szennyvíz elhagyja az ipari létesítményt.
Amennyiben a higanyt tartalmazó szennyvíz kezelését az ipari létesítményen kívül, egy higany eltávolítására szolgáló tisztítóműben végzik, a tagállamok engedélyezhetik azt, hogy a határértékeket azon a ponton alkalmazzák, ahol a szennyvíz elhagyja a tisztítóművet.
(3) A 76/464/EGK irányelv 3. cikkében említett engedélyeknek legalább olyan szigorú rendelkezéseket kell tartalmazniuk, mint az ezen irányelv I. mellékletében meghatározottak, kivéve amennyiben a tagállam, ezen irányelv II. melléklete és a 82/176/EGK irányelv IV. melléklete alapján megfelel a 76/464/EGK irányelv 6. cikk (3) bekezdésének.
Az engedélyeket legalább négyévenként felülvizsgálják.
(4) A tagállamok, az (1), (2) és (3) bekezdésből eredő kötelezettségeik, illetve a 76/464/EGK irányelv rendelkezéseinek sérelme nélkül, kizárólag abban az esetben adhatnak engedélyt új létesítményekre, ha az adott létesítmények az elérhető legjobb technikai eszközöknek megfelelő szabványokat alkalmaznak a szennyezés megszűntetésére az említett irányelv 2. cikkével összhangban, vagy a versenytorzulás megelőzésére.
A tagállam, az általa elfogadott módszertől függetlenül, amennyiben műszaki okokból a tervezett intézkedések nem felelnek meg az elérhető legjobb technikai eszköznek, még az engedélyezés előtt benyújtja az említett okokat alátámasztó indoklását a Bizottságnak.
A Bizottság haladéktalanul továbbítja az indoklást a többi tagállamnak és a lehető legrövidebb idő alatt jelentést küld a tagállamoknak, amelyben véleményt ad a második albekezdésben említett eltérésről. Adott esetben, ezzel egyidőben megfelelő javaslatokat tesz a Tanácsnak.
(5) A higany jelenlétének meghatározására alkalmazandó analitikai referenciamódszer a 82/176/EGK irányelv III. mellékletének (1) pontjában kerül megállapításra. Más módszerek abban az esetben alkalmazhatók, ha az adott módszer kimutatási határa, precizitása és pontossága legalább egyenértékű a 82/176/EGK irányelv III. mellékletének 1. pontjában megállapítottaknál. A szennyvízmennyiség méréséhez előírt mérési pontosság az említett irányelv III. melléklete 2. pontjában kerül megállapításra.
4. cikk
(1) A tagállamok egyedi programokat dolgoznak ki az olyan, több forrásból történő higanykibocsátások esetére, amelyek nem ipari létesítményekből származnak, és amelyekre a 3. cikkben megállapított kibocsátási előírások a gyakorlatban nem alkalmazhatók.
(2) Az említett programok célja a szennyezés elkerülése vagy megszüntetése. A programok magukba foglalják a higany helyettesítésére, visszatartására és újrahasznosítására legmegfelelőbb intézkedéseket és technikákat. A higanyt tartalmazó hulladékok ártalmatlanítását az 1979. évi csatlakozási okmánnyal módosított, a mérgező és veszélyes hulladékokról szóló, 1978. március 20-i 78/319/EGK tanácsi irányelvnek [7] megfelelően kell végezni.
(3) Az egyedi programokat 1989. július 1-jétől alkalmazzák és arról tájékoztatják a Bizottságot.
5. cikk
Az érintett tagállamok felelősek az ipari kibocsátások által érintett vízi környezet ellenőrzéséért.
Az egynél több tagállamhoz tartozó vizeket érintő kibocsátások esetén, az érintett tagállamok együttműködnek harmonizált ellenőrzési eljárások figyelembe vételével.
6. cikk
(1) A Bizottság négyévente jelentést készít ezen irányelv tagállami végrehajtásáról azon adatok alapján, amelyeket a 76/464/EGK irányelv 13. cikkének megfelelően, a Bizottság kérésére a tagállamok bocsátanak a rendelkezésére eseti lebontásban. A vonatkozó adatok különösen a következőkre terjednek ki:
- higanykibocsátásra vonatkozó kibocsátási előírásokat megállapító engedélyek adatai,
- az 1. cikk (2) bekezdésében említett vízbe kibocsátott higanyra vonatkozó jegyzék eredménye,
- a higany koncentrációjának meghatározására létrehozott országos hálózat által végzett mérési eredmények.
(2) Abban az esetben, ha az élő szervezetekben és az üledékben lévő higany mérgező hatásaira, tartós megmaradására, illetve felhalmozódására vonatkozó tudományos ismeretek megváltoznak, vagy az elérhető legjobb technikai eszközök tökéletesedése esetén a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácshoz azzal a céllal, hogy adott esetben emelje a határértékeket és a minőségi célkitűzéseket, vagy további határértéket és további minőségi célkitűzéseket állapítson meg.
7. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek a kihirdetését követő két éven belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal hazai joguknak azon rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
8. cikk
Ez az irányelv Grönlandra nem alkalmazandó.
9. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1984. március 8-án.