KOMMISSIONENS BESLUTNING
af 19. juli 2006
om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og med EØS-aftalen
(Sag COMP/M.3796 - OMYA/J.M. HUBER PCC)
(meddelt under nummer K(2006) 3163)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2007/164/EF)
Den 19. juli 2006 vedtog Kommissionen en beslutning i en fusionssag efter Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (1), særlig forordningens artikel 8, stk. 2. En ikke-fortrolig version af beslutningen i dens fulde ordlyd findes på det autentiske sprog på Generaldirektoratet for Konkurrences netsted: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.html
I. SAMMENDRAG
(1)
Den 4. april 2005 modtog Kommissionen efter reglerne om henvisning i artikel 22, stk. 1, i forordning (EF) nr. 139/2004 (»fusionsforordningen«) en anmodning fra den finske konkurrencemyndighed, som derefter fik tilslutning fra de svenske konkurrencemyndigheder den 22. april 2005, de østrigske den 26. april 2005 og de franske den 28. april 2005, om at behandle denne transaktion.
(2)
Kommissionen fandt, at den planlagte transaktion var en fusion som defineret i fusionsforordningens artikel 3, stk. 1, litra b), og at anmodningen opfyldte kravene i fusionsforordningens artikel 22, stk. 3. Kommissionen besluttede derfor at tage fusionen til behandling og vedtog den 18. maj 2005 efter fusionsforordningens artikel 22, stk. 3, beslutninger herom rettet til Finland, Sverige, Østrig og Frankrig. De henvisende medlemsstater fremsendte alt det materiale, de var i besiddelse af angående sagen, til Kommissionen. Disse oplysninger blev suppleret med Omyas indgivelse af en anmeldelse den 4. august 2005.
(3)
Kommissionen indledte procedure i sagen den 23. september 2005. Den fremsendte klagepunktsmeddelelse til den anmeldende part den 2. maj 2006. Omya besvarede denne klagepunktsmeddelelse den 16. maj 2006. En ikke-fortrolig version af Kommissionens klagepunktsmeddelelse blev udleveret til to berørte parter, SMI og Imerys, der fremsatte skriftlige bemærkninger.
(4)
Den 18. maj 2006 blev der afholdt mundtlig høring i sagen.
(5)
For at give Omya tid til at overveje, hvilke tilsagn virksomheden kunne tilbyde, vedtog Kommissionen den 17. maj 2006 en beslutning efter artikel 10, stk. 3, om at forlænge fristen for afgivelse af tilsagn med to arbejdsdage.
(6)
Efter en tilbundsgående undersøgelse af sagen drog Kommissionen den konklusion, at den anmeldte fusion gav anledning til betænkeligheder med hensyn til dens forenelighed med fællesmarkedet.
(7)
For at imødekomme betænkelighederne angående horisontale konkurrenceproblemer på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål afgav Omya og J.M. Huber Corporation den 23. maj 2006 en række tilsagn (der blev udvidet den 3. juli 2006) til Kommissionen, som blev fundet tilstrækkelige til at løse de konkurrenceproblemer, som den anmeldte fusion ville give anledning til.
(8)
Det blev derfor foreslået at godkende den anmeldte fusion med betingelser og påbud efter fusionsforordningens artikel 8, stk. 2.
II. PARTERNE OG TRANSAKTIONEN
(9)
Omya AG (»Omya«) er en schweizisk familieejet virksomhed, der er aktiv inden for produktion og afsætning af industrimineraler (2), herunder kalciumkarbonater (3), der anvendes inden for en lang række forskellige industrigrene, f.eks. papir-, maling-, plast-, stål- og glasindustri samt inden for landbrug. Salg til papirindustrien tegner sig for en stor del af Omyas indtjening.
(10)
Inden for EØS er den amerikanske virksomhed J.M. Huber Corporation aktiv inden for afsætning af kaolin, PCC, udfældet siliciumdioxid og silikater (PSS). De Huber-datterselskaber, der vil blive overtaget i denne fusion, omfatter J.M. Huber Corporations (»Huber PCC«) aktiviteter inden for onsite-produktion og onsite-levering af PCC til brug som fyldstof til papirindustrien. De overtagne aktiviteter består af i alt 12 PCC-fabrikker, hvoraf de seks ligger inden for EØS. Hubers PCC-fabrikker inden for EØS ligger i Finland (3 fabrikker) samt i Sverige, Frankrig og Portugal (1 i hvert land).
III. DET RELEVANTE MARKED
A. Relevant produktmarked
(11)
Den anmeldte fusion berører:
i)
handelsleverancer af GCC til brug som fyldstof
ii)
handelsleverancer af GCC til coatingformål
iii)
handelsleverancer af PCC til brug som fyldstof
iv)
onsite-leverancer af PCC til brug som fyldstof
v)
handelsleverancer af PCC til coatingformål.
(12)
Med henblik på vurderingen af denne fusion er Kommissionen nået frem til den konklusion, at inden for produktion og salg af industrimineraler til papirindustrien tilhører kalciumkarbonater til brug som fyldstof (PCC, GCC og GCC/PCC-blandinger) og kalciumkarbonater til coatingformål (PCC, GCC og GCC/PCC-blandinger) hver sit relevante produktmarked.
B. Relevante geografiske markeder
(13)
Kommissionen konkluderede, at de relevante geografiske markeder ved vurderingen af denne fusion måtte defineres ved at indkredse de papirfabrikker, der har nogenlunde samme realistiske forsyningsmuligheder. Hvilke mineralfabrikker der kan anses for at være realistiske forsyningsalternativer for en papirfabrik, afhænger af deres logistik og deres afstand fra papirfabrikken. Hvor langt væk en mineralfabrik kan anses for at skulle ligge fra papirfabrikken, for at den ikke kan betragtes som et realistisk forsyningsalternativ, afhænger af de hidtidige leveringserfaringer, hvilke transportformer der er til rådighed (vej, jernbane, skib eller en kombination heraf), og hvilken type kalciumkarbonat der produceres (PCC, GCC).
(14)
De relevante geografiske markeder blev afgrænset som følger:
a)
for handelsleverancer af kalciumkarbonater til brug som fyldstof afhænger det geografisk relevante marked af afstanden mellem mineralfabrikken og kunden, og der er tale om en radius på mellem 400 km og op til højst 2 000 km, alt efter fabrikken, produktet og transportmåden
b)
for handelsleverancer af kalciumkarbonater til coatingformål blev det geografiske marked afgrænset efter samme fremgangsmåde som for kalciumkarbonater til brug som fyldstof, og der er tale om en radius på mellem 400 km og op til 3 000 km
c)
for kunder, der har adgang til onsite-leverancer af kalciumkarbonater, omfatter det geografiske marked mindst hele EØS.
IV. VURDERING AF KONKURRENCEFORHOLDENE
1. Kalciumkarbonater til brug som fyldstof
(15)
Kommissionen fandt, at priskonkurrencen inden for kalciumkarbonater til brug som fyldstof afhang af beliggenheden af hver kundes næstbedste forsyningsalternativ.
(16)
Hvis fusionsparterne havde konkurrerende fabrikker med salgsområder, der overlappede hinanden, kunne fusionen resultere i højere priser. Hvis det næstbedste alternativ, en af fusionsparternes kunder havde, var en af den anden fusionsparts mineralfabrikker, ville fusionsparterne få mulighed for og incitament til at hæve priserne. Men hvis der lå en fabrik, der konkurrerede med fusionsparternes, i tilstrækkeligt kort afstand fra kunden, måtte eksistensen af dette alternativ antages at kunne udgøre en tilstrækkelig konkurrencefaktor til, at der ikke blev nogen prisforhøjelseseffekt. For nogle papirfabrikker blev denne analyse påvirket af muligheden for at have en onsite-fabrik til produktion af fyldstof-PCC. Men i denne sag havde det ikke nogen større indflydelse på virkningen for konkurrencen, om Kommissionen fandt, at en onsite-fabrik til produktion af fyldstof-PCC også var et realistisk alternativ, der kunne udgøre en modvægt mod handelsleverancer af fyldstof-PCC eller -GCC, eller ej.
(17)
Kommissionen identificerede to brede kategorier af kunder. Den første bestod af papirfabrikker, der for øjeblikket fik deres forsyninger fra et onsite-anlæg til produktion af fyldstof-PCC. Den anden kategori bestod af papirfabrikker, der fik deres forsyninger via handelen. Kommissionen baserede sin konkurrencevurdering på fusionsparternes faktiske kunder.
(18)
For hver kunde opstillede Kommissionen et sæt realistiske alternative mineralfabrikker på basis af den maksimumsafstand, hver fabrik kan levere over. Oplysninger om disse afstande blev taget fra den omfattende database, Kommissionen havde etableret. På basis af data om PCC- og GCC-leverancer for 2004 (4) foretog Kommissionen også en økonometrisk undersøgelse (discrete choice-modellen) for at kunne vurdere sandsynligheden for, at en kunde ville vælge en anden mineralfabrik, hvis dens hidtidige leverandør hævede sine priser. Resultaterne af denne undersøgelse gav Kommissionen indblik i substitutionsmønstrene mellem de forskellige producenter af kalciumkarbonater til papirindustrien.
Onsite-kunder
(19)
Med hensyn til de nuværende onsite-leverancer af PCC til brug som fyldstof fandt Kommissionen, at uanset om leverandøren var Huber eller Omya ville fusionen ikke have nogen øjeblikkelige virkninger. Onsite-leverandørerne af fyldstof-PCC har eksklusive, langfristede kontrakter med deres papirfabrikker (normalt med en varighed på fra 7 til 10 år), der sikrer PCC-fabrikken en mindsteafsætning. I disse kontrakter opereres der med en prisformel baseret på en grundpris, der fastsættes ved kontraktens begyndelse, og denne prisformel er afgørende for de årlige prisændringer over hele kontraktens løbetid. Prisformlen er normalt baseret på omkostningsfaktorer, f.eks. priserne på kalksten, elektricitet, lønninger og inflation, og de påvirkes ikke af fusionen. Spørgsmålet var, om fusionen ville skade disse kunder, når de langfristede kontrakter udløber. Undersøgelserne viste, at det var meget usandsynligt, at fusionen ville få nogen større virkning for fornyelsen af de nuværende kontrakter om onsite-leverancer af fyldstof-PCC.
(20)
For fremtidige onsite-kunder ville fusionen eliminere en udbyder, der bevisligt var i stand til at etablere onsite-levering af fyldstof-PCC inden for EØS. Undersøgelserne tydede dog på, at fusionen ikke ville føre til nogen større prisændringer for disse kunder, da antallet af troværdige udbydere af onsite-løsninger til levering af fyldstof-PCC var tilstrækkeligt stort til at udgøre et konkurrencepres. Det samme gjaldt for onsite-løsninger til levering af coating-PCC.
Nuværende kunder til handelsleverancer
(21)
For de kunder, der får leveret disse mineraler som handelsprodukter, fandt Kommissionen, at selv om de måske havde mulighed for onsite-leverancer af fyldstof-PCC, ville en mineralfabrik beliggende inden for en bestemt afstand fra en papirfabrik udgøre en realistisk forsyningsmulighed for enten fyldstof-PCC eller fyldstof-GCC. Efter at have gennemgået situationen for Omyas nuværende kunder til handelsleverancer af fyldstof-PCC drog Kommissionen den konklusion, at der ikke var sandsynlighed for, at fusionen ville få negative virkninger for disse kunder, eftersom de alle sammen havde andre realistiske PCC-alternativer. Det var derfor usandsynligt, at elimineringen af Huber som en konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Omyas kunder til fyldstof-PCC.
(22)
Desuden er der for Omyas kunder til fyldstof-GCC ingen sandsynlighed for, at Huber var det næstbedste alternativ. Disse kunder havde enten en alternativ leverandør af fyldstof-GCC og/eller andre alternativer til deres forsyninger med fyldstof-PCC, der ikke så ud til at have noget konkurrencemæssigt handicap i forhold til Hubers fyldstof-PCC-fabrikker. Desuden viste den økonometriske undersøgelse, at Huber som helhed ikke var det næstbedste alternativ. Det var derfor usandsynligt, at elimineringen af Huber som konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Omyas kunder til fyldstof-GCC.
(23)
For Hubers kunder til handelsleverancer af PCC så flere af Omyas fabrikker til produktion af fyldstof-GCC ud til at være realistiske alternativer. I Sverige har Imerys imidlertid flere fabrikker, både i Husum, hvor der produceres fyldstof-PCC, og i Tunadal, hvor der produceres fyldstof-GCC. Desuden har SMI fabrikker til produktion af fyldstof-PCC i Finland, i Lappeenranta, Myllykoski og Äänekoski. Ingen af disse alternative forsyningsmuligheder så ud til at have noget konkurrencemæssigt handicap i forhold til Hubers onsite-produktion af fyldstof-PCC i Sverige og Finland. Desuden viste den økonometriske undersøgelse, at det konkurrencepres, der udgik fra handelsleverandører af fyldstof-GCC, nok var mindre end det, der udgik fra handelsleverandører af fyldstof-PCC. Det var derfor ikke sandsynligt, at elimineringen af Omya som konkurrent ville få større konkurrenceskadelige virkninger for Hubers kunder til fyldstof-PCC.
2. Kalciumkarbonater til coatingformål
(24)
I sin anmeldelse af denne fusion udtalte Omya, at coatingmarkedet ikke ville blive berørt af fusionen, fordi Huber ikke for øjeblikket var aktiv på dette marked. Kommissionens markedsundersøgelse viste imidlertid, at Huber havde været i gang med at udvikle et PCC-produkt, der egnede sig til brug i GCC/PCC-blandinger til coatingformål, og også havde afgivet tilbud på leverancer af PCC-produkter til coatingformål.
(25)
Kommissionen betragtede derfor Huber som en potentiel konkurrent på markedet for kalciumkarbonater til papircoating, som uden fusionen sandsynligvis ville være blevet en effektiv konkurrent på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål.
(26)
Kommissionen konkluderede derfor, at den anmeldte fusion ville hæmme konkurrencen betydeligt, i særdeleshed ved at styrke Omyas dominerende stilling på markederne for kalciumkarbonater til coatingformål leveret til kunder i Sydfinland.
(27)
Kommissionen baserede sin konklusion på følgende argumenter.
(28)
For det første var Omya allerede den dominerende leverandør af kalciumkarbonater til coatingformål til de fleste kunder i EU og Finland. Omya tegnede sig for en meget stor del af alle leverancerne af kalciumkarbonater til coatingformål til papirindustrien i EØS i 2004. Omya ejede eller kontrollerede adgangen til en meget stor del af EØS' reserver af de råmaterialer, der er nødvendige for at kunne producere GCC til coatingformål, og kunne levere til papirfabrikker overalt i EØS. I betragtning af sin dominerende stilling og kontrol med råmaterialeforsyningerne var Omya en uomgængelig handelspartner for alle papirfabrikker, der havde brug for at købe kalciumkarbonater til coatingformål i Europa, og især i Finland.
(29)
For det andet var Huber med sin teknologi inden for PCC-additiver i stand til at gå ind på coatingmarkedet. Kommissionen så især på, om Hubers PCC-additivteknologi var nået så langt som til markedsføringsstadiet, om Huber havde tiltro til, at det var en kommercielt rentabel mulighed i større målestok, og om Huber kunne frigøre tilstrækkeligt med kapacitet i sin onsite-PCC-fabrik i Kuusankoski til at gå ind på markedet. Og endelig så Kommissionen også på, hvor store irreversible omkostninger det ville være forbundet med for Huber, hvis Huber gik ind på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål. Kommissionen fandt, at Huber før indledningen af fusionsforhandlingerne med Omya havde planer om at gå ind på coatingmarkedet i større målestok og inden længe ville have gjort det på basis af sin PCC-additivteknologi.
(30)
Kuusankoski-fabrikkens beliggenhed ville have sat Huber i stand til også at levere til flere af Omyas kunder i Sydfinland. Disse kunder, der i øjeblikket købte deres forsyninger af kalciumkarbonater til coatingformål hos Omya, kunne overveje at hente i det mindste en del af deres forsyninger fra Hubers Kuusankoski-fabrik. Kommissionen identificerede en række kunder, for hvem afstanden til Hubers fabrik i Kuusankoski var betydeligt kortere end til den nærmeste SMI- eller Imerys-fabrik (»berørte kunder«).
(31)
For det tredje ville Huber være en effektiv konkurrencefaktor, der med stor sandsynlighed kunne lægge et betydeligt konkurrencepres på Omya på markedet for kalciumkarbonater til papircoating. I betragtning af det finske markeds struktur og den omstændighed, at den eneste anden konkurrent, SMI, fortsat kun havde en lille markedsandel og havde beliggenhedsmæssige handicap, fandt Kommissionen det meget sandsynligt, at Hubers kapacitet i Kuusankoski ville lægge et betydeligt pres på Omyas leverancer af kalciumkarbonater til coatingformål til de identificerede kunder i Finland. Kommissionen fandt desuden, at der ikke var nogen anden potentiel konkurrent, der kunne lægge et tilstrækkeligt konkurrencepres på Omya i Sydfinland.
(32)
Af de ovennævnte grunde drog Kommissionen den konklusion, at den anmeldte fusion ville hæmme konkurrencen betydeligt, især gennem en styrkelse af Omyas dominerende stilling på markederne for kalciumkarbonater til coatingformål leveret til berørte kunder i Sydfinland.
3. Ingen samordnings- eller konglomeratvirkninger
(33)
Kommissionen konkluderede endelig, at den anmeldte fusion ikke kunne antages at give anledning til konglomeratvirkninger eller at øge sandsynligheden for, at virksomhederne blev i stand til at samordne deres adfærd og derigennem hæve priserne til over det konkurrencedygtige niveau.
V. TILSAGN
(34)
Med henblik på at løse de ovennævnte horisontale konkurrenceproblemer på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål tilbød Omya og J.M. Huber Corporation den 23. maj 2006 at afgive en række tilsagn over for Kommissionen. Der var tale om to alternative tilsagnspakker, hvoraf den første bestod af afhændelse af onsite-PPC-fabrikken i Kuusankoski og additivteknologien, mens den anden alene gik ud på afhændelse af teknologien.
(35)
Kommissionen besluttede at markedsteste den første tilsagnspakke (afhændelse af onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski, Finland, samt af Hubers coating- og additivteknologi). Der blev udsendt spørgeskema til i alt 11 kunder og 4 konkurrenter, der har været impliceret i undersøgelsen af denne fusion, og der indkom svar fra dem alle (5). Svarene på denne markedstest var blandede. Kunderne mente stort set, at tilsagnet kunne løse de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer, mens konkurrenterne gav udtryk for forbehold med hensyn til tilsagnets omfang og mente, at det burde forbedres for at kunne give en tilfredsstillende løsning på de af Kommissionen påviste konkurrenceproblemer (6).
(36)
Med hensyn til det første alternative tilsagn tog Kommissionen stilling til, om afhændelsen af onsite-fabrikken til produktion af fyldstof-PCC i Kuusankoski sammen med teknologien ville sætte en egnet køber i stand til at opnå et konkurrencepotentiale på markedet for PCC til coatingformål, der ville svare til det potentiale, Huber ville have haft, hvis fusionen ikke fandt sted.
(37)
Kommissionen drog den konklusion, at det første tilsagn (afhændelse af onsite-fabrikken i Kuusankoski samt teknologien) ville sikre den egnede køber adgang til såvel produktionskapacitet, den fornødne teknologi og nært samarbejde med papirfabrikken, således at køberen blev placeret i en position svarende til den, Huber for øjeblikket havde, og tillige ville kunne fremstå som en etableret leverandør, der ikke ville være nødt til først at opføre en ny fabrik i tilfælde af, at vedkommende bød på en kontraktfornyelse og opnåede kontrakten. Det var derfor det tilsagn, der ville give den bedste løsningog sikre udvikling af et troværdigt konkurrerende produkt på markedet for kalciumkarbonater til coatingformål.
(38)
Kommissionen fandt endvidere, at spørgsmålet om, hvorvidt onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski og teknologien fortsat ville kunne virke som en konkurrencefaktor og tage konkurrencen op på markedet med Omya og andre udbydere, i vid udstrækning afhang af, hvem køberen var. En egnet køber i denne sag måtte derfor være en industrivirksomhed, der i forvejen havde de fornødne finansielle midler og erfaring på området.
(39)
Kommissionens konklusion var følgelig, at det første af de tilbudte alternative tilsagn, nemlig afhændelse af onsite-PCC-fabrikken i Kuusankoski samt afhændelse af Hubers coatingteknologi (med de forbedringer, parterne tilbød den 3. juli 2006), ville kunne genoprette den effektive konkurrence på markedet for levering af kalciumkarbonater til coatingformål til de berørte kunder i Sydfinland ved at genetablere det konkurrencepres, som Hubers PCC-additivteknologi lagde på Omyas aktiviteter inden for kalciumkarbonater til coatingformål, og som ellers ville være gået tabt som følge af fusionen i den oprindeligt anmeldte version.
VI. KONKLUSION
(40)
Af de ovennævnte grunde, betragtet såvel hver for sig som tilsammen, drog Kommissionen den konklusion, at de af Omya og J.M. Huber afgivne tilsagn var tilstrækkelige til at løse de konkurrenceproblemer, denne fusion rejste.
(41)
I sin beslutning i sagen har Kommissionen derfor erklæret den anmeldte fusion forenelig med fællesmarkedet og med EØS-aftalen i henhold til fusionsforordningens artikel 8, stk. 2.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2006. július 19.)
egy vállalati összefonódásnak a közös piaccal és az EGT-megállapodás működésével összeférhetőnek való nyilvánításáról
(COMP/M.3796 - OMYA/J.M. HUBER PCC ügy)
(az értesítés a C(2006) 3163. számú dokumentummal történt)
(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)
(EGT vonatkozású szöveg)
(2007/164/EK)
A Bizottság 2006. július 19-én határozatot fogadott el egy egyesülési ügyben a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 20-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (1) és különösen annak 8. cikke (2) bekezdése értelmében. A teljes határozat nem bizalmas változata az ügy hiteles nyelvén és a Bizottság munkanyelvein a Versenypolitikai Főigazgatóság internetes oldalán található meg a következő címen: http://ec.europa.eu/comm/competiton/index_en.html
I. ÖSSZEFOGLALÓ
(1)
2005. április 4-én áttételre irányuló kérelem érkezett a Bizottsághoz a 139/2004/EK rendelet (a továbbiakban: összefonódás-ellenőrzési rendelet) 22. cikkének (1) bekezdése értelmében az ügylet megvizsgálása céljából a finn versenyhatóság részéről, akihez azt követően 2005. április 22-én a svéd, 2005. április 26-án az osztrák és 2005. április 28-án a francia illetékes hatóságok csatlakoztak.
(2)
A Bizottság úgy vélte, hogy a javasolt művelet az összefonódás-ellenőrzési rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében összefonódásnak minősül, és hogy a kérelem megfelel az összefonódás-ellenőrzési rendelet 22. cikkének (3) bekezdésében megszabott követelményeknek. A Bizottság ennélfogva az összefonódás vizsgálatáról döntött, és 2005. május 18-án határozatokat fogadott el az összefonódás-ellenőrzési rendelet 22. cikkének (3) bekezdése értelmében, amelyet ennek megfelelően elküldött Finnországnak, Svédországnak, Ausztriának és Franciaországnak. Az áttételt kérelmező tagállamok benyújtották a Bizottságnak a rendelkezésükre álló dokumentumokat. Ezen információt kiegészítette az Omya által 2005. augusztus 4-én benyújtott értesítés.
(3)
A Bizottság ezen ügyben 2005. szeptember 23-án indított eljárást. A Bizottság kifogási nyilatkozatát 2006. május 2-án küldték meg a bejelentő félnek. Az Omya 2006. május 16-án nyújtotta be válaszát. A Bizottság kifogási nyilatkozatának nem bizalmas változatát két érdekelt fél, az SMI és az Imerys rendelkezésére állították, akik írásos észrevételeket nyújtottak be.
(4)
A fenti ügyben 2006. május 18-án tartottak szóbeli meghallgatást.
(5)
Annak érdekében, hogy az Omya elegendő idővel rendelkezzen a jogorvoslati intézkedések megfontolásához, 2006. május 17-én határozatot fogadtak el a 10. cikk (3) bekezdése értelmében, amelynek címzettje a bejelentő fél volt. Ezáltal két munkanappal meghosszabbították a jogorvoslati intézkedések benyújtásának határidejét.
(6)
A mélyreható vizsgálatot követően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a bejelentett művelet a közös piaccal való összeegyeztethetőségét illetően aggodalomra ad okot.
(7)
A bevonatként használt kalcium-karbonátok piacán a horizontális versennyel kapcsolatos aggályok megszüntetése érdekében az Omya és a J.M. Huber Corporation kötelezettségvállalás-csomagot nyújtott be a Bizottságnak 2006. május 23-án (javított változat: 2006. július 3.), amit elegendőnek tartottak a fenti összefonódás által kiváltott, versennyel kapcsolatos aggályok kezeléséhez.
(8)
Ennélfogva az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján javasolták a bejelentett ügylet engedélyezését.
II. A FELEK ÉS A MŰVELET
(9)
Az Omya AG (a továbbiakban: Omya) családi tulajdonban álló svájci vállalkozás, amely különböző iparágakban (úgymint papír, festékek, műanyagok, acél, üveg és mezőgazdaság) használt ipari ásványok (2) - beleértve a kalcium-karbonátokat (3) - előállításával és értékesítésével foglalkozik. Az Omya bevételének jelentős része a papíriparból származik.
(10)
Az USA-beli J.M. Huber Corporation vállalkozás az EGT-n belül kaolin, lecsapatott kalcium-karbonát és lecsapatott szilícium-dioxidok és szilikátok beszerzésével foglalkozik. A Huber ügyletben részt vevő leányvállalatai felelősek a J.M. Huber Corporation (a továbbiakban: Huber PCC) világméretű üzletéért a papíriparban a lecsapatott kalcium-karbonát helyszínen történő előállítását és beszerzését illetően. A megszerzett vállalkozás 12, a világ különböző helyein lévő, lecsapatott kalcium-karbonátot helyszínen előállító üzemből áll, melyek közül 6 az EGT-n belül található. A Huber lecsapatott kalcium-karbonátot előállító üzemei az EGT-n belül Finnországban (3 üzem), Svédországban, Franciaországban és Portugáliában találhatóak (mindegyik országban 1-1 üzem).
III. AZ ÉRINTETT PIAC
A. Az érintett termékpiac
(11)
A javasolt ügylet az alábbiak beszerzésére vonatkozik:
i.
kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát;
ii.
kereskedelmileg szállított, bevonatként használt őrölt kalcium-karbonát;
iii.
kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát;
iv.
helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát; valamint
iv.
kereskedelmileg szállított, bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonát.
(12)
A jelenlegi ügylet értékelése érdekében a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a töltőanyagként használt kalcium-karbonátok (lecsapatott kalcium-karbonát, őrölt kalcium-karbonát és a két anyag keveréke), valamint bevonatként használt kalcium-karbonátok (lecsapatott kalcium-karbonát, őrölt kalcium-karbonát és a két anyag keveréke) két különálló érintett termékpiacnak minősülnek a papíriparban alkalmazott ipari ásványok előállítása és beszerzése területén.
B. Az érintett földrajzi piacok
(13)
A jelenlegi ügylet értékelése érdekében a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az érintett földrajzi piacokat azon papírmalmok azonosításával határozzák meg, amelyek ténylegesen hasonló beszerzési alternatívákhoz folyamodhatnak. Az, hogy egy papírmalom számára mely termelőüzemek tekinthetőek tényleges beszerzési alternatívának, a logisztikájuktól és az üzem papírmalomtól való távolságától függ. Az a távolság, amelytől számítva egy adott termelőüzem nem tekinthető tényleges beszerzési alternatívának az egyes üzemek korábbi szállítási tapasztalatainak, a rendelkezésre álló szállítási módoknak (közúti, vasúti, vízi szállítás vagy ezek kombinációja) és a gyártott kalcium-karbonát típusának (lecsapatott kalcium-karbonát, őrölt kalcium-karbonát) a függvénye.
(14)
Az érintett földrajzi piacok közé az alábbiak tartoznak:
a)
a kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt kalcium-karbonát esetében az érintett földrajzi piacot a termelőüzem és az áruval ellátott megrendelő telephelye közötti távolság határozza meg, mely távolság az üzem, a termék és a szállítási mód függvényében 400 és 2 000 km között váltakozhat;
b)
a kereskedelmileg szállított, bevonatként használt kalcium-karbonát esetében az érintett földrajzi piacot a töltőanyagként használt kalcium-karbonátoknál alkalmazott módszerrel szabják meg, a távolságok 400 és 3 000 km között váltakozhatnak; továbbá
c)
azon megrendelők esetében, akik helyben kalcium-karbonátot előállító üzemmel rendelkeznek, a földrajzi piac legalább az egész EGT-re kiterjed.
IV. A VERSENY ÉRTÉKELÉSE
1. A töltőanyagként használt kalcium-karbonátok
(15)
A Bizottság úgy véli, hogy a papíriparban töltőanyagként használt karbonátok versenyképes árképzése a megrendelők telephelyétől számított legközelebbi és legjobb alternatíva függvénye.
(16)
Amennyiben az összefonódó felek egymással versengő üzemei egymást átfedő értékesítési területekkel rendelkeznek, az összefonódás az árak emelkedésével járhat. Ha az összefonódásban rész tvevő egyik fél megrendelői számára az összefonódásban részt vevő másik fél egyik termelőüzeme a legközelebbi és legjobb alternatíva, az összefonódó felek képesek lesznek, és ösztönzést fognak érezni az árak megemelésére. Amennyiben azonban a megrendelő telephelyéhez elég közel található egy konkurens termelőüzem, ezen alternatíva valószínűleg elegendő versenynyomást gyakorolhat ahhoz, hogy az áron ne lehessen érezni a hatást. Néhány papírmalom esetében az a lehetőség is szerepet játszik a verseny elemzésekor, hogy üzemet állítanak fel a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát előállításához. Ezen ügyben viszont nem befolyásolja lényegesen a versenyre gyakorolt hatást a Bizottság arra vonatkozó következtetése, hogy a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát egy másik olyan tényleges alternatíva lehet-e, amely korlátozza a töltőanyagként használt, lecsapatott vagy őrölt kalcium-karbonát kereskedelmi beszerzését.
(17)
A Bizottság a megrendelőket két kategóriába sorolta be. Az első kategóriába azok a papírmalmok tartoznak, amelyeket jelenleg egy üzem helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonáttal lát el. A második kategóriába tartozó papírmalmokat kereskedelmi szállítás révén látják el. A Bizottság a versenyt illető értékelését az összefonódó felek jelenlegi megrendelőire összpontosította.
(18)
A Bizottság a maximális szállítási távolságok alapján valamennyi megrendelőre nézve több olyan termelőüzemet is azonosított, amelyek tényleges alternatívának bizonyulnak a beszerzéshez. E távolságok a Bizottság által létrehozott átfogó adatbázisból származnak. A lecsapatott és az őrölt kalcium-karbonátot illető 2004-es szállítási statisztikákat (4) figyelembe véve a Bizottság ökonometriai elemzést (diszkrét választási modell) is végzett annak a kiszámítására, hogy mennyire valószínű, hogy a megrendelő másik termelőüzemet választ, amennyiben jelenlegi beszállítója megemelné az árakat. Az eredmények alapján a Bizottság meg tudta állapítani, hogy a papíripar számára milyen mértékben helyettesíthetőek a kalcium-karbonát egyes előállítói.
A helyben előállító megrendelők
(19)
A helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát jelenlegi beszerzését illetően - függetlenül attól, hogy a Huber vagy az Omya a beszállító - úgy vélték, hogy az ügyletnek nincs azonnali hatása. A helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát beszállítói hosszú távra (rendszerint 7-10 évre) szóló kizárólagos szerződéseket kötnek a telephelyet biztosító papírmalmokkal, ami biztosítja a minimális mennyiséget a lecsapatott kalcium-karbonátot előállító üzem számára. Az árszámításra vonatkozóan egy szabály, valamint a szerződések elején tárgyalás útján megszabott alapár határozza meg az éves árváltozást a szerződés teljes időtartamára. A fenti szabály általában az ártényezőktől (a mészkő, a villamos energia, a bérek költségei és az infláció) függ, amit az ügylet nem befolyásol. Azt kellett megvizsgálni, hogy az ügylet a hosszú távra szóló szerződés lejártát követően kedvezőtlen hatással lenne-e e megrendelőkre. A vizsgálat azt mutatta, hogy nagyon valószínűtlen, hogy az ügylet jelentős hatással lenne a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát beszállításáról szóló jelenlegi szerződések megújítására.
(20)
A helyben előállító jövőbeli megrendelőkre nézve az ügylet révén kiesik egy olyan beszállító, amely bebizonyította, hogy az EGT-n belül képes projekteket irányítani és levezetni a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát jelenlegi beszerzését illetően. Mindazonáltal a vizsgálat rámutatott arra, hogy az ügylet e megrendelőkre nézve nem fog az árak jelentős emelkedéséhez vezetni, mivel a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát hiteles beszállítói elegendően vannak ahhoz, hogy versenynyomást gyakoroljanak. Ez érvényes a helyben előállított, bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonátra is.
A jelenlegi kereskedelmi megrendelők
(21)
A kereskedelmi piacon beszerző megrendelők esetében, még akkor is, ha fennáll az a lehetőség számukra, hogy helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonáttal rendelkezzenek, a Bizottság úgy ítéli, hogy a papírmalomtól bizonyos távolságon belül telephellyel rendelkező termelőüzem tényleges lehetőségnek bizonyul a töltőanyagként használt lecsapatott vagy őrölt kalcium-karbonát tekintetében. A kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát vonatkozásában az Omya jelenlegi megrendelőinek lehetőségeit megvizsgálva a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy e megrendelőket valószínűleg nem fogja hátrányosan befolyásolni az ügylet, hiszen e megrendelők minden esetben tényleges alternatívákkal rendelkeznek a lecsapatott kalcium-karbonátot illetően. Ennélfogva valószínűtlen, hogy a Huber versenytársként való eltávolítása jelentősen korlátozná a versenyt az Omya megrendelői esetében a töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát vonatkozásában.
(22)
Ezen túlmenően a töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát vonatkozásában az Omya megrendelői esetében valószínűtlen, hogy a Huber jelentené a legközelebbi és legjobb alternatívát. E megrendelők vagy alternatív lehetőséggel rendelkeznek a töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát tekintetében és/vagy egyéb olyan alternatíváik vannak a töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát vonatkozásában, amelyek úgy tűnik, nem jelentenek versenyhátrányt számukra a Huber töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonátot előállító üzemeihez képest. Ezenfelül az ökonometriai tanulmány eredményei azt mutatják, hogy a Huber átlagban nem számít a legközelebbi és legjobb alternatívának. Ennélfogva valószínűtlen, hogy a Huber versenytársként való eltávolítása jelentősen korlátozná a versenyt az Omya megrendelői esetében a töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát vonatkozásában.
(23)
A kereskedelmileg szállított lecsapatott kalcium-karbonát vonatkozásában a Huber megrendelői számára tényleges alternatívának tűnnek az Omya töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonátot előállító különböző üzemei. Az Imerys Svédországban jelen van mind a töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát (Husumban), mind a töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát (Tundalban) gyártásában. Ezen felül az SMI Finnországban töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonátot előállító üzemmel rendelkezik Lappeenrantában, Myllykoskiban és Äänekoskiban. Úgy tűnik, hogy a fent említett alternatív megoldások egyike sem jár versenyhátránnyal a Huber helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonátot előállító svédországi és finnországi üzemeihez képest. Az ökonometriai tanulmány mindemellett arra is rámutat, hogy a kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt őrölt kalcium-karbonát beszállítói által gyakorolt versenynyomás valószínűleg kisebb a kereskedelmileg szállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonát beszállítói által a többi beszállítóra gyakorolt versenynyomásnál. Ennélfogva valószínűtlen, hogy az Omya versenytársként való eltávolítása jelentősen korlátozná a versenyt a Huber megrendelői esetében a lecsapatott kalcium-karbonát vonatkozásában.
2. A bevonatként használt kalcium-karbonátok
(24)
A javasolt ügyletről szóló bejelentésben az Omya azt az álláspontot képviselte, hogy a papírbevonatok piacát nem érinti a fenti ügylet, mivel a Huber jelenleg nem folytat tevékenységet e piacon. A Bizottság piacot illető vizsgálata feltárta, hogy a Huber kifejlesztett egy olyan lecsapatott kalcium-karbonátot, amely őrölt/lecsapatott kalcium-karbonát keverékekben alkalmas bevonatként történő használatra, és ajánlatokat tett bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonát termékek beszállítását illetően.
(25)
A Bizottság következésképpen a Hubert a papírbevonáshoz használt kalcium-karbonátok piacán potenciális versenytársnak tekinti, aki az ügylet hiányában nagy valószínűséggel a verseny jelentős hajtóerejévé válna a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacán.
(26)
A Bizottság ennélfogva arra a következtetésre jut, hogy a javasolt ügylet - különösen az Omya erőfölényének megerősítésével - jelentősen akadályozná a versenyt a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacain Dél-Finnország érintett megrendelői számára.
(27)
A Bizottság következtetése az alábbi érveken alapul:
(28)
Elsősorban az Omya már jelenleg is erőfölényben lévő beszállító a legtöbb európai és finnországi megrendelő számára a bevonatként használt kalcium-karbonátok tekintetében. 2004-ben az EGT-n belül az Omya szállította a papíriparnak a bevonatként használt összes kalcium-karbonát nagyon jelentős részét. A bevonatként használt őrölt kalcium-karbonát előállításához szükséges nyersanyagok EGT-n belüli készleteinek nagyon jelentős része az Omya tulajdonában áll vagy ellenőrzi a hozzáférésüket, valamint az egész EGT-n belül képes kiszolgálni a papírmalmokat. Az Omya - tekintettel erőfölényére és arra, hogy ő ellenőrzi a nyersanyagellátást - kikerülhetetlen kereskedelmi partnere azon papírmalmoknak, amelyeknek bevonatként használt kalcium-karbonátot kell Európában, és különösen Finnországban beszerezniük.
(29)
Másodsorban a Huber a bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonát-adalékokat illető technológiája révén képes gyökeret verni a papírbevonatok piacán. A Bizottság különösen azt értékelte, hogy 1. a Huber lecsapatott kalcium-karbonát-adalékokat illető technológiája mennyire áll készen a forgalmazásra, 2. a Huber nagyobb terjedelemben megvalósítható javaslatát mennyire tartotta kereskedelmi szempontból életképesnek, továbbá 3. a Huber a piacra való belépés érdekében mely mértékben tudna elegendő termelési kapacitást rendelkezésre állítani a Kuusankoskiban lévő üzemében a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot illetően. A Bizottság elemzése figyelembe vette 4. a Huber meg nem térülő költségeit, amelyek a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacára való belépésből adódnak. A Bizottság arra az álláspontra jutott, hogy az Omyával folytatandó összefonódási tárgyalások beindítását megelőzően a Huber tervezte, hogy jelentős mértékben belép a papírbevonatok piacára, és erre a bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonát-adalékokat illető technológiája révén viszonylag rövid időn belül képes is lett volna.
(30)
A Kuusankoskiban lévő üzem elhelyezkedése miatt lehetővé tenné a Huber számára, hogy az Omya néhány dél-finnországi egyéb megrendelőjét is ellássa. E megrendelők, akik a bevonatként használt kalcium-karbonátot jelenleg az Omyától szerzik be, számításba vehetik, hogy legalább részben a Huber Kuusankoskiban lévő üzeméből szerezzenek be. A Bizottság azonosított néhány olyan megrendelőt, akikhez a Huber Kuusankoskiban lévő üzeme lényegesen közelebb lenne az SMI vagy az Imerys legközelebbi üzeménél („érintett megrendelők”).
(31)
Harmadsorban a Huber nagy valószínűséggel a verseny jelentős hajtóerejévé válna, jelentősen korlátozva ezzel az Omya magatartását a papírbevonatként használt kalcium-karbonátok piacán. Tekintettel a finnországi piacszerkezetre és arra, hogy az SMI - egyetlen versenytársként - korlátozott piaci részesedésessel és telephelyét illetően hátrányokkal rendelkezik, a Bizottság úgy véli, hogy a Huber Kuusankoskiban lévő üzemének kapacitása nagy valószínűséggel jelentős nyomást gyakorolna az Omya kínálatára a bevonatként használt kalcium-karbonátok területén az azonosított finnországi megrendelőket illetően. A Bizottság ezenkívül úgy látja, hogy nem létezik más olyan potenciális versenytárs, amely képes lenne Dél-Finnországban a továbbiakban elegendő versenynyomást gyakorolni.
(32)
A fenti okokból kifolyólag a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a javasolt ügylet - különösen az Omya erőfölényének megerősítésével - jelentősen akadályozná a versenyt a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacain Dél-Finnország érintett megrendelői számára.
3. Összehangolt vagy konglomerátum hatások hiánya
(33)
Végül a Bizottság megállapítja, hogy a jelenlegi ügylet valószínűleg nem jár problémákkal a konglomerátum tekintetében, illetve nem növeli annak valószínűségét, hogy az árak versenyszint felé emelése céljából a vállalkozások képesek lennének magatartásuk összehangolására.
V. KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK
(34)
Annak érdekében, hogy a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacán eloszlassák a fent említett horizontális versenyjogi aggályokat, az Omya és a J.M. Huber Corporation 2006. május 23-án kötelezettségvállalás-csomagot nyújtott be a Bizottságnak. A csomag két alternatív kötelezettségvállalási javaslatot tartalmazott, az első a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, Kuusankoskiban lévő üzem, valamint a bevonatokat és adalékokat illető technológia elidegenítését, a második pedig csak a technológia beszüntetését foglalja magában.
(35)
A Bizottság úgy határozott, hogy piaci vizsgálatot végez az első alternatív kötelezettségvállalási javaslaton (a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, finnországi Kuusankoskiban lévő üzem, valamint a Huber lecsapatott kalcium-karbonát-bevonatokat és -adalékokat illető technológiájának elidegenítése). A piaci vizsgálatot összesen 11 megrendelőnek és az ügylet vizsgálatában részt vevő 4 versenytársnak küldték el, amire mindegyiküktől érkezett válasz (5). A piaci vizsgálatra adott válaszok vegyesek voltak. Míg a megrendelők nagy részben úgy ítélték, hogy a kötelezettségvállalással feloszlathatóak a Bizottság által azonosított, versennyel kapcsolatos aggályok, a versenytársak fenntartásukat fejezték ki a javasolt intézkedések hatályát illetően, és javításokat javasoltak, annak érdekében, hogy a kötelezettségvállalás megfelelő választ adjon a Bizottság által felvetett, versennyel kapcsolatos aggályokra (6).
(36)
Az első alternatív kötelezettségvállalás tekintetében a Bizottság értékelte, hogy a helyben előállított, töltőanyagként használt lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, Kuusankoskiban lévő üzem, valamint a technológia felajánlott elidegenítése révén a csomag egy megfelelő vevője képes lenne-e a verseny olyan potenciális hajtóerejévé válni a bevonatként használt lecsapatott kalcium-karbonátok piacán, mint amilyen a Huber lehetett volna, amennyiben nem került volna sor az ügyletre.
(37)
A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az első alternatív kötelezettségvállalás (a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, Kuusankoskiban lévő üzem, valamint a technológia elidegenítése), amely értelmében a megfelelő vevő hozzáféréssel rendelkezik a szabad termelési kapacitáshoz és a szükséges technológiához, továbbá szorosan együttműködik a papírmalmokkal, a Huber jelenlegi helyzetéhez hasonló helyzetbe hozza a vevőt, beleértve azon előnyt, hogy telephellyel rendelkező beszállítóként nem lesz ráutalva új létesítmény építésére, amennyiben sikeres ajánlatot tesz a szerződés meghosszabbítására. Ezen alternatíva ennélfogva a legmegfelelőbb módon biztosítja az elidegenítés életképességét és hiteles, versenyképes termék bevezetését a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacán.
(38)
A Bizottság ezen túlmenően számításba vette, hogy nagymértékben a vevő kilététől függ az, hogy a vevő képes lesz-e arra és ösztönzést érez-e ahhoz, hogy a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, Kuusankoskiban lévő üzemet, valamint az elidegenített technológiát a verseny hajtóerejének megfelelően továbbvigye, valamint az Omyával és egyéb versenytársakkal újra helyreállítsa a piaci versenyt. Ennélfogva a jelen esetben az lenne a megfelelő vevő, aki ipari vevőként már rendelkezik pénzügyi forrásokkal és bizonyított szakértelemmel.
(39)
Következésképpen a Bizottság megállapítja, hogy a javasolt első alternatív kötelezettségvállalás, azaz a helyben előállított lecsapatott kalcium-karbonátot gyártó, Kuusankoskiban lévő üzem, valamint a Huber bevonatokat illető technológiájának elidegenítése (tekintettel a felek által 2006. július 3-án javasolt javításokra) helyreállítaná a hatékony versenyt a bevonatként használt kalcium-karbonátok piacán Dél-Finnország érintett megrendelői számára, mégpedig úgy, hogy visszaállítják a Huber lecsapatott kalcium-karbonát-adalékokat illető technológiája részéről az Omya bevonatként használt kalcium-karbonátjára gyakorolt versenynyomást, ami egyébként, ahogy azt eredetileg bejelentették, az összefonódás következtében eltűnt volna.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(40)
A fenti okokból kifolyólag, egyénileg vagy együttesen tekintve, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az Omya és a J.M. Huber által benyújtott kötelezettségvállalások elegendőek az ezen összefonódásból fakadóan felmerülő, versennyel kapcsolatos aggályok megválaszolásához.
(41)
A Bizottság határozatában ezért a bejelentett ügyletet az összefonódás-ellenőrzési rendelet 8. cikkének (2) bekezdése alapján a közös piaccal és az EGT-megállapodás működésével összeférhetőnek nyilvánította.