*****
RAADETS DIREKTIV
af 13. juni 1990
om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure
(90/314/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100 A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
En af Faellesskabets vigtigste maalsaetninger er gennemfoerelsen af det indre marked, som turismen er en vaesentlig del af;
medlemsstaternes lovgivning om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, er forskellig paa mange punkter, og praksis paa dette omraade viser betydelige afvigelser, hvilket medfoerer hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser med hensyn til pakkerejser og konkurrenceforvridninger mellem rejsearrangoererne i forskellige medlemsstater;
indfoerelsen af faelles regler for pakkerejser vil kunne bidrage til, at disse hindringer fjernes, og til, at der skabes et faelles marked for tjenesteydelser og saaledes goere det muligt for rejsearrangoerer at tilbyde rejser i andre medlemsstater, og for forbrugerne at koebe pakkerejser overalt i Faellesskabet paa sammenlignelige vilkaar;
i punkt 36, litra b), i bilaget til Raadets resolution af 19. maj 1981 om Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskabs andet program for en politik vedroerende forbrugerbeskyttelse og -oplysning (4) opfordres Kommissionen til at beskaeftige sig bl.a. med turisme og eventuelt fremsaette passende forslag under hensyntagen til deres betydning for forbrugerbeskyttelsen og den indflydelse, som de eksisterende forskelle i medlemsstaternes lovgivning har paa det faelles markeds funktion;
i resolution af 10. april 1984 om en faellesskabspolitik paa turistomraadet udtrykker Raadet sin tilfredshed over Kommissionens initiativ med hensyn til at henlede opmaerksomheden paa turismens betydning (5) og tager Kommissionens foerste retningslinjer for en faellesskabspolitik paa turistomraadet til efterretning;
i punkt 37 i Kommissionens meddelelse til Raadet om et nyt fremstoed paa det forbrugerpolitiske omraade, som Raadet godkendte ved sin resolution af 6. maj 1986 (6), foreslaar Kommissionen bl.a. en harmonisering af lovgivningen vedroerende pakkerejser;
turismen spiller en stadig stoerre rolle i medlemsstaternes erhvervsliv; pakkerejserne udgoer en betydelig del af turismen; vaeksten og produktiviteten i medlemsstaternes pakkerejsebranche vil blive stimuleret, hvis der vedtages et mindstemaal af faelles regler for at give denne branche en faellesskabsdimension; dette vil ikke alene vaere til fordel for de EF-borgere, der deltager i pakkerejser, som gennemfoeres paa grundlag af disse regler, men vil ligeledes tiltraekke turister fra tredjelande, som oensker at nyde godt af garanterede normer for pakkerejser;
reglerne om forbrugerbeskyttelse er forskellige fra en medlemsstat til en anden, og dette afholder forbrugerne i en medlemsstat fra at koebe pakkerejser i en anden medlemsstat;
dette forhold afholder paa saerdeles effektiv maade forbrugerne fra at koebe pakkerejser uden for deres egen medlemsstat; dette goer sig staerkere gaeldende end ved koeb af andre tjenesteydelser, fordi de saerlige forhold omkring tjenesteydelser i forbindelse med pakkerejser generelt forudsaetter forudbetaling af store beloeb og tjenesteydelser i en anden medlemsstat end forbrugerens bopaelsland;
forbrugeren boer vaere omfattet af den i dette direktiv omhandlede beskyttelse, uanset om han er direkte kontraherende part, har faaet rejsen overdraget eller tilhoerer en gruppe, paa hvis vegne en anden har indgaaet en kontrakt om en pakkerejse;
rejsearrangoerer og formidlere boer vaere forpligtet til at drage omsorg for, at de oplysninger, der anfoeres i beskrivelser af de pakkerejser, som de henholdsvis arrangerer og
saelger, ikke er vildledende, og at de brochurer, der stilles til raadighed for forbrugerne, indeholder klare og praecise oplysninger;
forbrugerne boer have en kopi af de bestemmelser i kontrakten, der gaelder for pakkerejsen; dette kan opnaas ved, at der stilles krav om, at kontraktens bestemmelser skal udformes skriftligt eller i en anden for forbrugerne klar og tilgaengelig form, samt at forbrugerne skal have udleveret en kopi heraf;
en forbruger boer under visse omstaendigheder have ret til at overdrage den bestilte pakkerejse til tredjemand;
den pris, der er fastsat i kontrakten, boer i princippet ikke kunne aendres, medmindre kontrakten udtrykkeligt giver mulighed for saavel prisforhoejelse som prisnedsaettelse; denne mulighed boer dog vaere underkastet visse betingelser;
forbrugerne boer under visse omstaendigheder have ret til at haeve indgaaede kontrakter om pakkerejser foer afrejsen;
forbrugernes rettigheder i tilfaelde af, at en arrangoer af pakkerejser aflyser en rejse foer den aftalte afrejsedato, boer fastlaegges noeje;
en rejsearrangoer boer have visse forpligtelser over for forbrugerne, hvis det efter afrejsen konstateres, at en vaesentlig del af de kontraktmaessige ydelser ikke leveres, eller hvis en rejsearrangoer konstaterer, at han ikke vil vaere i stand til at levere en vaesentlig del af ydelserne;
den rejsearrangoer og/eller formidler, der er part i kontrakten, skal over for forbrugeren vaere ansvarlig for, at de kontraktmaessige forpligtelser opfyldes; rejsearrangoeren og/eller formidleren er desuden ansvarlig for skader, der paafoeres forbrugeren som foelge af manglende eller mangelfuld opfyldelse af kontrakten, medmindre den konstaterede manglende eller mangelfulde opfyldelse af kontrakten hverken kan tilskrives en fejl fra deres eller en anden tjenesteyders side;
naar rejsearrangoeren og/eller formidleren ifalder ansvar som foelge af manglende eller mangelfuld praestation af de ydelser, som indgaar i pakkerejsen, boer ansvaret kunne begraenses i overensstemmelse med de internationale konventioner, som gaelder for saadanne ydelser, bl.a. Warszawa-konventionen af 1929 om international luftbefordring, Berner-konventionen af 1961 om befordring paa jernbaner, Athen-konventionen af 1974 om soetransport og Pariser-konventionen af 1962 om hotelejeres ansvar; med hensyn til andre end legemlige skader boer ansvaret ligeledes kunne begraenses i henhold til kontrakten om pakkerejsen, forudsat at denne begraensning ikke er urimelig;
der boer traeffes visse foranstaltninger med henblik paa underretning af forbrugeren og behandling af klager;
for baade forbrugerne og pakkerejsebranchen vil det vaere en fordel, hvis rejsearrangoererne og/eller formidlerne forpligtes til at dokumentere, at de er daekket af en garanti i tilfaelde af insolvens eller konkurs;
med henblik paa forbrugerbeskyttelse boer medlemsstaterne kunne vedtage eller opretholde strengere bestemmelser vedroerende pakkerejser -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
Dette direktiv har til formaal at tilnaerme medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure, der saelges eller udbydes til salg paa Faellesskabets omraade.
Artikel 2
I dette direktiv forstaas ved:
1) Pakkerejse: en paa forhaand fastlagt kombination af mindst to af nedenstaaende elementer, der saelges eller udbydes til salg til en samlet pris, og naar ydelsen har en varighed paa over 24 timer eller omfatter en overnatning:
a) transport
b) indkvartering
c) andre turistmaessige ydelser, som udgoer en vaesentlig del af pakkerejsen, men som ikke er direkte knyttet til transport eller indkvartering.
Saerskilt fakturering af de enkelte elementer af en bestemt pakkerejse fritager ikke rejsearrangoeren eller formidleren for forpligtelserne i henhold til dette direktiv.
2) Rejsearrangoer: en person, der jaevnligt arrangerer pakkerejser og saelger eller udbyder disse til salg enten direkte eller gennem en formidler.
3) Formidler: en person, der saelger eller udbyder en pakkerejse tilrettelagt af rejsearrangoeren til salg.
4) Forbruger: en person, der koeber eller erklaerer sig villig til at koebe en pakkerejse (»hovedkontrahenten«), eller enhver person, i hvis navn hovedkontrahenten forpligter sig til at koebe pakkerejsen (»de oevrige modtagere«), eller enhver person, til hvilken hovedkontrahenten eller en af de oevrige modtagere overdrager pakkerejsen (»overtageren«).
5) Kontrakt: en aftale, der omfatter forbrugeren og rejsearrangoeren og/eller formidleren.
Artikel 3
1. Enhver beskrivelse af en pakkerejse, som forbrugeren faar af rejsearrangoeren eller formidleren, prisen paa rejsen og alle de andre betingelser, der gaelder for kontrakten, maa ikke indeholde vildledende oplysninger. 2. Hvis der stilles en brochure til raadighed for forbrugeren, skal den let laeseligt, klart og praecist angive prisen samt indeholde de relevante oplysninger vedroerende:
a) rejsemaalet, de anvendte befordringsmidler samt disses karakteristika og kategori
b) indkvarteringsform, indkvarteringsstedets beliggenhed, kategori eller standard, vaesentligste karakteristika samt godkendelse og turistmaessige klassificering i henhold til den paagaeldende vaertsmedlemsstats regler
c) inkluderede maaltider (meal plan)
d) rejseruten
e) generelle oplysninger om de betingelser vedroerende pas og visa, der gaelder for statsborgere i den eller de paagaeldende medlemsstater, samt de sundhedsmaessige formaliteter, som skal opfyldes i forbindelse med rejsen og opholdet
f) det beloeb eller den procentdel af prisen, der skal forudbetales, samt hvorledes restbeloebet skal betales
g) om der for at gennemfoere pakkerejsen kraeves et mindsteantal af deltagere, og i saa fald hvornaar forbrugeren senest skal underrettes i tilfaelde af aflysning.
Oplysningerne i brochuren er bindende for rejsearrangoeren eller formidleren, medmindre
- aendringer i disse oplysninger klart er blevet meddelt forbrugeren, inden kontrakten er underskrevet; dette forhold skal udtrykkeligt naevnes i brochuren
- aendringerne foretages paa et senere tidspunkt efter aftale mellem aftalepartnerne.
Artikel 4
1. a) Rejsearrangoeren og/eller formidleren giver skriftligt eller paa en anden dertil egnet maade, inden kontrakten indgaas, forbrugeren generelle oplysninger om de betingelser vedroerende pas og visa, der gaelder for statsborgere i den eller de paagaeldende medlemsstater, herunder om fristerne for at opnaa disse, samt om de sundhedsmaessige formaliteter, som skal opfyldes i forbindelse med rejsen og opholdet.
b) Rejsearrangoeren og/eller formidleren skal skriftligt eller paa en anden dertil egnet maade i god tid inden rejsens begyndelse give forbrugeren foelgende oplysninger:
i) tidspunkt og sted for mellemlandinger og skift af befordringsmiddel samt naermere oplysninger om f.eks. kabine/koeje paa skib eller sove- eller liggevognskupe i tog
ii) navn, adresse og telefonnummer paa rejsearrangoerens og/eller formidlerens lokale repraesentant, eller hvis en saadan ikke findes, navn, adresse og telefonnummer paa lokale organer, som vil kunne bistaa forbrugeren, hvis han kommer i vanskeligheder.
Findes der ikke saadanne repraesentanter eller organer, skal forbrugeren under alle omstaendigheder have et telefonnummer, han kan anvende i noedstilfaelde, eller andre noedvendige oplysninger, saaledes at han kan kontakte rejsearrangoeren og/eller formidleren
iii) oplysninger om, hvorledes mindreaarige, der rejser og opholder sig i udlandet, kan kontaktes direkte, eller hvorledes den lokale repraesentant kan kontaktes
iv) oplysninger om muligheden for at tegne en fakultativ forsikring, der daekker udgifterne, hvis forbrugeren afbestiller rejsen, eller en rejseforsikring, der daekker udgifterne ved hjemtransport i tilfaelde af ulykke eller sygdom.
2. Medlemsstaterne paaser, at kontrakten udformes i overensstemmelse med foelgende principper:
a) alt efter, hvilken pakkerejse der er tale om, skal kontrakten mindst indeholde de bestemmelser, der omhandles i bilaget
b) alle bestemmelser i kontrakten udformes skriftligt eller paa anden for forbrugeren klar og tilgaengelig maade og skal meddeles ham, inden kontrakten indgaas; forbrugeren faar udleveret en kopi af kontrakten
c) bestemmelserne i litra b) maa ikke forhindre, at der kan reserveres eller underskrives en kontrakt paa et sent tidspunkt eller i sidste oejeblik.
3. Hvis forbrugeren er forhindret i at deltage i pakkerejsen, kan han - efter at have underrettet rejsearrangoeren eller formidleren i rimelig tid inden afrejsen - overdrage den bestilte rejse til en person, der opfylder alle noedvendige betingelser for at deltage i rejsen. Den person, som overdrager pakkerejsen, og den person, som overtager den, er over for rejsearrangoeren eller den kontraherende formidler solidarisk forpligtet til at betale restbeloebet samt eventuelle ekstraudgifter som foelge af rejsens overdragelse.
4. a) De i kontrakten fastsatte priser kan ikke aendres, medmindre kontrakten udtrykkeligt aabner mulighed for saavel prisforhoejelse som prisnedsaettelse og fastlaegger den praecise beregningsmetode for en saadan aendring, idet aendringen udelukkende maa foretages paa baggrund af aendringer i:
- transportomkostninger, herunder braendstofpriser
- skatter, afgifter eller gebyrer for visse tjenesteydelser, saasom lufthavns-, havne, landings- eller startafgifter
- valutakurser, som anvendes i forbindelse med den paagaeldende pakkerejse.
b) Den i kontrakten fastsatte pris kan ikke forhoejes inden for de sidste 20 dage foer det aftalte rejsetidspunkt.
5. Hvis rejsearrangoeren inden afrejsen i vaesentlig grad aendrer kontrakten paa et vaesentligt punkt, saasom prisen, skal han hurtigst muligt underrette forbrugeren herom, saa denne faar mulighed for at traeffe de relevante beslutninger, som f.eks.
- at haeve kontrakten uden at paadrage sig ansvar
- eller at acceptere en tillaegskontrakt, der opregner de foretagne aendringer og disses betydning for prisen.
Forbrugeren skal saa hurtigt som muligt meddele rejsearrangoeren eller formidleren sin beslutning.
6. Hvis forbrugeren haever kontrakten efter stk. 5, eller hvis rejsearrangoeren aflyser pakkerejsen inden det aftalte afrejsetidspunkt uanset aarsag, medmindre denne kan tilregnes forbrugeren, har forbrugeren ret til:
a) enten at deltage i en pakkerejse af tilsvarende eller hoejere kvalitet, hvis rejsearrangoeren og/eller formidleren kan tilbyde ham dette. Hvis erstatningspakkerejsen er af ringere kvalitet, skal rejsearrangoeren tilbagebetale prisforskellen til forbrugeren
b) eller hurtigt at faa tilbagebetalt samtlige beloeb, han har betalt i henhold til kontrakten.
I saa fald skal han om fornoedent have erstatning fra enten rejsearrangoeren eller formidleren for manglende opfyldelse af kontrakten i henhold til den paagaeldende medlemsstats lovgivning medmindre:
i) aflysningen skyldes, at antallet af tilmeldte til pakkerejsen er mindre end det af rejsearrangoeren kraevede minimum, og forbrugeren underrettes skriftligt herom inden for den i rejsebeskrivelsen angivne tidsfrist, eller
ii) aflysningen skyldes force majeure (dog bortset fra overbooking), hvorved der forstaas usaedvanlige og uforudsigelige omstaendigheder, som den, der paaberaaber sig dem, ikke har nogen indflydelse paa, og som han ikke har mulighed for at afvaerge, ogsaa selv om han udviser den stoerst mulige paapasselighed.
7. Hvis en vaesentlig del af de af kontrakten omfattede ydelser ikke leveres efter forbrugerens afrejse, eller hvis rejsearrangoeren konstaterer, at han ikke vil vaere i stand til at levere en vaesentlig del af disse ydelser, traeffer han vederlagsfrit for forbrugeren passende alternative foranstaltninger til, at denne kan fortsaette pakkerejsen, og refunderer i givet fald forskellen mellem vaerdien af de aftalte og de ydede tjenester til forbrugeren.
Hvis der ikke kan traeffes saadanne foranstaltninger eller forbrugeren af gyldige grunde ikke kan acceptere dem, soerger rejsearrangoeren uden pristillaeg for transport af forbrugeren med et tilsvarende transportmiddel til afrejsestedet eller til et andet mellem parterne aftalt returrejsested, og yder i givet fald forbrugeren erstatning.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at den rejsearrangoer og/eller formidler, der er part i kontrakten, over for forbrugeren er ansvarlig for, at de kontraktmaessige forpligtelser opfyldes, uanset om disse forpligtelser paahviler rejsearrangoeren/ formidleren selv eller andre tjenesteydere, og uden at indskraenke rejsearrangoerens og/eller formidlerens ret til at soege sig fyldestgjort hos saadanne andre tjenesteydere.
2. Med hensyn til de skader, der paafoeres forbrugeren som foelge af manglende eller mangelfuld opfyldelse af kontrakten, traeffer medlemsstaterne de noedvendige foranstaltninger til at sikre, at rejsearrangoeren og/eller formidleren er ansvarlig, medmindre denne manglende eller mangelfulde opfyldelse hverken kan tilskrives en fejl fra deres eller en anden tjenesteyders side, fordi
- den konstaterede manglende opfyldelse af kontrakten kan tilskrives forbrugeren
- den manglende opfyldelse kan tilskrives en tredjepart, som ikke har forbindelse med leveringen af de i kontrakten omhandlede tjenestestydelser, og er af uforudselig eller uafvendelig karakter
- den manglende opfyldelse skyldes force majeure, som defineret i artikel 4, stk. 6, litra b), nr. ii), eller en begivenhed, som hverken rejsearrangoeren og/eller formidleren eller tjenesteyderen trods den noedvendige agtpaagivenhed kunne forudse eller foregribe.
I de tilfaelde, der er naevnt i foerste afsnit, andet og tredje led, skal rejsearrangoeren og/eller den kontraherende formidler tage skridt til hurtigt at komme den forbruger, der er i vanskeligheder, til undsaetning.
Med hensyn til den skade, der er resultatet af manglende eller mangelfuld opfyldelse af aftalen om praestation af de tjenesteydelser, der indgaar i pakkerejsen, kan medlemsstaterne tillade, at erstatningen begraenses i overensstemmelse med de internationale konventioner, som gaelder for saadanne tjenesteydelser.
Med hensyn til andre end legemlige skader, der er et resultat af manglende eller mangelfuld opfyldelse af aftalen om praestation af de tjenesteydelser, der indgaar i pakkerejsen, kan medlemsstaterne tillade, at erstatningen begraenses i henhold til kontrakten. Denne begraensning maa ikke vaere urimelig.
3. Stk. 1 og 2 kan ikke fraviges ved en saerlig klausul herom i kontrakten, jf. dog stk. 2, fjerde afsnit.
4. Forbrugeren skal saa hurtigt som muligt skriftligt eller paa en anden dertil egnet maade goere den paagaeldende tjenesteyder samt rejsearrangoeren og/eller formidleren opmaerksom paa enhver mangel ved opfyldelsen af kontrakten, som han konstaterer paa stedet.
Denne forpligtelse skal klart og praecist fremgaa af kontrakten. Artikel 6
Hvis der fremsaettes klager, skal rejsearrangoeren og/eller formidleren eller dennes eventuelle repraesentant paa stedet bestraebe sig mest muligt paa hurtigt at finde passende loesninger.
Artikel 7
Den rejsearrangoer og/eller formidler, der er part i kontrakten, skal godtgoere, at han stiller tilstraekkelig garanti til i tilfaelde af insolvens eller konkurs at sikre tilbagebetaling af erlagte beloeb og hjemtransport af forbrugeren.
Artikel 8
Medlemsstaterne kan vedtage eller opretholde strengere bestemmelser til beskyttelse af forbrugerne paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 9
1. Medlemsstaterne traeffer de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme dette direktiv senest den 31. december 1992. De underretter straks Kommissionen herom.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de vigtigste love og administrative bestemmelser, som de vedtager paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv. Kommissionen sender disse tekster til de oevrige medlemsstater.
Artikel 10
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Luxembourg, den 13. juni 1990.
A Tanács irányelve
(1990. június 13.)
a szervezett utazási formákról
(90/314/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel a Közösség egyik fő célkitűzése a belső piac kialakítása, amelynek fontos részét képezi az idegenforgalmi ágazat;
mivel a tagállamok szervezett utazási formákat érintő nemzeti jogszabályai számos különbséget mutatnak, és az erre a területre vonatkozó nemzeti gyakorlat is nyilvánvalóan különböző, ami akadályozza a szervezett utazási formákhoz kapcsolódó szolgáltatásnyújtás szabadságát és a különböző tagállamokban létesített gazdasági szereplők közötti verseny torzulásához vezet;
mivel a szervezett utazási formákra vonatkozó közös szabályok kialakítása hozzájárul ezeknek az akadályoknak az elhárításához, és ezáltal segíti a közös piac létrehozását a szolgáltatások területén, lehetővé téve, hogy az egyik tagállamban letelepedett gazdasági szereplők szolgáltatásaikat más tagállamokban is kínálhassák, és így az összehasonlítható feltételek a közösségi fogyasztók hasznára váljanak, amikor bármely tagállamban szervezett utazási formára fizetnek be;
mivel az Európai Gazdasági Közösség fogyasztóvédelmi és információs politikára vonatkozó második programjáról szóló 1981. május 19-i tanácsi állásfoglalás [4] melléklete 36. bekezdésének b) pontja felkéri a Bizottságot többek között az idegenforgalom tanulmányozására, és amennyiben szükséges, vonatkozó javaslatok megtételére, figyelembe véve annak fontosságát a fogyasztóvédelem szempontjából és a tagállamok szabályozásaiban mutatkozó különbségek hatásait a közös piac megfelelő működésére;
mivel a közösségi idegenforgalmi politikáról szóló, 1984. április 10-i állásfoglalásban [5] a Tanács üdvözölte a Bizottságnak azt a kezdeményezését, amellyel felhívta a figyelmet az idegenforgalom fontosságára, és figyelembe vette a Bizottságnak a közösségi idegenforgalmi politikára vonatkozó kezdeti iránymutatásait;
mivel a Tanácshoz címzett „Új ösztönzés a fogyasztóvédelmi politikára” című bizottsági közlemény, amely az 1986. május 6-i tanácsi állásfoglalásban [6] került jóváhagyásra, a Bizottság által javasolt intézkedések között a 37. cikkben felsorolja a szervezett utazási formák szabályozásának összehangolását;
mivel az idegenforgalom egyre fontosabb szerepet játszik a tagállamok gazdaságában; mivel a szervezett utazási formák rendszere az idegenforgalom alapvető részét képezi; mivel a szervezett utazási formákra szakosodott ágazat a tagállamokban nagyobb növekedést és termelékenységet mutatna, ha a közös szabályoknak legalább a minimális szintjét elfogadnák, hogy az idegenforgalom közösségi dimenziót kapjon; mivel ez nemcsak a Közösség azon polgárainak jelentene előnyt, akik e szabályok alapján szervezett utazási formákat vesznek igénybe, hanem a Közösségen kívülről is vonzaná azokat a turistákat, akik a szervezett utazási formák garantált színvonalának előnyeiből kívánnak részesülni;
mivel a különböző tagállamokban a fogyasztókat védő szabályok között mutatkozó egyenlőtlenségek visszatartják az egyik tagállam fogyasztóit attól, hogy egy másik tagállamban vegyenek igénybe szervezett utazási formákat;
mivel ez a visszatartó hatás különösen erős azzal kapcsolatban, hogy a fogyasztók egy másik tagállamban vegyenek igénybe szervezett utazási formákat, és sokkal erősebb, mint amilyen a szolgáltatások egyéb területeinek igénybevételével kapcsolatban lenne, tekintettel a szervezett utazási formák során kínált szolgáltatások különleges természetére, ami általában magában foglalja, hogy jelentős pénzösszegek előre kerülnek kifizetésre, és a szolgáltatásnyújtásra nem abban a tagállamban kerül sor, ahol a fogyasztó állandó lakhelye van;
mivel a fogyasztónak élveznie kell az ezen irányelvben bevezetett védelem előnyeit, függetlenül attól, hogy egy szervezett utazási forma esetében közvetlen szerződéskötő, engedményes, vagy egy olyan csoport tagja, amelynek tagjai nevében egy másik személy kötött szerződést;
mivel a szervezett utazási forma szervezője és/vagy annak közvetítője köteles biztosítani, hogy az általa szervezett, illetve értékesített, szervezett utazási formára vonatkozó leírásokban az információ ne legyen félrevezető, és a fogyasztók rendelkezésére bocsátott tájékoztatókban található adatok érthetőek és pontosak legyenek;
mivel a fogyasztónak ismernie kell a szervezett utazási formára vonatkozó szerződés feltételeit; mivel ez megfelelően megvalósítható, ha a szerződés minden feltételét írásban rögzítik egy olyan okmányban, amely számára érthető és hozzáférhető, és amelynek egyik példányát kézhez kapja;
mivel a fogyasztó bizonyos körülmények között szabadon átruházhatja az általa egy szervezett utazási formára kötött foglalást egy harmadik félre;
mivel a szerződésben megállapított ár elvben nem lehet felülvizsgálat tárgya, kivéve azt az esetet, amikor a szerződés kifejezetten rendelkezik az árak csökkentéséről vagy emeléséről; mivel ezt a lehetőséget is bizonyos feltételekhez kell kötni;
mivel a fogyasztó bizonyos feltételek mellett szabadon elállhat a szervezett utazási formára vonatkozó szerződéstől az indulás előtt;
mivel érthetően meg kell határozni a fogyasztó jogait arra az esetre, amikor az utazás szervezője az indulás megállapodás szerinti időpontja előtt az utat visszamondja;
mivel amennyiben a fogyasztó megkezdte az utazást és a szerződés szerinti szolgáltatások teljesítésében jelentős hiányosságok mutatkoznak, vagy a szervező megállapítja, hogy nem lesz képes a szolgáltatások jelentős részét teljesíteni, a szervezőnek kötelezettségei lesznek a fogyasztóval szemben;
mivel a szervező és/vagy a közvetítő szerződő fél felelős a fogyasztó felé azért, hogy szerződéses kötelezettségeit megfelelően teljesítse; mivel ezentúl a szervező és/vagy a közvetítő felel a szerződés nem teljesítéséből vagy nem megfelelő teljesítéséből adódóan a fogyasztót ért kárért, hacsak a szerződés szerinti teljesítés hiányosságai sem az ő hibájuknak, sem pedig egy másik szolgáltató hibájának nem tulajdoníthatók;
mivel olyan esetekben, amikor a szervező és/vagy a közvetítő felel a szervezett utazási forma részét képező szolgáltatás nem teljesítéséért vagy nem megfelelő teljesítéséért, ezt a felelősséget korlátozni kell az ilyen szolgáltatások nyújtására vonatkozó nemzetközi szerződések, különösen a nemzetközi légi fuvarozásról szóló, 1929. évi Varsói Egyezmény, a vasúti fuvarozásról szóló, 1961. évi Berni Egyezmény, a tengeri fuvarozásról szóló, 1974. évi Athéni Egyezmény és a szállodatulajdonosok felelősségéről szóló, 1962. évi Párizsi Egyezmény szerint; mivel mi több, a személyi sérüléstől eltérő károk esetén a kötelezettséget a szervezett utazási formára vonatkozó szerződés keretén belül is korlátozni kell, feltéve hogy ez a korlátozás ésszerű mértékű;
mivel bizonyos intézkedéseket kell hozni a fogyasztók tájékoztatására és a panaszok kezelésére;
mivel mind a fogyasztó, mind a szervezett utazási formákra szakosodott ágazat számára előnyös volna, ha a szervezők és/vagy a közvetítők kötelesek lennének kellő biztosítékkal rendelkezni fizetésképtelenség esetére;
mivel a tagállamoknak jogában áll a fogyasztók védelme céljából a szervezett utazási formákra vonatkozó szigorúbb intézkedéseket elfogadni, vagy fenntartani,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelvnek az a célja, hogy közelítse a tagállamoknak a Közösség területén értékesített vagy értékesítésre kínált szervezett utazási formákra vonatkozó törvényeit, rendeleteit és közigazgatási rendelkezéseit.
2. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. szervezett utazási forma: az alábbiak közül legalább két tényező előre szervezett kombinációja, amennyiben azokat egy összesített áron értékesítették vagy értékesítésre kínálták, és amennyiben a szolgáltatás huszonnégy óránál hosszabb időszakra terjed, vagy éjszakai szállást is tartalmaz:
a) utaztatás;
b) szállás;
c) az utaztatáshoz vagy a szálláshoz nem közvetlenül kapcsolódó egyéb idegenforgalmi szolgáltatások, amelyek a szervezett utazási forma jelentős részét teszik ki.
A szervezett utazási forma különböző tényezőinek külön számlázása nem mentesíti a szervezőt vagy a közvetítőt az ezen irányelvben meghatározott kötelezettségek alól;
2. szervező: olyan személy, aki nem alkalomszerűen szervezett utazási formákat szervez, és eladja vagy értékesítésre kínálja azokat közvetlenül vagy közvetítő útján;
3. közvetítő: olyan személy, aki a szervező által összeállított szervezett utazási formát adja el vagy kínálja értékesítésre;
4. fogyasztó: az a személy, aki igénybe veszi vagy megállapodást köt arról, hogy igénybe fogja venni a szervezett utazási formát („a megbízó fél”), vagy olyan személy, akinek a nevében a megbízó fél megállapodást köt a szervezett utazási forma megvásárlásáról („a többi kedvezményezett”), vagy olyan személy, akire a megbízó fél vagy a többi kedvezményezett egyike a szervezett utazási formát átruházza („az engedményes”);
5. szerződés: az a megállapodás, amely a fogyasztót és a szervezőt és/vagy közvetítőt összekapcsolja.
3. cikk
(1) A szervező vagy a közvetítő által a fogyasztóhoz eljuttatott, a szervezett utazási formára, annak árára és egyéb a szerződés feltételeire vonatkozó leírás nem tartalmazhat megtévesztő információt.
(2) Amennyiben tájékoztató füzetet bocsátanak a fogyasztó rendelkezésére, abban olvasható, érthető és pontos megfogalmazásban kell feltüntetni mind az árat, mind az alábbiakra vonatkozó információkat:
a) az úti célt és az utazási eszközt, annak jellemzőit és kategóriáját;
b) a szállás típusát, annak elhelyezkedését, kategóriáját vagy komfortfokozatát és főbb jellemzőit, az érintett fogadó tagállam szabályai szerinti engedélyét és idegenforgalmi besorolását;
c) az étkezési rendet;
d) az útitervet;
e) az érintett tagállam vagy tagállamok állampolgáraira vonatkozó útlevél- és vízumelőírásokat, az utazással és az ott-tartózkodással kapcsolatosan előírt egészségügyi előírásokat;
f) vagy a számlára fizetendő teljes összeget vagy az ár befizetendő százalékát, és az egyenleg fizetésének ütemezését;
g) annak jelzését, hogy a szervezett utazási forma indításához az utasok minimális száma szükséges-e, és amennyiben igen, azt a határidőt, amelyen belül a fogyasztókat az út törléséről értesíteni kell.
A tájékoztató füzetben foglalt részletek kötelező érvényűek a szervezőre vagy a közvetítőre, kivéve:
- ha a fogyasztót a szerződés megkötése előtt világosan tájékoztatták a részletekben bekövetkezett változásokról, amely esetben ezt a tájékoztató füzet kifejezetten tartalmazza,
- ha a változások később, a szerződő felek közötti megállapodás alapján következnek be.
4. cikk
(1) a) A szervező és/vagy a közvetítő írásban vagy egyéb megfelelő módon a szerződés megkötése előtt általános információval látja el a fogyasztót az érintett tagállam vagy tagállamok állampolgáraira vonatkozó útlevél- és vízumelőírásokról, és különösen azok beszerzésének időtartamairól, valamint az utazással és az ott-tartózkodással kapcsolatos egészségügyi előírásokról;
b) A szervező és/vagy a közvetítő írásban vagy egyéb megfelelő módon, az utazás megkezdése előtt megfelelő időben a fogyasztót az alábbi információkkal látja el:
i. a közbenső megállók és a csatlakozások ideje és helye, valamint az utas által elfoglalható helyre vonatkozó részletek, pl. hajón kabin vagy hálóhely, vonaton hálókocsi;
ii. a szervező és/vagy a közvetítő helyi képviselőjének neve, címe és telefonszáma, vagy amennyiben ilyen nincs, a helyi ügynökségek adatai, amelyektől a fogyasztó probléma esetén segítséget kérhet.
Ha ilyen képviseletek vagy ügynökségek nincsenek, a fogyasztót minden esetben el kell látni egy segélykérő telefonszámmal vagy olyan információval, amely lehetővé teszi számára, hogy kapcsolatba lépjen a szervezővel és/vagy a közvetítővel;
iii. amennyiben kiskorúak külföldi útjáról vagy tartózkodásáról van szó, olyan információ, amely lehetővé teszi közvetlen kapcsolat létesítését a gyermekkel vagy a gyermek tartózkodási helyén egy felelős személlyel;
iv. a fogyasztó részéről történő lemondás vagy baleset, illetve betegség esetén a segítségnyújtás, beleértve a hazaszállítást is, költségeinek fedezetét célzó biztosítási kötvény megkötésének lehetőségére vonatkozó információ.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy a következő elvek érvényesüljenek a szerződéssel kapcsolatban:
a) az egyes szervezett utazási formától függően a szerződés legalább a mellékletben felsorolt elemeket tartalmazza;
b) a szerződés összes feltételét írásban vagy egyéb olyan módon rögzítik, ami a fogyasztó számára érthető és hozzáférhető és azokat a fogyasztóval a szerződés megkötése előtt közlik; a fogyasztó ezeknek a feltételeknek egy példányát megkapja;
c) a b) pont szerinti rendelkezés nem zárja ki az utolsó pillanatban történő helyfoglalások vagy szerződések késve történő megkötését.
(3) Amennyiben a fogyasztó akadályoztatva van abban, hogy részt vegyen a szervezett utazási formában, foglalását átruházhatja egy másik személyre, aki a szervezett utazási formára vonatkozó követelményeknek megfelel, amennyiben erről a szándékáról indulás előtt a szervezőt vagy a közvetítőt értesíti. A szervezett utazási forma átruházója és az engedményes közösen felelnek a szervező vagy a közvetítő fél felé az esedékes egyenleg kifizetéséért és minden, az átruházásból következő többletköltségért.
(4) a) A szerződésben megállapított árak nem képezik felülvizsgálat tárgyát, hacsak a szerződés kifejezetten nem rendelkezik az árak csökkentéséről vagy emeléséről, és pontosan meg nem határozza, hogyan kell a módosított árat kiszámítani, valamint kizárólag a következők változtatását teszi lehetővé:
- szállítási költségek, beleértve az üzemanyagköltséget,
- bizonyos szolgáltatásokért felszámított illetékek, adók vagy díjak, mint pl. repülőtéri illetékek, vagy behajózási, illetve kihajózási illetékek a kikötőkben és a repülőtereken,
- az adott szervezett utazási forma esetében alkalmazott átváltási árfolyamok.
b) A kijelölt indulási napot megelőző húsz nap alatt a szerződésben rögzített ár nem emelhető.
(5) Amennyiben a szervező úgy találja, hogy az indulás előtt kénytelen jelentősen megváltoztatni valamelyik lényeges feltételt, mint pl. az árat, erről a lehető leggyorsabban tájékoztatja a fogyasztót, hogy lehetővé tegye számára a megfelelő döntés meghozatalát és különösen azt, hogy
- elálljon a szerződéstől büntetés fizetése nélkül, vagy
- elfogadjon egy módosító záradékot a szerződéshez, amely meghatározza a változtatásokat és azok árra gyakorolt hatását.
A fogyasztó a lehető legrövidebb időn belül tájékoztatja a szervezőt vagy a közvetítőt döntéséről.
(6) Amennyiben a fogyasztó az (5) bekezdés értelmében eláll a szerződéstől, vagy ha valamilyen okból, de nem a fogyasztó hibájából, a szervező törli a szervezett utazási formát az indulás megállapodás szerinti időpontja előtt, a fogyasztónak jogában áll:
a) igénybe venni egy azonos vagy magasabb minőségi szintű másik szervezett utazási formát, amennyiben a szervező és/vagy a közvetítő ilyet fel tud ajánlani számára. Amennyiben a felajánlott másik szervezett utazási forma az eredetinél alacsonyabb minőségi szintet képvisel, a szervező visszatéríti az árkülönbözetet a fogyasztónak;
b) vagy a lehető legrövidebb időn belül, visszakapni azt a teljes összeget, amelyet a szerződés értelmében kifizetett.
Ilyen esetben a fogyasztót, amennyiben szükséges, a szervező vagy a közvetítő kártalanítja attól függően, hogy az érintett tagállam jogszabályai a szerződés nem teljesítése esetén hogyan rendelkeznek, kivéve amennyiben:
i. az út törlése abból az okból történt, hogy a szervezett utazási formára jelentkezett személyek száma kevesebb, mint az szükséges, és a fogyasztót az út törléséről írásban, a szervezett utazási forma leírásában megjelölt időtartamon belül tájékoztatták; vagy
ii. az út törlése, a túlfoglalást kivéve, vis major miatt történt, azaz az eljáró fél irányításán kívül eső, szokatlan és előre nem látható körülmények miatt, amelyek következményei akkor sem lettek volna elkerülhetőek, ha kellő gondossággal járnak el.
(7) Amennyiben az indulást követően a szerződés szerinti szolgáltatások jelentős hányadát nem biztosítják, vagy a szervező úgy érzi, hogy nem lesz képes a szolgáltatások jelentős részét teljesíteni, a szervező más megfelelő intézkedéseket tesz a szervezett utazási forma folyatatása érdekében anélkül, hogy a fogyasztónál többletköltség jelentkezne, és ha szükséges, megtéríti a fogyasztónak az ajánlott és a nyújtott szolgáltatások közötti különbséget.
Amennyiben nem lehet ilyen intézkedéseket hozni, vagy ezeket a fogyasztó alapos okból nem fogadja el, a szervező, amennyiben szükséges, biztosítja a fogyasztónak külön költség nélkül a visszaszállítást az indulási helyre, vagy egy másik visszaérkezési helyre, amelyet a fogyasztó elfogad, és amennyiben szükséges, kártalanítja a fogyasztót.
5. cikk
(1) A tagállamok meghozzák a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy a szervező és/vagy a közvetítő szerződő fél feleljen a fogyasztó felé a szerződéses kötelezettségek megfelelő teljesítéséért, tekintet nélkül arra, hogy ezeket a kötelezettségeket a szervező és/vagy a közvetítő, vagy más szolgáltatók teljesítik, a szervező és/vagy a közvetítő jogaira is figyelemmel.
(2) Tekintettel arra a kárra, amely a fogyasztót a szerződés nem teljesítése vagy nem megfelelő teljesítése miatt éri, a tagállamok meghozzák a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy a szervező és/vagy a közvetítő feleljen/ek, hacsak a szerződés nem teljesítése vagy a nem megfelelő teljesítés nem az ő hibájuknak, vagy egy másik szolgáltató hibájának tulajdonítható, mivel:
- a szerződés teljesítésének hiányosságai a fogyasztónak tulajdoníthatók,
- a hiányosságok olyan harmadik félnek tulajdoníthatók, aki nem áll kapcsolatban a szerződés szerinti szolgáltatások nyújtásával, és a hibák előre nem láthatók vagy elkerülhetetlenek,
- az ilyen hiányosságok a 4. cikk (6) bekezdése második albekezdésének ii. pontjában meghatározott vis major következtében álltak elő, vagy olyan esemény következményei, amelyet a szervező és/vagy a közvetítő megfelelő gondossággal sem tudott volna előre látni vagy megelőzni.
A második és harmadik francia bekezdésben említett esetekben a szervező és/vagy a közvetítő szerződő fél azonnal köteles segítséget nyújtani a fogyasztónak, amennyiben annak nehézségei támadnak.
A szervezett utazási forma részét képező szolgáltatások nem teljesítéséből vagy nem megfelelő teljesítéséből adódó károk esetén a tagállamok lehetővé teszik a kártérítésnek az ilyen szolgáltatásokra vonatkozó nemzetközi egyezmények szerinti korlátozását.
A szervezett utazási forma részét képező szolgáltatások nem teljesítéséből vagy nem megfelelő teljesítéséből adódó, személyi sérülésen kívüli károk esetén a tagállamok lehetővé teszik a kártérítés szerződés szerinti korlátozását. A korlátozás azonban nem lehet ésszerűtlen mértékű.
(3) A (2) bekezdés negyedik albekezdésének sérelme nélkül, az (1) és (2) bekezdések rendelkezéseitől szerződéses rendelkezés nem térhet el.
(4) A fogyasztónak a szolgáltatóval, a szervezővel és/vagy a közvetítővel a lehető legrövidebb időn belül írásban vagy egyéb megfelelő módon közölnie kell minden, a szerződés teljesítésében általa a helyszínen észlelt hiányosságot.
Ezt a kötelezettséget érthetően és világosan meg kell határozni a szerződésben.
6. cikk
Reklamáció esetén a szervezőnek és/vagy a közvetítőnek, vagy helyi képviselőjének, amennyiben van ilyen, azonnali erőfeszítéseket kell tennie a megfelelő megoldás megtalálására.
7. cikk
A szervező és/vagy közvetítő szerződő fél kellő biztosítékra vonatkozó igazolást nyújt arra vonatkozóan, hogy fizetésképtelenség esetén a befizetett összeget visszatéríthesse, és a fogyasztót hazaszállíthassa.
8. cikk
A tagállamok a fogyasztók védelme céljából az ezen irányelvben szabályozott területen szigorúbb intézkedéseket fogadhatnak el, vagy tarthatnak fenn.
9. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1992. december 31. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.
10. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 1990. június 13-án.