RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1294/2009
af 22. december 2009
om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse typer fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Vietnam og i Folkerepublikken Kina som udvidet til også at omfatte import af visse typer fodtøj med overdel af læder afsendt fra Macao SAR, uanset om den er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej, som følge af en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 384/96
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9, stk. 4, og artikel 11, stk. 2,
under henvisning til forslag forelagt af Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. GÆLDENDE FORANSTALTNINGER
(1)
Den 5. oktober 2006 indførte Kommissionen ved forordning (EF) nr. 1472/2006 (2) (»den oprindelige forordning«) en endelig antidumpingtold på importen af visse typer fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«) og Vietnam (»de pågældende lande«). Tolden blev fastlagt til mellem 9,7 % og 16,5 % for Kinas vedkommende og 10 % for Vietnams vedkommende. Foranstaltningerne blev indført for en periode på to år. Den undersøgelse, som førte til disse foranstaltninger, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
(2)
Ved Rådets forordning (EF) nr. 388/2008 (3) (»udvidelsesforordningen«) udvidede Rådet de endelige antidumpingforanstaltninger på importen af visse typer fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Kina til også at omfatte import af samme vare afsendt fra Det Særlige Administrative Område (»SAR«) Macao, uanset om den er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej. Udvidelsen fulgte efter en omgåelsesundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 3.
2. DENNE UNDERSØGELSE
2.1. Anmodning om fornyet undersøgelse
(3)
Anmodningen blev indgivet af European Confederation of the Footwear Industry (CEC, »ansøgeren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del, i dette tilfælde over 35 %, af den samlede produktion i Unionen af visse former for fodtøj med overdel af læder.
(4)
Som led i gennemgangen af repræsentativiteten gav en række nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter i medlemsstaterne deres synspunkter til kende i forbindelse med indledningen af udløbsundersøgelsen og anmodede om, at deres navne blev hemmeligholdt af frygt for, at deres medlemsvirksomheder ville blive udsat for gengældelsesforanstaltninger fra visse kunder. Andre parter ønskede at vide, hvorfor modstandernes og tilhængernes navne og deres holdninger blev holdt hemmelige. Kommissionen spurgte igen udtrykkeligt sammenslutningerne, om de kunne overveje at lade deres navne og holdninger offentliggøre. Fire sammenslutninger indvilligede i at offentliggøre deres navne og holdninger, hvorimod de øvrige var imod og igen henviste til frygt for gengældelsesforanstaltninger imod deres medlemsvirksomheder. Kommissionen mente, at der ganske rigtigt var en væsentlig mulighed for gengældelser i form af tabt salg for disse producenter, og accepterede, at navnene ikke skulle offentliggøres.
(5)
Visse parter hævdede, at Kommissionen ikke burde have indledt en udløbsundersøgelse, da det af den oprindelige forordnings artikel 3 fremgår, at forordningen finder anvendelse i to år fra datoen for ikrafttrædelsen. Af den oprindelige forordnings betragtning 326 fremgår det dog, uanset foranstaltningernes kortere varighed, at reglerne i grundforordningens artikel 11 finder anvendelse med de fornødne tillempninger. I tråd med denne betragtning hedder det i meddelelsen om det forestående udløb af foranstaltningerne (4), at foranstaltningerne udløber den 7. oktober 2008, medmindre der indledes en undersøgelse i henhold til reglerne i grundforordningens artikel 11, stk. 2. Da der siden blev indledt en udløbsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne, finder disse stadig anvendelse, mens undersøgelsen foregår.
(6)
Anmodningen om udløbsundersøgelse blev indgivet med den begrundelse, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis ville resultere i fortsat eller fornyet dumping og skade for EU-erhvervsgrenen.
2.2. Indledning
(7)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse og offentliggjorde en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (5) den 3. oktober 2008 (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2.
(8)
Undersøgelsen vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og skade omfattede perioden fra den 1. juli 2007 til den 30. juni 2008 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af de relevante tendenser for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade omfattede perioden fra den 1. januar 2006 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«). Desuden blev der, hvor det var relevant, henvist til 2005 og til den undersøgelsesperiode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, som omfattede perioden fra den 1. april 2004 til den 31. marts 2005 (»den oprindelige undersøgelsesperiode« eller »OUP«).
3. PARTER, SOM ER BERØRT AF UNDERSØGELSEN
(9)
Kommissionen meddelte officielt ansøgeren, EU-producenterne i klagen, alle andre kendte EU-producenter, kendte importører og deres sammenslutninger, kendte detailhandlere/distributører og deres sammenslutninger, kendte forbrugerorganisationer, de kendte eksporterende producenter i de pågældende lande og deres sammenslutninger samt myndighederne i de pågældende lande om indledningen af udløbsundersøgelsen.
(10)
Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der er angivet i indledningsmeddelelsen.
(11)
Alle interesserede parter, som anmodede om det og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
4. STIKPRØVER
(12)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i de pågældende lande, EU-producenter og importører, der indgik i undersøgelsen, påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17.
(13)
For at gøre det muligt for Kommissionen at beslutte, om det var nødvendigt at udtage stikprøver, og i påkommende tilfælde at udtage en stikprøve, blev eksporterende producenter og repræsentanter, der handlede på deres vegne, EU-producenter og importører anmodet om at give sig til kende og fremsende oplysninger som specificeret i indledningsmeddelelsen.
4.1. Stikprøve af eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina og Vietnam
4.1.1. Folkerepublikken Kina
(14)
I alt 58 virksomheder eller grupper af forretningsmæssigt forbundne virksomheder (»grupper«) i Kina gav sig til kende og afgav de ønskede oplysninger inden for fristen. Disse 58 virksomheder eller grupper producerede og/eller eksporterede den pågældende vare til EU-markedet i løbet af undersøgelsesperioden og udtrykte ønske om at indgå i stikprøven. De blev betragtet som samarbejdsvillige virksomheder og blev taget i betragtning til at indgå i stikprøven. Graden af samarbejdsvilje i Kina, dvs. de kinesiske samarbejdsvillige virksomheders andel i procent af eksporten til Unionen sammenlignet med den samlede kinesiske eksport til Unionen, var på ca. 22 %.
(15)
Stikprøven blev udtaget i samarbejde med de kinesiske myndigheder på grundlag af de samarbejdsvillige virksomheders eksportmængder og geografiske spredning. De syv virksomheder i stikprøven tegnede sig for ca. 56 % af de 58 samarbejdsvillige virksomheders eksport til Unionen og for 13 % af den samlede eksport fra Kina til Unionen. De besvarede alle spørgeskemaet inden for fristen.
(16)
Visse kinesiske eksportører, der ikke indgik i stikprøven, påstod, at de ikke var i stand til at forsvare deres interesser, idet de ikke var blevet udtaget til at indgå i stikprøven. En del af princippet bag stikprøver er dog, at et repræsentativt antal eksporterende producenter udtages, og at resultaterne af denne stikprøvevurdering kan betragtes som repræsentative for de øvrige samarbejdsvillige eksportører. Det skal desuden bemærkes, at alle interesserede parter havde mulighed for at deltage i undersøgelsen og indsende deres synspunkter. Dette argument blev derfor afvist.
4.1.2. Vietnam
(17)
I alt 51 virksomheder eller grupper af virksomheder i Vietnam gav sig til kende og afgav de ønskede oplysninger inden for fristen. Disse 51 virksomheder eller grupper producerede og/eller eksporterede den pågældende vare til EU-markedet i løbet af undersøgelsesperioden og udtrykte ønske om at indgå i stikprøven. De blev betragtet som samarbejdsvillige virksomheder og blev taget i betragtning til at indgå i stikprøven. Graden af samarbejdsvilje i Vietnam, dvs. de vietnamesiske samarbejdsvillige virksomheders andel i procent af eksporten til Unionen sammenlignet med den samlede vietnamesiske eksport til Unionen, var på ca. 82 %.
(18)
Stikprøven blev udtaget i samarbejde med de vietnamesiske myndigheder på grundlag af eksportmængderne. De tre virksomheder i stikprøven tegnede sig for ca. 27 % af de 51 samarbejdsvillige virksomheders eksport til Unionen og for 22 % af den samlede eksport fra Vietnam til Unionen. De besvarede alle spørgeskemaet inden for fristen.
4.2. Stikprøve af EU-producenter
(19)
Der blev anvendt følgende procedure til at indhente de nødvendige oplysninger til udtagelsen af stikprøven af EU-producenter. CEC handlede på vegne af samtlige klagere og bekræftede, at producenterne i klagen var villige til at samarbejde og indgå i stikprøveundersøgelsen. Ud fra de mange og omfattende foreliggende oplysninger i undersøgelsen (oplysninger i bl.a. klagen, gennemgangen af repræsentativiteten og CEC's indlæg) var det ikke nødvendigt at sende et stikprøveskema til de enkelte producenter i klagen. Desuden blev alle producenter i indledningsmeddelelsen opfordret til at give sig selv til kende, hvis de ønskede at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. Udover klagerne gav endnu fem virksomheder sig til kende efter indledningen og anmodede om at indgå i stikprøveundersøgelsen. Samtlige virksomheder modtog et stikprøveskema og blev anmodet om fremsende oplysninger, som allerede forelå for klagernes vedkommende. Kun to af de fem virksomheder besvarede spørgeskemaet. Disse to virksomheder blev dog ikke udtaget, da de blev udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen (jf. betragtning 198).
(20)
EU-produktionen af den pågældende vare er overvejende koncentreret i tre medlemsstater, som tegner sig for ca. to tredjedele af produktionen. Resten af produktionen er fordelt i de øvrige medlemsstater. EU-producenternes forretningsmodel er, jf. betragtning 202 ff., kendetegnet ved forskelle især i vare/kvalitetssortiment, distributionskanaler og evt. anvendelse af klyngeaktiviteter og underentrepriser i produktionsprocessen i eller uden for Unionen.
(21)
Ud fra de indhentede oplysninger udtog Kommissionen en stikprøve baseret på de største repræsentative produktions- og salgsmængder i Unionen, der kunne undersøges inden for den tid, der er til rådighed. Som det fremgår af det ovenstående, er der dog ikke tale om en ensartet erhvervsgren, og derfor blev der med henblik på at fastslå repræsentativiteten af de udtagne virksomheder også taget hensyn til producenternes geografiske spredning i medlemsstaterne (6) og det segment, som deres varer hører til. Herefter blev otte virksomheder, der opererer i fire medlemsstater, udtaget. De udtagne virksomheder repræsenterer alle de forretningsmodeller, der overvejende anvendes i Unionen, for så vidt angår produktion af varen, distribution heraf og varespecialisering. Hvad angår varespecialisering, inkluderede de udtagne virksomheder produktion i alle de vigtige prissegmenter (det laveste, mellemste og højeste markedssegment) og i alle køns- og alderssegmenter (damer, herrer, unisex, børnefodtøj). Hvad angår distribution af varerne, omfattede de udtagne virksomheder alle vigtige distributionsled (til grossister, til detailhandlere og direkte detailsalg). Hvad angår produktion, omfattede de udtagne virksomheder fuld intern produktion på alle nøglestadier af produktionsprocessen og virksomheder, som havde udliciteret dele af denne produktionsproces (både i og uden for Unionen).
(22)
De otte producenter, der blev udtaget til stikprøven, blev således betragtet som værende repræsentative for samtlige EU-producenter og tegnede sig for 8,2 % af de klagende EU-producenters produktion og 3,1 % af den samlede EU-produktion. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 2, blev CEC hørt om udtagelsen af stikprøven og fremsatte ingen indvendinger.
(23)
Undersøgelsen viste, at en af EU-producenterne i stikprøven gradvist afsluttede sin produktion i Unionen i løbet af undersøgelsesperioden og flyttede hele produktionsaktiviteten uden for Unionen. Det skal bemærkes, at virksomhedens vægt ikke var så stor, at det fik en væsentlig indflydelse, i det mindste ud fra et kvantitativt synspunkt, på situationen for virksomhederne i stikprøven som helhed - herunder deres repræsentativitet. De kvantitative konklusioner om skade ville ikke være blevet væsentligt ændret, hvis denne virksomhed var blevet udelukket. På denne baggrund, og idet i) virksomheden havde produceret i Unionen i løbet af undersøgelsesperioden, og ii) den udliciterer en stor del af produktionen, en forretningsmodel som iflg. mange parter er fremherskende i Unionen, blev det besluttet ikke at udelukke virksomheden formelt fra stikprøven. Dermed sikres det endvidere, at stikprøven kvalitetsmæssigt så vidt muligt repræsenterer de faktiske forhold i sektoren. Eftersom en udløbsundersøgelse forudsætter en analyse af fortsat/fornyet skade, kan det desuden bidrage til at forudsige, hvordan situationen på EU-markedet kunne udvikle sig, hvis foranstaltningerne fik lov at udløbe. Der blev dog udelukkende anvendt data vedrørende virksomhedens aktiviteter som EU-producent.
(24)
Det blev konstateret, at denne virksomheds EU-produktion og - salg i undersøgelsesperioden faktisk var lavere end oprindeligt meddelt i forbindelse med stikprøven, og derfor har EU-institutionerne undersøgt, om EU-erhvervsgrenens samlede produktion og salg skulle have været reduceret tilsvarende - hvorved den deraf følgende virkning på stikprøven skulle overføres til hele populationen. Det blev dog konstateret, at virksomheden i god tro fejlagtigt har medregnet udliciteringen til et af Unionens nabolande i EU-produktionen. Det skal derfor indledningsvis bemærkes, at målet med stikprøven først og fremmest er at vurdere de skadesindikatorer, der ikke med rimelighed kan indhentes for EU-erhvervsgrenen som helhed. Produktion og salg er indhentet for EU-erhvervsgrenen som helhed, og påstanden er derfor ikke relevant. Ifølge de foreliggende oplysninger, herunder de oplysninger, der blev indhentet sideløbende gennem de nationale sammenslutningers supplerende analyse som led i denne undersøgelse, er der desuden ikke behov for en sådan justering. Selv hvis EU-erhvervsgrenens samlede produktion og salg for undersøgelsesperioden blev reduceret for at afspejle stikprøvens lavere tal, ville dette ikke påvirke hverken stikprøvens repræsentativitet eller de generelle konklusioner om skade.
(25)
En række interesserede parter påstod, at der er tale om en overtrædelse af grundforordningens artikel 17, idet man påstod, at stikprøven af EU-producenter ikke er repræsentativ, hvad angår procentandelen af den omfattede produktion, produktionens sortiment, salgspriser, forholdet mellem produktion og salg, geografisk spredning samt rentabilitet og resultater. Det blev endvidere fremført, at stikprøven ikke tog højde for det store antal producenter, der udliciterer produktionen til tredjelande.
(26)
Disse påstande blev omhyggeligt gennemgået, og der blev også i lyset af sagens komplekse natur sendt supplerende spørgeskemaer, som efterfølgende blev behandlet og kontrolleret ved kontrolbesøg på stedet, ikke blot for enkelte virksomheder, men også for de nationale sammenslutninger. Antallet af virksomheder i stikprøven måtte i den forbindelse begrænses til det, der med rimelighed kunne undersøges i det til rådighed værende tidsrum, dvs. otte virksomheder i dette tilfælde.
(27)
Da EU-erhvervsgrenen desuden er særdeles fragmenteret i denne sag, er det uundgåeligt, at virksomhederne i stikprøven dækker en forholdsvis lille andel af den samlede EU-produktion. Som følge af denne fragmentering, og eftersom de større producenter blev udtaget til stikprøven, vil en yderligere forøgelse af antallet af virksomheder under alle omstændigheder ikke have nogen betydelig indvirkning på stikprøvens størrelse i forhold til den samlede EU-produktion.
(28)
Kommissionen tog, jf. betragtning 21 ovenfor, højde for den geografiske spredning ved udtagelsen af stikprøven. Det skal understreges, at en stikprøve i sagens natur ikke skal afspejle den nøjagtige geografiske spredning (eller den nøjagtige distribution eller fordeling af andre kriterier) i den samlede population for at være repræsentativ. Det er tilstrækkeligt, som i denne stikprøve, der omfatter fire medlemsstater, at stikprøven afspejler de relevante proportioner i de største involverede produktionslande. Andre tilgange var ikke administrativt mulige, især hvis der skulle tages hensyn til flere forskellige kriterier for at sikre repræsentativitet. Denne påstand ville kort sagt betyde, at en stikprøve kun ville være tilstrækkeligt repræsentativ, hvis den omfattede hele populationen. Undersøgelsen har således vist, at stikprøven, som omfatter fire medlemsstater, bl.a. de tre lande med langt den største produktion, i høj grad er repræsentativ for EU-produktionen som helhed, især når der tages hensyn til produktion, der er baseret på forarbejdningsaftaler, og som derfor skal medregnes i den ordregivende virksomheds medlemsstat.
(29)
Virksomhederne i stikprøven omfattede desuden et tværsnit af de varesortimenter, som afspejlede de relevante størrelsesordner i EU-produktionen. Desuden svarer disse varesortimenter til varesortimenterne i den kinesiske og vietnamesiske eksport.
(30)
Hvad angår salgspriserne, blev det desuden påstået, at gennemsnitssalgspriserne for stikprøven ikke var repræsentative i sammenligning med salgspriserne i anmodningen om fornyet undersøgelse. Det skal dog i den forbindelse bemærkes, at undersøgelsen i modsætning til denne påstand har vist, at de gennemsnitlige salgspriser for stikprøven svarer overens med priserne i anmodningen. Selv hvis dette havde været tilfældet, behøver de gennemsnitlige salgspriser for en stikprøve ikke at være nøjagtigt de samme som i anmodningen, så længe de blot afspejler salgspriserne i populationen af producenter som helhed.
(31)
Hvad angår repræsentativiteten i form af forholdet mellem produktion og salg, skal det erindres, at produktionen i sektoren som helhed typisk foregår efter ordre og i høj grad afspejler modetendenserne. Lagrenes størrelse er derfor ikke den bedste indikator, og produktionen modsvarer næsten salget. Dette blev bekræftet i forbindelse med klagen og i løbet af undersøgelsen for virksomhederne i stikprøven og for EU-erhvervsgrenen som helhed.
(32)
I tillæg til betragtningerne ovenfor erindres der om, at det i grundforordningens artikel 17 fastslås, at undersøgelser kan begrænses til stikprøver, der enten er statistisk gyldige, eller som udgør den største repræsentative produktions-, salgs- eller eksportmængde, som med rimelig kan undersøges. Ud fra bestemmelsens ordlyd er det klart, at der ikke findes nogen kvantitativ angivelse eller tærskel for niveauet af repræsentative mængder. Den eneste indikation er, at en sådan mængde kan begrænses til det, der med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed.
(33)
Af ovennævnte grunde afvistes påstandene fra de forskellige parter, og stikprøvens juridiske gyldighed bekræftes hermed, idet stikprøven er repræsentativ og udvalgt i fuld overensstemmelse med grundforordningens artikel 17.
4.3. Stikprøve af EU-importører
(34)
På grundlag af de foreliggende oplysninger blev 139 importører kontaktet. 22 ikke-forretningsmæssigt forbundne importører besvarede spørgeskemaet, og 21 heraf blev udtaget til stikprøven. I henhold til de indsendte oplysninger tegnede disse 21 importører sig for 12 % af importen af den pågældende vare fra Kina og for 40 % af importen fra Vietnam (i UP).
(35)
De fem største importører (Adidas, Clarks, Nike, Puma og Timberland) tegnede sig for ca. 18 % af den pågældende import, idet de alle oplyste om betydelig import fra begge lande. Det blev derfor konstateret, at en stikprøve bestående af disse fem virksomheder ville være repræsentativ, jf. grundforordningens artikel 17, stk. 1, dvs. hvad angår importmængder.
(36)
For at afspejle importørernes geografiske spredning bedre og forskellene i de typer af fodtøj, der importeres, blev endnu tre importører udtaget til stikprøven. Det fremgik i den forbindelse af stikprøvebesvarelserne, at mange af de importører, der havde svaret, solgte meget mindre mængder og importerede mindre kendte/modemæssige mærkesko eller dyrere sko. De mindre importørers forretningsmodel og de varesegmenter, de handler i, adskilte sig tilsyneladende fra de største importørers, og de mindre importører tegnede sig tilsammen for en vigtig del af den pågældende import. Det blev derfor fundet vigtigt også at have disse importører repræsenteret, da disse virksomheders økonomiske realitet kunne adskille sig fra de større importørers, jf. betragtning 35 ovenfor.
(37)
Der blev derfor udtaget en stikprøve på otte importører, herunder de fem største importører, og tre mindre importører. De tegnede sig for ca. 10 % af importen fra Kina og ca. 34 % af importen fra Vietnam.
(38)
De samarbejdsvillige importører, der havde meddelt, at de var villige til at samarbejde, fik mulighed for at fremsætte bemærkninger til udtagningen af stikprøven. Der blev sendt spørgeskemaer til de virksomheder, der indgik i stikprøven. Syv af importørerne i stikprøven sendte besvarelserne inden for fristen. Da den ottende importør i stikprøven ikke havde samarbejdet, blev denne til sidst udelukket fra stikprøven.
5. EFTERPRØVNING AF MODTAGNE OPLYSNINGER
(39)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping og skade samt om Unionens interesser. De oplysninger, som nedenstående virksomheder fremsendte, blev verificeret ved kontrolbesøg på stedet:
5.1. Eksporterende producenter i Folkerepublikken Kina
-
Yue Yuen Industrial (Holdings) Ltd., Hong Kong
-
Produktionsvirksomhed:
Zhongshan Pou Yuen Manufactory, Guandong-provinsen
-
Handelsvirksomheder:
-
Idea Co. Ltd, Macao
-
The Look Co. Ltd, Macao
-
Gold Plenty Co. Ltd, Macao
-
Guangzhou Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd., Guangdong-provinsen
-
HuaJian Industrial (Holding) Co. Ltd., Hong Kong og produktionsvirksomheden Dongguan HuaBao Shoes Co. Ltd, Guandong-provinsen
-
Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd., Zhejiang-provinsen
-
Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd., Guangdong-provinsen
-
Jianle Footwear Industrial Co. Ltd, Fujian-provinsen
-
General Footwear/Gentfort Shoes Co.Ltd, Guangdong-provinsen.
5.2. Eksporterende producenter i Vietnam
-
Pou Yuen Industrial Holdings Limited, Hong Kong
-
Produktionsvirksomheder:
-
Pouyuen Vietnam Company Limited, Ho Chi Minh City
-
Pou Sung Vietnam Company Limited, Dong Nai-provinsen
-
Pou Chen Vietnam Enterprise Company Limited, Dong Nai-provinsen
-
Handelsvirksomheder:
-
Betsey Trading Limited
-
Sinnamon Trading Limited
-
Sky High Trading Limited
-
Fitbest Enterprises Limited
-
Golden Star Co. Ltd, Haiphong City
-
Shyang Hung Cheng Industrials Co Ltd, Binh Duong-provinsen
5.3. EU-producenter og de nationale producentsammenslutninger
-
Associação Portuguesa dos Industriais de Calçado, Componentes, Artigos de Pele e seus Sucedâneos (APICCAPS) (Portugal)
-
Federación de Industrias del Calzado Español (FICE) Spanien
-
Associazione Nazionale Calzaturifici Italiani (Italien)
-
British Footwear Association LTd (Storbritannien)
-
Fachverband der Lederverarbeitenden Industrie (Østrig)
-
Fédération Française de la Chaussure (Frankrig)
-
HDS Hauptverband der Deutschen Schuhindustrie e.V. (Tyskland)
-
Polish Chamber of Shoe and Leather industry (Polen).
(40)
Der blev desuden aflagt kontrolbesøg hos de otte EU-producenter i stikprøven, i fire forskellige lande. Som det var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, anmodede EU-producenterne i stikprøven og de øvrige samarbejdsvillige EU-producenter om, at deres identitet blev hemmeligholdt på grundlag af bestemmelserne i grundforordningens artikel 19. De gjorde gældende, at offentliggørelsen af deres identitet ville kunne medføre en risiko for væsentlig skade. Visse klagende EU-producenter leverer nemlig til kunder i Unionen, som også modtager varer fra Kina og Vietnam, og som således har direkte gavn af denne import. Disse klagere står derfor i en vanskelig situation, idet nogle af deres kunder kan have indlysende grunde til at modsætte sig deres indgivelse af eller støtte til en klage over påstået skadevoldende dumping. De skønnede derfor, at der var en risiko for gengældelse fra nogle af deres kunder, herunder en mulig afbrydelse af deres forretningsforbindelser. Anmodningen blev imødekommet, da den blev fundet tilstrækkeligt begrundet.
(41)
Repræsentanterne for visse eksporterende producenter og for visse ikke-forretningsmæssigt forbundne importører gjorde gældende, at de ikke var i stand til på passende vis at forsvare sig, fordi klagernes identitet blev hemmeligholdt. De påstod, at de under disse omstændigheder ikke kunne efterprøve, om virksomhederne i stikprøven faktisk var repræsentative. Alternativt fremførte disse parter, at hvis fortrolighedshensynet imidlertid var begrundet, skulle de enkelte virksomheders oplysninger og data dog fremlægges fuldt ud.
(42)
Det skal i den forbindelse erindres, at stikprøvens produktionsmængde fordelt på lande blev stillet til rådighed for alle de interesserede parter. Hvad angår påstanden om, at alle oplysninger med undtagelse af virksomhedens identitet skulle fremlægges, skal det bemærkes, at en sådan fremlæggelse indirekte ville afsløre identiteten af den virksomhed, der indgik i stikprøven. Den vanlige fremgangsmåde for fremlæggelse af ikke-fortrolige udgaver af spørgeskemabesvarelserne blev derfor opretholdt (dvs. med indekserede data) også i dette tilfælde. På baggrund af ovenstående konkluderes det derfor, at parternes ret til at kunne forsvare sig var behørigt respekteret, og påstanden blev derfor afvist.
5.4. Ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
-
Achten Beheer BV, Waalwijk, Nederlandene
-
Adidas AG, Herzogenaurach, Tyskland
-
C&J Clark’s International Limited, Street, Somerset, Det Forenede Kongerige
-
Footex International BV, Hazerswoude-dorp, Nederlandene
-
Nike European Operations BV, Laakdal, Belgien
-
Puma AG Rudolf Dassler Sport, Herzogenaurach, Tyskland
-
Timberland Europe BV, Enschede, Nederlandene.
5.5. Producenter på markedet i referencelandet
-
Henrich & Cia Ltda, Dois Irmãos, Brasilien
-
Werner Calçados Ltda, Très Coroas, Brasilien
-
Industria de Calçados West Coast Ltda, Ivoti, Brasilien.
6. PARTERNES RETTIGHEDER
(43)
Hele vejen gennem proceduren gjorde visse parter indsigelser mod den angivelige forringelse af deres ret til at forsvare sig. De påstod, hvad angår EU-producenterne i stikprøven, at de oplysninger, der blev stillet til rådighed for interesserede parter, ikke var fuldstændige og ikke blev fremlagt inden for fristen.
(44)
Det skal i den forbindelse fremhæves, at samtlige virksomheder i stikprøven indgav den udgave af en parts besvarelse, som bliver stillet til rådighed for interesserede parter (en »åben besvarelse«), uden unødig forsinkelse og i henhold til de frister, der blev givet andre parter i undersøgelsen. Når der indsendes en åben besvarelse til Kommissionen, kan den dog kun indsættes i et åbent dossier, når der er taget stilling til eventuelle fortrolighedshensyn, jf. grundforordningens artikel 19. Det skal desuden bemærkes, at Kommissionen er forpligtet til i god tid at indsætte oplysningerne i det åbne dossier, således at parterne kan udøve deres rettigheder. Denne forpligtelse er i det foreliggende tilfælde blevet korrekt opfyldt.
(45)
Hvad angår fuldstændigheden af de åbne besvarelser, skal det bemærkes, at det indgår som en normal del af undersøgelserne, at parterne i løbet af undersøgelsen fremlægger supplerende oplysninger. Disse oplysninger tilføjes det ikke-fortrolige dossier, når fortrolighedsspørgsmålene er løst. Denne procedure, hvor de interesserede parters indlæg gradvist indarbejdes i den dokumentation, der anvendes som grundlag for konklusionerne, og i det ikke-fortrolige dossier, indebærer ikke, at dossiererne er ufuldstændige.
(46)
I lyset af sagens komplekse natur fik parterne adgang som følger: De interesserede parter fik elektronisk adgang, hvorved de efter anmodning kunne opnå en kopi af samtlige dokumenter i et dossier på en cd-rom. Derudover blev de elektroniske dokumenter ledsaget af en indholdsfortegnelse, som gav mulighed for i) hurtig adgang til de mange dokumenter i denne undersøgelse og ii) en datomærket fortegnelse over dokumenterne i dossieret. Desuden indeholdt en række sagsnotater i det åbne dossier oplysninger om henvendelser, som kunne få indflydelse på parternes ret til at forsvare sig.
(47)
Ovenstående gav parterne ret til særlig adgang og til at fremsætte omfattende bemærkninger i løbet af undersøgelsen, som Kommissionen derefter fremsendte til rette vedkommende. Parternes påstande om manglende fuldstændighed og overholdelse af fristen for de åbne dossierer må derfor afvises.
(48)
En interesseret part påstod desuden, at Kommissionen havde diskrimineret importører og eksportører ved at tilbyde en mere favorabel behandling til de klagende EU-producenter i forbindelse med undersøgelsen. Parten påstod især, at importører og eksportører i modsætning til producenter ikke blev tilbudt fortrolig behandling deres oplysninger. Det blev endvidere påstået, at klagerne fik en mere favorabel behandling, idet de ikke blev bedt om at indsende stikprøvebesvarelser ved indledningen af proceduren, og at klageren havde fået for stort råderum med hensyn til frister og kvaliteten af deres besvarelser, mens en eksportør i samme situation skulle evalueres på grundlag af foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 18.
(49)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at det blev besluttet at hemmeligholde identiteten for de EU-producenter, der støttede klagen, efter en behørigt begrundet anmodning, jf. grundforordningens artikel 19. Ingen eksportører eller importører indsendte en sådan anmodning, der opstod heller ingen begivenheder eller fremkom oplysninger i løbet af undersøgelsen, der kunne antyde, at eksportørernes eller importørernes interesser ville blive skadet, hvis deres identitet blev offentliggjort. Kommissionen konkluderede, at EU-producenternes situation i denne sag var grundlæggende anderledes end eksportørernes og importørernes, og påstanden om diskrimination kunne derfor ikke antages.
(50)
Hvad angår udtagelsen af stikprøven, henvises til betragtning 19 ovenfor. Eksportørernes og importørernes situation adskilte sig ganske væsentligt fra de klagende producenters, da der ikke forelå nogen oplysninger herom. Derfor var det nødvendigt at besvare stikprøveskemaet for at undersøge, om parterne var villige til at samarbejde og for at indhente de grundlæggende oplysninger, der er nødvendige for at udtage en stikprøve. Derfor måtte påstanden om diskrimination afvises.
(51)
Hvad angår det råderum, som EU-producenterne fik i forbindelse med oplysningerne i spøgeskemaet som led i undersøgelsen, og anvendelsen af grundforordningens artikel 18, skal det bemærkes, at der ikke er grundlag for påstandene om diskrimination, idet eksportører og importører samt EU-producenter blev behandlet efter samme metode. Den ubegrundede påstand afvises derfor.
(52)
Vedrørende valget af referencelandet fremførte visse parter, at indiske og indonesiske virksomheder var blevet forskelsbehandlet på grund af de korte frister, tidsplanen og metoden til fremsendelse af spørgeskemaerne. Det skal i den forbindelse bemærkes, at fremsendelse af spørgeskemaer til Indien og Indonesien først kunne afsluttes ved udgangen af december 2008, da man havde indhentet de relevante producenters adresser. Kommissionen sikrede sig, at virksomhederne i disse lande fik samme frist til besvarelse som virksomhederne i Brasilien. Hvad angår den reelle fremsendelse af spørgeskemaerne, sendte Kommissionen anbefalede breve i alle tilfælde og e-mail, hvor det var muligt. Ovenstående påstande må derfor afvises.
(53)
Visse parter påstod, at oplysningerne om referencelandet blev indsat i det åbne dossier med unødig forsinkelse og at dette skadede udøvelsen af deres ret til at forsvare sig. Kommissionen bemærker, at hovedparten af de første ikke-fortrolige spørgeskemabesvarelser fra virksomheder i referencelandet i denne undersøgelse blev anset for mangelfulde, og der blev derfor anmodet om nye og åbne versioner. Efter modtagelsen blev de indsat i det åbne dossier uden unødig forsinkelse. I mellemtiden indsatte Kommissionen sammendrag om virksomhederne og deres besvarelser i det åbne dossier. Disse påstande blev derfor afvist.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
1. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(54)
Den vare, der er genstand for denne undersøgelse, er den samme som i den oprindelige forordning, nemlig visse typer fodtøj med overdel af læder eller kunstlæder, undtagen sportsfodtøj, fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi, hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj samt fodtøj med beskyttelseståkappe med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam (»den pågældende vare«), som for øjeblikket tariferes under KN-kode 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00.
(55)
Definitionerne i artikel 1, stk. 2, i den oprindelige forordning finder også anvendelse i forbindelse med denne undersøgelse. Definitionerne er som følger:
»sportsfodtøj«: fodtøj i henhold til definitionen i underpositionsbestemmelse 1 til kapitel 64 i bilag I til Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008
»fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi«: fodtøj, for hvilket cif-prisen pr. par er lig med eller højere end 7,5 EUR, til sportsbrug, med en støbt (dog ikke sprøjtestøbt) sål i et eller flere lag, fremstillet af syntetiske materialer, der er specielt beregnede til at afbøde stød fra vertikale eller laterale bevægelser, og med tekniske karakteristika som f.eks. hermetiske puder indeholdende luft eller væske, mekaniske stødabsorberende eller -neutraliserende dele eller materialer som polymerer med lav massefylde og henhørende under KN-kode ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98
»fodtøj med beskyttelseståkappe«: fodtøj med en indbygget beskyttelseståkappe og en modstandsdygtighed over for stød på mindst 100 joule (1) og henhørende under KN-kode: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00
»hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj«: fodtøj henhørende under KN-kode ex 6405 10 00.
2. SAMME VARE
(56)
Den samme vare, som er genstand for denne udløbsundersøgelse, er som defineret i den oprindelige undersøgelse visse typer fodtøj med overdel af læder, som fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i referencelandet og/eller eksporteres til Unionen fra Kina og Vietnam.
2.1. Varernes sammenlignelighed
(57)
Visse parter påstod, at den samme vare, som sælges i Unionen, ikke kan sammenlignes med den pågældende vare, som eksporteres fra Kina og Vietnam. Det blev dog konstateret, at den vare, der sælges i Unionen (i denne undersøgelse), kunne sammenlignes med den pågældende vare, som eksporteres fra de pågældende lande. Det blev i særdeleshed konstateret, at den pågældende vares fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål samt distributionskanaler var ens og ikke havde ændret sig siden den oprindelige undersøgelse. Dette argument blev derfor afvist.
(58)
Visse parter påstod desuden, at det system, der anvendtes til at sammenligne de varetyper, der solgtes af de forskellige samarbejdsvillige virksomheder i undersøgelsen, var uhensigtsmæssigt, da det ikke var specifikt nok til at sikre en rimelig sammenligning. Det anvendte system (varekontrolnummer-systemet) gav dog mulighed for at sammenligne indtil 600 forskellige varekategorier eller varetyper opdelt efter fem hovedkriterier, nemlig fodtøjets stil, forbrugertypen, typen af fodtøj, ydersålens materiale og for. Dette system blev desuden allerede anvendt i forbindelse med den tidligere undersøgelse. Der blev ikke fremsat begrundede årsager til at ændre dette system. Derfor blev det system med varekontrolnumre, som blev anvendt som i led i den oprindelige undersøgelse, også anvendt i denne udløbsundersøgelse. Dette argument blev derfor afvist.
(59)
Visse parter påstod, at Kommissionen ændrede sin metode i forhold til den oprindelige undersøgelse ved at ændre definitionen af varekontrolnumrene i løbet af undersøgelsen. Denne påstand er dog ikke korrekt. Tværtimod stod det i løbet af undersøgelsen klart, at visse parter havde fortolket og anvendt varekontrolnummerstrukturen for visse produkttyper fejlagtigt. For at sikre en ensartet metode blev de pågældende fodtøjsmodeller derfor omklassificeret og indordnet under det korrekte varekontrolnummer, når dette var nødvendigt. Når Kommissionen således identificerede unøjagtige oplysninger, som de pågældende parter havde indgivet, blev dette rettet. En sådan rettelse kan således ikke betragtes som en ændring i metoden eller som en ændring af indholdet i varekontrolnumrene. Behovet for at overholde varekontrolnummermetoden var derimod årsagen til rettelsen. Påstanden måtte derfor afvises.
2.2. Anmodninger om udelukkelser
(60)
En række interesserede parter fremsatte påstande i tråd med dem, der blev fremsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse. De påstod, at visse typer fodtøj, som falder inden for varedækningen af den samme vare, nemlig vandresko, bowlingsko, white water raftingsko, sko, hvortil der kræves en særlig teknologi, ridestøvler og sko i særlige størrelser, var for forskellige til at tilhøre den samme kategori. Det blev desuden påstået, at værditærsklen på 7,5 EUR pr. par, som gælder for STAF-sko, burde reduceres. Det skal erindres, at denne værditærskel blev reduceret i den oprindelige undersøgelse fra 9 EUR til 7,5 EUR pr. par.
(61)
En udløbsundersøgelse kan således ikke berettige en ændring i varedækningen af den vare, der er genstand for foranstaltningerne. En sådan ændring kan kun komme i betragtning, hvis en part fremsætter en begrundet anmodning i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3. Ovenstående påstand måtte derfor afvises.
C. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT ELLER FORNYET DUMPING
1. ALMINDELIGE OPLYSNINGER
(62)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at dumpingen ville fortsætte eller blive fornyet, når de gældende foranstaltninger over for Kina og Vietnam eventuelt udløber.
(63)
Nedenstående tabel viser udviklingen i importmængde og -priser for begge de berørte lande. Importen fra Kina var underlagt kvoter indtil 31. december 2004 og steg væsentligt efter denne dato og nåede sit højeste i 2006. I 2007 og i undersøgelsesperioden var importmængderne stabile efter et fald i forhold til 2006. Som et resultat af omgåelsesundersøgelsen blev foranstaltningerne udvidet til også at omfatte importen fra Macao SAR, som blev genstand for registrering fra september 2007.
(64)
Importen fra Vietnam var ikke underlagt kvoter og var meget høj i den oprindelige undersøgelsesperiode. Importmængden faldt siden indtil 2007, inden den steg igen i undersøgelsesperioden.
(65)
Disse tal viser, at importen fra de pågældende lande, i modsætning til, hvad visse interesserede parter påstod, forblev høj i undersøgelsesperioden. Den samlede markedsandel for de to lande i undersøgelsesperioden er på 28,7 % og er dermed betydeligt højere end i den oprindelige undersøgelsesperiode (23,2 %). Selv om de pågældende landes individuelle markedsandele har været svingende siden den oprindelige undersøgelsesperiode, har de generelt været markante, da hvert af de pågældende lande havde en markedsandel på over 10 % i undersøgelsesperioden.
(66)
Ifølge Eurostats' tal steg de gennemsnitlige priser på import fra begge de pågældende lande mellem den oprindelige undersøgelsesperiode og 2006. Derefter stabiliseredes priserne på Kinas vedkommende, og de faldt for Vietnams vedkommende.
(67)
Da Eurostats oplysninger nødvendigvis er generelle, og selv om de omfatter den pågældende vare, giver de ingen indikationer af eventuelle ændringer i produktmikset, og der blev derfor gennemført en analyse af pristendensen hos de syv virksomheder fra Kina og de tre virksomheder fra Vietnam, der indgik i stikprøven. Det blev generelt konkluderet for virksomhederne i de to lande, der indgik i stikprøven, at priserne på import faldt i perioden fra 2006 til undersøgelsesperioden.
Tabel 1
Samlet importmængde og importværdi fra de pågældende lande
OUP
2005
2006
2007
UP
Mængde (1 000 par)
Kina
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Markedsandel
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Markedsandel
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
Værdi (euro)
Kina (Eurostat)
7,2
7,5
8,4
8,4
8,5
Vietnam (Eurostat)
9,2
9,5
10,2
9,7
9,5
Kilde - Comext (Eurostat) evt. justeret ved hjælp af statistikker, som Kommissionen har til rådighed, for at udelukke varer, som ikke falder under den pågældende vare.
Tabel 2
Samlet importmængde og importværdi fra virksomhederne i stikprøven
OUP
2005
2006
2007
UP
Mængde (1 000 par)
Kina (stikprøve)
Ikke oplyst
Ikke oplyst
11 381
12 787
13 759
Markedsandel
1,5 %
1,8 %
2,0 %
Vietnam (stikprøve)
Ikke oplyst
Ikke oplyst
14 400
15 250
14 500
Markedsandel
2 %
2,2 %
2,2 %
Værdi (euro)
Kina (stikprøve)
Ikke oplyst
Ikke oplyst
12,6
10,7
10,3
Vietnam (stikprøve)
Ikke oplyst
Ikke oplyst
11,4
10,8
10,6
2. DUMPINGIMPORT FRA KINA OG VIETNAM I UNDERSØGELSESPERIODEN
2.1. Den normale værdi
2.1.1. Referenceland
(68)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, skal den normale værdi i tilfælde af import fra lande uden markedsøkonomi og - i det omfang, der ikke kan indrømmes markedsøkonomisk behandling - lande som anført i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra b), fastsættes på grundlag af prisen eller den beregnede værdi i et egnet tredjeland med markedsøkonomi.
(69)
I indledningsmeddelelsen tilkendegav Kommissionen, at den igen påtænkte at anvende Brasilien som hensigtsmæssigt referenceland, hvilket også var tilfældet i den oprindelige undersøgelse, med henblik på at fastsætte den normale værdi. Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger hertil.
(70)
Der blev modtaget bemærkninger fra flere kategorier af interesserede parter, nemlig de samarbejdsvillige eksporterende producenter, deres repræsentative sammenslutninger, de nationale myndigheder i de pågældende lande samt repræsentanter for importørerne, der påstod, at Thailand, Indien eller Indonesien ville være et mere egnet referenceland end Brasilien. Kommissionen undersøgte disse forslag ud fra de kriterier, der anvendes ved valg af et referenceland.
(71)
I den sammenhæng fastslog Kommissionen, at markedsstørrelsen for læderfodtøj i undersøgelsesperioden kunne anslås til 189 mio. par for Brasilien, 800 mio. par for Indien, 109 mio. par for Indonesien og kun 6 mio. par for Thailand. Da markedet i Thailand var meget lille og der forelå andre muligheder, undersøgte Kommissionen ikke yderligere Thailand som et potentielt referenceland.
(72)
Derefter søgte Kommissionen samarbejde fra fodtøjsproducenterne i Brasilien, Indien og Indonesien efter parternes anmodning. Der blev sendt spørgeskemaer til virksomhederne i de tre lande, og Kommissionen modtog anvendelige besvarelser fra fem producenter i Brasilien, 1 i Indien og fem i Indonesien.
(73)
Kommissionen undersøgte repræsentativiteten af de virksomheder, som havde besvaret spørgeskemaet, for så vidt angår deres hjemmemarkedssalg.
(74)
I Brasilien havde de tre undersøgte virksomheder et hjemmemarkedssalg af den samme vare i undersøgelsesperioden svarende til ca. 17 % af den kinesiske eksport og ca. 19 % af den vietnamesiske eksport i stikprøven.
(75)
I Indien gav kun en virksomhed sig til kende og oplyste om et hjemmemarkedssalg af den samme vare i undersøgelsesperioden svarende til ca. 5 % af den kinesiske eksport og ca. 6 % af den vietnamesiske eksport i stikprøven.
(76)
I Indonesien havde de fem samarbejdsvillige virksomheder et hjemmemarkedssalg af den samme vare svarende til ca. 2 % af den kinesiske eksport og ca. 2 % af den vietnamesiske eksport i stikprøven.
(77)
Brasilien havde således de mest repræsentative salgsmængder på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden.
(78)
Kommissionen undersøgte efterfølgende, hvor mange typer fodtøj, der blev solgt på hjemmemarkedet i de tre pågældende lande, i forhold til de typer, der eksporteres fra Kina og Vietnam.
(79)
De samarbejdsvillige brasilianske og indonesiske producenters hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden omfattede et bredt varesortiment, som matchede et betydeligt antal af de varekontrolnumre, der eksporteres fra Kina og Vietnam. For Indien oplyste den eneste samarbejdsvillige producent om hjemmemarkedssalg i undersøgelsesperioden, som kun matchede 1 af de varekontrolnumre, som eksporteres fra Kina og Vietnam.
(80)
Ifølge de data, som Kommissionen har indhentet, har alle de tre undersøgte lande et betydeligt antal producenter, hvilket sikrer et højt konkurrenceniveau mellem hjemlige erhvervsdrivende på de respektive markeder. I Brasilien er der ca. 7 800 producenter af læderfodtøj, hvoraf 1 500 kan anses for at have en tilstrækkelig størrelse i forhold til de kinesiske/vietnamesiske virksomheder. I Indien er der ca. 3 000 producenter. I Indonesien anslås antallet af producenter til 212. De tre lande har en væsentlig eksport (anslået til ca. 64 mio. par for Brasilien, 67 mio. par for Indien og 27 mio. par for Indonesien). Det blev konstateret, at Brasilien havde det største forbrug af lædersko pr. indbygger på hjemmemarkedet (1) i forhold til Indien (0,7) og Indonesien (0,5).
(81)
Importen til de tre undersøgte lande udgjorde i undersøgelsesperioden en markedsandel på ca. 2 % i Brasilien, ca. 1 % i Indien og ca. 1,5 % i Indonesien.
(82)
Ud fra ovenstående konstaterede Kommissionen, at Brasilien var det mest egnede valg til referenceland. Det blev navnlig konstateret, at Brasilien havde den mest repræsentative salgsmængde af fodtøj med overdel af læder på hjemmemarkedet. Desuden producerer de samarbejdsvillige brasilianske virksomheder et bredt varesortiment, som i store træk matcher de kinesiske og vietnamesiske virksomheders. De samarbejdsvillige producenter i Indonesien, som også havde et bredt varesortiment, havde meget lavere hjemmemarkedssalg, mens salget på hjemmemarkedet i Indien var af meget begrænset omfang, selv om der var tale om betydelige mængder.
(83)
En række parter påstod, at Brasilien ikke burde anvendes som referenceland, da det udelukkende er specialiseret i damefodtøj. De påstod, at dette fremgik af spørgeskemabesvarelserne fra de samarbejdsvillige brasilianske virksomheder og af den kendsgerning, at Brasilien hovedsagelig eksporterer damesko.
(84)
Det fremgik dog af undersøgelsen, at mere end halvdelen af det samlede hjemmemarkedssalg, som blev oplyst af de samarbejdsvillige brasilianske virksomheder, var herreskotyper. Under kontrolbesøgene hos de brasilianske producenter konstaterede Kommissionen, at den største virksomhed overvejende solgte herrefodtøj på hjemmemarkedet, mens de to mindre virksomheder faktisk var mere specialiserede i damefodtøj. Hjemmemarkedssalget foregik således i tilstrækkelige mængder for både dame- og herrefodtøj. Hvad angår påstanden om, at Brasilien overvejende eksporterer damefodtøj, er det Kommissionens opfattelse, at et lands eksportmønster ikke nødvendigvis behøver at svare til salgsmønstret på hjemmemarkedet.
(85)
Visse parter indvendte, at spørgeskemabesvarelserne viste, at Brasilien er specialiseret i sandaler, som derfor ikke kan sammenlignes med de typer fodtøj, der eksporteres fra Kina og Vietnam, som dækker et bredt sortiment. Kommissionens undersøgelse bekræftede ikke denne påstand, men viste, at de brasilianske producenter solgte et bredt sortiment af fodtøjstyper, som omskrevet viser, at over 50 % af varekontrolnumrene svarer til de modeller, der eksporteres af de kinesiske og vietnamesiske virksomheder i stikprøverne.
(86)
Enkelte parter påstod, at Brasilien ikke kunne anvendes som referenceland for børnefodtøj, da det kun har en lille produktion af denne type sko. Kommissionen bemærker, at det ikke er usædvanligt for et referenceland ikke at producere alle undertyper af den samme vare. Dette forhindrer dog ikke, at der kan foretages en rimelig sammenligning af den normale værdi med relevante justeringer for denne type. Ingen af de samarbejdsvillige brasilianske producenter fremstiller børnefodtøj, og derfor blev den normale værdi for denne type beregnet, som i den oprindelige undersøgelse, med en relevant justering af den normale værdi for voksensko. Det konkluderes derfor, at Brasilien kan anvendes som referenceland for alle typer læderfodtøj, inkl. børnesko.
(87)
Visse parter påstod, at fodtøj produceret i Brasilien anvender læder af meget høj kvalitet og at priserne derfor er højere end de kinesiske og vietnamesiske. Det skulle derfor ikke være sammenligneligt med fodtøj fra de to lande, der er genstand for undersøgelsen. Andre interesserede parter påstod derimod, at de brasilianske priser skulle justeres, da læderet til brasiliansk fodtøj var af lavere kvalitet end det læder, der anvendes i Kina og Vietnam. Kommissionen undersøgte disse påstande og konstaterede, at der ikke var nogen forskelle i pris og kvalitet for det læder, der anvendes til produktionen af fodtøj i Brasilien, og det fodtøj, der produceres i Kina og Vietnam. Det erindres i den forbindelse, at der i den oprindelige undersøgelse blev foretaget en justering af den normale værdi, idet det læder, som anvendtes af producenterne i referencelandet Brasilien, var af lavere kvalitet og blev solgt til lavere priser end det læder, der anvendtes af eksportlandenes producenter i stikprøven. I den nuværende undersøgelse adskiller producenterne i Brasilien (og de fleste producenter i eksportlandene) sig fra de samarbejdsvillige virksomheder i den oprindelige undersøgelse. Den anderledes sammensætning af virksomhederne resulterede derfor i andre omkostninger til indkøb af læder.
(88)
Enkelte parter påstod, at de brasilianske og vietnamesiske varer ikke kan sammenlignes, idet Brasilien eksporterer fodtøj i det dyrere segment, mens Vietnam eksporterer lavprisvarer, men parterne indsendte ingen dokumentation for denne påstand. Kommissionen bemærker, at de vietnamesiske varer under alle omstændigheder skal sammenlignes med de varer, der sælges på det brasilianske hjemmemarked og ikke med brasilianske eksportvarer. Kommissionen fandt ingen beviser for, at fodtøj med oprindelse i Vietnam og fodtøj, som sælges i Brasilien, var begrænset til et særligt markedssegment.
(89)
En række parter påstod, at Brasilien havde hævet sine toldsatser på fodtøj fra 20 % til 35 % fra januar 2008, og påstod, at Brasilien dermed var et meget beskyttet marked med begrænset konkurrence. De påstod desuden, at markedsandelen for import på det brasilianske marked var for lav, hvad angår forbruget. Kommissionen undersøgte disse påstande. Det blev konstateret, at Brasilien ganske rigtigt havde hævet sine toldsatser fra 20 % til 35 % i begyndelsen af 2008, altså midtvejs i undersøgelsesperioden. Kommissionen konstaterede dog samtidig, at værdien af den brasilianske valuta steg betydeligt i forhold til dollaren i løbet af undersøgelsesperioden og navnlig efter, at Brasilien forhøjede toldsatserne. Mere præcist blev værdien af den brasilianske real styrket med op til 19 % (altså en større stigning end stigningen i toldsatserne) i forhold til begyndelsen af undersøgelsesperioden. Stigningen i den brasilianske valutas værdi over for den amerikanske doller modvirkede således i vidt omfang virkningen af stigningen i toldsatserne på importpriser. Kommissionen fandt derudover ingen beviser for, at stigningen i tolden blev afspejlet i en væsentlig stigning i hjemmemarkedspriserne eller, at den hindrede importen af varer. Kommissionen konstaterede faktisk, at importen af lædersko til Brasilien i første halvdel af 2008 (altså efter stigningen i toldsatserne) steg betydeligt i forhold til første halvdel af 2007 til trods for stigningen i toldsatserne. Der var således ingen reel virkning af de øgede toldsatser på det brasilianske marked.
(90)
Enkelte parter påstod, at Brasilien ikke er et åbent marked for fodtøj, idet importen af fodtøj til Brasilien er hæmmet af en ikke-automatisk licensordning. Kommissionen konstaterede, at Brasilien anvender en ikke-automatisk licensordning for import af fodtøj, men bemærker dog, at dette tilsyneladende ikke har udgjort en hindring for importen, jf. ovenstående stigning i importmængden. Kommissionen konstaterede desuden, at Indonesien ligeledes anvender en ikke-automatisk licensordning for import af fodtøj. Kommissionen bemærker, at en ikke-automatisk importlicensordning er en gængs praksis inden for WTO. Kommissionen konkluderer derfor, at der ikke er nogen grund til at anse den ikke-automatiske importlicensordning i Brasilien for at være en importrestriktion, som kunne føre til den konklusion, at Brasilien ikke er et åbent marked.
(91)
Enkelte parter påstod, at den betydelige stigning i værdien af den brasilianske real i de senere år påvirkede Brasiliens konkurrenceevne i negativ retning, eller at et fald i valutaen på 25 % siden undersøgelsesperioden påvirkede Brasiliens internationale konkurrenceevne negativt. Disse påstande var ikke underbygget af dokumentation, men udviklingen efter undersøgelsesperioden kan under alle omstændigheder ikke betragtes som relevant i valget af referenceland.
(92)
Ud fra ovenstående fandt Kommissionen ingen beviser for, at de overordnede konkurrencevilkår på det brasilianske marked havde ændret sig i en sådan grad siden den oprindelige undersøgelse, at det ville gøre Brasilien uegnet som referenceland.
(93)
Adskillige parter påstod, at Indien eller Indonesien er mere egnede valg til referenceland, idet Brasilien ikke kan sammenlignes med Kina og Vietnam, hvad angår den økonomiske udvikling, eller bruttonationalprodukt pr. indbygger.
(94)
Det skal bemærkes, at et land uden markedsøkonomi eller en overgangsøkonomi pr. definition ikke har de samme økonomiske forhold som et land med markedsøkonomi. Det er ikke usædvanligt, at der er en sådan forskel i den økonomiske udvikling mellem et referenceland og et land uden markedsøkonomi eller en overgangsøkonomi. Dette gælder ligeledes forskellen i indkomst pr. indbygger, som også er en indikator for økonomisk udvikling. Dette afskærer dog ikke Brasilien fra at blive valgt som referenceland, så længe det skønnes mest egnet på baggrund af de øvrige faktorer, der tages i betragtning.
(95)
Adskillige interesserede parter fremhævede, at arbejdskraftomkostningerne er højere i Brasilien end i Kina og Vietnam, at arbejdskraftomkostningerne i Indien, Indonesien og Thailand er mere sammenlignelige, og at disse lande derfor ville være mere egnede som referencelande. Det blev påstået, at arbejdskraftomkostningerne i Brasilien, på grund af højere lønninger, udgør mellem 50 og 70 % af produktionsomkostningerne i modsætning til 30 % i Kina.
(96)
Et land på et andet økonomisk udviklingstrin kan faktisk i den forbindelse vælges som referenceland for et land uden markedsøkonomi eller en overgangsøkonomi. På samme vis kan arbejdskraftomkostninger, som er en indikator for et lands økonomiske udviklingstrin, ikke i sig selv betragtes som et relevant kriterium. Hvad angår arbejdskraftomkostningernes andel af de samlede produktionsomkostninger, fastslog Kommissionen under alle omstændigheder under kontrolbesøget, at arbejdskraftomkostningerne i Brasilien udgør under 40 % af de samlede produktionsomkostninger og ligger derfor meget tættere på det relevante niveau i Kina, end det blev påstået.
(97)
En række parter påstod desuden, at Brasilien ikke er et egnet land til fastsættelse af den normale værdi, idet de brasilianske virksomheder afholder en række omkostninger til design og forskning og udvikling, som i Kinas og Vietnams tilfælde afholdes af kunderne i udlandet. Kommissionen konstaterede, at denne forskel i omkostningsstruktur kunne var sandsynlig, idet eksportører i de pågældende lande solgte den pågældende vare til tidligere EU-producenter, som stadig afholder omkostninger til de ovennævnte komponenter af produktionsomkostningerne og sælger varen under deres eget varemærke. Dette er dog ikke en grund til at afvise Brasilien som et egnet referenceland, da der kan justeres for sådanne omkostninger ved fastsættelsen af den normale værdi (jf. betragtning 118 ff.).
(98)
Visse parter påstod, at priserne ab fabrik i Brasilien omfatter markedsføringsomkostninger, særlige afgifter samt kredit- og leveringsomkostninger, og at dette ikke er tilfældet i Kina og Vietnam. Desuden var generalomkostningerne i Brasilien angiveligt højere på grund af de brasilianske virksomheders mindre størrelse. Kommissionen vurderede også i dette tilfælde, at dette ikke er en grund til at afvise Brasilien som et egnet referenceland, da der kan justeres for sådanne omkostninger ved beregningen af den normale værdi (jf. betragtning 118 ff.).
(99)
En række parter påstod, at de asiatiske lande har bedre adgang til råmaterialer og navnlig læder end Brasilien. Kommissionen undersøgte den fremsendte dokumentation. Det fremgik ganske rigtigt heraf, at læderproduktionen er steget hurtigere i Asien, men dette skal ses i lyset af stigningen i den asiatiske produktion af lædervarer. Landene i Latinamerika tegner sig for lidt over 15 % af produktionen af lædersko på verdensplan og tæt ved 15 % af produktionen af rålæder på verdensplan. De asiatiske lande tegner sig for over 50 % af produktionen af lædersko på verdensplan men mindre end 40 % af produktionen af rålæder på verdensplan. Det kan derfor konkluderes, at de latinamerikanske lande - til trods for forskellene i absolutte tal for læderproduktion - i højere grad er selvforsynende end de asiatiske lande og derfor har lettere adgang til rålæder.
(100)
En række interesserede parter påstod, at Brasilien ikke er et egnet referenceland, idet brasiliansk fodtøj ikke er en erstatning for kinesisk og vietnamesisk fodtøj, da importen til Unionen af fodtøj fra Brasilien efter Unionens indførelse af antidumpingtold ikke steg, mens importen fra Indien og Indonesien steg. Importen til Unionen af fodtøj fra Indien og Indonesien steg ganske rigtigt efter indførelsen af antidumpingtolden. Kommissionen bemærker dog, at de erhvervsdrivende stadig frit kan vælge deres leverandører, og at de i dette tilfælde fortrinsvis har købt deres varer fra nabolandene og ikke fra Kina og Vietnam, hvilket også fremgik senere af skadesanalysen. Dette gør ikke Brasilien uegnet som referenceland. Desuden anvendes et referenceland til at fastsætte den normale værdi. Det er i den forbindelse ikke afgørende, om referencelandet eksporterer til Unionen eller ej. Påstanden blev derfor afvist.
(101)
Visse parter påstod, at Brasiliens marked ikke kan sammenlignes med det vietnamesiske, idet de vietnamesiske virksomheder er mere eksportorienterede, mens de brasilianske hovedsagelig sælger på hjemmemarkedet. Kommissionen kan ikke godtage denne påstand. Vietnam er afgjort mere eksportorienteret end Brasilien, men det står dog ikke klart, hvordan dette skulle kunne påvirke beregningen af den normale værdi i Brasilien, som pr. definition vedrører de brasilianske produktionsomkostninger og hjemmemarkedssalget.
(102)
En række parter påstod, at de brasilianske eksportpriser er lavere end hjemmemarkedspriserne. Enkelte af parterne mente, at dette viser, at eksportpriserne burde anvendes til fastsættelsen af den normale værdi i stedet for hjemmemarkedspriserne. Andre parter påstod, at dette beviser, at de brasilianske eksportører foretager dumping, og påstod, at Brasilien derfor skulle være uegnet som referenceland. Kommissionen bemærker for det første, at eksportpriserne ikke er relevante i dette tilfælde, da der foreligger tilstrækkeligt repræsentative og rentable hjemmemarkedspriser. Dernæst er påstanden om, at de brasilianske eksportpriser angiveligt er dumpede, ikke begrundet og kan under alle omstændigheder hverken be- eller afkræftes uden en grundig undersøgelse af dette spørgsmål.
(103)
Visse interesserede parter påstod, at Brasilien er uegnet som referenceland, idet de brasilianske producenter modtager eksportstøtte fra den brasilianske stat. Kommissionen bemærker først, at denne form for støtte hovedsagelig påvirker eksportpriserne, som jf. ovenfor ikke er relevante for denne undersøgelse. Kommissionen undersøgte dog den dokumentation, som parterne havde indsendt, og konstaterede, at den omtalte støtte var programmer for eksportfremme i stil med programmer i mange andre lande, som har til formål at gøre varerne bedre kendte i udlandet ved hjælp af reklamekampagner og deltagelse i internationale handelsmesser. Kommissionen fandt ingen antydning af, at den brasilianske ordning til eksportfremme var til fordel for salget af sko på hjemmemarkedet.
(104)
En række parter påstod, at Brasilien havde indledt en antidumpingundersøgelse vedrørende fodtøj fra Kina, hvor Italien blev anvendt som referenceland, og påstod, at italienske og brasilianske virksomheder havde aftalt at udnytte dumpingresultaterne i Unionens undersøgelse bedst muligt. Disse påstande var dog ikke begrundede, og parterne fremlagde ingen yderligere beviser herfor. Kommissionen afviser derfor denne påstand.
(105)
Ud fra ovenstående blev det konkluderet, at Brasilien var det mest egnede referenceland.
(106)
En lang række interesserede parter påstod, at valget af Brasilien som referenceland var afgørende for en konklusion om dumping, og at der ikke ville kunne konstateres dumping, hvis et af de andre lande blev valgt. Kommissionen undersøgte derfor, hvilket resultat, man ville være kommet frem til, hvis Indonesien var blevet valgt. Indonesien var ganske vist ikke det bedste, men det eneste anvendelige alternativ til Brasilien, jf. ovenfor.
(107)
Resultaterne af denne undersøgelse fremgår af det relevante afsnit nedenfor og bekræftede, at valget af referenceland i dette tilfælde - mellem de anvendelige alternativer - ikke var afgørende for resultaterne af dumpingberegningerne.
(108)
Brasilien blev derfor valgt som referenceland.
2.1.2. Fastlæggelse af den normale værdi i referencelandet
(109)
Efter valget af Brasilien som referenceland blev den normale værdi beregnet på grundlag af de oplysninger, der blev bekræftet hos de samarbejdsvillige brasilianske producenter.
(110)
Producenternes salg på hjemmemarkedet blev vurderet til at være repræsentativt sammenlignet med mængden af varer, som de eksporterende producenter i Kina og Vietnam eksporterede til Fællesskabet. Det blev også undersøgt, om hjemmemarkedssalget kunne anses for at have fundet sted i normal handel, ved at fastsætte andelen af fortjenstgivende salg til uafhængige kunder. Undersøgelsen viste, at deres salg til en pris, som svarede til eller lå over enhedsomkostningerne, udgjorde mere end 80 % af den enkelte producents samlede salgsmængde. Den normale værdi blev derfor baseret på de faktiske hjemmemarkedspriser, beregnet som et vejet gennemsnit af priserne på alle salgstransaktioner af den pågældende varetype på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden, uanset om disse salg havde været fortjenstgivende eller ej.
2.1.3. Normal værdi for Golden Step
(111)
Hvad angår Golden Step, blev den normale værdi fastsat på grundlag af virksomhedens egne oplysninger om hjemmemarkedssalg og produktionsomkostninger. Disse oplysninger blev efterprøvet ved kontrolbesøg hos den pågældende virksomhed.
(112)
Kommissionen konkluderede indledningsvist, at Golden Step ikke solgte varer på hjemmemarkedet i løbet af undersøgelsesperioden. Derfor kunne den normale værdi ikke fastslås på grundlag af virksomhedens hjemmemarkedspriser som krævet i grundforordningens artikel 2, stk. 1, første afsnit. Derfor måtte man anvende en anden metode.
(113)
Eftersom der ikke kunne anvendes hjemmemarkedspriser til at fastsætte en normal værdi, måtte man beregne en konstrueret normal værdi på grundlag af omkostningerne hos den pågældende producent. Dermed konstruerede man i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3, en normal værdi ved at tillægge fremstillingsomkostningerne ved den eksporterede skomodel, tilpasset, hvor det var nødvendigt, et rimeligt beløb til salg, generelle og administrative omkostninger (»SG&A«) og en rimelig overskudsmargen.
(114)
I den forbindelse kunne SG&A-omkostningerne ikke fastlægges i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), ud fra de faktiske beløb, der er fastlagt for andre eksporterende producenter i det pågældende land, da ingen andre eksporterende producenter fra Kina var indrømmet markedsøkonomisk behandling. Desuden havde Golden Step intet hjemmemarkedssalg af den samme generelle kategori af varer i det pågældende land, og derfor kunne SG&A-omkostningerne ikke fastlægges i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra b). Derfor blev SG&A-omkostningerne samt fortjeneste fastsat på grundlag af en rimelig metode, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra c).
(115)
I den forbindelse anslog Kommissionen SG&A-omkostningerne og fortjenesten ved hjælp af tre forskellige scenarier. Først blev salgs-, general- og administrationsomkostningerne og fortjenesten fastsat ved hjælp af oplysningerne fra den oprindelige undersøgelse. Kommissionen anslog desuden salgs-, general- og administrationsomkostningerne og fortjenesten hos de kinesiske eksporterende producenter, der for nylig blev indrømmet markedsøkonomisk behandling i andre undersøgelser, og som havde hjemmemarkedssalg i normal handel. I et tredje scenario undersøgte Kommissionen oplysningerne om salgs-, general- og administrationsomkostningerne og fortjeneste i referencelandet. Den normale værdi blev derefter anslået som led i disse scenarier.
2.2. Kinesiske og vietnamesiske eksportpriser
(116)
I tilfælde, hvor eksportsalget skete direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportprisen beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, dvs. på grundlag af de priser, der var betalt eller skulle betales for den pågældende vare.
(117)
I tilfælde, hvor eksportsalget til Unionen skete gennem ikke-forretningsmæssigt forbundne forhandlere uden for Unionen, blev eksportprisen beregnet i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 8, dvs. på grundlag af varens pris, når denne blev solgt til eksport af de pågældende producenter til forhandlere, dvs. en ikke-forretningsmæssigt forbundet køber.
2.3. Sammenligning mellem kinesiske og vietnamesiske eksportpriser og referencelandets normale værdier
(118)
På grundlag af den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse for eksporterede varetyper, der ikke solgtes på det brasilianske hjemmemarked, blev salgspriserne på hjemmemarkedet for de mest sammenlignelige varetyper anvendt ved fastsættelsen af de normale værdier. Priserne blev justeret, hvor det var nødvendigt.
(119)
Den normale værdi og eksportpriserne blev sammenlignet ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle, der påvirker priserne og prissammenligneligheden, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10. Der blev navnlig foretaget følgende justeringer:
(120)
Det blev undersøgt, om en justering for forskelle i handelsled, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d), var berettiget. I den forbindelse kom det frem, at handelsleddene på hjemmemarkedet og eksportmarkedet var forskellige. Følgelig blev der foretaget justeringer i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra d) til i), for at afspejle rabatter til grossister på det brasilianske marked i forhold til salg til detailhandlende, som kun de tre undersøgte brasilianske producenter havde haft.
(121)
For at sikre en rimelig sammenligning mellem på den ene side det kinesiske og vietnamesiske eksportsalg og på den anden side det brasilianske hjemmemarkedssalg blev der foretaget en justering, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra i), for at afspejle forskellene i provisioner, som betaltes til uafhængige agenter i Brasilien.
(122)
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra k), blev der også foretaget en justering for FoU og design for at tage hensyn til de brasilianske producenters omkostninger hertil i modsætning til de kinesiske/vietnamesiske producenter.
(123)
Der blev i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra a), også i den tidligere undersøgelse foretaget en justering for kvalitetsforskelle i det læder, der anvendes til fremstilling af fodtøj. Det blev ikke fundet nødvendigt i forbindelse med denne undersøgelse at foretage en sådan justering, da de brasilianske, kinesiske og vietnamesiske eksportører anvender samme kvalitet af læder (jf. betragtning 87).
(124)
Andre justeringer eksempelvis for transport og forsikring, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra e), blev foretaget i de tilfælde, hvor de blev skønnet rimelige, nøjagtige og dokumenterede.
(125)
Visse interesserede parter påstod, at valutakursudsving mellem USD og EUR indvirkede på de konstaterede dumpingmargener og berettigede en justering. Denne påstand måtte afvises. I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10, litra j), kan en sådan justering kun foretages, hvis der er konstateret vedvarende bevægelser i vekselkurserne. Når vekselkurserne svinger frit, hvilket er tilfældet for vekselkursen mellem USD/EUR, bevæger de sig regelmæssigt op og ned. I sådanne tilfælde kan der ikke konstateres vedvarende bevægelser, og der kan derfor ikke foretages en sådan justering.
2.4. Fastsættelse af dumping for de undersøgte virksomheder i Kina
2.4.1. Fastsættelse af dumping for Golden Step
(126)
Hvad angår Golden Step, viste sammenligningen af virksomhedens eksportpriser med den normale værdi, jf. betragtning 111 ff., en dumpingmargen på mellem 5 % og 16 %.
2.4.2. Fastsættelse af dumping for virksomheder, der ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling
(127)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af en sammenligning af det vejede gennemsnit af den normale værdi pr. varetype og det vejede gennemsnit af eksportpriserne pr. varetype. For alle virksomhederne i stikprøven blev der beregnet en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for Kina. Denne dumpingmargen blev anvendt for alle andre eksporterende producenter i Kina.
(128)
Det landsdækkende dumpingniveau for Kina blev fastsat til mellem 35 % og 38 % af cif-prisen, Unionens grænse på grundlag af den beregningsmetode, som blev anvendt for Golden Step, jf. betragtning 115.
(129)
Ud fra konklusionen om valget af referenceland blev der foretaget en dumpingberegning på grundlag af ovenstående metode, med den undtagelse, at de normale værdier for Brasilien blev erstattet af de normale værdier for de samarbejdsvillige indonesiske producenter. Denne beregning resulterede i en dumpingmargen på mellem 19 % og 22 % på grundlag af den beregningsmetode, der blev anvendt for Golden Step.
2.5. Fastsættelse af dumping for de undersøgte virksomheder i Vietnam
(130)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11 og 12, blev dumpingmargenen fastsat på grundlag af en sammenligning af det vejede gennemsnit af den normale værdi pr. varetype og det vejede gennemsnit af eksportpriserne pr. varetype. Da ingen af virksomhederne i stikprøven blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, blev der beregnet en vejet gennemsnitlig dumpingmargen for Vietnam. Denne dumpingmargen blev anvendt for alle andre eksporterende producenter i Vietnam.
(131)
Det landsdækkende dumpingniveau for Vietnam blev fastlagt til 43,8 % af cif-prisen, Unionens grænse.
(132)
Som for Kinas vedkommende blev der foretaget en dumpingberegning på grundlag af ovenstående metode, med den undtagelse, at de normale værdier for Brasilien blev erstattet af de normale værdier for de samarbejdsvillige indonesiske producenter. Denne beregning resulterede i en dumpingmargen på 28,4 %.
2.6. Konklusion om fortsat dumping fra de pågældende lande
(133)
Visse interesserede parter påstod, at eksporten fra de pågældende lande faldt i perioden mellem indførelsen af de definitive foranstaltninger i april 2006 og udgangen af undersøgelsesperioden. Det blev påstået, at dette fald afspejlede en nedgang i produktionen og produktionskapaciteten i Kina og Vietnam, som skyldtes indførelsen af de endelige foranstaltninger, en omstilling i produktionen fra Kina og Vietnam til andre lande eller en stigning i deres hjemmemarkedssalg. Det blev desuden påstået, at importpriserne enten var steget eller forblev stabile. Parterne påstod således, at importmængderne og priserne ikke kunne berettige en konklusion om fortsat dumping i betydelige mængder i løbet af undersøgelsesperioden.
(134)
Disse påstande ændrer ikke konklusionen om, at der blev konstateret væsentlige dumpingmargener for undersøgelsesperioden, og at disse margener dækker over betydelige importmængder med store markedsandele i Unionen. Det blev derfor konkluderet, at der fortsat blev foretaget dumping af den pågældende vare med oprindelse i Kina og Vietnam.
3. UDVIKLINGEN I IMPORTEN FRA KINA, HVIS FORANSTALTNINGERNE OPHÆVES
3.1. Generelle bemærkninger
(135)
Det blev undersøgt, hvordan importen fra Kina ville udvikle sig, både hvad angår forventede priser og mængder.
(136)
Indledningsvis blev priserne fastsat for undersøgelsesperioden. Der forelå oplysninger fra besvarelserne af stikprøveskemaerne (fra 58 samarbejdsvillige eksporterende producenter), som indeholdt salgspriser for hjemmemarkedet og priser ved eksport både til EU-markedet og tredjelandsmarkeder. Disse oplysninger blev anvendt, da det blev skønnet, at det var den bedste tilgængelige kilde til prisoplysninger om den pågældende vare med henblik på en sammenligning af prisoplysninger på de forskellige markeder. Det blev vurderet, at disse oplysninger var repræsentative, da de omfattede 22 % af importen til EU-markedet. Priserne ved eksport til Unionen, som var indeholdt i stikprøvebesvarelserne, blev krydstjekket med statistiske oplysninger, som var tilgængelige for Kommissionen, selv om de statistiske oplysninger ikke kunne anvendes til prissammenligninger, da de ikke omfattede det kinesiske hjemmemarkedssalg og eksport til tredjelande.
(137)
Selv om oplysningerne fra Eurostat var en anden pålidelig kilde, gav de ikke mulighed for en sammenligning af priserne på forskellige markeder, jf. betragtning 67.
(138)
Priserne på EU-markedet blev indhentet fra EU-producenternes stikprøveoplysninger. Undersøgelsen viste, at disse gennemsnitspriser kunne sammenlignes med priserne på importeret fodtøj, idet:
-
de vedrørte den samme vare,
-
de befandt sig i samme handelsled,
-
de var underlagt sammenlignelige incoterms,
-
de involverede sammenlignelige mængder.
(139)
Kommissionen undersøgte endvidere virkningen af en række nye forhold, som er opstået efter udløbet af undersøgelsesperioden, da det blev konkluderet, at de var af et omfang, som kunne påvirke muligheden for fortsat dumping. De interesserede parter anmodede også om en sådan analyse.
3.2. Forholdet mellem priserne i Unionen og i Kina
(140)
Stikprøvebesvarelserne viste, at de priser på det kinesiske hjemmemarked, som var blevet fastsat på grundlag af eksportørernes egne data, var lavere end priserne på EU-markedet. Det skal dog bemærkes, at tallene for alle de virksomheder, som ikke indgik i stikprøven (herunder data om eventuelt hjemmemarkedssalg), ikke kunne kontrolleres. Der kunne derfor ikke foretages en grundig analyse af hjemmemarkedspriserne i Kina. Det blev desuden ikke vurderet nødvendigt i lyset af den generelle konklusion om fortsat dumping.
3.3. Forholdet mellem priserne ved eksport til tredjelande og prisniveauet i Unionen
(141)
Stikprøvebesvarelserne viste, at de priser, som de kinesiske samarbejdsvillige virksomheder opnåede på de største tredjelandsmarkeder, var lavere end priserne på EU-markedet. Dette indikerede igen, at de kinesiske producenter kunne eksportere større mængder til Unionen. Hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, vil det derfor være mere rentabilitet for de kinesiske eksporterende producenter at omdirigere deres eksport til Unionen. Oplysningerne om de priser, som de kinesiske virksomheder opnåede på de største tredjelandsmarkeder, kunne dog ikke kontrolleres, og der blev således ikke foretaget yderligere analyser.
(142)
Visse interesserede parter påstod, at andre markeder var blevet mere attraktive end EU-markedet. En part indsendte en analyse af de kinesiske toldstatistikker som dokumentation for påstanden. Kommissionens analyse viste dog, at EU-markedet stadig er det mest attraktive marked, udover det amerikanske marked, for de kinesiske eksportører. Eksporten steg nemlig i den periode, som er dækket i partens analyse (nemlig 2005 til 2008). Hvis foranstaltningerne ophæves, bliver EU-markedet endnu mere attraktivt, og mængderne vil derfor sandsynligvis stige.
3.4. Forholdet mellem priserne ved eksport til tredjelande og priserne i Kina
(143)
Stikprøvebesvarelserne fra de 58 samarbejdsvillige virksomheder viste, at deres priser ved eksport til de største tredjelandsmarkeder er lavere end de priser, virksomhederne opnår på hjemmemarkedet. Disse data kunne dog ikke kontrolleres, og der blev derfor ikke foretaget yderligere analyser.
(144)
Desuden viste prisniveauet ved eksport til tredjelande sammenlignet med den normale værdi for Brasilien, at disse eksportpriser generelt er væsentligt lavere. Af de årsager, der er forklaret i betragtning 140, kunne disse data dog ikke kontrolleres, og der blev derfor ikke foretaget yderligere analyser.
(145)
Det kan altså konkluderes, at de foreliggende data viste en sandsynlighed for fortsat dumping.
3.5. Uudnyttet kapacitet og lagerbeholdninger
(146)
Samtlige kinesiske virksomheder i stikprøven opererede med et produktionssystem efter ordre og havde derfor kun færdige varer på lager, som afventede forsendelse. Der anvendes et produktionssystem efter ordre, idet fodtøjssektoren skal tilpasse sig skiftende mode hver sæson ud fra kundernes ordrer og ikke kan sælge fra lager. Virksomhederne har således ikke reelle lagerbeholdninger, og derfor kunne dette aspekt ikke betragtes som en hensigtsmæssig indikator for analysen af sandsynligheden for fortsat dumping.
(147)
Undersøgelsen viste, at den uudnyttede kapacitet hos alle de 58 samarbejdsvillige kinesiske virksomheder udgjorde ca. 9 % af deres samlede kapacitet til produktion af fodtøj. Denne andel svarer til 14,5 mio. par for de 58 samarbejdsvillige virksomheder eller 65 mio. par for samtlige eksporterende producenter. Sidstnævnte andel svarer til ca. 10 % af det samlede EU-forbrug (jf. tabel 3).
(148)
Den sandsynlige anvendelse af denne uudnyttede kapacitet blev analyseret. På grundlag af de tidligere nævnte forskelle mellem prisniveauerne i Unionen, på det kinesiske hjemmemarked og i tredjelandene har de kinesiske virksomheder sandsynligvis et incitament til at anvende den uudnyttede kapacitet til eksport til Unionen. En anden faktor, der gør EU-markedet mere attraktivt for de kinesiske eksportører, er størrelsen.
(149)
Det skal desuden påpeges, at de nuværende produktionsanlæg kan anvendes til produktion af andre former for fodtøj, f.eks. STAF-fodtøj og sko med overdel af tekstil, samt til produktion af den pågældende vare. Virksomhederne i stikprøven og de andre samarbejdsvillige virksomheder i Kina producerede store mængder fodtøj, som ikke indgår i den pågældende vare. Den nuværende opdeling mellem produktion af den pågældende vare og andet fodtøj afhænger af kundernes krav og af EU-importørernes ordrer og indkøbsstrategier. Hvis foranstaltningerne ophæves, vil EU-importørerne givet ændre deres indkøbsstrategier og bestille en større del af den pågældende vare hos de kinesiske eksportører. Dette kunne medføre en stigning i mængden af den pågældende vare, der eksporteres til EU.
3.6. Omgåelses- og overvæltningspraksis
(150)
De gældende foranstaltninger, der omfatter Kina, blev omgået ved forsendelse fra Macao SAR, jf. forordning (EF) nr. 388/2008. Foranstaltningerne blev efterfølgende udvidet til også at omfatte forsendelse af den pågældende vare samlet i og sendt fra Macao SAR. Denne omgåelsespraksis var bevis for, at EU-markedet er attraktivt for de kinesiske eksporterende producenter.
3.7. Konklusion
(151)
Undersøgelsen viste, at der vil være sandsynlighed for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne ophæves. Denne konklusion er baseret på EU-markedets tiltrækningskraft i form af mængder og på prissammenligninger mellem markederne i EU, Kina og tredjelande.
(152)
Desuden er en række faktorer såsom de relative prisniveauer, uudnyttet kapacitet, omgåelsespraksis og muligheden for at omstille produktion af andre former for fodtøj til produktion af den pågældende vare bevis for, at der sandsynligvis vil ske en stigning i importmængderne, hvis foranstaltningerne ophæves. Andre faktorer såsom den verdensomspændende økonomiske krise og tendensen til at udflytte produktionen til andre lande vil uundgåeligt nedbringe mængderne af importerede sko i et vist omfang. Disse faktorer er genstand for en yderligere analyse i afsnit 5 (Udvikling efter undersøgelsesperioden) nedenfor.
(153)
Det konkluderes, at der fortsat vil importeres fodtøj fra Kina i store mængder, og at disse mængder vil blive solgt til lave dumpingpriser, og at der derfor er sandsynlighed for fortsat dumping, hvis foranstaltninger får lov at udløbe.
4. UDVIKLING I IMPORTEN FRA VIETNAM, HVIS FORANSTALTNINGERNE OPHÆVES
4.1. Almindelige oplysninger
(154)
Det blev undersøgt, hvordan importen fra Vietnam ville udvikle sig, både hvad angår forventede priser og mængder.
(155)
Indledningsvis blev priserne fastsat for undersøgelsesperioden. Der forelå oplysninger fra besvarelserne af stikprøveskemaerne (fra 51 samarbejdsvillige eksporterende producenter fra Vietnam), som indeholdt salgspriser for hjemmemarkedet og priser ved eksport både til EU-markedet og tredjelandsmarkeder. Disse oplysninger blev anvendt, da det blev skønnet, at det var den bedste kilde til prisoplysninger om den pågældende vare med henblik på en sammenligning af prisoplysninger på de forskellige markeder. Det blev vurderet, at oplysningerne var repræsentative, da de omfattede 82 % af importen til EU-markedet. De salgspriser i Unionen, som var oplyst i stikprøvebesvarelserne, blev krydstjekket med de statistiske oplysninger, som Kommissionen havde til rådighed (Taric-data). De statistiske oplysninger kunne dog ikke anvendes til prissammenligninger, da de ikke omfattede Vietnams hjemmemarkedssalg og eksport til tredjelande.
(156)
Selv om oplysningerne fra Eurostat var en anden pålidelig kilde, gav de ikke mulighed for en sammenligning af priserne på forskellige markeder, jf. betragtning 67.
(157)
Priserne på EU-markedet blev indhentet fra EU-producenternes stikprøveoplysninger. Undersøgelsen viste, at disse gennemsnitspriser kunne sammenlignes med priserne på importeret fodtøj, idet:
-
de vedrørte de samme varer,
-
de befandt sig i samme handelsled,
-
de var underlagt sammenlignelige incoterms,
-
de involverede sammenlignelige mængder.
4.2. Forholdet mellem priserne i Unionen og i Vietnam
(158)
Stikprøvebesvarelserne viste, at de priser på det vietnamesiske hjemmemarked, som var blevet fastsat på grundlag af eksportørernes egne data, var lavere end priserne på EU-markedet. Det skal dog bemærkes, at tallene for alle de virksomheder, som ikke indgik i stikprøven (herunder data om eventuelt hjemmemarkedssalg), ikke kunne kontrolleres. Der kunne derfor ikke foretages en grundig analyse af hjemmemarkedspriserne i Vietnam. Det blev desuden ikke vurderet nødvendigt i lyset af den generelle konklusion om fortsat dumping, som det er tilfældet for Kina.
4.3. Forholdet mellem priserne ved eksport til tredjelande og prisniveauet i Unionen
(159)
Ifølge oplysninger fra Vietnams statistiske kontor og toldmyndighed (kalenderåret 2008) blev ca. 50 % af den vietnamesiske eksport af fodtøj sendt til EU-markedet. Stikprøveoplysningerne viser desuden, at de samarbejdsvillige eksportører også solgte store mængder fodtøj på tredjelandsmarkeder i løbet af undersøgelsesperioden.
(160)
Stikprøvebesvarelserne viste, at de priser, som de vietnamesiske samarbejdsvillige virksomheder opnåede på de største tredjelandsmarkeder, var lavere end priserne på EU-markedet. Dette indikerede igen, at de vietnamesiske producenter kunne eksportere større mængder til Unionen.
4.4. Forholdet mellem priserne ved eksport til tredjelande og priserne i Vietnam
(161)
Da de eksporterende producenter kun solgte meget små mængder på de vietnamesiske hjemmemarked, kunne der ikke drages nogen anvendelige konklusioner ud fra denne sammenligning.
4.5. Uudnyttet kapacitet og lagerbeholdninger
(162)
Samtlige vietnamesiske virksomheder i stikprøven opererede med et produktionssystem efter ordre og havde derfor kun færdige varer på lager, som afventede forsendelse. Der anvendes et produktionssystem efter ordre, idet fodtøjssektoren skal tilpasse sig skiftende mode hver sæson ud fra kundernes ordrer og ikke kan sælge fra lager. Det konkluderes derfor, at lagrenes størrelse ikke er den bedste indikator i dette tilfælde.
(163)
Undersøgelsen viste, at den uudnyttede kapacitet hos alle de 51 samarbejdsvillige vietnamesiske virksomheder udgjorde ca. 17 % af deres samlede kapacitet til produktion af fodtøj. Denne andel svarer til 34 mio. par for de 51 samarbejdsvillige virksomheder eller 42 mio. par for samtlige eksporterende producenter. Sidstnævnte andel svarer til ca. 6 % af det samlede EU-forbrug (jf. tabel 3).
(164)
Den sandsynlige anvendelse af denne uudnyttede kapacitet blev analyseret. På grundlag af de tidligere nævnte forskelle mellem prisniveauerne i Unionen og i tredjelandene har de vietnamesiske virksomheder sandsynligvis et incitament til at anvende den uudnyttede kapacitet til eksport til Unionen. Denne konklusion understøttes af, at EU-markedet er attraktivt på grund af sin størrelse.
(165)
Det skal desuden påpeges, at de nuværende produktionsanlæg kan anvendes til produktion af andre former for fodtøj, f.eks. STAF-fodtøj og sko med overdel af tekstil, samt til produktion af den pågældende vare. Virksomhederne i stikprøven og de andre samarbejdsvillige virksomheder i Vietnam producerede store mængder fodtøj, som ikke indgår i den pågældende vare. Den nuværende opdeling mellem produktion af den pågældende vare og andet fodtøj afhænger af kundernes krav og af EU-importørernes ordrer og indkøbsstrategier. Hvis foranstaltningerne ophæves, vil EU-importørerne givet ændre deres indkøbsstrategier og bestille en større del af den pågældende vare hos de vietnamesiske producenter. Dette kunne medføre en stigning i mængden af den pågældende vare, der eksporteres til Unionen.
4.6. Konklusion
(166)
Udover den fortsatte omfattende dumping viste undersøgelsen, at der vil være sandsynlighed for fortsat dumping, hvis foranstaltningerne ophæves. Denne konklusion bygger på det forhold, at EU-markedet er attraktivt på grund af sin størrelse og sit prisniveau.
(167)
Desuden er en række faktorer såsom de relative prisniveauer, uudnyttet kapacitet og muligheden for at omstille produktion af andre former for fodtøj til produktion af den pågældende vare bevis for, at der sandsynligvis vil ske en stigning i importmængderne, hvis foranstaltningerne ophæves. Andre faktorer såsom den verdensomspændende økonomiske krise og tendensen til at udflytte produktionen til andre lande vil uundgåeligt nedbringe mængderne af importerede sko i et vist omfang. Disse faktorer er genstand for en yderligere analyse i afsnit 5 (Udvikling efter undersøgelsesperioden) nedenfor.
(168)
Det konkluderes, at der fortsat vil importeres fodtøj fra Vietnam til EU-markedet i store mængder, og at disse mængder vil blive solgt til lave dumpingpriser, og at der derfor er sandsynlighed for fortsat dumping, hvis foranstaltninger får lov at udløbe.
5. UDVIKLING EFTER UNDERSØGELSESPERIODEN
(169)
Der blev desuden foretaget en analyse af virkningen af udviklingen efter undersøgelsesperioden, både for Kinas og for Vietnams vedkommende, idet det blev vurderet, at de var af et omfang, der kunne påvirke mængden af den pågældende vare, der produceres i de pågældende lande og eksporteres til EU-markedet, og varens pris.
5.1. Den verdensomspændende økonomiske krise
(170)
Krisen startede i andet halvår af 2008 (dvs. efter udløbet af undersøgelsesperioden). Visse parter påstod, at krisen havde en virkning for produktionen og eksporten (inkl. eksporten til Unionen) af den pågældende vare med oprindelse i de pågældende lande på grund af det svindende forbrug af fodtøj på det internationale marked og på EU-markedet.
5.2. Udvikling i importmængderne og -priserne efter undersøgelsesperioden
(171)
Det skal indledningsvis bemærkes, at parterne fremsatte modstridende påstande om den sandsynlige virkning af udviklingen efter undersøgelsesperioden for eksportmængderne fra de pågældende lande og for EU-forbruget. Visse parter skønnede, at eksporten fra de pågældende lande kunne falde med op til 25-30 % i 2009 i forhold til undersøgelsesperioden. Andre parter forventede, at importen ville forblive stabil. Eurostats statistik for første halvår 2009 viste ganske rigtigt et fald på 25 % i importmængderne fra Kina og et fald på 28 % i importmængderne fra Vietnam. Hvad angår priserne, viser Eurostats statistikker en stigning på 34 % for importen af den pågældende vare fra Kina og en stigning på 26 % for importen af den pågældende vare fra Vietnam. Som forklaret i betragtning 67 ovenfor kan disse tendenser dog ikke betragtes som repræsentative.
5.3. Ændring af indkøbsstrategi i Unionen fra Kina og Vietnam til andre lande
(172)
Visse parter påstod, at eksporten af den pågældende vare fra de pågældende lande ville falde på grund af en ændring i indkøbsstrategi fra Kina og Vietnam til andre lande som f.eks. Indonesien, Cambodja og Indien. Det blev påstået, at denne omstilling startede efter indførelsen af foranstaltningerne i april 2006, og at den vil fortsætte, hvis foranstaltningerne genindføres efter denne undersøgelse. Der blev også fremført andre årsager til en sådan ændring navnlig de stigende produktionsomkostninger. For Kinas vedkommende skulle de angiveligt skyldes de stigende omkostninger til arbejdskraft, energi og lokale materialer samt miljø- og arbejdsmarkedslovgivningen. En stigning i værdien af den kinesiske valuta RMB blev også nævnt som en mulig årsag til dette skift til andre lande. For Vietnams vedkommende blev det påstået, at der var et skift i indkøbsstrategien til andre lande på grund af de øgede arbejdskraftomkostninger sammen med et tab af GSP-toldfordelen på 3,5 % på importen til Unionen. Derudover blev det påstået, at skiftet i indkøbsstrategier væk fra Kina og Vietnam blev attraktivt på grund af en forbedret konkurrenceevne i fodtøjsproduktionen i de lande, der er den nye indkøbskilde. Det blev desuden påstået, at skiftet blev fremmet af, at mange producenter i de pågældende lande ejes eller kontrolleres af virksomheder i andre dele af Sydøstasien såsom Taiwan og Hongkong og af, at indkøb af fodtøj til EU-markedet kontrolleres af store EU-importører, som har midlerne til hurtigt at købe deres varer andetsteds, når det viser sig nødvendigt.
(173)
Selv om det for Kinas vedkommende stod klart, at visse eksportører havde udflyttet dele af produktionen og eventuelt stadig ville udflytte for at reducere omkostningerne, skete udflytningen sommetider til andre dele af Kina (væk fra kystområderne, som traditionelt var base for fodtøjsproduktionen). En sådan udflytning fører ikke i sig selv til en reduktion af produktionsomkostningerne og eksporten fra Kina.
(174)
Hvad angår Vietnam, er det ikke sandsynligt, at stigningen i toldsatsen på 3,5 % som følge af en GSP-graduering er af et sådant omfang, at det kan medføre en væsentlig udflytning af produktionen. Selv om det ikke kan udelukkes, at denne graduering kan have en vis virkning for eksportmængderne fra Vietnam, er det dog ikke sandsynligt, at den kan påvirke de store EU-importørers valg af indkøbsland væsentligt. Det skal erindres, at der blev importeret væsentlige mængder fra både Vietnam og Kina til Unionen til trods for, at der blev indført en antidumpingtold, der var langt højere end 3,5 %.
(175)
Det konkluderes derfor, at en eventuel udflytning af produktionen ikke vil være af et omfang, der kan ændre importørernes beslutninger om indkøb radikalt.
(176)
Hvad angår importen fra andre lande til Unionen, blev det konstateret, at importen fra visse asiatiske lande steg efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne. Dette ændrer dog ikke det forhold, at den pågældende vare stadig blev importeret fra de to pågældende lande til Unionen i betydelige mængder og til dumpingpriser.
5.4. Udvikling i forbruget på det kinesiske hjemmemarked
(177)
En række parter påstod, at eksporten fra Kina ville falde på grund af et øget forbrug på det kinesiske hjemmemarked, som tilskyndes af de kinesiske myndigheders politik. Ingen af parterne fremlagde dog beviser, der kunne berettige en vurdering af den forventede stigning i forbruget - denne vurdering vanskeliggøres yderligere af den økonomiske krise.
(178)
Det er ikke urimeligt at antage, at Kinas seneste økonomiske vækst vil resultere i en vis stigning - i hvert fald på mellemlang sigt - i forbruget af fodtøj på hjemmemarkedet, men der blev ikke fremlagt bevis for, at denne vækst ville føre til en (yderligere) reduktion af eksporten til Unionen.
5.5. Konklusion
(179)
Den økonomiske krise påvirker importen til Unionen fra de pågældende lande i negativ retning. Det er dog ikke urimeligt at antage, at der på et tidspunkt vil komme en genrejsning, som efterfølgende vil resultere i et øget salg. Selv hvis den højeste prognose på et fald i størrelsesordnen 25-30 % skulle vise sig rigtig i løbet af 2009, vil mængderne fra Kina stadig være på over 80 mio. par med en andel på over 10 % af EU-markedet, og mængderne fra Vietnam vil stadig være på ca. 48 mio. par med en andel på ca. 7 % af EU-markedet.
(180)
Hvad angår EU-importørernes ændrede indkøbsstrategier, blev det konstateret, at udflytningen hidtil ikke har haft en afgørende indflydelse herpå, og intet tyder på, at der i den nærmeste fremtid vil ske en væsentlig ændring i de tendenser, der er observeret hidtil.
(181)
Eksporten fra de pågældende lande til Unionen blev fortsat foretaget til dumpingpriser i undersøgelsesperioden. I lyset af den økonomiske krise og den (forventede) nedgang i efterspørgslen, og da der ikke foreligger oplysninger om importpriserne i perioden efter undersøgelsesperiodens udløb, der beviser det modsatte, synes det ikke urimeligt at forudsige, at eksporten fortsat vil ske til dumpingpriser.
(182)
Ud fra ovenstående konklusioner om både undersøgelsesperioden og udviklingen i tiden herefter konkluderes det, at der er sandsynlighed for fortsat dumping.
D. BEMÆRKNINGER MODTAGET FRA INTERESSEREDE PARTER EFTER FREMLÆGGELSEN AF RESULTATERNE
(183)
Der blev indsendt en række bemærkninger efter fremlæggelsen af resultaterne. Ingen af bemærkningerne var dog af en sådan karakter, at de ændrer konklusionerne. De vigtigste påstande vedrørte følgende punkter.
1. VALG AF REFERENCELAND
(184)
En række parter gentog de bemærkninger, som de havde fremsat i løbet af undersøgelsen vedrørende valget af referenceland. De gentog bl.a., at Brasilien ikke var et egnet valg, da markedet i høj grad er beskyttet af toldsatser og en ikke-automatisk licensordning, bedre socioøkonomisk udvikling end i Kina og Vietnam, en angivelig specialisering i damefodtøj og påstået dumping. Kommissionen havde allerede taget højde for disse påstande og behandlet dem udførligt i fremlæggelse af resultaterne og i denne forordnings betragtning 68-108. Analysen viste tydeligt, at Brasilien var det mest egnede valg som referenceland i denne sag.
2. STIKPRØVENS REPRÆSENTATIVITET
(185)
Visse interesserede parter påstod, at stikprøven af eksportører var mindre repræsentativ end angivet i betragtning 15 og 18, idet dumpingmargenen blev beregnet på grundlag af 4 af de 12 måneder i undersøgelsesperioden. Det skal erindres, at Kommissionen normalt anvender denne beregningsmetode i udløbsundersøgelser, hvor det skal fastslås, om der er fortsat dumping eller sandsynlighed for fornyet dumping. Under kontrolbesøgene blev det sikret, at de 4 måneder var repræsentative for hele 12-måneders perioden. Dette blev gjort ved en sammenligning af omkostninger og priser for de 4 måneder med de resterende 8 måneder. De fire udvalgte måneder var desuden den sidste måned i hvert kvartal og dermed ligeligt fordelt over 12-måneders perioden. Kommissionen kan derfor ikke medgive, at den anvendte metode begrænsede stikprøvens repræsentativitet.
3. TARIFERING AF VARERNE OG SAMMENLIGNELIGHED
(186)
En række interesserede parter påstod, at Kommissionen ved at rette de samarbejdsvillige eksportørers fejltagelser i varekontrolnumrene, jf. betragtning 59, ændrede den metode, der anvendtes i den oprindelige sag. Denne påstand var ubegrundet. Kommissionen rettede netop visse eksportørers varekontrolnumre med henblik på at anvende det varekontrolnummersystem, som blev anvendt i den tidligere sag.
(187)
Det blev af visse interesserede parter påstået, at varekontrolnumrene ikke i tilstrækkelig grad svarede overens og at den anvendte metode med de mest sammenlignelige varetyper var fejlagtig. Denne påstand kan ikke accepteres. Systemet blev allerede anvendt i den oprindelige undersøgelse. I de fremlæggelser af oplysningerne, som blev sendt til parterne i denne undersøgelse, vedlagde Kommissionen sammenligningstabeller, hvori brugen af hvert sammenlignelige varekontrolnummer blev uddybet. Brugen af de mest sammenlignelige varekontrolnumre sikrer en retfærdig sammenligning mellem de brasilianske modeller og de modeller, som sælges af de eksporterende lande. Desuden blev de normale værdier for de sammenlignelige varekontrolnumre justeret, hvor det var nødvendigt. Desuden fremsatte ingen parter bemærkninger om en eventuel unøjagtighed i forbindelse med brugen af de mest sammenlignelige varekontrolnumre.
4. DUMPINGBEREGNING
(188)
En række parter påstod, at beregningen af dumping med Indonesien som referenceland var mangelfuld, da de anvendte data hverken var efterprøvede eller justerede. Kommissionen har undersøgt de data, som blev fremlagt af de indonesiske virksomheder, som flere parter foreslog anvendt. Da der ikke blev fremsat krav om justeringer, fandt Kommissionen det ikke hensigtsmæssigt at foretage justeringer. Det skal under alle omstændigheder erindres, at Indonesien i dette særlige tilfælde udelukkende blev anvendt til at krydstjekke resultaterne baseret på Brasilien.
5. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT DUMPING
(189)
En række parter påstod, at faldet i importmængderne fra Kina og Vietnam mellem 2005 og 2008 (som fortsatte efter undersøgelsesperioden) og stigningen i importpriserne i samme periode tydede på, at der ikke er sandsynlighed for fortsat skadevoldende dumping. Det skal erindres, at importen fra Kina og Vietnam udgjorde en markedsandel på over 28 % af EU-markedet i undersøgelsesperioden, hvilket er en væsentlig markedsandel. Det skal bemærkes, at importmængderne fra Kina og Vietnam i absolutte tal var større i denne undersøgelsesperiode end i den oprindelige undersøgelsesperiode, hvor der allerede blev konstateret skadevoldende dumping. Desuden viste analysen af de kontrollerede oplysninger fra de eksportører, der indgik i stikprøven, at priserne var faldet siden 2006.
(190)
Visse parter påstod, at produktionsomkostningerne i Kina og Vietnam var steget, hvilket begrænsede truslen om konkurrence fra virksomhederne. Det er Kommissionens holdning, at en stigning i omkostningerne ikke nødvendigvis medfører et tab i konkurrenceevne på verdensmarkedet, da Kina og Vietnam ikke er markedsøkonomier. Undersøgelsen viste, at begge lande fortsat havde store markedsandele på EU-markedet og dermed var en trussel.
(191)
Visse parter påstod, at Unionen accepterede, at importen faldt efter undersøgelsesperioden som følge af den økonomiske krise, men ikke som et afgørende punkt for sandsynligheden for fortsat dumping. Dette blev, jf. betragtning 179 til 180, ikke accepteret som et afgørende punkt, da mængderne i tiden efter undersøgelsesperioden stadig var meget høje og repræsenterede en stor markedsandel på EU-markedet til dumpingpriser. Dette tyder klart på, at der højst sandsynligt også i fremtiden vil blive dumpet store mængder.
(192)
Enkelte af parterne anfægtede EU-markedets tiltrækningskraft og påstod, at andre markeder især USA og delvist Rusland var af mindst lige så stor interesse for de kinesiske og vietnamesiske eksportører. Det blev desuden nævnt, at indlæggene fra en af parterne vedrørende den forventede markante vækst på det kinesiske marked ikke var blevet taget behørigt i betragtning. Kommissionen undersøgte denne påstand og konstaterede, at EU-markedet stadig er et af de mest attraktive markeder for de kinesiske eksportører. Hvis foranstaltningerne ophæves, bliver EU-markedet endnu mere attraktivt, og mængderne vil derfor sandsynligvis stige. Hvad angår den forventede vækst i forbruget i Kina, undersøgte Kommissionen de elementer, som den pågældende part havde indsendt, men fandt dem utilstrækkelige til at ændre konklusionerne. Selv om denne vækst kan forventes, foreligger der ingen dokumentation for, at væksten vil være af et sådant omfang, at den kan føre til et væsentligt fald i eksporten. Påstanden måtte derfor afvises.
E. DEFINITION AF EU-ERHVERVSGRENEN
1. EU-PRODUKTION OG REPRÆSENTATIVITET
(193)
Anmodningen om en ny undersøgelse blev indgivet af CEC på vegne af EU-producenter, der tegnede sig for mere end 25 % af den samlede EU-produktion af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(194)
En interesseret part påstod, at en række af CEC's medlemmer, som angiveligt støttede klagen, selv var begyndt at importere store mængder fra de pågældende lande. Det blev desuden påstået, at der ikke længere fandtes en væsentlig »reel« produktion i Unionen. Der blev ikke fremlagt beviser som dokumentation for denne påstand.
(195)
I den forbindelse anvendtes alle til rådighed værende oplysninger, herunder oplysninger anført i klagen og oplysninger indhentet fra EU-producenterne og de nationale sammenslutninger før og efter undersøgelsens indledning og generelle produktionsstatistikker, til at fastsætte den samlede EU-produktion og støtten i forbindelse med undersøgelsen. Undersøgelsen viste, at ingen af de klagende EU-producenter burde udelukkes fra definitionen af EU-produktionen, idet det konstateredes, at ingen af dem - ud fra oplysningerne fra klageren - havde været forretningsmæssigt forbundet med de eksporterende producenter i de pågældende lande, og den eventuelle import fra de pågældende lande var minimal. For hver af de pågældende virksomheder udgjorde importen højst 25 % af virksomhedens produktion i Unionen.
(196)
Som det fremgår af betragtning 23 ff., blev det konstateret, at en af virksomhederne i stikprøven af EU-erhvervsgrenen havde afsluttet produktionen i Unionen i den betragtede periode. Det blev vurderet, om denne virksomhed burde udelukkes fra definitionen af EU-erhvervsgrenen. Virksomhedens vægt var dog minimal i forhold til den samlede produktion og i forhold til resten af stikprøven (7). En eventuel udelukkelse af denne virksomhed ville derfor ikke ændre det overordnede billede af repræsentativiteten.
(197)
Undersøgelsen viste generelt, at der fortsat er en væsentlig produktion af lædersko i Unionen, som er etableret i flere medlemsstater og beskæftiger ca. 262 000 personer. Sektoren for fodtøjsproduktion består af ca. 18 000 små og mellemstore virksomheder, som navnlig er etableret i syv medlemsstater med en koncentration i tre store produktionslande.
(198)
Undersøgelsen viste dog også, at to virksomheder, som tilhører samme koncern, er forretningsmæssigt forbundet med eksporterende producenter i Kina, og at koncernen som sådan importerer betydelige mængder af den pågældende vare, herunder også fra sine forretningsmæssigt forbundne eksportører i Kina. Disse virksomheder blev derfor udelukket fra definitionen af produktion i Unionen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4.
(199)
Ud fra ovenstående blev det konkluderet, at den samlede produktion i EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4, udgjorde 366 mio. par i undersøgelsesperioden.
(200)
Da de EU-producenter, der støttede klagen, tegnede sig for mere end 25 % af den samlede produktion, og i mangel af opposition til klagen svarende til eller større end dette omfang, konkluderes det derfor, at klagen støttes af en væsentlig del af EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, og artikel 5, stk. 4.
2. UDVIKLING I PRODUKTIONSSTRUKTURERNE I UNIONEN
(201)
Oplysningerne i denne undersøgelse vedrører en udvidet Union med 27 medlemsstater og ikke kun de 25 medlemsstater, der blev undersøgt i den oprindelige undersøgelse. Rumænien, som tiltrådte Unionen i 2007, har en stor produktion af sko. En væsentlig del af Rumæniens produktion er dog forarbejdning af råmaterialer imod en betaling (»forarbejdningsaftaler«) for andre virksomheder i Unionen. Rumæniens egentlige produktion har derfor kun en begrænset indflydelse på den samlede EU-produktion og andre indikatorer. Det samme er tilfældet for Bulgarien. Udvidelsen har således ikke haft en væsentlig virkning i den henseende.
(202)
Fodtøjssektoren i Unionen er kendetegnet ved en række netværk af mikrovirksomheder (under 10 ansatte) og små virksomheder. Virksomheder med over 500 ansatte er undtagelser og beskæftiger kun en begrænset del af sektorens samlede arbejdsstyrke. Mikrovirksomheder og små virksomheder har den fordel at være mere fleksible og kan lettere tilpasse sig ændringer i efterspørgslen på markedet, men samtidig er de økonomisk mere udsatte over for international konkurrence og den økonomiske krise.
(203)
Produktionsstrukturerne har i forhold til situationen i den oprindelige undersøgelse ændret sig på mange måder. Som følge af presset fra den internationale konkurrence har mange producenter opgivet, nogle helt, og andre distribuerer nu produktionen i de asiatiske lande og i europæiske nabolande (Bosnien, Kroatien, Marokko, Tunesien, Serbien). Andre har besluttet af flytte dele af fremstillingsprocessen til andre dele af Unionen (Rumænien, Ungarn, Polen).
(204)
Som led i en proces med henblik på at ændre forretningsmodel har mange virksomheder også slået deres produktionsanlæg sammen i klynger, som blev etableret gennem fleksible kontrakter med andre producenter. Med dette system stiller en førende virksomhed design og råmaterialer (som stadig er den førende virksomheds ejendom) til rådighed og udliciterer produktionen (en eller flere faser af produktionen såsom syning) i naboområderne til en række specialiserede mikrovirksomheder, hvorved de sikres en regelmæssig sæsonbetinget aktivitet i aftalte mængder. Ved processens afslutning betaler den førende virksomhed for det arbejde, underleverandørerne har udført.
(205)
En del af erhvervsgrenen har også ændret forretningsmodel, som er kendetegnet ved en ændring i produktionen til et højere markedssegment, der er koncentreret om dyrere produkter. Nogle af de største EU-producenter fandt dermed nye muligheder og skabte deres eget mærke. Nogle af disse producenter benytter franchiseforretninger, som kun fører et mærke, når det er muligt, mens andre har været i stand til i uafhængige forretninger at få reserveret særlige områder til deres mærker.
(206)
Mange virksomheder i denne gruppe har desuden ændret deres distributionspolitik og sælger fortrinsvis gennem detailhandlere (eller endda deres egen detailhandel) i stedet for til grossister. Alt i alt viser disse ændringer en sektor, hvor der findes forskellige forretningsmodeller.
(207)
Ovenstående ændringer til fordel for klyngeproduktion, dyrere varesegmenter og ændringer i distributionspolitik har skabt øget fleksibilitet og effektivitet, idet man har lagt ressourcerne sammen for at skabe stordriftsfordele. Det har også gjort det nemmere for virksomhederne at opnå de nødvendige økonomiske midler fra bankerne.
(208)
Disse ændringer viser en sektor, hvor der findes meget forskellige forretningsmodeller. En stor del af erhvervsgrenen er stadig på et tidligt stadium af processen og har brug for mere tid, før forretningsmodellen kan ændres fuldstændigt. Den anden gruppe, der ændrede forretningsmodel, er blevet betydeligt større i løbet af den betragtede periode, men de har dog ikke været i stand til fuldt ud at udnytte det lavere antal producenter på markedet, sådan som det ellers var forventet.
F. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
1. FORBRUGET PÅ EU-MARKEDET
Tabel 3
Forbruget på EU-markedet
2006
2007
UP
Forbrug (i 1 000 par)
724 553
690 285
674 826
Indeks: 2006=100
100
95
93
(209)
Det synlige forbrug faldt med 7 % i den betragtede periode, dvs. fra 725 mio. par i 2006 til 675 mio. par i undersøgelsesperioden.
(210)
Faldet i forbruget skal ses i sammenhæng med en parallel stigning i forbruget af andre typer sko, som ikke falder under varedækningen (dvs. tekstil, gummi og plastik). Til information steg forbruget af sko af tekstil, gummi og plastik med 23 % i den samme periode. Dette tyder på en vis udskiftning mellem de to varekategorier, som også er relateret til modetendenser (indtrængning af sko med syntetiske stoffer/læder, eller syntetiske sko, der ligner læder). Da stigningen i forbruget af andet fodtøj dog er langt højere (23 %) end faldet i forbruget af læderfodtøj (7 %), kan det dog ikke udelukkes, at tekstil og andre materialer har erstattet læderfodtøj i et vist omfang. Desuden er den gennemsnitlige importpris på andet fodtøj kun halvt så høj som for læderfodtøj, og denne prisforskel gør det klart, at hvis de to typer havde været mere eller mindre indbyrdes udskiftelige, ville det langt dyrere segment for læderfodtøj være forsvundet. I en offentligt tilgængelig markedsundersøgelse (8) understreges det derimod, at lædersko fortsat vil have en stærk markedsposition. Det fremgår nemlig, at forbrugerne nu køber næsten ligeså mange lædersko som før, men samtidig køber de betydeligt flere tekstilsko og syntetiske sko.
2. DEN NUVÆRENDE IMPORT FRA DE PÅGÆLDENDE LANDE
2.1. Importmængde og markedsandel for den pågældende import i undersøgelsesperioden
Tabel 4
Samlet importmængde fra de pågældende lande
OUP
2005
2006
2007 (9)
UP (9)
Kina (1 000 par)
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Indeks 2006
100
78
79
Indeks: OUP=100
100
292
251
195
198
Markedsandel
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam (1 000 par)
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Indeks 2006
100
79
87
Indeks: OUP=100
100
98
77
61
67
Markedsandel
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
(211)
Den samlede import fra Kina faldt fra 157 til 125 mio. par i den betragtede periode, eller fra 21,6 % til 18,5 % af EU-markedet.
(212)
Som det fremgår af ovenstående, viste sammenligningen med den oprindelige undersøgelsesperiode en markant fremgang i importen fra Kina efter udløbet af kvotesystemet (1. januar 2005) på grundlag af lave importpriser. Importniveauet faldt efter indførelsen af foranstaltningerne og blev stabilt i 2007 og undersøgelsesperioden med over 120 mio. par - næsten det dobbelte af importmængden i den oprindelige undersøgelsesperiode.
(213)
Det skal desuden understreges, at det i en omgåelsesundersøgelse blev konstateret, at de kinesiske dumpingvarer undgik tolden og underminerede virkningerne af førnævnte foranstaltninger gennem omgåelse af nævnte foranstaltninger via Macao, jf. grundforordningens artikel 13. Det fremgår heraf, at EU-markedet fortsat var af meget stor betydning for de kinesiske eksporterende producenter.
(214)
Importen fra Vietnam faldt i den betragtede periode fra 79 til 69 mio. par. Til trods for dette fald på over 13 % i forhold til den oprindelige undersøgelsesperiode var importen stadig af væsentligt omfang, og markedsandelene lå i store træk stabilt på omkring 10 % i undersøgelsesperioden.
(215)
Tilsammen udgjorde importen fra Kina og Vietnam 237 mio. par i 2006, 185 mio. par i 2007 og 194 i undersøgelsesperioden. Selv om importmængderne faldt i løbet af den betragtede periode, er importniveauet stadig over det niveau, der førte til indførelsen af foranstaltningerne (166 mio.). Den samlede markedsandel for Kina og Vietnam faldt fra 32,7 % til 28,7 % i løbet af den betragtede periode, men også i dette tilfælde er markedsandelen for undersøgelsesperioden stadig langt højere end i den oprindelige undersøgelsesperiode (23 %).
2.2. Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende dumpingimport
(216)
Kommissionen overvejede, om virkningerne af dumpingimporten fra de pågældende lande burde vurderes kumulativt, idet der blev taget hensyn til kriterierne i grundforordningens artikel 3, stk. 4. Ifølge denne artikel vurderes følgevirkningerne af indførsel fra mere end ét land, der samtidig er omfattet af antidumpingundersøgelser, kun kumulativt, hvis det fastslås, at a) den dumpingmargen, der er fastlagt for indførslen fra hvert af de pågældende lande, er højere end den minimumsværdi, der er anført i grundforordningens artikel 9, stk. 3, og at den importerede mængde fra hvert land ikke er ubetydelig, og b) det vil være hensigtsmæssigt at foretage en kumulativ vurdering af virkningerne af importen på baggrund af vilkårene for konkurrencen mellem de indførte varer og den i Unionen fremstillede samme vare.
(217)
Det blev i den forbindelse først konstateret, at dumpingmargenerne for hvert land lå over ubetydelighedsgrænsen. Hertil kommer, at dumpingimporten fra hvert af disse lande ikke var ubetydelig, jf. grundforordningens artikel 5, stk. 7. Importmængden fra Kina og Vietnam repræsenterede således henholdsvis 18 % og 10 % af EU-forbruget i undersøgelsesperioden.
(218)
Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at konkurrencebetingelserne både mellem dumpingimporterede varer indbyrdes og mellem de dumpingimporterede varer og den i Unionen fremstillede samme vare var sammenlignelige. Det blev konstateret, at fodtøj med overdel af læder, der blev produceret/solgt af de pågældende lande, og det fodtøj med overdel af læder, der blev produceret/solgt af EU-erhvervsgrenen, uanset oprindelse er i konkurrence med hinanden, da det ligner hinanden med hensyn til grundlæggende egenskaber, da forbrugerne opfatter dem som indbyrdes udskiftelige, og da de distribueres gennem samme distributionskanaler. Undersøgelsen viste desuden, at importmængderne for de to lande udviklede sig parallelt: importen for begge lande faldt med ca. 10-25 % mellem 2006 og undersøgelsesperioden. Importpriserne for de to lande er også næsten på samme niveau. Det blev desuden konstateret, at disse priser underbød EU-erhvervsgrenens priser i et sammenligneligt handelsled.
(219)
På dette grundlag konkluderes det, at alle betingelserne for at foretage kumulativ vurdering er opfyldt, og at virkningen af dumpingimporten med oprindelse i de pågældende lande derfor bør vurderes samlet i forbindelse med skadesanalysen.
2.3. Prisudvikling og prisadfærd for så vidt angår importen af den pågældende vare
Tabel 5
Prisudvikling for så vidt angår de pågældende lande
2006
2007
UP
Kina EUR pr. par
8,4
8,4
8,5
Indeks: 2006=100
100
99
103
Vietnam EUR pr. par
10,2
9,7
9,5
Indeks: 2006=100
100
96
94
Kilde: Eurostat.
(220)
De gennemsnitlige priser på den kinesiske import var i den betragtede periode relativt stabile på ca. 8,4 EUR pr. par. Det er ca. 20 % højere end prisniveauet i den oprindelige undersøgelsesperiode (7,2 EUR). De gennemsnitlige priser på den vietnamesiske import faldt i den betragtede periode og lå i undersøgelsesperioden tæt på det niveau, som blev konstateret i den oprindelige undersøgelsesperiode, nemlig 9,2 EUR. Vurderingen af tendenserne for gennemsnitspriserne tager dog ikke højde for de ændringer i varemikset, som kan være forekommet i den betragtede periode.
2.4. Underbud
(221)
Metoden til beregning af prisunderbuddet følger den, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse. Importpriserne, inkl. antidumpingtolden, hos de eksporterende producenter i stikprøven blev sammenlignet med EU-erhvervsgrenens priser på grundlag af vejede gennemsnit for sammenlignelige varetyper i undersøgelsesperioden. EU-erhvervsgrenens priser blev justeret til ab fabrik-niveau og sammenlignet med cif-importprisen, Unionens grænse, plus antidumping- og toldafgifter. Prissammenligningen blev foretaget for transaktioner i samme handelsled, efter passende justering og efter fradrag af rabatter og dekorter. For at opnå en rimelig sammenligning blev der foretaget justeringer for at tage hensyn til importørernes omkostninger i Unionen til f.eks. design og udvælgelse af råmaterialer, som ellers ikke ville være blevet afspejlet i importprisen. Dette var berettiget, idet det importerede fodtøj produceres efter ordre på grundlag af specifikationer (råmaterialer, design), som importørerne selv fastsætter.
(222)
På grundlag af de samarbejdsvillige eksporterende producenters priser fandtes følgende underbudsmargener, anført efter land og i procent af EU-erhvervsgrenens priser:
Tabel 6
Underbudsmargener
Land
Prisunderbud
Kina
31,9 %
Golden Step (Kina)
37,1 %
Vietnam
38,9 %
3. IMPORT FRA TREDJELANDE
3.1. Importmængde, markedsandel og priser i undersøgelsesperioden
Tabel 7
Importmængder fra tredjelande
Mængde
2006
2007
UP
Indien (mio. par)
50
55
56
Indeks: 2006 = 100
100
111
112
Markedsandel
7 %
8 %
8 %
Indonesien (mio. par)
20
29
31
Indeks: 2006 = 100
100
144
158
Markedsandel
3 %
4 %
5 %
Brasilien (mio. par)
21
22
21
Indeks: 2006 = 100
100
102
98
Markedsandel
3 %
3 %
3 %
Thailand (mio. par)
11
12
12
Indeks: 2006 = 100
100
108
107
Markedsandel
2 %
2 %
2 %
Tunesien (mio. par)
10
12
12
Indeks: 2006 = 100
100
124
130
Markedsandel
1 %
2 %
2 %
Marokko (mio. par)
10
10
10
Indeks: 2006 = 100
100
99
98
Markedsandel
1 %
1 %
1 %
Andre (mio. par)
63
67
59
Indeks: 2006 = 100
100
107
93
Markedsandel
9 %
10 %
9 %
I alt (mio. par)
185
207
201
Indeks: 2006 = 100
100
112
109
Markedsandel
26 %
30 %
30 %
Tabel 8
Import i værdi fratredjelande
Værdi
2006
2007
UP
Indien EUR pr. par
11,34
11,67
11,98
Indeks: 2006 = 100
100
103
106
Indonesien EUR pr. par
9,98
10,06
9,67
Indeks: 2006 = 100
100
101
97
Brasilien EUR pr. par
15,8
15,78
16,83
Indeks: 2006 = 100
100
100
107
Thailand EUR pr. par
12,56
13,54
13,55
Indeks: 2006 = 100
100
108
108
Tunesien EUR pr. par
12,76
13,2
13,39
Indeks: 2006 = 100
100
103
105
Marokko EUR pr. par
14,6
15,05
14,98
Indeks: 2006 = 100
100
103
103
Andre EUR pr. par
14,64
14,25
15,26
Indeks: 2006 = 100
100
97
104
I alt EUR pr. par
13,16
13,07
13,40
Indeks: 2006 = 100
100
99
102
(223)
Som det fremgår af ovenstående, er den samlede import fra tredjelande steget i absolutte tal i løbet af den betragtede periode. Samlet set er importen steget fra 185 mio. par i 2006 til 201 mio. par i undersøgelsesperioden, og markedsandelen er steget fra 26 % til 30 % i undersøgelsesperioden.
(224)
Tredjelandenes priser er dog i gennemsnit 34 % højere end de kinesiske priser og 28 % højere end de vietnamesiske priser.
G. EU-ERHVERVSGRENENS ØKONOMISKE SITUATION
1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(225)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 5, undersøgte Kommissionen alle økonomiske faktorer og forhold, der har indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation.
(226)
Der måtte anvendes stikprøver, jf. ovenfor, i betragtning af sektorens særlige forhold og det store antal klagende EU-producenter. Med henblik på skadesanalysen blev der fastsat skadesindikatorer på følgende to niveauer:
-
De makroøkonomiske elementer (produktionskapacitet, salgsmængde, markedsandel, beskæftigelse, produktivitet, vækst, dumpingmargenernes størrelse og genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping) blev analyseret for hele EU-produktionen på grundlag af de oplysninger, der blev indhentet fra de nationale sammenslutninger af EU-producenter og individuelle virksomheder. Disse faktorer blev, hvor det var muligt, krydstjekket med de generelle oplysninger fra de relevante officielle statistikker.
-
Analysen af de mikroøkonomiske elementer (lagerbeholdninger, salgspriser, likviditet, rentabilitet, investeringsafkast, evne til at rejse kapital, investeringer, og lønninger) blev gennemført for de enkelte virksomheder, dvs. de EU-producenter, der indgik i stikprøven.
2. MAKROØKONOMISKE INDIKATORER
2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
Tabel 9
Produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2006
2007
RIP
Produktion (1 000 par)
390 314
383 692
365 638
Indeks: 2006=100
100
98
94
Kapacitet (1 000 par)
551 844
571 663
564 091
Indeks: 2006=100
100
104
102
Kapacitetsudnyttelse
71 %
68 %
66 %
Indeks: 2006=100
100
95
92
Kilde: Data for EU27: Prodcom som bekræftet af data fra de enkelte producenter og producentsammenslutninger. Bemærk: Undersøgelsen viste, jf. betragtning 23 ovenfor, at produktionen for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, var 18-21 % lavere i den betragtede periode end oprindeligt angivet som følge af situationen hos en bestemt producent. På grundlag af de foreliggende oplysninger tydede intet på, at konklusionerne for denne producent, ville gøre sig gældende for hele sektoren. Det blev dog undersøgt, om den lavere produktion også gjaldt hele EU-produktionen. Med henblik på at undersøge virkningen af denne ændring, hvis den gjaldt for hele EU-produktionen, blev der foretaget et krydstjek på grundlag af en formodning om en fald på 20 % i den samlede EU-produktion i løbet af den betragtede periode. Det skal bemærkes, at forskellen mellem stikprøvens produktionsmængde som fastlagt i undersøgelsen og den oprindeligt angivne forblev stabil i den betragtede periode med kun mindre udsving. Det blev derfor konkluderet, at de overordnede tendenser i de skadesfaktorer, der er relevante for denne undersøgelse (markedsandel, produktivitet osv.), ikke ville blive påvirket.
(227)
Der var et fald i produktionen på 6 % i den betragtede periode, som i høj grad afspejlede det fald i forbruget af lædersko, som blev registreret for samme periode.
(228)
Visse interesserede parter, der repræsenterer importører og detailhandlere, fremsatte følgende påstande, dog uden beviser: Faldet i EU-produktionen skulle ses som en positiv hændelse og ikke som et tegn på, at EU-erhvervsgrenen fortsat forvoldtes skade i den betragtede periode. Faldet i produktionen er ifølge parterne konsekvensen af en bevidst strømliningsproces i EU-erhvervsgrenen, hvorved lavprissegmentet blev opgivet til fordel for det mellemste og det dyrere markedssegment, hvor EU-erhvervsgrenen altid har været konkurrencedygtig.
(229)
Det skal dog i den forbindelse understreges, at mange EU-producenter, som allerede fastslået i den oprindelige undersøgelse, har opgivet, da de ikke længere var i stand til at konkurrere mod dumpingimporten - ikke nødvendig vis på grund af grundlæggende eller strukturel mangel på konkurrenceevne. Påstanden om, at faldet i EU-produktionen skal betragtes som en positiv hændelse, afvises derfor.
(230)
En interesseret part påstod, at EU-erhvervsgrenens stabile kapacitetsudnyttelse var et bevis for, at den ikke forvoldtes skade.
(231)
Den faktiske kapacitet i denne sektor afhænger, jf. konklusionen i den oprindelige undersøgelse, af antallet af disponible ansatte og ikke af maskinernes tekniske kapacitet i produktionslinjen. Derfor måles kapaciteten bedst ved at vurdere beskæftigelsesniveauet, jf. afsnit 2.3 nedenfor. I modsætning til parternes påstand viste undersøgelsen i alle tilfælde, at kapacitetsudnyttelsen, målt ud fra et teknisk kapacitetssynspunkt, faldt fra 71 % til 66 % i den betragtede periode, og påstanden om, at den stabile udnyttelsesprocent skulle være tegn på, at der ikke forvoldtes skade, kan derfor ikke godtages.
2.2. Salgsmængde og markedsandel
Tabel 10
Salgsmængde og markedsandel
2006
2007
UP
Salg (1 000 par)
302 784
298 116
279 865
Indeks: 2006=100
100
98
92
Markedsandele
41,8 %
43,2 %
41,5 %
Indeks: 2006=100
100
103
99
(232)
EU-erhvervsgrenens salg faldt i absolutte tal med 8 % i den betragtede periode. Da der i den samme periode registreredes et fald i forbruget på 7 %, formåede EU-erhvervsgrenen stadig at bevare sin markedsandel på et stabilt niveau. Ved en sammenligning med situationen i den oprindelige undersøgelse, hvor der registreredes et fald på 33 %, er det endvidere tydeligt, at der med indførelsen af foranstaltningerne er sat en stopper for det frie fald i salg og markedsandele.
(233)
En interesseret part påstod, at EU-erhvervsgrenen ikke har lidt skade, da den havde øget sin markedsandel i den betragtede periode. Undersøgelsen viste dog, at der kun var få udsving i EU-erhvervsgrenens markedsandel i den betragtede periode. Efter strømliningen af produktionen og ændringen i forretningsmodellen ville det desuden, jf. afsnit E.2 ovenfor, kunne forventes, at de tilbageværende virksomheder ville øge deres markedsandel markant. Den kendsgerning, at EU-producenternes salg var uændret antyder, at det pres, som dumpingimporten har forvoldt, fortsat giver anledning til bekymring.
(234)
Det forhold, at EU-erhvervsgrenen ikke havde øget sin markedsandel efter indførelsen af antidumpingtolden, viser ifølge visse interesserede parter, at EU-erhvervsgrenen ikke har været i stand til at udnytte tolden, og at de importerede varer under alle omstændigheder ikke kan erstattes med varer produceret i Unionen.
(235)
Det skal igen understreges, at markedsandelen kun er en af de indikatorer, der blev undersøgt, og at det, jf. nedenfor under andre faktorer, fremgår af undersøgelsen, at der er omfattende konkurrence mellem varer produceret i Unionen og varer importeret fra de pågældende lande. Det er korrekt, at EU-producenterne ikke har været i stand til markant at øge deres markedsandel, men der er dog blevet sat en stopper for det voldsomme fald i salget, som blev registreret i den oprindelige undersøgelse, og foranstaltningerne har givet EU-producenterne mulighed for at stabilisere deres salg og markedsandel. Det væsentlige prispres fra dumpingimporten synes at have sat en stopper for yderligere stigninger i markedsandelen, jf. betragtning 261-262.
(236)
Andre interesserede parter påstod, at EU-erhvervsgrenen har haft en væsentlig forbedring i eksportresultaterne, og at den derfor ikke længere forvoldtes skade.
(237)
Undersøgelsen viste dog, jf. tabellen nedenfor, at EU-erhvervsgrenens eksportresultater i modsætning til denne påstand viste et lille fald i den betragtede periode og ikke en stigning.
(238)
Det skal dog bemærkes, at EU-producenternes eksport kun udgør 25 % af salget. Resultaterne på EU-markedet er derfor stadig langt den vigtigste faktor, der påvirker EU-producenternes økonomiske situation. Undersøgelsen viste desuden ikke, at en stigning i eksportaktiviteten ville medføre et fald i salget på EU-marked et.
(239)
Ud fra ovenstående kan påstanden om, at de forbedrede eksportresultater skulle have udlignet den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen, ikke godtages.
Tabel 11
EU-producenternes eksport
2006
2007
UP
EU-producenternes eksport (1 000 par)
91 395
89 845
89 739
Indeks: 2006=100
100
98
98
Kilde: Comext.
2.3. Beskæftigelse
Tabel 12
Beskæftigelse
2006
2007
UP
Samlet beskæftigelse (i 1 000 ansatte)
267
264
262
Indeks: 2006=100
100
99
98
(240)
EU-producenterne beskæftigede ca. 260 000 personer, som var direkte involveret i produktionen af den pågældende vare i undersøgelsesperioden.
(241)
En interesseret part påstod, at det stabile beskæftigelsesniveau i EU-erhvervsgrenen var et bevis for, at den ikke forvoldtes skade.
(242)
Det skal i den forbindelse erindres, at vurderingen af skade baseres på en analyse af alle relevante indikatorer og ikke blot en enkeltstående faktor. Undersøgelsen bekræftede desuden, at antallet af ansatte i EU-erhvervsgrenen faldt en anelse (- 2,0 %). Den kendsgerning, at en større del af EU-erhvervsgrenen har oprettet et klyngesystem til produktion, har sandsynligvis været medvirkende til at modvirke et yderligere fald i beskæftigelsen og bibeholde vigtig knowhow i produktionsvirksomhederne.
(243)
En anden interesseret part antydede, at manglen på disponible arbejdstagere i Unionen og ikke konkurrencen fra importen fra de pågældende lande var en af de vigtigste årsager til EU-erhvervsgrenens problemer.
(244)
Da der dog ikke blev fremlagt beviser for denne påstand, og da resultaterne af undersøgelsen ikke antydede, at arbejdsstyrken var et væsentligt problem for EU-producenterne, blev denne påstand afvist.
2.4. Produktivitet
Tabel 13
Produktivitet
2006
2007
UP
Produktivitet
1 461
1 453
1 391
Indeks: 2006=100
100
99
95
(245)
I denne undersøgelse blev den gennemsnitlige produktivitet i den betragtede periode vurderet på grundlag af det samlede antal ansatte, herunder ansatte i alle produktionssystemer i et klyngesystem. Produktiviteten faldt moderat i perioden. Produktiviteten hænger, jf. afsnit E.2, sammen med den overordnede struktur og den type fodtøj, der produceres i virksomhederne, og kan variere markant fra land til land og fra en virksomhed til en anden. Faldet kan derfor ikke betragtes som væsentligt.
2.5. Vækst
(246)
Mellem 2006 og undersøgelsesperioden var EU-erhvervsgrenens markedsandel stabil, men i betragtning af faldet i forbruget mistede EU-producenterne alligevel markedsandele i absolutte tal.
2.6. Dumpingmargenens størrelse
(247)
For så vidt angår den faktiske dumpingmargens størrelse kan virkningerne for EU-erhvervsgrenen i betragtning af mængden og priserne på importen fra de berørte lande ikke anses for ubetydelige.
2.7. Genrejsning efter virkningerne af tidligere dumping eller subsidiering
(248)
I oktober 2006 indførtes der antidumpingforanstaltninger mod importen af visse typer fodtøj med overdel af læder fra Kina og Vietnam. I denne periode blev der kun registreret en delvis genrejsning blandt EU-producenterne, jf. nedenfor.
3. MIKROØKONOMISKE INDIKATORER
3.1. Lagerbeholdninger
Tabel 14
Lagerbeholdninger
2006
2007
UP
(1 000 par)
163
120
198
Indeks: 2006=100
100
73
121
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(249)
Lagerbeholdningerne var ubetydelige og udgjorde ca. 2 % af produktionen. Det skal erindres, at betydningen af denne indikator ikke bør overvurderes, da produktionen af denne varetype foregår efter ordre, og lagerbeholdningen på et givet tidspunkt er et resultat af varer, der er solgt men endnu ikke leveret.
3.2. Salgspriser
Tabel 15
Salgspriser
2006
2007
UP
EUR pr. par
26,6
29,5
34,6
Indeks: 2006=100
100
111
130
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(250)
Salgspriserne steg med 30 % i undersøgelsesperioden. Denne stigning skyldes to vigtige faktorer. Stigningen skyldes dels resultatet af udviklingen i forretningsmodellen, jf. ovenfor, dels de øgede omkostninger især til råmaterialer.
3.3. Likviditet, fortjeneste og investeringsafkast
Tabel 16
Likviditet - rentabilitet - investeringsafkast
2006
2007
UP
Likviditet (i 1 000 EUR)
7 720
13 101
13 337
Indeks: 2006=100
100
170
173
Fortjeneste af nettoom-sætningen i %
1,3 %
3,4 %
3,0 %
Indeks: 2006=100
100
261
231
Investeringsafkast
9,5 %
22,8 %
20,5 %
Indeks: 2006=100
100
240
217
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(251)
EU-erhvervsgrenens fortjeneste forbedredes i den betragtede periode fra 1,3 % i 2006 til 3 % i undersøgelsesperioden. Forbedringen i fortjenesten påvirkede udviklingen i likviditeten og investeringsafkastet. Dette skal dog ses på baggrund af en væsentlig forværring og lave investeringsniveauer i den oprindelige undersøgelse.
(252)
En række interesserede parter påstod, at EU-erhvervsgrenens fortjeneste forbedredes markant, og at denne fortjeneste i realiteten var betydeligt højere end de 6 %, som var det mål for fortjenesten, der blev fastsat i den oprindelige undersøgelse. Det blev således påstået, at EU-erhvervsgrenen ikke længere påførtes skade, uanset de andre skadesindikatorer.
(253)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at selv om fortjenesten ganske vist forbedredes, viste undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenen ikke var i stand til at nå målet om en fortjeneste på 6 %, jf. den oprindelige undersøgelse. Man kunne have forventet en mere udtalt stigning i fortjenesten ikke mindst i betragtning af de bestræbelser, som en stor del af erhvervsgrenen lagde for dagen ved at skabe nye forretningsmodeller. Dette viser, at erhvervsgrenen stadig er i en udsat situation for så vidt angår rentabiliteten. Påstanden om, at rentabiliteten skulle være af et sådant omfang, at EU-erhvervsgrenen ikke længere påføres skade, må derfor afvises.
3.4. Evne til at rejse kapital
(254)
Det fremgår af undersøgelsen, at små og mellemstore virksomheder, som er kernen i hele sektoren, på grund af deres udsatte økonomiske situation ikke er i stand til at stille tilstrækkelig bankgaranti og derfor har vanskeligt ved at rejse ny kapital.
3.5. Investeringer
Tabel 17
Investeringer
2006
2007
UP
(i 1 000 EUR)
9 019
13 777
20 979
Indeks: 2006=100
100
153
233
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(255)
Selv om der skete en stigning i investeringerne i den betragtede periode i absolutte tal, udgjorde den stadig kun 6 % af omsætningen i UP. Desuden påvirkes denne stigning af en række exceptionelle investeringer i bygninger, som blev foretaget af en af EU-producenterne i stikprøven. Investeringerne ville ellers have været stabile i hele referenceperioden og på et lavt niveau. Dette skal dog igen ses på baggrund af en væsentlig forværring og lave investeringsniveauer i den oprindelige undersøgelse.
3.6. Lønninger
Tabel 18
Lønninger
2006
2007
UP
Lønninger (i 1 000 EUR)
21 305
23 186
23 855
Indeks: 2006=100
100
109
112
Gnms. lønninger pr. person (i 1 000 EUR)
21 826
21 418
21 897
Indeks: 2006=100
100
98
100
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser.
(256)
De gennemsnitlige lønninger var stabile i den betragtede periode, hvilket antyder, at de reelle lønninger falder og ikke følger den normale lønudvikling. Dette beviser yderligere det pres, der udøves på EU-producenterne.
4. KONKLUSION OM SKADE
(257)
Det blev konstateret, at ikke alle faktorer i grundforordningen havde en direkte indvirkning på EU-erhvervsgrenen for fodtøj i forbindelse med fastsættelsen af skade, jf. ovenfor. I betragtning af, at der kun produceres efter ordre, har virksomhederne enten ingen lagerbeholdninger, eller lagrene består af afsluttede ordrer, der endnu ikke er afsendt/faktureret, og det blev derfor konstateret, at lagrene kun havde begrænset indvirkning på skadesanalysen. Da sektoren ligeledes fortsat er arbejdskraftintensiv, er produktionskapaciteten ikke teknisk begrænset og afhænger især af antallet af ansatte i virksomheden.
(258)
Analysen af de makroøkonomiske indikatorer, som indvirker mere direkte på EU-erhvervsgrenens situation, viser, at EU-produktionen og salgsmængden er faldet i omtrent samme takt som EU-forbruget i den betragtede periode. EU-producenternes salg, markedsandel og beskæftigelse har således været stabile. Der er registreret en moderat nedgang i produktiviteten. Selv om man kunne have forventet, at overgangen til en ny forretningsmodel ville have medført en stigning i de resterende EU-producenters salg og produktion, er det dog også klart, at der med indførelsen af foranstaltningerne er sat en stopper for det frie fald, som erhvervsgrenen led under før indførelsen af foranstaltningerne. Dermed har en stor del af EU-erhvervsgrenen desuden været i stand til at ændre forretningsmodel ved hjælp af en strømlining af produktionsprocessen med udvikling af specialiserede klynger, ved at flytte til et højere varesegment samt ved at ændre fokus fra engrossalg til direkte levering til detailhandlere.
(259)
Analysen af de relevante mikroøkonomiske indikatorer underbygger også den delvise genrejsning i EU-erhvervsgrenen og viser en stigning i salgspriserne, likviditeten, investeringerne og fortjenesten. Erhvervsgrenen har dog stadig ikke været i stand til at opnå normal fortjeneste og normale investeringer og har stadig vanskeligt ved at rejse kapital, og desuden viser lønudviklingen, at situationen stadig er sårbar, og at skaden ikke er helt overvundet.
(260)
Generelt viste undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenen fortsat påføres væsentlig skade.
5. VIRKNINGERNE AF DUMPINGIMPORTEN FRA DE PÅGÆLDENDE LANDE OG VIRKNINGERNE AF ANDRE FAKTORER
5.1. Virkningen af dumpingimporterede varer fra de pågældende lande
(261)
Selv om den samlede importmængde fra de pågældende lande er faldet i den betragtede periode, er mængderne i undersøgelsesperioden stadig langt højere end i den oprindelige undersøgelse. For Kinas vedkommende er importen næsten dobbelt så stor som i den oprindelige undersøgelsesperiode, og selv om importmængden fra Vietnam faldt i samme periode, er den tilsvarende markedsandel stadig omkring 10 %.
(262)
En analyse af prisen på importen fra de pågældende lande i den betragtede periode viser, at priserne på importen fra Kina har været stabile, mens priserne på importen fra Vietnam er faldet. Priserne på den kinesiske import er i forhold til priserne i den oprindelige undersøgelsesperiode steget med ca. 20 %, men priserne på den vietnamesiske import ligger tæt op ad priserne i den oprindelige undersøgelsesperiode. Til trods for forskelle i produktmikset og betragtningerne om handelsled er det klart, at de gennemsnitlige importpriser på 8,6 EUR for Kina og 9,51 EUR for Vietnam fortsat volder EU-producenterne alvorlige problemer, da deres gennemsnitlige salgspriser er langt over 30 EUR. Dette er endnu mere udtalt i forbindelse med underbudsniveauet, som er steget drastisk i forhold til den oprindelige undersøgelsesperiode. Kinas underbudsniveau er steget fra 13,5 % til 31,9 % i denne periode, og for Vietnams vedkommende er underbuddet steget fra 15,9 % til 38,9 %.
5.2. Konklusion om virkningen af dumpingimporterede varer fra de pågældende lande
(263)
Ud fra ovenstående konkluderes det, at importen fra de pågældende lande både i form af mængde og priser fortsat påvirker EU-producenternes resultater negativt.
5.3. Virkningerne af andre faktorer
(264)
Kommissionen undersøgte nøje, om andre kendte faktorer end dumpingimporten kunne have en indvirkning på den fortsatte skade, som påføres EU-producenterne, med henblik på at sikre, at eventuel skade forårsaget af disse faktorer ikke blev tilskrevet dumpingimporten.
5.3.1. Manglende konkurrence mellem EU-producerede sko og sko importeret fra de pågældende lande
(265)
En række interesserede parter påstod, at der ikke er nogen sammenhæng mellem importen fra de pågældende lande og EU-erhvervsgrenens resultater. Det blev navnlig påstået, at den samme vare produceret i Unionen ikke kan erstattes af den samme vare importeret fra de pågældende lande. Ifølge parterne er der ingen konkurrence mellem EU-producerede lædersko og sko importeret fra Kina og Vietnam, da de EU-producerede lædersko fortrinsvis sælges i det mellemste segment og det dyreste segment, mens de importerede sko hovedsagelig er beregnet til det mellemste segmentet og det billigste segment. EU-erhvervsgrenen var ikke i stand til at generhverve markedsandele efter indførelsen af foranstaltningerne, hvilket blev anført som bevis i denne sammenhæng. Den generelle forbedring i de øvrige skadesindikatorer skulle derimod være en konsekvens af EU-erhvervsgrenens ændrede forretningsmodel, hvorved en lavere produktion og et skift til produktion med højere merværdi afbødede den skade, der tidligere påførtes en del af EU-erhvervsgrenen. De vanskeligheder, som den anden gruppe af EU-producenter stødte på, skulle angiveligt skyldes, at de ikke var i stand til at tilpasse sig dumpingimporten fra de pågældende lande.
(266)
Undersøgelsen har vist, at en del af EU-erhvervsgrenen stadig er til stede i dele af det laveste segment og store dele af det mellemste segmentet, selv om denne del af erhvervsgrenen også har bevæget sig til et højere markedssegment. Hvad angår dumpingimporten, dækker den ikke blot det lave segment, men også det mellemste segment - og i visse tilfælde endda det højeste markedssegment. Der er med andre ord omfattende konkurrence mellem lædersko produceret i Unionen og lædersko importeret fra de pågældende lande.
(267)
Det blev desuden påstået, at der ikke var konkurrence mellem EU-producenterne og de pågældende eksportører, da EU-producenterne koncentrerer sig om nicheprodukter og ikke tilbyder et helt sortiment med specialsko som f.eks. vandresko, bowlingsko og ortopædiske sko. Det skal dog i den forbindelse bemærkes, at disse specialsko kun udgør en lille del af den pågældende vare, og virkningen heraf kan derfor ikke betegnes som væsentlig. Undersøgelsen har under alle omstændigheder vist, at disse specialsko - i modsætning til påstanden - produceres i Unionen om end i begrænsede mængder, og at disse sko er i direkte konkurrence med importerede specialsko. Der er desuden, jf. ovenfor, en øget konkurrence mellem mange af disse specialsko og klassiske »brune sko«, som traditionelt produceres af EU-erhvervsgrenen.
(268)
Hvad angår sammenligningen mellem EU-produktionen og importen fra de pågældende lande pr. alder og køn, har undersøgelsen vist, at der i Unionen findes en omfattende produktion af herre-, dame- og børnesko. Der satses især på damesko, som udgør ca. 55 % af produktionen, mens herre- og børnesko udgør henholdsvis 35 % og 10 %. Når man ser på alders- og kønsfordelingen for sko, der importeres fra de pågældende lande, er tallene ganske anderledes med fokus på især børnesko med ca. 25 %. Til trods for disse udsving er det klart, at alle tre kategorier sælges på EU-markedet i væsentlige mængder af både EU-erhvervsgrenen og af eksportørerne.
5.3.2. EU-producenternes manglende effektivitet, strukturelle mangler og virkningen af globaliseringen
(269)
En part, der repræsenterer forbrugerinteresser, fremførte, at den påståede dumping ikke havde nogen indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation, men at globaliseringstendensen og udflytningen af produktionen til lande med lavere omkostninger og ikke illoyal handelspraksis er grunden til jobtab og fabrikslukninger i Unionen.
(270)
En række andre interesserede parter påpegede desuden, at EU-erhvervsgrenen ikke var i stand til at udnytte foranstaltningerne og virkningen af skiftet i forretningsmodel blandt EU-producenterne som bevis for påstanden om, at der ikke er nogen forbindelse mellem importen og EU-erhvervsgrenens resultater.
(271)
Ifølge disse påstande er EU-erhvervsgrenen strukturelt ude af stand til at konkurrere på masseproduktionsmarkedet, hvilket overvejende skyldes manglen på den nødvendige arbejdskraft og omkostningerne dertil. Derfor skiftede en betydelig del af EU-erhvervsgrenen til en ny forretningsmodel og investerede i produktinnovation og opgradering for at flytte fokus fra det mellemste og laveste varesegment til mellemste og højeste varesegment og luksusvaresegmentet. De virksomheder, der har fokuseret på nicheprodukter med højere merværdi, fremviser også gode resultater. Modsat har de virksomheder, der ikke tog globaliseringens udfordring op, fortsat dårlige resultater. Ifølge disse påstande bør EU-producenternes situation altså betragtes som en konsekvens af deres forretningsstrategi og skyldes ikke importen fra de pågældende lande.
(272)
Som det fremgår af afsnit E.2 og G.4, viste undersøgelsen ganske rigtigt et heterogent billede af EU-erhvervsgrenen. Dele af erhvervsgrenen producerer ikke-mærkevarefodtøj i det mellemste segmentet og det laveste segment og sælger via grossister og ikke direkte til detailhandlere. Dette betyder dog ikke, at disse virksomheder ikke er effektive. Det fremgår klart af undersøgelsen, at virksomhedernes vanskelige situation uanset deres konkurrencemæssige situation i alt væsentligt skyldes dumpingimporten. De befinder sig derfor i en yderst vanskelig økonomisk situation, og deres resultater er blevet voldsomt forværret i løbet af den betragtede periode. Mange af disse virksomheder bestræber sig på at omstille sig til det mellemste segment og det dyreste varesegment og på at ændre deres distributionskanaler, men det aktuelle pres fra dumpingimporten gør denne udvikling yderst vanskelig.
(273)
Til trods for deres markante forbedring og tilpasning af forretningsmodeller har de virksomheder, der skiftede forretningsmodel ikke nået det mål om en fortjeneste på 6 %, som blev fastlagt i den oprindelige undersøgelse. Dette viser, at denne gruppe også er påvirket af det generelle pres i nedadgående retning, som udøves af dumpingimporten i samtlige segmenter. Det er derfor sandsynligt, at denne gruppe ville have været i stand til at genrejse sig fuldstændigt, hvis de ikke var blevet udsat for et prispres i nedadgående retning som følge af fortsat (og endda øget) dumpingimport af læderfodtøj.
(274)
Selv de virksomheder, der skiftede til en ny forretningsmodel, er stadigvæk påvirket af den skadevoldende dumping, selv om de er yderst effektive, idet de har lagt deres ressourcer sammen og specialiseret sig, hvilket antyder, at erhvervsgrenens manglende effektivitet og strukturelle problemer ikke bryder årsagssammenhængen mellem dumping og den påførte skade.
5.3.3. Virkningerne af importen fra tredjelande
(275)
En række interesserede parter påstod, at den voksende fodtøjsindustri i andre tredjelande i markant grad øgede sin eksport til Unionen. Det er i den forbindelse blevet påstået, at importen fra tredjelande havde en markant indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation i den betragtede periode og også ville have stor indflydelse i forbindelse med analysen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, hvis foranstaltningerne ophæves. Disse parter påstod, at ophævelsen af foranstaltningerne ville påvirke balancen mellem importen fra de pågældende lande og importen fra andre lande, da importen fra den ene kilde kan erstattes med importen fra den anden kilde. Derfor ville ophævelsen af foranstaltningerne således ikke indvirke på EU-erhvervsgrenen.
(276)
Undersøgelsen har i den forbindelse vist, at importen fra andre tredjelande med lave priser som f.eks. Indien og Indonesien er omfattende og stadig øges. Fodtøjssektoren er i vidt omfang organiseret i internationale grupper med forskellige produktionsanlæg i forskellige lande. Det giver dem derved en vis grad af fleksibilitet til at omstille produktionen, når et produktionsanlæg etableres i andre lande. Undersøgelsen har vist, at et produktionsanlæg kan etableres i et nyt land på et til to år.
(277)
Hvad angår markedsandele, kan Kinas og Vietnams tabte markedsandele være overtaget af andre eksporterende lande - navnlig Indien og Indonesien. Virkningen af deres priser kan dog ikke sammenlignes med virkningen af priserne på importen fra Kina og Vietnam. Selv om der ikke tages hensyn til forskellene i produktmikset, er prisforskellen særlig udtalt i Indiens tilfælde, hvor den gennemsnitlige eksportpris er 25,8 % højere end den gennemsnitlige eksportpris på sko importeret fra Vietnam og 40,3 % højere end den gennemsnitlige eksportpris på sko importeret fra Kina. Deres indvirkning på EU-erhvervsgrenen er derfor væsentligt mindre udtalt. Den gennemsnitlige eksportpris på sko importeret fra Indonesien er 13,2 % højere end den gennemsnitlige pris på sko importeret fra Kina og kan sammenlignes med den gennemsnitlige eksportpris på sko importeret fra Vietnam. Mængden af importen fra Indonesien betyder dog stadig, at deres relative indvirkning bliver begrænset. Ud fra ovenstående kan det af de relative mængder af og højere priser på importen fra andre asiatiske lande ikke konkluderes, at deres indvirkning ville være tilstrækkelig til at bryde årsagssammenhængen mellem den skade, EU-erhvervsgrenen påførtes, og de større mængder af dumpingimport fra Kina og Vietnam.
5.3.4. Virkningerne af ændringer i forbrugsmønstre og forbrugernes præferencer og virkningerne af strukturelle ændringer i detailsektoren i Unionen
(278)
Det er også blevet påstået, at EU-erhvervsgrenens ringe resultater ikke skal kædes sammen med importen fra de pågældende lande, men derimod med et fald i forbruget i Unionen. Dette fald i forbruget skulle angiveligt hænge sammen med ændringer i modetendenserne, som er skiftet fra formelt fodtøj til fritidssko. Samtidig har forbrugerne ændret præferencer til fordel for lavprissegmentet, som typisk er repræsenteret ved import fra tredjelande.
(279)
Undersøgelsen har i den forbindelse vist, at der har været et fald i forbruget af den pågældende vare. Hvis det havde været muligt at erstatte lædersko med sko af andre materialer, ville dette fald dog have været langt mere udtalt. Faldet i forbruget og ændringerne i forbrugernes præferencer synes derfor ikke i sig selv at være en faktor, der kan bryde årsagssammenhængen.
(280)
Undersøgelsen viste desuden, at detailsalget af sko er diversificeret og har til dels bevæget sig fra den traditionelle skoforretning til en række nye butikker såsom stormagasiner, beklædningsbutikker og super/hypermarkeder, som tegner sig for en meget væsentlig del af salget, sandsynligvis over 40 %.
(281)
Det er også blevet påstået, at denne meget konkurrenceprægede ramme udøver et pres på priserne i nedadgående retning, og at dette har en større indvirkning på EU-erhvervsgrenen end dumpingimporten. Mens presset fra detailsektoren som sådan ikke kan udelukkes som en faktor, der kan have haft en indvirkning på EU-erhvervsgrenen, skal det dog samtidig ikke glemmes, at denne struktur også er afhængig af leverandører, der kan levere til så lave priser. De store mængder af dumpingimporterede varer har ganske givet været en afgørende faktor i udviklingen og opretholdelsen af dette prispres. Da EU-producenterne desuden var i stand til at øge priserne, antyder dette, at følgevirkningerne af de strukturelle ændringer i detailsektoren ikke i sig selv er tilstrækkelige til at bryde årsagssammenhængen mellem skaden og dumpingimporten.
5.3.5. Virkningerne af EU-producenternes eksportresultater
(282)
EU-erhvervsgrenens ringe eksportresultater, som hænger sammen med euroens styrke i forhold til dollaren, blev også fremført som en årsag til den skade, der påførtes EU-erhvervsgrenen, og som derfor skulle adskilles fra virkningerne af importen fra de pågældende lande.
(283)
En sammenligning af de samlede hjemmemarkedspriser og den samlede eksport antyder snarere, at EU-producenternes eksportpriser er steget med ca. 12 % i den betragtede periode, og at disse priser i undersøgelsesperioden var ca. 20 % højere end hjemmemarkedspriserne. Eksportmængderne forblev stabile og udgjorde ca. 25 % af produktionen. Da undersøgelsen har vist, at EU-producenternes eksportresultater kun er faldet en anelse, kan påstanden om, at eksportresultaterne var årsagen til EU-erhvervsgrenens skade, ikke godtages.
5.4. Konklusion om virkningen af andre faktorer
(284)
Som det fremgår af ovenstående har en række interesserede parter påstået, at faktorer udover dumpingimporten har været de væsentligste årsager til den skade, der påførtes EU-erhvervsgrenen.
(285)
De pågældende andre faktorer er blevet identificeret og nøje undersøgt. Sagens kendsgerninger viser dog, at ingen af de andre kendte faktorer alene eller tilsammen kunne være af et omfang, der kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, som påførtes EU-producenterne.
H. SANDSYNLIGHED FOR FORTSAT SKADE
1. KONSEKVENSER AF DEN FORVENTEDE MÆNGDE OG PRISMÆSSIGE VIRKNINGER FOR EU-ERHVERVSGRENEN, HVIS FORANSTALTNINGERNE BLEV OPHÆVET
(286)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 11, stk. 2, blev importen fra de lande, som er genstand for en undersøgelse, vurderet for at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat skade.
(287)
I vurderingen af den sandsynlige indvirkning på EU-erhvervsgrenen, hvis de gældende foranstaltninger udløber, blev følgende faktorer taget i betragtning på linje med de ovenfor opsummerede elementer i henseende til sandsynlighed for fortsat dumping.
1.1. Kina
(288)
Som det fremgår af betragtning 261-262, blev der i undersøgelsesperioden fortsat importeret store mængder af fodtøj til dumpingpriser fra Kina.
(289)
En analyse af kapaciteten og udviklingen på hjemmemarkedet i Kina viste også, at den allerede store mængde af eksport vil fortsætte, hvis foranstaltningerne ophæves. Selv hvis importen som påstået ville falde med op til 30 % som følge af afmatning på markedet, vil mængderne fortsat være betydelige.
(290)
Det blev desuden konkluderet, at Unionen på grund af det højere prisniveau i forhold til det kinesiske hjemmemarked og tredjelandes markeder fortsat vil være et attraktivt marked for de kinesiske eksportører, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Selv om det ikke kan udelukkes, at der vil ske en vis stigning i eksportpriserne, blev det dog konkluderet, at der fortsat vil foretages eksport til dumpingpriser.
(291)
De betydelige dumping- og underbudsniveauer, der er konstateret, antyder, at ovennævnte eksportmængder til Unionen vil ske til dumpingpriser, som vil ligge væsentligt under EU-producenternes priser og omkostninger.
(292)
Den kombinerede effekt af disse mængder og priser vil være af et omfang, der kan føre til en forværring af EU-producenternes allerede vanskelige situation.
1.2. Vietnam
(293)
Det blev også for Vietnams vedkommende konkluderet, at der fortsat blev foretaget dumping i betydeligt omfang i undersøgelsesperioden.
(294)
Det blev desuden konkluderet, at Unionen fortsat er det vigtigste marked for de vietnamesiske eksportører, og at dette sandsynligvis fortsat vil være tilfældet, hvis foranstaltningerne ophæves.
(295)
I betragtning af, at der findes betydelig overskydende kapacitet og i betragtning af prisniveauet i Unionen i forhold til det vietnamesiske hjemmemarked og andre eksportmarkeder, er det sandsynligt, at importen af dumpingvarer vil stige yderligere, hvis foranstaltningerne udløber. Som det er tilfældet for Kina, vil importmængderne, selv hvis importen som påstået falder som følge af den økonomiske krise, være betydelige.
(296)
Som det var tilfældet for Kina, antyder de betydelige dumping- og underbudsniveauer, der er konstateret, at ovennævnte eksportmængder til Unionen vil ske til dumpingpriser, som vil ligge væsentligt under EU-producenternes priser og omkostninger. Ligeledes vil den kombinerede effekt af disse mængder og priser være af et omfang, der kan føre til en forværring af EU-producenternes allerede vanskelige situation.
2. PÅSTANDE FREMFØRT AF PARTERNE
(297)
En række interesserede parter fremsatte påstande om, at andre faktorer end dumpingimporten fra de pågældende lande rejste tvivl om dumpingimportens sandsynlige virkning på EU-erhvervsgrenens situation i fremtiden.
(298)
De faktorer, der blev nævnt, er i vidt omfang allerede blevet behandlet i afsnit G.5 om skadesvurderingen og vil derfor ikke blive gentaget i dette afsnit. Enkelte af påstandene hænger dog sammen med begivenheder efter undersøgelsesperiodens udløb, og der er derfor foretaget en yderligere analyse af deres mulige indvirkning fremover.
2.1. Sandsynlig virkning som følge af markedsafmatningen
(299)
En række parter har påstået, at virkningen af den økonomiske krise bør adskilles fra den påståede virkning af importen, da den bør betragtes adskilt fra sandsynligheden for fortsat/fornyet skadevoldende dumping. Ifølge disse interesserede parter er EU-erhvervsgrenen særligt påvirket af afmatningen, da forbrugerne i sådanne situationer typisk vil vælge varer af lavere kvalitet/pris som følge af den forringede købekraft.
(300)
Markedsafmatningen vil sandsynligvis føre til et yderligere fald i forbruget af den pågældende vare. Selv om lædersko stadig vil have en stærk position på markedet, vil salget sandsynligvis falde betydeligt mere end de 7 %, der allerede blev konstateret i perioden før afmatningen.
(301)
De økonomiske begrænsninger vil sandsynligvis gøre forbrugere og detailhandlere mere følsomme overfor prisstigninger, og en forringelse af forbrugernes købekraft kunne lægge begrænsninger for priserne i detailledet. Dette kunne til gengæld medføre et segmentskift (forbrugerne bevæger sig fra det højeste/mellemste segment til det mellemste segment og fra det mellemste segment til det mellemste/laveste segment) og flere reparationer. Konkurrencen mellem lædersko og andre billigere produkter af tekstil og syntetiske stoffer vil under sådanne omstændigheder sandsynligvis øges.
(302)
Det kan kort sagt ikke udelukkes, at markedsafmatningen vil bidrage til en forværring af EU-erhvervsgrenens situation på baggrund af de relaterede forbrugs- og prismæssige virkninger. Samtidig er det dog også sandsynligt, at den økonomiske krise vil forværre virkningen af dumpingimporten yderligere. Dette skyldes, at krisen sandsynligvis vil skabe et prispres på alle erhvervsdrivende, herunder eksportørerne fra de pågældende lande, hvorved deres allerede lave dumpingpriser sænkes yderligere. Med endnu lavere priser skabes der også et pres på det mellemste segment og det højeste segment, hvilket kan skabe et pres på EU-producenterne for at vende tilbage til det mellemste segment og det laveste segment. Det vil til gengæld føre til endnu hårdere konkurrence mellem EU-producerede varer og dumpingimporterede varer.
2.2. Sandsynlig virkning af de ændrede forbrugsmønstre
(303)
En række interesserede parter påstod, at en eventuel kommende forværring af EU-erhvervsgrenens resultater ikke vil skyldes importen fra de pågældende lande, men derimod med et fald i forbruget i Unionen. Dette fald i forbruget skulle angiveligt hænge sammen med ikke blot ændringer i modetendenserne, som er skiftet fra formelt fodtøj til fritidssko, men også med markedsafmatningen. Dette vil angiveligt skabe en øget tendens hos forbrugerne til at ændre præferencer til fordel for lavprissegmentet, som typisk er repræsenteret ved import fra tredjelande.
(304)
Et fald i det samlede forbrug vil efter al sandsynlighed have en negativ virkning på EU-producenternes resultater. Det kan dog også forventes, at et fald i forbrugernes købekraft vil gøre markedet mindre smidigt over for kortsigtede modetendenser, hvilket vil give den klassiske »brune sko« en genopblomstring, da det er EU-erhvervsgrenens stærkeste segment. Det kan således ikke konkluderes, at et fald i forbruget vil ramme EU-producerede sko hårdere end de importerede sko. Mens EU-producenterne sandsynligvis vil blive påvirket af et fald i forbruget, vil virkningen af betydelige mængder af dumpingimport fra de pågældende lande stadig være en væsentlig årsag til skade, hvis foranstaltninger får lov at udløbe.
2.3. Sandsynlig virkning af de forringede eksportresultater
(305)
Enkelte interesserede parter har også påstået, at EU-producenterne vil mærke den økonomiske krise særligt hårdt på deres eksportresultater.
(306)
Det kan i den forbindelse antages, at den økonomiske krise, som mærkes på verdensplan, også vil indvirke på Unionens samlede eksport. Et fald i eksportaktiviteten vil sandsynligvis bidrage negativt til den generelle udvikling i sektoren, men det skal dog erindres, at tre fjerdedele af EU-producenternes aktivitet er rettet mod hjemmemarkedet i Unionen. På denne baggrund kan det ikke konkluderes, at den sandsynlige virkning af de forringede eksportresultater i sig selv vil bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, der påføres EU-producenterne.
2.4. Sandsynlige virkninger af EU-producenternes strukturelle problemer og manglende effektivitet
(307)
Det er også blevet påstået, at EU-producenterne tidligere har haft problemer med at udnytte foranstaltningerne, hvilket skyldes, at deres problemer hænger sammen med strukturelle problemer og manglende effektivitet i erhvervsgrenen og ikke med den påståede dumping fra Kina og Vietnam. Ifølge disse påstande vil den økonomiske krise forværre de strukturelle problemer i sektoren og yderligere løsne sammenhængen mellem den påførte skade og dumpingen.
(308)
Det skal først og fremmes erindres, at det af undersøgelsen fremgik, at EU-producenterne uanset deres konkurrencemæssige position er blevet påført væsentlig skade af dumpingimporten. Det skal dog under alle omstændigheder bemærkes, at EU-erhvervsgrenen, jf. ovenfor, har registeret en delvis genrejsning, selv om den stadig var i en vanskelig situation, i den betragtede periode og har været i stand til at opretholde en stabil markedsandel. En stor del af sektoren har desuden ændret forretningsmodel eller søger at gøre det i) ved at samle deres ressourcer i klynger for at udnytte specialiseringen bedst muligt og skabe stordriftsfordele for grupperne, ii) gennem direkte salg til detailhandlere og iii) ved at producere sko til det mellemste/dyreste og det dyreste segment. Det er yderst usandsynligt, at erhvervsgrenen ville have kunnet fortsætte med denne proces, hvis foranstaltningerne ikke var blevet indført, og de virksomheder, som er i gang med at ændre deres forretningsmodel, vil med stor sandsynlighed ikke kunne gennemføre denne proces.
(309)
Det kan dog også forventes, at markedsafmatningen vil øge presset og muligvis også sætte en stopper for processen i de virksomheder, der endnu ikke har været i stand til at tilpasse sig ved at ændre forretningsmodel. Situationen for disse virksomheder risikerer at blive forværret yderligere, og mange virksomheder i denne gruppe vil måske endda lukke, når konkurrencen forøges. De virksomheder, der har indført de mere avancerede forretningsmodeller, vil sandsynligvis heller ikke undslippe virkningen af markedsafmatningen, idet priserne i det mellemste/højeste segment, som de er specialiserede i, sandsynligvis også vil blive udsat for et generelt pres i nedadgående retning.
(310)
For så vidt angår vurderingen af situationen i den betragtede periode, vil det dog være vanskeligt at påstå, at den økonomiske krise alene vil kunne bryde årsagssammenhængen med dumpingimporten. Tværtimod vil det pres i nedadgående retning på priserne, som understøttes af dumpingimport til billige priser, sandsynligvis også skabe en dominoeffekt og tvinge en endnu større del af EU-produktionen til det samme segment som dumpingimporten og dermed dumpingimportens pres på EU-producenterne, jf. betragtning 302. Under sådanne omstændigheder vil EU-producenterne derfor blive mere afhængige end nogensinde af foranstaltningerne i fremtiden.
2.5. Sandsynlige følgevirkninger af importen fra tredjelande
(311)
Det blev også undersøgt, om importen fra tredjelande kunne have indflydelse på EU-erhvervsgrenens situation, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe. Det blev i den forbindelse påstået, at tredjelandenes eksport til Unionen er steget konstant og at der i kølvandet på de højere omkostninger i Kina og Vietnam og den økonomiske krise er den vigtigste kilde til bekymring for Unionen i fremtiden.
(312)
Med prisforskellen mellem dumpingimporten fra de pågældende lande og importen fra tredjelande in mente vil det dog være temmelig sandsynligt, at eksporten fra Kina og Vietnam vil vinde priskampen over importen fra tredjelande. Dette tyder til gengæld på et relativt fald i importen fra disse lande i fremtiden. Som det fremgår af afsnit C.3 og C.4, tyder intet på, at de kinesiske eller vietnamesiske eksportører vil trække sig ud af EU-markedet. Tværtimod kunne den omfattende ledige kapacitet antyde, at de har et incitament til at blive på markedet så længe som muligt.
(313)
Ud fra ovenstående vil virkningen af importen fra andre tredjelande på EU-erhvervsgrenens situation efter al sandsynlighed blive mindre, hvis foranstaltningerne får lov at udløbe.
2.6. Sandsynlige virkninger af svingninger i valutakurserne
(314)
Det er også blevet påstået, at EU-producenternes skade sandsynligvis vil mindske som følge af dollarens opskrivning i forhold til euroen. Svingningerne i valutakurserne vil sætte priserne i vejret på den dumpingimport, der handles i euro og dermed indsnævre prisforskellen mellem dumpingimporten og EU-producenternes priser.
(315)
Der skal i den forbindelse mindes om, at undersøgelsen skal fastslå, om dumpingimporten (med hensyn til priser og mængde) har forvoldt (eller sandsynligvis vil forvolde) EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, eller om en sådan væsentlig skade (eller sandsynlighed derfor) kan skyldes andre faktorer. I den forbindelse fremgår det af grundforordningens artikel 3, stk. 6, at det skal dokumenteres, at dumpingimportens prisniveau forvolder (eller sandsynligvis vil forvolde) skade. Den omhandler derfor kun forskelle mellem prisniveauer, og der findes således intet krav om en analyse af de faktorer, der påvirker prisniveauet.
(316)
Dumpingimportens sandsynlige virkninger for EU-erhvervsgrenens priser undersøges hovedsageligt gennem fastsættelse af prisunderbuddet, prisfaldet og pristrykket. Til dette formål sammenlignes de dumpede eksportpriser og EU-erhvervsgrenens salgspriser, og de eksportpriser, der anvendes til skadesberegningerne, skal i visse tilfælde omregnes til en anden valuta for at tilvejebringe et sammenligningsgrundlag. Følgelig sikrer brugen af valutakurser i denne sammenhæng kun, at prisforskellen fastsættes på et sammenligneligt grundlag. Heraf fremgår, at det selvfølgelig er åbenlyst, at valutakursen i princippet ikke kan være endnu en skadesfaktor.
(317)
Ovenstående bekræftes også af ordlyden i grundforordningens artikel 3, stk. 7, der henviser til andre kendte faktorer end dumpingimporten. Listen over de andre kendte faktorer i nævnte artikel indeholder ingen henvisning til faktorer, der påvirker dumpingimportens prisniveau.
(318)
Selv hvis denne faktor blev taget i betragtning på grund af det sandsynlige pres på forbrugerpriserne på et marked i afmatning, er det dog usandsynligt, at importører, der køber deres varer fra de pågældende lande, ville være i stand til at øge priserne til detailhandlen som følge af dollarens opskrivning. Desuden er valutakurserne i sig selv vanskelige at forudsige, og der er i tiden efter undersøgelsesperioden sket en nedskrivning af dollaren i forhold til euroen, hvilket gør det umuligt at konkludere, at valutakurssvingningerne vil have en virkning i opadgående retning på priserne på dumpingimporten fra de pågældende lande.
(319)
Ud fra ovenstående kan det således ikke konkluderes, at udviklingen i valutakurserne kan være endnu en skadevoldende faktor.
3. KONKLUSION OM DEN SANDSYNLIGE VIRKNING AF ANDRE FAKTORER
(320)
Ud fra ovenstående kan det ikke udelukkes, at andre faktorer såsom den økonomiske krise vil have en virkning på EU-producenternes økonomiske situation, men undersøgelsen har dog ikke vist, at de alene vil kunne bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den fortsatte skade, som vil forvoldes EU-erhvervsgrenen.
I. KONKLUSION OM FORTSAT SKADE
(321)
Som det fremgår af afsnit G.4, har undersøgelsen vist, at EU-erhvervsgrenens skadelige situation er fortsat i undersøgelsesperioden. Fortsat skade er i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, i sig selv en god indikator for, at skaden sandsynligvis også vil fortsatte i fremtiden, hvilket antyder, at foranstaltningerne bør bevares.
(322)
Resultaterne vedrørende importen viser, at der sandsynligvis fortsat vil importeres store mængder til dumpingpriser, og at pristrykket (ikke mindst i forbindelse med den økonomiske krise) sandsynligvis vil forværre konkurrencen mellem dumpingimporterede sko og EU-producerede lædersko. Undersøgelsen har også vist, at der ikke er andre kendte faktorer, der kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den skade, der forvoldes EU-producenterne.
(323)
En overordnet analyse af resultaterne af undersøgelsen antyder, at en ophævelse af foranstaltningerne sandsynligvis vil føre til fortsat import af store og måske endda øgede mængder fra både Kina og Vietnam til priser, der vil underbyde EU-erhvervsgrenens priser yderligere. Markedsafmatningen vil sandsynligvis forværre denne udvikling yderligere. Dumpingimporten ville derfor efter al sandsynlighed få en betydelig, skadevoldende indvirkning på EU-erhvervsgrenen. Under disse omstændigheder ville EU-erhvervsgrenen enten også skulle sætte sine priser ned for at bevare sin markedsandel eller bibeholde salgspriserne på det nuværende niveau og i stedet miste kunder og i sidste instans omsætning. I førstnævnte tilfælde ville EU-erhvervsgrenen skulle operere med et tab, og i sidstnævnte tilfælde ville de mistede salgsmængder som sådan i sidste ende føre til øgede omkostninger efterfulgt af tab.
(324)
Desuden har EU-erhvervsgrenen i mange år lidt under følgerne af dumpingimport og befinder sig nu i en vanskelig økonomisk situation. Det er dog også blevet konkluderet, at en stor del af EU-producenterne har været i stand til at omlægge deres forretningsmodel og koncentrere sig om det mellemste/dyreste varesegment med højere merværdi og med mere strømlinede distributionskanaler. Denne gruppe absorberer desuden gradvist aktiviteten fra den del af erhvervsgrenen, der endnu ikke har været i stand til at tilpasse og gennemføre nye forretningsmodeller, og der vil være behov for en yderligere tilpasningsperiode for at afslutte denne ændringsproces i hele erhvervsgrenen.
(325)
Hvis foranstaltningerne ophører på dette vanskelige tidspunkt, vil EU-producenternes situation forværres, og der vil sandsynligvis blive sat en stopper for overgangen til en ny forretningsmodel og en stor del af erhvervsgrenens overlevelse vil blive bragt i fare.
(326)
Derfor har undersøgelsen vist, at der på grund af importen fra både Kina og Vietnam er en stor sandsynlighed for fortsat skade for EU-erhvervsgrenen på kort og mellemlang sigt, indtil tilpasningsprocessen er afsluttet.
J. BEMÆRKNINGER MODTAGET FRA INTERESSEREDE PARTER EFTER FREMLÆGGELSEN AF RESULTATERNE
(327)
Der blev indsendt en række bemærkninger efter fremlæggelsen af resultaterne. Ingen af bemærkningerne var dog af en sådan karakter, at det ændrer konklusionerne. De vigtigste påstande vedrørte følgende punkter.
1. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE FORMELLE OG PROCEDUREMÆSSIGE SPØRGSMÅL OG PARTERNES RET TIL AT FORSVARE SIG
1.1. Hemmeligholdelse af klagernes navne
(328)
En række interesserede parter gentog deres bekymringer i forbindelse med den fortrolige behandling af klageren og påstod, at intet i det dokument, der støttede påstanden, tydede på, at klagernes situation ville blive forværret, hvis deres identitet blev offentliggjort. En anden interesseret part tilføjede, at der med henblik på hemmeligholdelse i henhold til WTO-praksis kræves en gyldig grund for alle dokumenter, uanset om de i sagens natur betragtes som fortrolige eller ej. I henhold til denne part er der i denne sag ingen gyldige grunde hertil.
(329)
Samme part påstod desuden, at hvis der ikke desto mindre indrømmes fortrolig behandling, bør dette til gengæld betyde, at der i hvert fald fremlægges fulde oplysninger om stikprøvens enhedspris og rentabilitetsindikatorer.
(330)
Hemmeligholdelsen af klagerens identitet og af de producenter, der indgik i stikprøven, var, jf. betragtning 40-42, baseret på en behørig anmodning i henhold til grundforordningens artikel 19. Det er derfor ikke korrekt, at klageren ikke havde en gyldig grund. Hvad angår påstanden om, at de fulde oplysninger om enhedspris og rentabilitet bør fremlægges, fastholder Kommissionen, at dette set i sammenhæng med offentligt tilgængelige oplysninger, indirekte kunne afsløre klagerens identitet. En sådan fremlæggelse af oplysninger inden for gruppen af stikprøvevirksomheder ville desuden påvirke de øvrige stikprøvevirksomheders kommercielle interesser, da de også er konkurrenter på markedet.
(331)
Ud fra ovenstående ændrer de modtagne bemærkninger ikke konklusionen om at indrømme fortrolig behandling til de EU-producenter, der støttede klagen.
1.2. Definition af EU-erhvervsgrenen og repræsentativitet
(332)
En række interesserede parter påstod, at Kommissionen havde anvendt definitionen af EU-erhvervsgrenen og EU-produktionen ukorrekt.
(333)
To parter påstod, at en skadesvurdering skal baseres på oplysninger om klageren og de virksomheder, der støtter klagen, og ikke på grundlag af den samlede EU-produktion. Dette ville i henhold til disse parter betyde, at de anvendte makroøkonomiske indikatorer, ikke var repræsentative.
(334)
Det blev desuden påstået, at Kommissionen ikke havde udelukket en virksomhed fra stikprøven, som havde stoppet sin produktion i Unionen i løbet af undersøgelsesperioden. Enkelte parter påstod, at inddragelsen af denne virksomhed havde forårsaget fordrejninger i de mikroøkonomiske indikatorer og i underbudsanalysen. Modsat påstod en anden interesseret part, der ikke anfægtede inddragelsen af den pågældende part i stikprøven, at alle denne virksomheds oplysninger og ikke kun oplysningerne vedrørende dens aktivitet i Unionen burde tages i betragtning i forbindelse med skadesanalysen.
(335)
De samme interesserede parter påstod, at Kommissionen burde havde udelukket virksomheder, som importerede op til 25 % af den samlede produktion fra tredjelandene, fra definitionen af EU-erhvervsgrenen. Ifølge parterne var dette en ændring af metoden i forhold til betragtning 231 i forordningen om indførelse af de midlertidige foranstaltninger som led i den oprindelige undersøgelse, hvoraf det fremgår, at alle virksomheder, som havde udflyttet produktionen, var blevet udelukket. Det blev desuden påstået, at Kommissionens generelle praksis for anvendelse af grundforordningens artikel 4, stk. 1, krævede, at virksomheder, der importerer ca. 25 % af den samlede produktion, udelukkes. I den forbindelse påstod en part desuden, at Kommissionen fejlagtigt havde konkluderet, at ingen af CEC's medlemmer havde udliciteret produktionen, selv om det modsatte klart fremgik af et indlæg, der blev fremsendt i løbet af undersøgelsen.
(336)
En række interesserede parter angav desuden, at der i det generelle dokument med fremlæggelsen af resultaterne var uoverensstemmelser, da det af betragtning 3 fremgår, at støtten til klagen udgjorde 35 %, mens den i betragtning 193 er på 25 %.
(337)
EU-erhvervsgrenen blev, jf. betragtning 193-200, defineret i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 4, stk. 1. Analysen af situationen for hele EU-produktionen er i tråd med grundforordningens bestemmelser. Påstanden om, at skadesanalysen var baseret på en ukorrekt definition af EU-erhvervsgrenen, må derfor afvises.
(338)
Hvad angår påstanden om, at en af virksomhederne i stikprøven burde have været udelukket, skal det erindres, at det af betragtning 23 og 196 fremgår, hvorfor denne virksomhed stadig indgår i stikprøven. Det konkluderes endvidere, at en eventuel udelukkelse ikke ville have nogen effekt på stikprøvens repræsentativitet eller skadessituation, herunder underbud. Dette skyldes virksomhedens begrænsede vægt i stikprøven. Det har derfor i praksis ingen betydning for analyseresultatet, om virksomheden formelt udelukkes eller ej.
(339)
EU-produktionen var udelukkende baseret på virksomheder, der hører under definitionen i artikel 4 (inkl. artikel 4, stk. 1), jf. betragtning 195. Ud fra de foreliggende oplysninger blev der ikke taget hensyn til retlige enheder, der havde udflyttet produktionen, og som burde udelukkes fra definitionen af EU-producenterne i henhold til artikel 4, stk. 1. Det skal i den forbindelse erindres, at begrænset import ikke i sig selv er en udflytning. En mindre gruppe klagende producenter importerede ganske rigtigt, men kun i meget begrænsede mængder og under alle omstændigheder højst 25 % af den pågældende virksomheds samlede produktion. Ud fra det foregående er påstanden om, at Kommissionen afveg fra den praksis, der blev anvendt i den oprindelige procedure, eller fra grundforordningens bestemmelser, ikke korrekt.
(340)
Hvad angår de påståede uoverensstemmelser mellem angivelserne af støtten i betragtning 3 og 193, skal det bemærkes, at det i betragtning 193 blot angives, at støtten er over det retlige minimum på 25 %, der er således ikke tale om en indikation af den faktiske støtte over denne grænse.
1.3. Periode i forbindelse med skadesvurderingen
(341)
En række parter påstod, at den periode, der blev lagt til grund for skadesvurderingen, var ude af sammenhæng. Det blev navnlig påstået, at det ville føre til et usammenhængende resultat at anvende den betragtede periode og 2005 som referenceperiode for visse indikatorer og den oprindelige undersøgelsesperiode for andre skadesindikatorer. Andre interesserede parter påstod, at Kommissionen havde lagt data for 2005 og den oprindelige undersøgelsesperiode til grund uden dog at fremlægge disse.
(342)
Vurderingen af skadesanalysen blev baseret på resultaterne for den betragtede periode, dvs. fra 2006 til og med udgangen af undersøgelsesperioden. Der blev kun henvist til den oprindelige undersøgelsesperiode og 2005 med henblik på at supplere analysen, men dette havde ikke en afgørende indvirkning på konklusionerne. Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at perioden for skadesvurderingen førte til en usammenhængende analyse.
1.4. Repræsentativitet for så vidt angår stikprøven af EU-producenter
(343)
En række parter påstod, at stikprøven af EU-producenter ikke var repræsentativ, hvad angår varetyper, størrelse og geografisk spredning.
(344)
Det blev i den forbindelse påstået, at Kommissionen ikke havde uddybet den geografiske spredning af stikprøven tilstrækkeligt, og at stikprøven under alle omstændigheder ikke var repræsentativ, da der produceres fodtøj i mindst 7 medlemsstater, hvoraf kun fire indgik i stikprøven. Det blev desuden påstået, at især en medlemsstat var overrepræsenteret. En interesseret part anmodede desuden Kommissionen om at fremlægge oplysningerne om omfanget af forarbejdningsaftaler i EU-erhvervsgrenen.
(345)
En part påstod desuden, at damefodtøj var overrepræsenteret i stikprøven, og en anden part mindede om, at stikprøvens rentabilitet ikke var repræsentativ i forhold til det tal, der er udledt af klagen.
(346)
Betragtning 28 indeholder en uddybning af stikprøvens geografiske spredning og dens repræsentativitet i forhold til den samlede geografiske spredning i Unionen. Det erindres i den forbindelse, at stikprøven i vidt omfang afspejlede den geografiske spredning af hele populationen, og at en helt identisk geografisk spredning ikke er nødvendig. Desuden viste undersøgelsen, at ca. 60 % af stikprøvens produktion foregik via de såkaldte »underentrepriser« eller »forarbejdningsaftaler«.
(347)
Da disse »underentrepriser« eller »forarbejdningsaftaler« også forekommer i virksomheder i forskellige medlemsstater, blev det sikret, at produktionen blev tilskrevet den ordregivende virksomheds medlemsstat.
(348)
Ud fra det foregående vil en ændring af vægten for en medlemsstat ikke gøre stikprøven ikke-repræsentativ. I betragtning af, at underentreprisen og at to tredjedele af produktionen er koncentreret i tre medlemsstater, kan der ikke være krav om at inddrage repræsentanter fra 7 producerende lande.
(349)
Det erindres, at det af betragtning 29 fremgår, at EU-producenterne i stikprøven omfattede et tværsnit af varesegmenter, som i høj grad afspejlede tværsnittet for den samlede population. Det samme gælder for opdelingen i herre- og damesko, selv om der er udsving i alle kategorier: herre-, dame- og børnesko sælges i betydelige mængder af virksomhederne i stikprøven og af den samlede population. Hvad angår fortjenestens niveau, betyder forskellen mellem stikprøven og klagen ikke, at stikprøven ikke er repræsentativ. Under alle omstændigheder skal det bemærkes, at stikprøvens rentabilitet er inden for samme interval som efter en analyse af samtlige oplysninger i klagen.
1.5. Toldsatsen i den oprindelige undersøgelse
(350)
Visse parter påstod, at Kina var blevet diskrimineret i forhold til Vietnam allerede i den oprindelige procedure, idet der blev pålagt en højere told på importen fra Kina, selv om dumpingmargenen for Kina var lavere end dumpingmargenen for Vietnam. Det blev desuden påstået, at Kina blev forskelsbehandlet på grund af den metode, der blev anvendt til at tilpasse skadesmargenen i den oprindelige undersøgelse.
(351)
For det første anvender Unionen pr. definition reglen om lavest mulige told, hvilket betyder, at skadesmargenen kan anvendes til fastsættelse af tolden i stedet for dumpingmargenen. Dernæst blev det med henblik på at indføre den lavest mulige afhjælpning af skadevoldende dumping i den oprindelige procedure fundet nødvendigt at tage højde for ikke-skadevoldende mængder og værdier, som blev beregnet for at nå frem til den lavest mulige afhjælpning af den skade, som blev forvoldt af både Kina og Vietnam, og som resulterede i den indførte antidumpingtold. Det skal i den forbindelse erindres, at formålet med en udløbsundersøgelse er at vurdere, om de foreliggende kendsgerninger berettiger, at foranstaltningerne i deres nuværende form bevares i endnu en periode. I betragtning af, at det ikke er muligt at ændre foranstaltningernes niveau som led i denne undersøgelse, kan påstandene i den henseende ikke tages i betragtning.
2. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE SKADESANALYSEN
2.1. Kumulering af importen fra Kina og Vietnam
(352)
En interesseret part påstod, at betingelserne for en kumulering ikke var opfyldt, da tendensen vedrørende Vietnam adskilte sig meget fra tendensen vedrørende Kina. Det blev endvidere påstået, at importen fra Vietnam ikke længere kunne antages at forvolde skade, da mængderne i undersøgelsesperioden lå under de ikke-skadevoldende mængder, som fastslået i den oprindelige undersøgelse.
(353)
Det skal erindres, at der i betragtning 216 ff. blev gennemført en udvidet analyse, som viste, at betingelserne for kumulering var opfyldt. På denne baggrund er påstanden om ikke-skadevoldende mængder ikke relevant.
2.2. Virkningen af udlicitering
(354)
En interesseret part fremførte, at dokumentet med fremlæggelsen af oplysningerne viste, at EU-erhvervsgrenen fortsat udflytter produktionen. Dette viste iflg. parterne, at den gældende told ikke havde kunnet stoppe udflytningsprocessen.
(355)
Det skal i den forbindelse erindres, at formålet med tolden ikke er at stoppe eller fremme en udflytningsproces, men at korrigere handelsforvridninger forårsaget af dumpingimporten. Det skal desuden bemærkes, at en række virksomheder havde udflyttet produktionen til andre medlemsstater eller til tredjelande, som ikke er genstand for foranstaltninger. Ud fra ovenstående kan denne påstand ikke accepteres.
2.3. Virkningen af de makroøkonomiske indikatorer
(356)
En interesseret part mente, at svarene fra de nationale sammenslutninger ikke var tilstrækkeligt grundlag for skadesindikatorerne, da man af deres besvarelser ikke kan udlede oplysninger vedrørende alle skadesindikatorerne. Parten anfægtede ligeledes, at der kun blev indhentet ni besvarelser.
(357)
En række parter anfægtede de makroøkonomiske indikatorer, da disse var baseret på EU-produktionen som helhed og ikke på oplysningerne fra klagerne og de støttende virksomheder. Der blev allerede i betragtning 337 ovenfor givet en begrundelse for fastsættelsen af de makroøkonomiske indikatorer, og en yderligere uddybning er derfor ikke nødvendig. En interesseret part påstod, at de makroøkonomiske indikatorer alligevel ikke var pålidelige. En stigning i beskæftigelsen på 359 % siden den oprindelige undersøgelse blev givet som eksempel på, hvorfor indikatorerne skulle betragtes som urimelige. Påstanden blev underbygget af en bemærkning om, at de makroøkonomiske indikatorer i flere tilfælde adskilte sig fra indikatorerne i stikprøven.
(358)
En række interesserede parter påstod, at de fremlagte forbrugstendenser var usammenhængende, da en del af dokumentet nævnte et fald på 7 %, mens der omtales et fald på 14 % i en anden del af dokumentet. Ligeledes blev oplysningerne om produktionskapaciteten og beskæftigelsen betragtet som usammenhængende, da de viste forskellige tendenser, selv om det i fremlæggelsesdokumentet blev angivet, at de to var forbundet.
(359)
Hvad angår kilderne, indhentede Kommissionen fra de nationale sammenslutninger de oplysninger, som de kunne forventes at råde over, jf. betragtning 225-226. Det er ikke usædvanligt, at disse oplysninger ikke omfatter alle skadesindikatorer, og det viser blot, at disse sammenslutninger ikke har adgang til oplysninger vedrørende visse specifikke indikatorer. Derfor indhenter de undersøgende myndigheder disse oplysninger fra en repræsentativ stikprøve af virksomheder. De ni besvarelser fra de nationale sammenslutninger, tegner sig for en væsentlig del af produktionen (over 80 % af EU-produktionen) og blev suppleret med statistiske oplysninger og andre data fra de interesserede parter.
(360)
Hvad angår beskæftigelsesniveauet, skal det erindres, at tallet i den oprindelige undersøgelse, 57 000 ansatte, var baseret på oplysninger fra klagerne. De nuværende tal for beskæftigelsen på 262 000 er en makroøkonomisk indikator og vedrører hele EU-erhvervsgrenen, jf. ovenfor. Vedrørende forskelle mellem indikatorerne for stikprøven og for hele EU-erhvervsgrenen skal det erindres, at disse indikatorer ikke behøver at afspejle hinanden fuldstændigt for at være repræsentative. Deres repræsentativitet er sikret, idet de følger de samme tendenser. Hvad angår de påståede uoverensstemmelser vedrørende forbruget, henviste faldet på 7 % til perioden 2006-UP, mens faldet på 14 % henviste til perioden 2005-UP.
(361)
Ud fra ovenstående afvises bemærkningerne om sammensætningen og analysen af de makroøkonomiske indikatorer.
2.4. Virkningen af de mikroøkonomiske indikatorer
(362)
En interesseret part påstod, at EU-erhvervsgrenens fortjeneste på 3 % skulle betragtes som et godt resultat især i betragtning af, at markedet er vigende. Det blev desuden anført, at påstanden om, at EU-erhvervsgrenen er udsat for et pristryk fra importen fra Kina og Vietnam, ikke var dokumenteret af resultaterne, idet EU-erhvervsgrenen var i stand til at hæve priserne med 30 % i den betragtede periode.
(363)
Som det fremgår af den oprindelige undersøgelse, er den forventede fortjeneste uden skadevoldende dumping på 6 %, altså langt over de ca. 3 %, som EU-erhvervsgrenen opnåede, hvilket desuden ikke er nok til at sikre erhvervsgrenens overlevelse på mellemlang sigt og finansiere den igangværende omstruktureringsproces. Dette skal desuden sammenlignes med importørernes høje fortjenester. Hvad angår EU-erhvervsgrenens salgspriser, hindrede stigningen ikke direkte konkurrence mellem varerne, hvilket påvirkede underbuddet. De lave fortjenstmargener er et bevis på, at der udøves et pristryk, da EU-erhvervsgrenen ikke kan få en højere avance.
(364)
Ud fra ovenstående afvises påstandene om analysen af de mikroøkonomiske indikatorer.
2.5. Underbudsanalysen
(365)
En række interesserede parter satte spørgsmålstegn ved Kommissionens underbudsanalyse. Det blev i den forbindelse påstået, at Kommissionen kunstigt havde skabt et større match mellem varekontrolnumrene ved at omklassificere visse skotyper fra varegruppe E til A.
(366)
Andre interesserede parter mente, at Kommissionen havde undladt at meddele, hvorfor det niveau for justeringen for FoU, som var fastsat i den oprindelige undersøgelse, nu var lavere. Det blev ligeledes fremført, at Kommissionen ikke havde meddelt, i hvilket omfang der var foretaget justeringer for salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne handelsvirksomheder.
(367)
Påstanden om, at der blev skabt et kunstigt match ved hjælp af en omklassificering af varekontrolnumrene, er ikke korrekt. Der blev ikke foretaget nogen omklassificering, jf. betragtning 57 ff., men der blev, hvor det var nødvendigt, foretaget en korrektion, hvor parterne havde placeret varerne i en forkert kategori.
(368)
Hvad angår påstanden om, at der ikke blev givet en begrundelse for ændringen i justeringen for FoU, skal det bemærkes, at der anvendtes den samme metode som i den oprindelige undersøgelse til at beregne justeringen, som altså blev baseret på efterprøvede oplysninger fra de samarbejdsvillige parter vedrørende undersøgelsesperioden. Eksportørernes cif-pris blev fastlagt på grundlag af virksomhedernes egne data, som eventuelt blev korrigeret.
(369)
Ud fra ovenstående afvises påstandene om en mangelfuld underbudsanalyse.
2.6. Konklusion om fortsat skade
(370)
En række interesserede parter påstod, at de overordnede skadesindikatorer var positive og at Kommissionen havde baseret sin konklusion om fortsat skade udelukkende på rentabiliteten. Da rentabiliteten i undersøgelsesperioden var på sit højeste siden 2001, burde denne indikator også fortolkes således, at EU-erhvervsgrenen ikke længere forvoldes skade. En række interesserede parter fremlagde desuden specifikke eksempler på virksomheder, der klarede sig godt, som dokumentation for deres påstand om, at EU-erhvervsgrenen ikke forvoldes skade.
(371)
En anden interesseret part mente, at Kommissionen ikke havde taget virkningen af den ændrede forretningsmodel i betragtning i forbindelse med vurderingen af produktion og salg samt i skadesanalysen generelt. Det blev ligeledes påstået, at virkningerne af udliciteringen ikke var blevet taget i betragtning, og stikprøvens gennemsnitlige fortjeneste ville iflg. denne part have været meget højere, hvis de udliciterede aktiviteter var blevet taget i betragtning.
(372)
Det skal i den forbindelse understreges, at analysen af skadesindikatorerne i sagens natur er overordnet, og at der kan konstateres skade, selv om ikke alle indikatorerne viser en forværring. Det skal også bemærkes, at foranstaltningerne fandt anvendelse i den analyserede periode, og at der derfor logisk set kan forventes en vis nedbringelse af skaden. Til trods for dette og som allerede angivet i betragtning 257 ff. forværredes forbruget, produktionen, salget og kapacitetsudnyttelsen i løbet af perioden, underbuddet var fortsat var betydeligt, og rentabiliteten var meget lav og lå langt under det normale niveau for den fortjeneste, der kan forventes i en situation uden skadevoldende dumping. Generelt set viste analysen en delvis afhjælpning af skaden på grund af foranstaltningerne - men på ingen måde, at skaden er ophørt.
(373)
I en erhvervsgren med over 18 000 virksomheder vil der helt naturligt være en spredning i de enkelte virksomheders resultater, men dette betyder dog ikke, at erhvervsgrenen som helhed ikke påføres skade. Det skal erindres, at analysen af de makroøkonomiske indikatorer for hele erhvervsgrenen og de mikroøkonomiske indikatorer for en repræsentativ stikprøve af producenter (begge jf. grundforordningens artikel 4, stk. 1, viste, at der fortsat forvoldtes skade.
(374)
Hvad angår virkningerne af den ændrede forretningsmodel, vedrører den beregnede gennemsnitlige fortjeneste til EU-producenterne i stikprøven. Alle ændringer (i bl.a. forretningsmodel, handelsled) blev indarbejdet i analysen. En virksomheds aktivitet som importør kan ifølge lovens krav ikke tilskrives virksomhedens situation som producent.
(375)
Ud fra ovenstående foretages der ingen ændringer i konklusionerne om skade i betragtning 257-260.
3. BEMÆRKNINGER VEDRØRENDE ÅRSAGSSAMMENHÆNGEN MELLEM EU-ERHVERVSGRENENS SKADE OG DUMPINGIMPORTEN
(376)
En række interesserede parter mente, at Kommissionen havde undladt at tage hele virkningen af andre faktorer for EU-producenternes økonomiske levedygtighed i betragtning. Det blev generelt påstået, at Kommissionen havde anvendt en snæver indgangsvinkel i forbindelse med virkningen af andre faktorer. Det blev i den henseende påstået, at analysen af hver faktor isoleret set havde betydet, at alle virkninger med undtagelse af den, der var genstand for analysen, blev tilskrevet dumpingimporten.
(377)
En række interesserede parter mente, at Kommissionen havde undervurderet virkningen af importen fra tredjelande. Parterne anførte, at den vejede gennemsnitspris på importen fra tredjelande kun var 0,39 EUR højere end prisen på importen fra Folkerepublikken Kina og Vietnam og derfor havde en betydelig indvirkning på EU-erhvervsgrenen. Det blev desuden anført, at hvis sammenligningen havde været baseret på hjemtagningspriser og ikke cif-priser, ville priserne på import fra især Indien og Indonesien have været lavere end priserne for de pågældende lande.
(378)
En række parter påstod, at Kommissionen ikke havde begrundet sin konklusion om, at der var konkurrence mellem den pågældende vare importeret fra Kina og Vietnam og den samme vare, der produceres i Unionen. Det blev endvidere påstået, at denne konklusion var i modstrid med en række afsnit i fremlæggelsesdokumentet, hvoraf det fremgik, hvorledes EU-erhvervsgrenen er koncentreret i det mellemste og højeste segment. Det blev vurderet, at dette resultat var i modstrid med konklusionen om, at EU-erhvervsgrenen konkurrerer med varer fra Kina og Vietnam i det billigste varesegment. En interesseret part mente, at Kommissionen havde undladt at give en definition af varerne i det højeste, mellemste og laveste segment, og påstod, at der ikke forelå bevis for, at EU-erhvervsgrenen reelt ændrede strategi til et højere segment.
(379)
En interesseret part mente, at Kommissionen havde undladt at tage indvirkningen af det ændrede forbrug og krisen på EU-erhvervsgrenen i betragtning. Det blev navnlig anført, at Kommissionen fejlagtigt havde konkluderet, at importpriserne ville falde som følge af krisen, for den faktiske udvikling i de 6 måneder efter undersøgelsesperioden viste et fald i mængderne og en stigning i priserne.
(380)
En interesseret part mente, at Kommissionen ikke havde fremlagt tilstrækkelige beviser for, at erhvervsgrenens problemer ikke skyldtes strukturelle mangler. Denne part mente, at påstanden om, at de virksomheder, der havde ændret forretningsmodel, også påførtes skade, burde afvises, idet parten mente, at en ændring i forretningsmodel i sig selv ikke i tilstrækkeligt omfang antydede, at virksomhederne ikke havde strukturelle problemer.
(381)
I tillæg til de andre faktorer ovenfor påstod en interesseret part, at Kommissionen i den overordnede analyse af andre faktorer havde undladt at vurdere virkningerne af en omstrukturering af forretningsmodellen for EU-producenternes fortjeneste, virkningen af EU-erhvervsgrenens udlicitering og virkningen af manglen på faglærte arbejdstagere.
(382)
Det erindres i den forbindelse, at der blev udført en meget grundig og omfattende analyse af de øvrige faktorer som led i denne undersøgelse. Det erindres desuden, jf. betragtning 285, at disse faktorer blev analyseret samlet og individuelt, og påstanden om, at Kommissionen antog en isolationistisk indgangsvinkel, kan derfor ikke godtages.
(383)
Vedrørende virkningen af importen fra tredjelande blev det i undersøgelsen fastslået, at der var betydelige forskelle i prisen mellem de pågældende lande og andre tredjelande, hvis gennemsnitlige priser generelt ligger betydeligt højere end Folkerepublikken Kinas og Vietnams. Det fremgår desuden af betragtning 277, at disse forskelle også gælder Indien og Indonesien, når der sammenlignes med Folkerepublikken Kina. Selv om der ses bort fra forskellene i importpriserne, er markedsandelen for Indien og Indonesien kun på 8 % og 5 % i forhold til en markedsandel på 29 % for Folkerepublikken Kina og Vietnam. Hvad angår importmængden, kan virkningen af importen derfor ikke bryde årsagssammenhængen.
(384)
Betragtning 265 indeholder en omfattende analyse af konkurrence mellem sko importeret fra de pågældende lande og sko, der produceres i Unionen. Det kan i den forbindelse blot tilføjes, at resultaterne vedrørende de virksomheder i stikprøven, der havde ændret forretningsmodel, klart viste, at denne del af erhvervsgrenen ændrede strategi til et højere varesegment. Det blev desuden fastslået, at dumpingvarerne udgjorde en væsentlig del af det mellemste og det højeste segment. Det ikke-fortrolige dossier indeholdt desuden dokumentation for de varetyper, der produceres i Unionen, og for de varer, der importeres. Som fastslået i den foregående undersøgelse, omfatter »det mellemste/højeste« segment især mærkevarer med en høj detailpris. De lavere segmenter omfatter ikke-mærkevarer til en lavere pris. Ud fra ovenstående kan påstanden om, at analysen af konkurrencen mellem varerne ikke var foretaget på et faktuelt grundlag, ikke accepteres.
(385)
Der blev, jf. betragtning 278 ff., foretaget en omfattende analyse af virkningerne af de ændrede forbrugsmønstre. Hvad angår virkningen af den økonomiske krise, var Kommissionen i forbindelse med undersøgelsen meget omhyggelig med ikke at tillægge dumpingimporten konsekvenserne af den økonomiske krise. Det skal i den forbindelse understreges, at undersøgelsesperioden, som blev lagt til grund for skadesanalysen, omfatter en periode før krisen. Virkningen af krisen afspejles derfor ikke i analysen af undersøgelsesperioden. Da en række interesserede parter påstod, at den økonomiske krise og ikke dumpingimporten var skyld i EU-erhvervsgrenens problemer, blev der dog udført en supplerende analyse af tiden efter undersøgelsesperioden. En stigning i importpriserne i de seks måneder efter undersøgelsesperiodens udløb ophæver ikke konklusionen i betragtning 302 om, at krisen kunne forværre virkningen af dumpingimporten. Det forventede pristryk gælder i alle handelsled og ikke mindst i detailleddet. Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at virkningen af det faldende forbrug og den økonomiske krise ikke blev taget i betragtning.
(386)
Dokumentet indeholdt en omfattende analyse af EU-erhvervsgrenens situation i forbindelse med ændringen af forretningsmodellen og effektiviteten. Det skal i den forbindelse tilføjes, at virkningen af den ændrede forretningsmodel tydeligt kan ses i den forbedrede tendens i skadesindikatorerne for denne gruppe af virksomheder. Forbedringen i forholdet mellem omkostninger og priser viste, at den nye forretningsmodel byggede på effektivitet og er levedygtig. Påstanden om, at ændringen i forretningsmodellen ikke beviser EU-erhvervsgrenens effektivitet, må derfor afvises.
(387)
I modsætning til den fremsatte påstand blev virkningen af den ændrede forretningsmodel for rentabiliteten, salget og produktion analyseret og taget i betragtning i forbindelse med påstanden om, at EU-erhvervsgrenen havde strukturelle problemer. Forretningsmodellen med udlicitering indgik, jf. betragtning 23 ovenfor, også i analysen. Der blev i afsnittet om Unionens interesse også foretaget en analyse af importørernes og detailhandlernes situation, og alle oplysninger fra den samarbejdsvillige producent, der blev udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, blev nøje analyseret. Hvad angår den ubegrundede påstand om, at manglen på faglærte arbejdere skulle være årsagen til EU-erhvervsgrenens problemer, blev denne påstand allerede behandlet i betragtning 244, og der er derfor ikke behov for yderligere uddybning. Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at Kommissionen undlod at tage andre faktorer i betragtning.
K. UNIONENS INTERESSER
1. INDLEDNING
(388)
Det blev i henhold til grundforordningens artikel 21 undersøgt, om det ville være imod Unionens interesser som helhed at opretholde de nuværende antidumpingforanstaltninger. Unionens interesser blev fastlagt på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, dvs. EU-erhvervsgrenens, andre EU-producenters, importørernes, detailhandlernes/distributørernes og forbrugernes interesser.
(389)
For at vurdere virkningerne af en videreførelse eller ophævelse af foranstaltningerne anmodede Kommissionen om oplysninger fra alle relevante interesserede parter. Selv om det ikke ud fra et juridisk synspunkt er strengt nødvendigt, blev det i lyset af sagens komplekse natur fundet hensigtsmæssigt at indhente eventuelle supplerende oplysninger om flere aspekter end normalt er praksis i Unionen. De undersøgende myndigheder fik dermed mulighed for at krydstjekke resultaternes gyldighed. Hvad angår EU-erhvervsgrenen, anmodede Kommissionen ikke blot de virksomheder, der indgik i stikprøven som led i undersøgelsen, om at indsende oplysninger, men henvendte sig også til andre EU-producenter. I alt kunne bemærkningerne fra 14 EU-producenter og oplysningerne fra ni sammenslutninger fra fodtøjsindustrien tages i betragtning. Der blev sendt stikprøveskemaer til 139 virksomheder, som enten var kendte eller var opført i anmodningen om en ny undersøgelse som importører af den pågældende vare. Adskillige andre modtog skemaet efter anmodning. 21 importører udfyldte stikprøveskemaet og gav udtryk for, at de var villige til at indgå i stikprøven. Der blev også sendt særlige spørgeskemaer med henblik på denne analyse til sammenslutninger af importører og til grossister, distributører og detailhandlere samt deres sammenslutninger. Der blev i den forbindelse modtaget otte besvarelser. Endelig blev der også sendt særlige spørgsmål til forbrugersammenslutningerne. Tre af dem indsendte besvarelser.
(390)
Da nærværende undersøgelse er en fornyet undersøgelse med analyse af en situation, hvor der allerede har været antidumpingforanstaltninger gældende, giver det mulighed for at foretage en vurdering af eventuelle uønskede negative virkninger for de pågældende parter af de gældende antidumpingforanstaltninger. Ud fra ovenstående blev det undersøgt, om der til trods for konklusionerne om fortsat dumping og skade var tvingende grunde til at konkludere, at det ikke er i Unionens interesse at opretholde foranstaltninger i dette bestemte tilfælde.
2. EU-ERHVERVSGRENENS INTERESSER
(391)
Hvad angår EU-erhvervsgrenen, viste undersøgelsen, at en væsentlig del af EU-producenterne var i stand til at drage fordel af indførelsen af foranstaltningerne, jf. afsnit G.2, G.3 og G.4. Den økonomiske krise, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse, og som førte til indførelsen af endelige antidumpingforanstaltninger, er nu blevet bremset, idet tabet af markedsandele, rentabilitet og den faldende beskæftigelse er stoppet. Denne stabilisering af situationen i EU-erhvervsgrenen kan ganske rigtigt betragtes som en vigtig forbedring, da den viser, at en stor del af EU-producenterne på relativt kort tid kunne vende den stejle nedadgående tendens, der blev observeret før indførelsen af foranstaltningerne. Undersøgelsen viste, at der stadig findes en stor produktion/fremstilling af fodtøj med overdel af læder i Unionen, som tegnede sig for ca. 360 mio. par sko i undersøgelsesperioden og beskæftiger ca. 260 000 personer. Det skal erindres, at en stor del af disse producenter er små og mellemstore virksomheder, som er livsnødvendige for velfærden i mange regioner. En betydelig del af disse producenter udviklede forretningsmodeller, der øgede deres konkurrenceevne, f.eks. ved gradvist at skifte til et højere markedssegment, at koncentrere sig om produkter med højere merværdi, skabe mærkevarer, strømline deres distributionskanaler, skabe samarbejde i netværk i lokalområdet eller andre steder, jf. betragtning 201 ff. Hvad angår den stadig store, men dog svindende, andel af EU-erhvervsgrenen, hvis situation fortsat forværredes i alle aspekter selv efter indførelsen af foranstaltningerne, har de draget fordel af foranstaltningerne for så vidt, at foranstaltningerne har hindret en endnu hurtigere forværring og mulig konkurs, hvilket gav dem værdifuld tid til at kunne tilpasse sig til de ændrede markedsvilkår.
(392)
Samtidig viste undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenen to år efter indførelsen af foranstaltningerne stadig er i en generelt vanskelig situation og er sårbar overfor virkningen af dumpingimporten, der underbyder EU-erhvervsgrenens priser, jf. betragtning 259 ff.
(393)
Kort sagt har erhvervsgrenen draget fordel af foranstaltningerne og vist sin evne til at forbedre sin situation og levedygtighed, da først foranstaltningerne afbødede virkningerne af den skadevoldende dumping.
(394)
En række interesserede parter påstod i den forbindelse og igen efter fremlæggelsen af de endelige resultater, at foranstaltningerne ikke havde den ønskede virkning, nemlig at give EU-producenterne en del af deres markedsandele eller produktion tilbage, men overvejede var til fordel for producenter fra tredjelande. Det skal bemærkes, at EU-erhvervsgrenens markedsandel, jf. tabel 10, forblev stabil, mens markedsandelen for importen fra andre tredjelande steg betydeligt. Det fremgår således af oplysningerne, at EU-erhvervsgrenen har stabiliseret sin markedsposition efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne. På baggrund af stadigt faldende salg og markedsandele, som blev konstateret i den oprindelige undersøgelse, må det siges at være en succes for EU-erhvervsgrenen at have stabiliseret sig med en markedsandel på omkring 40 %. Det skal desuden understreges, at antidumpingforanstaltninger ikke indføres for at skabe beskæftigelse i Unionen eller ultimativt at bringe produktionen tilbage til Unionen (eller stoppe importen), men for at skabe ensartede vilkår mellem EU-varer og dumpingvarer. Antidumpingforanstaltninger indføres udelukkende med henblik på at genskabe rimelige handelsvilkår på EU-markedet og dermed give EU-producenterne mulighed for at genrejse sig enten ved at øge deres salg og/eller ved at hæve deres priser til et bæredygtigt niveau. Som det fremgår af tabel 8, havde importen fra disse tredjelande en væsentligt højere gennemsnitlig importpris eller blev foretaget i forholdsvis små mængder, så deres virkning for EU-producenterne er mindre udtalt. Det kan altså konkluderes, at EU-producenterne havde fordel af indførelsen af foranstaltningerne, da det fortsatte tab af markedsandele blev stoppet, og de stabiliserede deres salgsmængder og var i stand til at øge rentabiliteten og hæve salgspriserne. På denne baggrund må påstanden afvises.
(395)
Hvis foranstaltningerne opretholdes, kan det forventes, at EU-erhvervsgrenen fortsat vil have fordel af foranstaltningerne og i hvert fald bibeholde sin relative markedsposition og forbedre den, når de negative virkninger af den økonomiske krise er overvundet. I forbindelse med den økonomiske krise vil foranstaltningerne sandsynligvis bidrage til at dæmpe virkningen af den omfattende importmængde af lavprisvarer ved at hindre en ny stigning i importen, hvilket sås inden indførelsen af foranstaltningerne navnlig i 2005 efter kvotesystemets udløb. I betragtning af den skærpede konkurrence i alle varesegmenter, som skyldes modetendenser, der resulterer i udskiftelig brug af varetyper, vil foranstaltningerne også beskytte EU-producerede varer mod dumpingimport, der trænger ind i deres varesegment. Som det fremgik af den oprindelige undersøgelse, skiftede visse producenter i de pågældende lande markedssegment ved i stigende grad at producere sko til det mellemste og selv det højeste varesegment. Dette vil give EU-erhvervsgrenen mulighed for at bibeholde dens relative markedsposition og dermed opretholde en betydelig beskæftigelse.
(396)
Når de økonomiske forhold bedres og forbruget stiger, kan det desuden forventes, at forbrugerne vil være villige til at bruge flere penge på fodtøj og især på dyrere fodtøj, hvilket vil være til fordel for EU-producenterne. I dette scenario vil opretholdelsen af foranstaltningerne give en stadig større del af EU-producenterne mulighed for at (videre)udvikle deres forretningsmodeller, produktionsprocesser og distributionskanaler og dermed forbedre deres økonomiske situation gradvist, hvilket også blev bevist i undersøgelsesperioden.
(397)
Hvis foranstaltningerne får lov at udløbe, kan det forventes, at den allerede skarpe konkurrence på især det mellemste og det laveste segment vil skærpes yderligere. Det kan derudover forventes, at den skærpede konkurrence på priserne i det laveste og mellemste segment vil få en direkte virkning for priserne på alle andre typer fodtøj. Dette vil med stor sandsynlighed også bringe den store del af EU-producenterne, der nåede at definere nye forretningsmodeller og forbedre deres situation, i vanskeligheder. Da disse producenters økonomiske situation og rentabilitet ikke er tilstrækkelig robust til at modstå pristrykket fra de omfattende mængder af dumpingimport, der i høj grad underbød EU-erhvervsgrenens priser i en længere periode, vil dette sandsynligvis føre til, at mange producenter må opgive, og til et betydeligt tab af arbejdspladser blandt EU-producenter og leverandører af varer og tjenesteydelser til EU-erhvervsgrenen.
3. SUPPLERENDE ANALYSE VEDRØRENDE EU-PRODUCENTERNES INTERESSER
(398)
For at skabe et mere fuldstændigt billede af EU-producenternes interesser og gå videre end den normale analyse af virkningerne for EU-erhvervsgrenens som helhed blev der indhentet supplerende oplysninger fra de nationale sammenslutninger for fodtøjsindustrien og de virksomheder, der indgik i stikprøven i den oprindelige undersøgelse. Desuden har en samarbejdsvillig producent, som er blevet udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, som tegner sig for en omfattende produktion, men som stadig har en omfattende produktion i Unionen, indsendt bemærkninger.
(399)
De supplerende oplysninger fra de nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter viste et blandet billede, som især afhang af, om der stadig er en omfattende produktion i den specifikke medlemsstat, eller om landet har store importinteresser. Mens fem nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter gik ind for en opretholdelse af foranstaltningerne og fremhævede foranstaltningernes fordele for deres nationale fodtøjsproducenter, udtalte fire andre sammenslutninger, der repræsenterer lande, hvor produktionen af fodtøj helt eller delvist er blevet udliciteret til tredjelande eller lande med omfattende produktionskapacitet og omfattende import, at en opretholdelse af foranstaltningerne samlet set ville være imod Unionens interesser. Sidstnævnte sammenslutninger repræsenterede flere virksomheder, der i vidt omfang importerer eller distribuerer og sælger i detailleddet. Der blev derfor også taget hensyn til deres bemærkninger under de betragtninger nedenfor, der omhandler ikke-forretningsmæssigt forbundne importørers og detailhandleres interesser. Samlet set var den samlede produktionsmængde, som disse fire sammenslutninger tegnede sig for, betydeligt lavere end produktionsmængden for de fem sammenslutninger, der påstod, at foranstaltningerne var til fordel for producenterne.
(400)
Desuden blev de EU-producenter, der indgik i stikprøven i den oprindelige undersøgelse, også kontaktet med henblik på at få et fuldstændigt billede og analysere en række af påstandene om, at EU-erhvervsgrenen var gået i opløsning og derfor ikke kunne udnytte fordelene ved indførelsen af foranstaltningerne. Indsamlingen af supplerende oplysninger fra de EU-producenter, der tidligere indgik i stikprøven, var også berettiget for så vidt angår Unionens interesser, idet fodtøjssektoren i Unionen hører til en erhvervsgren, der er så splittet og uensartet, at stikprøven til skadesanalysen uundgåeligt bliver lille.
(401)
Analysen af situationen hos de EU-producenter, der indgik i den tidligere stikprøve, viste, at samtlige samarbejdsvillige virksomheder, der indgik i stikprøven i den oprindelige undersøgelse, havde bibeholdt en betydelig del af deres produktion i Unionen. Virksomhederne gik generelt ind for at opretholde antidumpingforanstaltningerne og fremhævede den positive effekt for beskæftigelsen i Unionen. Samtidig havde mange af dem udflyttet dele af deres produktion af sko til lande uden for Unionen, herunder også et af de pågældende lande, og havde søgt nye løsninger i deres virksomhedsstrategi med henblik på at forbedre deres konkurrenceevne. De virksomheder, der fortsat udelukkende producerer i Unionen, har specialiseret sig i dyrere sko af høj kvalitet med forholdsvis korte leveringsfrister. Besvarelserne fra de EU-producenter, der indgik i den tidligere stikprøve, bekræftede, at der er blevet udviklet flere forskellige forretningsmodeller, hvilket også fremgik af skadesanalysen for EU-producenterne i stikprøven, og en del af EU-producenterne tilpassede sig de ændrede markedsvilkår på forskellige måder, f.eks. ved at udlicitere en del af produktionen til tredjelande og/eller lande i Unionen, ændre salgskanaler, investere i kvalitet og mærkevarer. Disse besvarelser bekræftede også det generelle billede ovenfor, hvad angår fordelene ved at opretholde foranstaltningerne og ulemperne ved at ophæve dem for EU-erhvervsgrenen.
(402)
Besvarelsen fra den producent, der blev udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen, blev også analyseret med henblik på at få et fuldstændigt billede af producenternes interesser i Unionen. Virksomheden indsendte en samlet redegørelse for samtlige sine europæiske aktiviteter og specifikke redegørelser for sine to produktionsanlæg i EU. Producenten var imod anmodningen om en ny undersøgelse og var imod opretholdelsen af de gældende antidumpingforanstaltninger.
(403)
Virksomheden har to produktionsanlæg med samleprocesser i Unionen, hvortil der anvendes overdele fremstillet i Asien. Ikke desto mindre er produktionsmængderne for disse to anlæg faldet betydeligt i perioden mellem 2005 og undersøgelsesperioden. I 2005 udgjorde importen af fodtøj under halvdelen af denne virksomheds salgsmængder, men denne andel steg væsentligt indtil undersøgelsesperioden, hvor hovedparten af det fodtøj, som solgtes af virksomheden, var direkte indkøbt i Asien. Nyere markedsanalyser viser, at virksomheden neddrosler sin produktionsaktivitet i Unionen og erstatter den med importerede varer.
(404)
Selv om virksomheden havde reduceret sin produktionsaktivitet i Unionen markant, medførte dette kun et lille fald i den samlede beskæftigelse i Unionen. Det viste sig, at virksomheden siden 2005 havde forbedret sin samlede omsætning og opnået en væsentligt bedre rentabilitet. Dette har medført en vækst i beskæftigelsen i Unionen inden for andre områder end produktionen (bl.a. administration, design & udvikling, marketing & salg). Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at selv om antidumpingtolden havde en negativ indvirkning på virksomhedens økonomiske resultater, var virkningen ikke af samme omfang som den generelle fremgang i rentabiliteten. Antidumpingforanstaltningerne forhindrede ikke virksomheden i fortsat at udlicitere produktionen til tredjelande, herunder de pågældende lande. Indførelsen af foranstaltningerne ansporede dog heller ikke virksomheden til at øge sin produktionsaktivitet i Unionen. De strategiske beslutninger om produktionsaktiviteten synes derfor at være truffet ud fra et bredere omkostningshensyn.
(405)
Hvis foranstaltningerne opretholdes, vil virksomheden højst sandsynligt fortsat være berørt af antidumpingtolden, idet den sandsynligvis fortsat vil importere fra de pågældende lande. Antidumpingtoldens negative indvirkning vil dog sandsynligvis fortsat ikke være omfattende, idet virksomheden stadig kan diversificere sin import, hvilket også var tilfældet tidligere. Hvis foranstaltningerne derimod ophæves, vil virksomheden drage fordel heraf, da den importerer fra de pågældende lande og dermed sandsynligvis vil kunne øge sin rentabilitet yderligere.
(406)
Det kan dermed konkluderes, at den nærmere analyse af andre EU-producenter bekræfter de generelle resultater, nemlig at producenterne udformede en række forskellige forretningsmodeller, og at de fleste tilsyneladende havde fordel af indførelsen af antidumpingforanstaltningerne, da de berettede om en let bedring i deres situation og forbedrede deres konkurrenceevne ved bl.a. at tilpasse deres produktionsstrategier og salgskanaler. Det fremgår således af oplysningerne, at hovedparten af disse producenter fortsat vil have fordel af, at foranstaltningerne opretholdes i hvert fald, hvad angår deres beslutning om at bibeholde produktions aktiviteter i Unionen. Producenterne vil derimod også få problemer, hvis foranstaltningerne udløber, da dumpingimporten fra de pågældende lande vil lægge et stærkt pres i nedadgående retning på priserne i alle varesegmenter, som de producerer til.
(407)
Den negative indvirkning på de producenter, der har udliciteret produktionen til de pågældende lande, vil højst sandsynligt fortsat ikke være uforholdsmæssig som tidligere vist og idet foranstaltningerne ikke forhindrede disse producenter i fortsat at udlicitere til de pågældende lande. Virkningen af antidumpingforanstaltningerne for disse producenter vil dermed overvejende afhænge af deres egne beslutninger om indkøb. Det vil derfor være op til virksomhederne selv at styre virkningen af antidumpingtolden.
4. DE IKKE-FORRETNINGSMÆSSIGT FORBUNDNE IMPORTØRERS INTERESSER
4.1. Almindelige oplysninger
(408)
Undersøgelsen bekræftede, at importørerne kan opdeles i to hovedgrupper. Den ene gruppe består hovedsagelig af virksomheder, der importerer og videresælger deres egne mærkesko og har udliciteret produktionen heraf til tredjelande. Disse virksomheder har sædvanligvis omfattende aktiviteter i Unionen, bl.a. inden for design, forskning & udvikling, køb af råmaterialer, og har til tider endda deres egne distributionskanaler. Det står klart, at denne gruppe importører har vigtige »merværdiskabende« aktiviteter i Unionen, hvor de sædvanligvis har forholdsvis mange ansatte. Den anden gruppe består af importører, som udelukkende er forhandlere og fokuserer deres handel på mængder og ikke mærker - de forhandler overvejende sko under »eget mærke«. Disse importører har generelt lavere strukturomkostninger og færre merværdiskabende aktiviteter i Unionen.
(409)
Det blev konstateret, at der er forskellige forretningsmodeller inden for de to grupper. Eksempelvis kan den første gruppe inddeles i mærker af europæisk oprindelse og ikke-europæisk oprindelse og i formelt fodtøj og fritidssko. I en anden gruppe findes importører, der har deres egne detailbutikker, men også importører, der kun sælger til grossister/distributører. Nogle af virksomhederne i denne gruppe sælger kun sko af eget mærke, mens andre desuden har specifikke indkøbsaftaler med etablerede mærker og/eller licensaftaler og/eller joint ventures.
(410)
Da gruppen af importører er meget spredt, jf. ovenfor, og med henblik på at få et så nøjagtigt billede som muligt blev importørernes situation analyseret ud fra en række forskellige aspekter. Først blev de indsendte bemærkninger fra importørerne og deres sammenslutninger analyseret. Derudover blev også statistiske data og relevante publikationer anvendt i denne sammenhæng. Endelig blev de efterprøvede oplysninger fra stikprøven af importører lagt til grund for en analyse af visse økonomiske nøgletal.
(411)
Det blev som nævnt ovenfor besluttet at anvende stikprøver blandt importørerne for at kunne beregne en række af de økonomiske nøgletal. Denne beslutning blev truffet ud fra det forhold, at der i den oprindelige undersøgelse var et stort antal samarbejdsvillige importører, og at mange af dem havde besvaret spørgeskemaet. Det blev derfor fundet hensigtsmæssigt i forbindelse med denne undersøgelse at anvende stikprøver.
(412)
Som nævnt i betragtning 37 blev der af de 21 EU-importører, der gav sig til kende og gav udtryk for samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen, udtaget en stikprøve på 8. Stikprøven bestod af de fem største virksomheder, hvad angår importmængde og værdien heraf og videresalg i Unionen, samt et par mindre importører. Sidstnævnte blev medtaget for at få et mere repræsentativt tværsnit af de samarbejdsvillige parter med deres forskellige forretningsmodeller, geografisk spredning og de varesegmenter, de forhandler i. Virksomhederne i stikprøven repræsenterede det højeste antal virksomheder, der med rimelighed kunne undersøges inden for fristen. Ifølge de tal, der var tilgængelige på dette tidspunkt af undersøgelsen, tegnede importørerne i stikprøven sig for ca. 18 % af importen til Unionen af den pågældende vare i undersøgelsesperioden. En af virksomhederne i stikprøven besvarede i sidste ende ikke stikprøveskemaet, selv om den havde givet udtryk for at ville indgå i stikprøven, og alle bestræbelser på at sikre denne mindre importørs samarbejde var nyttesløse. Virksomheden blev derfor i sidste ende udelukket fra stikprøven. De syv øvrige importører i stikprøven samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen og indsendte spørgeskemabesvarelser inden for fristen.
(413)
Som nævnt ovenfor blev der på grundlag af de efterprøvede data fra importørerne i stikprøven bl.a. foretaget en samlet, detaljeret analyse af visse økonomiske nøgleparametre, som med rimelighed udelukkende kunne indhentes via stikprøver i lyset af det store antal virksomheder. Analysen af importørernes situation blev dog ikke begrænset til de oplysninger, som blev indhentet gennem stikprøveundersøgelsen. Fagblade og markedsundersøgelser samt oplysninger fra interesserede parter blev ligeledes taget i betragtning i analysen af Unionens interesser. Med disse oplysninger blev det yderligere sikret, at alle de vigtigste forretningsmodeller, der anvendes i denne sektor, blev tilstrækkeligt repræsenteret i analysen.
(414)
Ud fra de efterprøvede oplysninger fra importørerne i stikprøven og andre foreliggende oplysninger blev det vurderet, at import og videresalg til distributører/detailforhandlere af den pågældende vare sikrede ca. 23 000 arbejdspladser i Unionen i undersøgelsesperioden.
4.2. Importmængder
(415)
Som det allerede fremgår af tabel 4, viser Eurostats tal, at importen af den pågældende vare siden 2005 er faldet betydeligt med ca. 90 mio. par. I den samme periode steg importen af lædersko fra andre lande med ca. 43 mio. par til i alt 201 mio. par. Resultatet heraf er, at mens importmængden fra Kina og Vietnam i 2005 var meget større (+ 80 %) end importmængden fra alle andre lande, blev importmængden fra Kina og Vietnam i undersøgelsesperioden overhalet af importen fra andre lande med 4 %. Eurostats data viser også, at den samlede import af den pågældende vare er faldet med 11 % siden 2005.
(416)
En større importør, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen men ikke deltog i stikprøveundersøgelsen, berettede om en lignende udvikling i importen. Virksomheden oplyste, at dens indkøb af den pågældende vare var faldet med 25 % siden 2005, mens importen af lædersko fra andre lande var steget væsentligt.
(417)
Hvad angår importørerne i stikprøven, fulgte importen af lædersko i perioden 2005-UP følgende udvikling, hvad angår importmængde:
Tabel 19
Importmængde blandt importørerne i stikprøven (par)
2005
2006
2007
UP
Kina & Vietnam
29 761 231
30 806 163
26 616 891
29 577 492
Indeks
100
104
89
99
Andre lande
13 181 962
16 077 607
22 680 174
28 096 596
Indeks
100
122
172
213
(418)
I tråd med de generelle statistiske oplysninger øgede importørerne i stikprøven deres indkøb af lædersko fra andre lande markant. Importmængderne fra Kina og Vietnam har siden 2005 været forholdsvis stabile med et vist fald i 2007, men vendte i undersøgelsesperioden tilbage til næsten det samme niveau som i 2005. Det ses for importørerne i stikprøven heraf, at den samlede mængde af forhandlede lædersko er steget med næsten en tredjedel siden 2005 med en stabil tendens fra de pågældende lande til trods for indførelsen af antidumpingforanstaltningerne og en stigende tendens for andre tredjelande. Af de tredjelande, der har haft fordel af de øgede importmængder, har Indonesien og Indien haft størst fordel.
(419)
Stikprøvens indkøbstendens vedrørende de pågældende lande er stabil, hvilket ikke svarer overens med tendensen i Eurostats oplysninger (markant fald). Ved nærmere eftersyn viser den stabile tendens for importen fra de pågældende lande sig at skyldes, at en af de større importører i stikprøven - i modsætning til ikke blot tendensen i Eurostat, men også de andre importører i stikprøven - ikke blot øgede sit indkøb fra tredjelande markant, men også øgede sin import fra de pågældende lande betydeligt med henblik på at leve op til efterspørgslen, hvilket udlignede den generelt faldende importtendens i stikprøven. På denne baggrund konkluderes det, at udviklingen i importen af den pågældende vare i stikprøven svarer overens med den kvantitative analyse af Eurostats database, nemlig et generelt fald i importen fra de pågældende lande.
4.3. Købspriser
(420)
Som det fremgår af tabel 5 og 8, viser Eurostats data, at den gennemsnitlige importpris for lædersko fra de pågældende lande og fra tredjelandene begge er steget siden 2005, og cif-importpriser for lædersko fra tredjelandene er endda steget en anelse mere end cif-importpriser for lædersko fra de pågældende lande. Da mikset af importerede sko dog i høj grad påvirker priserne, og da dette miks for alle eksporterende lande kan have ændret sig betydeligt, er de gennemsnitlige priser, der kan beregnes ud fra de konstaterede Eurostatmængder og - værdier, ikke nødvendigvis de mest nøjagtige med henblik på at fastsætte pristendenserne. I den forbindelse kan pristendensen for importørstikprøven betragtes som mere relevant, da importørernes produktmiks sandsynligvis har ændret sig mindre, da disse virksomheder alle længe har været specialiserede i visse typer fodtøj.
(421)
Importørerne i stikprøven repræsenterede, jf. betragtning 421 og 408 ff., forskellige typer forretningsmodeller, hvilket bl.a. resulterede i væsentlige forskelle i de gennemsnitlige priser pr. importør. Desuden forhandlede nogle af importørerne flere millioner par hvert år, mens andre »kun« forhandlede nogle få hundredtusinde par om året. For nogle af de individuelle importører varierede de forhandlede mængder - og dermed også deres vægt i stikprøven - voldsomt i hele den betragtede periode. Det blev derfor konstateret, at de vejede gennemsnitlige resultater skulle suppleres med en aritmetisk gennemsnitsanalyse med henblik på at opnå et nøjagtigt billede af de relevante tendenser.
(422)
De gennemsnitlige importpriser blandt importørerne i stikprøven var som følger i perioden 2005-UP:
Tabel 20
Gennemsnitlige importpriser for importørerne i stikprøven (EUR)
2005
2006
2007
UP
Kina og Vietnam
CIF: vejet gennemsnit
11,10
11,81
10,24
10,07
Indeks
100
106
92
91
CIF: aritmetisk gennemsnit
10,17
11,42
10,54
10,42
Indeks
100
112
104
102
Hjemtagningspris (10): vejet gennemsnit
11,72
13,43
12,12
11,88
Indeks
100
115
103
101
Hjemtagningspris (10): aritmetisk gennemsnit
10,74
12,98
12,48
12,30
Indeks
100
121
116
115
Andre lande
CIF: vejet gennemsnit
13,11
12,71
10,85
10,46
Indeks
100
97
83
80
CIF: aritmetisk gennemsnit
12,21
12,56
12,59
11,53
Indeks
100
103
103
94
(423)
En analyse af cif-importpriserne fra Kina og Vietnam fra 2005, dvs. det sidste år uden antidumpingforanstaltninger, til undersøgelsesperioden viser en stigning på 2 % (aritmetisk gennemsnit) eller et fald på 9 % (vejet gennemsnit). De analyserede data peger generelt set i retning af stabile eller let faldende importpriser før importafgifter og antidumpingtold. I begge scenarier steg importpriserne før told og afgifter markant i 2006 og faldt derefter.
(424)
Samtidig faldt de gennemsnitlige cif-importpriser for lædersko fra andre lande i begge analyser (- 20 % til - 6 %). Forskellen mellem importpriser for lædersko før told og afgifter fra de pågældende lande og andre lande er derfor faldet fra ca. 2,00 EUR pr. par til 1,00 EUR (i procent: fra ca. 20 % til ca. 10 % - aritmetiske gennemsnit) eller fra 2,00 EUR til 0,50 EUR (i procent: fra ca. 20 % til ca. 5 % - vejet gennemsnit). Der tilføjes kun antidumpingtold for Kina og Vietnam. De gennemsnitlige hjemtagningspriser (dvs. importpriser inkl. importomkostninger, importafgift og evt. antidumpingtold) på lædersko fra Kina og Vietnam på den ene side og fra andre lande på den anden side kan derfor nu betragtes på et mere sammenligneligt niveau. Priserne på lædersko produceret i andre lande bliver derfor mere attraktive end priserne på sko produceret i de pågældende lande.
4.4. Videresalgspriser
(425)
Hvad angår importørernes videresalgspriser, blev der indhentet detaljerede oplysninger ved hjælp stikprøven af importører. Importørerne i stikprøven havde videresalgspriser på den pågældende vare, der udviklede sig som følger:
Tabel 21
Gennemsnitlige videresalgspriser for importørerne i stikprøven (EUR)
2005
2006
2007
UP
Vejet gennemsnit
34,62
36,97
33,68
32,28
Indeks
100
107
97
93
Aritmetisk gennemsnit
27,09
29,72
28,46
29,24
Indeks
100
110
105
108
(426)
Ovenstående data peger i retning af stabile eller let stigende videresalgspriser i perioden 2005-UP. I 2006 steg videresalgspriserne med mellem 7 % og 10 %, en stigning, der kan sammenlignes med stigningen i cif-købspriserne i 2006 (jf. betragtning 422 ovenfor). Fra 2006 til UP faldt videresalgspriserne.
(427)
Der fremkom af undersøgelsen ingen oplysninger eller beviser, der indikerer, at andre importørers videresalgspriser skulle have fulgt en anden udvikling end den, der er beskrevet ovenfor.
4.5. Rentabilitet
(428)
Hvad angår importørerne i stikprøven, blev rentabiliteten beregnet på grundlag af en kombinationen af import- og videresalgspriser, som er beskrevet ovenfor, og udviklingen i importørernes andre omkostningsfaktorer. Efter fremlæggelsen af resultaterne rejste nogle af importørerne i stikprøven tvivl om oplysningerne vedrørende deres individuelle fortjeneste og anmodede Kommissionen om at acceptere reviderede data. Nogle af disse påstande blev accepteret, og en række skrivefejl blev rettet. Den reviderede rentabilitet ser ud som følger:
Tabel 22
Gennemsnitlig fortjeneste på den pågældende vare hos importørerne i stikprøven
(nettofortjeneste før skat/omsætning)
2005
2006
2007
UP
Vejet gennemsnit
36,2 %
18,1 %
20,5 %
20,4 %
Aritmetisk gennemsnit
29,6 %
17,8 %
20,7 %
21,3 %
NB: Fortjeneste på importørernes salg til forbrugerne (detailsalg) ikke medtaget.
(429)
Ovenstående tal er beregnet på grundlag af fortjensttallene for den pågældende vare, som blev indberettet af importørerne i stikprøven. Efter kontrolbesøgene i virksomhederne måtte de indberettede tal i visse tilfælde korrigeres. Som det fremgår af det ovenstående, rejste fire importører i stikprøven efter fremlæggelse af de endelige resultater tvivl om deres individuelle rentabilitetsanalyse og gentog, at de reviderede data, som blev indsendt efter kontrolbesøget, burde accepteres. For den ene importør i stikprøven skal det bemærkes, at virksomhedens påstand vedrørende salgs-, administrations- og andre generalomkostninger (SA & G) blev delvist accepteret, da en skrivefejl blev rettet, hvilket førte til et mindre fald i stikprøvens rentabilitet, som blev meddelt de interesserede parter. Påstanden om, at de oprindeligt angivne omkostninger til SA & G burde accepteres, og desuden at et betydeligt beløb for royalties, som angiveligt burde betales til en forretningsmæssigt forbunden virksomhed uden for Unionen, skulle tages i betragtning, blev dog afvist. Hvad angår de oprindeligt anførte SA & G, blev de under kontrolbesøget fundet overdrevne, da virksomheden ikke kunne dokumentere de anførte beløb. Der blev derfor foretaget en korrektion på grundlag af de dokumenter, der fremkom under kontrolbesøget. Hvad angår de påståede omkostninger til royalties, blev dette beløb først fremsat efter kontrolbesøget, og påstanden var ikke tilstrækkeligt dokumenteret. Den anden importør i stikprøven gentog ligeledes sin anmodning om, at de reviderede rentabilitetstal baseret på fortjenesten, som var angivet i et skema, der angiveligt var indsendt til de amerikanske myndigheder, skulle accepteres. Det skal i den forbindelse bemærkes, at virksomheden havde indsendt en rentabilitetstabel for den pågældende vare, som blev bekræftet ved efterprøvningen, da den svarede overens med de reviderede regnskaber og andre foreliggende oplysninger.
Det dokument, der blev indsendt efter efterprøvningen, indeholdt kun en overordnet fortjeneste for »Europa« og omfattede alle varer og sandsynligvis også aktiviteter i lande uden for de 27 medlemsstater, som dog geografisk er beliggende i Europa (Schweiz, Balkanlandene). Denne tabel kunne altså ikke sættes i forbindelse med de data, der blev efterprøvet under kontrolbesøget, og påstanden blev derfor afvist. Efter fremlæggelsen af resultaterne indsendte virksomheden flere oplysninger i den henseende, som dog på grund af det sene indsendelsestidspunkt og manglende dokumentation ikke kunne antages. Virksomhedens anden påstand vedrørte visse omkostninger, som burde være taget i betragtning, hvoraf to ikke kunne sættes i forbindelse med de oplysninger, der blev efterprøvet under kontrolbesøget. Det blev dog accepteret at tage en tredje omkostning i betragtning, da den var blevet efterprøvet fuldt ud under kontrolbesøget men udeladt af tabellen. Virkningen på den overordnede rentabilitet var dog begrænset. Den tredje importør indsendte oprindeligt kun oplysninger om fortjeneste for en lille del af sine aktiviteter i Unionen. De indsendte data kan ikke betragtes som repræsentative for virksomhedens aktiviteter i Unionen generelt, idet der var markante forskelle mellem regionerne vedrørende indtægter og udgifter. Oplysningerne om fortjenesten blev derfor suppleret under kontrolbesøget med tallene for de resterende aktiviteter i Unionen baseret på de foreliggende oplysninger, der kunne efterprøves. Virksomheden anfægtede resultatet af beregningen og fremlagde ved kontrolbesøgets afslutning en revideret tabel over fortjenesten, som kun afveg på et punkt fra Kommissionens beregning, nemlig med hensyn til indkøbsomkostningerne. Da de foreslåede indkøbsomkostninger ikke kunne sættes i forbindelse med de foreliggende oplysninger i modsætning til de indkøbsomkostninger, som Kommissionen havde beregnet, blev den reviderede tabel ikke accepteret. Påstanden blev således afvist, og de rentabilitetstal, som blev beregnet under kontrolbesøget, blev anvendt. Den fjerde importør anfægtede efter fremlæggelsen af resultaterne de rentabilitetstal, som virksomheden selv havde indsendt, efterprøvet og accepteret uden yderligere justeringer under kontrolbesøget, og påstod, at hele metoden var unøjagtig. Da virksomheden dog ikke foreslog en anden metode til beregning af fortjenesten på den pågældende vare, blev den ubegrundede påstand afvist.
(430)
Det skal erindres, at spørgeskemabesvarelserne fra de samarbejdsvillige importører i den oprindelige undersøgelse indikerede en vejet gennemsnitlig nettofortjeneste på 12 % for perioden fra den 1. april 2004 til den 31. marts 2005. I den nuværende undersøgelse viste de efterprøvede data fra importørerne i stikprøven dog, at den vejede gennemsnitlige fortjeneste for importørerne i stikprøven i 2005 var på over 20 %. I 2006 blev der registreret et markant fald i rentabiliteten på over 18 procentpoint på et vejet gennemsnitligt grundlag og på næsten 12 procentpoint på et aritmetisk gennemsnit. Det fremgik, at de fleste salgskontrakter allerede var blevet indgået før indførelsen af antidumpingforanstaltningerne i marts 2006, og i mange tilfælde blev der i de aftalte salgspriser ikke taget højde for en eventuel indførelse af antidumpingtold. Derfor faldt den fortjeneste, som importørerne i stikprøven opnåede på den pågældende vare i 2006. I 2007 og i undersøgelsesperioden steg fortjenesten igen, men den ligger stadig 8-16 procentpoint under fortjenesten for 2005.
(431)
Da de fleste af importørerne i stikprøven efter marts 2006 tilpassede deres indkøbskanaler og prispolitik til de ændrede forhold, altså indførelsen af antidumpingtold, blev der gennemført en grundigere analyse af de faktorer, der påvirkede rentabiliteten fra 2007. Der skal i den forbindelse bemærkes følgende. Mens faldet i fortjenesten i 2006 i vidt omfang kunne tilskrives antidumpingtolden, havde andre virksomhedsspecifikke faktorer også en vigtig negativ indvirkning i 2007 og UP på fortjenesten i stikprøven af importører. I 2007 og UP oplevede visse importører i stikprøven en markant stigning i SA & G-omkostningerne, som resulterede i voldsomt forværrede bruttofortjenester. Dette påvirkede den beregnede fortjeneste for stikprøven som helhed. Der blev ikke konstateret nogen fælles forklaring på denne stigning i SA & G-omkostningerne såsom højere marketingsomkostninger til sportsarrangementer for disse importører i stikprøven.
(432)
Det skal samtidig bemærkes, at udviklingen i vekselkursen mellem euro og dollar har hjulpet importørerne til at holde deres indkøbsomkostninger nede, herunder omkostningerne til den pågældende vare. Fra udgangen af 2005 til udgangen af UP blev euroen opskrevet med næsten 30 % i forhold til dollaren. Da importørernes kontrakter med deres leverandører normalt fastsættes i dollar, og da der kun er berettet om få dækningsoperationer fra importørerne, udlignede denne »gevinst« virkningen af antidumpingtolden og andre omkostningsstigninger. Det fremgik af oplysninger fra en af importørerne i stikprøven, at fortjenesten i undersøgelsesperioden kunne have været op til 6 procentpoint lavere, hvis valutakurserne havde været stabile.
(433)
Der blev desuden foretaget en alternativ rentabilitetsanalyse, hvor fortjenesten på fodtøj af eget mærke blev adskilt fra fortjenesten på mærkevarefodtøj. I det øjemed blev de efterprøvede data fra importørerne i stikprøven suppleret med oplysningerne fra en anden stor importør af sko af eget mærke, som ikke gav sig til kende i forbindelse med stikprøveundersøgelsen, men samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen og indsendte bemærkninger. Disse oplysninger antyder, at fortjenestniveauet for importører af sko af eget mærke generelt var væsentligt lavere end fortjenesten hos de fleste importører af mærkevaresko, men fortjenesten var stadig høj og lå på mellem 11 % og 17 % i undersøgelsesperioden. Dette bekræfter resultaterne af den oprindelige undersøgelse, hvor denne gruppe af importører havde berettet om et fortjenstniveau på 17 % i gennemsnit. Den nærmere analyse viste derudover også, at importører af mærkevarefodtøj havde forbedret rentabiliteten i forhold til den oprindelige undersøgelse. I den oprindelige undersøgelse rapporterede disse importører om en gennemsnitlig fortjeneste på ca. 10 %, mens fortjenesten blandt de importører i stikprøven, der importerede mærkevarefodtøj i undersøgelsesperioden, udgjorde over 20 %. Det kan således konkluderes, at den økonomiske situation i gruppen af importører af fodtøj af eget mærke generelt var uændret i forhold til den oprindelige undersøgelse, mens situationen for importører af mærkevarefodtøj tilsyneladende var forbedret.
(434)
I alle scenarier ville fortjenesten hos importørerne i stikprøven under alle omstændigheder være forholdsvis høj, og den fulgte ikke en faldende tendens efter 2006. Det skal desuden bemærkes, at den samlede fortjeneste for importørerne i stikprøven, dvs. altid over 10 %, peger i retning af en ret stabil og bæredygtig aktivitet.
(435)
Der fremkom af undersøgelsen ingen oplysninger eller beviser, der indikerer, at andre importørers fortjeneste skulle have fulgt en anden udvikling end de fortjensttendenser, der er beskrevet ovenfor.
4.6. Virkningerne af den økonomiske krise efter undersøgelsesperioden
(436)
På grund af den globale finansielle og økonomiske krise, som startede lige efter undersøgelsesperioden, blev det fundet hensigtsmæssigt at analysere importørernes situation efter undersøgelsesperioden. I en række redegørelser blev der henvist til den direkte negative indvirkning, som den økonomiske krise havde i sektoren, da den forværrede den negative virkning af antidumpingtolden. På baggrund af de supplerende oplysninger og bemærkninger fra parterne samt offentligt tilgængelig oplysninger fra eksempelvis Eurostat, markedsundersøgelser mv., fremkom følgende billede.
(437)
Af de tilgængelige statistiske data fremgår det, at importen fra de pågældende lande fortsat falder, selv om faldet er moderat i forhold til faldet i perioden fra 2005 til UP (- 15 % i perioden efter UP). Samtidig stiger importen fra tredjelande også fortsat. Med andre ord foregår der stadig en proces, hvor produktionen skifter fra de pågældende lande til tredjelande. Eurostats' data viser også en kraftig stigning i importpriserne, især hvad angår fodtøj fra de pågældende lande (+ 21,5 % i forhold til UP).
(438)
En lignende udvikling efter UP rapporteredes af importørerne i stikprøven, som fortsatte med at købe fra andre lande og indkøbte mindre fra de pågældende lande. Generelt forblev de importerede mængder af den pågældende vare forholdsvis stabile. Importørerne forklarede, at på grund af en leveringstid på ca. 6 måneder var deres køb efter UP et resultat af ordrer, som var afgivet før den økonomiske krise startede. Stikprøveimportørernes gennemsnitlige købspriser i euro for den pågældende vare steg med ca. 15 % i forhold til undersøgelsesperioden Denne prisstigning, som blev rapporteret af importørerne, skyldes først og fremmest, at dollaren blev opskrevet ved udgangen af 2008 og begyndelsen af 2009, hvilket skabte en stigning i købsomkostningerne i euro for varer fra de pågældende lande, og dernæst de øgede produktionsomkostninger i de pågældende lande, især en stigning i arbejdskraftomkostningerne.
(439)
Da videresalgspriserne var stabile eller kun steg en anelse, fremgår det, at stikprøveimportørernes rentabilitet, for så vidt angår handel med den pågældende vare kunne være blevet påvirket yderligere. Desuden har importørerne påstået, at deres lagerbeholdninger på grund af forhåndsafgivne indkøbsordrer og det efterfølgende fald i efterspørgslen havde var steget voldsomt. En beregning af importørernes fortjeneste efter UP baseret på de foreliggende prisoplysninger viste, at faldet i fortjenesten sandsynligvis ville blive moderat (ca. 2 procentpoint), hvilket vil resultere i generelt fortsat høje niveauer for fortjenesten.
(440)
Flere importører nævnte dog, at forbrugernes efterspørgsel siden efteråret 2008 har været betydeligt lavere, hvilket endnu ikke fremgår af importmængderne, da ordrerne blev afgivet mellem 6 og 9 måneder før, dvs. før den økonomiske krise. Importørerne forventede derfor mere markante fald i importmængderne for næste sæson. Desuden indberettede en række importører, at nogle af de største distributionskanaler enten er gået konkurs eller har økonomiske vanskeligheder, hvorefter en række ordrer blev annulleret, importørernes lagre øges, og de må give kunderne særlige rabatter. En række af importørerne i stikprøven havde netop meddelt omfattende omstruktureringsplaner i lyset af krisen, andre meddelte, at de i stigende grad søgte at kontrollere omkostningerne på andre måder.
(441)
Det fremgår af ovenstående, at følgevirkningerne af krisen indtil juli 2009 stadig var begrænsede, hvad angår import- og salgsmængder, idet ordrerne var afgivet, inden krisen ramte på forbrugerniveau, og var baseret på mere optimistiske forbrugsudsigter. Hvad angår rentabiliteten, har de fleste importører tilsyneladende hidtil været i stand til også at begrænse følgevirkningerne af krisen ved at træffe forskellige forholdsregler med henblik på at kontrollere omkostningerne.
4.7. Sandsynlig virkning, hvis foranstaltningerne opretholdes
(442)
Hvis foranstaltningerne opretholdes, er det meget sandsynligt, at de vil påvirke importørerne mere i fremtiden, da de økonomiske forhold har ændret sig betydeligt. Med den seneste stigning i købspriserne og den forventede generelle afmatning i forbruget vil virkningen af antidumpingtolden blive endnu tydeligere end før, selv hvis valutakursens udvikling lægger en dæmper på stigningen i købspriserne, som det skete i den betragtede periode. En række importører har desuden angivet, at der var andre vigtige omkostningsstigninger i de pågældende lande, f.eks. højere arbejdskraftomkostninger. Alt i alt vil fortjenesten på den pågældende vare sandsynligvis falde i den nærmeste fremtid, hvilket i høj grad også skyldes andre omkostningsstigninger og ikke blot antidumpingtolden. Da importørerne dog generelt havde en god fortjeneste, vil dette fald sandsynligvis ikke bringe virksomhederne i vanskeligheder.
(443)
Som det har været tilfældet siden 2005, vil importørerne sandsynligvis fortsætte med eller begynde på at købe endnu større mængder fra andre tredjelande, idet antidumpingtolden vil påvirke dem yderligere. Samtidig vil importørerne sandsynligvis søge at vælte en større del af de generelle omkostningsstigninger over på detailhandlerne/distributørerne. Da disse detailhandlere/distributører er af stor betydning for importørerne (jf. betragtning 472 ff. nedenfor), vil importørerne sandsynligvis ikke vælte alle eventuelle omkostningsstigninger over på deres kunder. Denne udvikling er også observeret i perioden juli 2008 - marts 2009.
(444)
I en tid med faldende efterspørgsel, stigende købspriser og øget fokus på omkostningerne hos forbrugerne vil den opretholdte antidumpingtold dog få forskellige virkninger afhængigt af importørernes fleksibilitet. Det skal erindres, at visse importører allerede har vist stor fleksibilitet i deres købsstrategier og deres produktmiks (mere STAF og/eller tekstil/plastiksko og/eller tilbehør). Dermed kan de afbøde virkningerne af antidumpingtolden i fremtiden. Andre importører, som bibeholder deres traditionelle købskanaler i de pågældende lande og fokuserer på læderfodtøj, vil sandsynligvis opleve et generelt fald i rentabiliteten og/eller salget.
4.8. Bemærkninger
(445)
Som det fremgår af betragtning 60 ff., påstod en række interesserede parter, at specifikke skotyper burde udelukkes fra varedækningen. Desuden meddelte de fleste parter, at hvis det ikke skulle være muligt at ændre varedækningen i den nuværende undersøgelse, burde deres importerede skotyper udelukkes fra foranstaltningerne, jf. grundforordningens artikel 21. Sidstnævnte påstande blev især baseret på den påståede mangel på produktion (produktionskapacitet og vilje til at producere) af disse typer sko i Unionen, hvilket skulle betyde, at EU-erhvervsgrenen ikke udsættes for konkurrence eller påføres skade, og de ufordelagtige økonomiske vilkår, hvorunder foranstaltningerne påfører importører, distributører, detailhandlere og forbrugere i Unionen stadig flere negative virkninger.
(446)
Det er i den forbindelse vigtigt at understrege, at der var markant konkurrence mellem importerede varer fra de pågældende lande og den type fodtøj, der produceres i Unionen, jf. betragtning 267 ff. Dette betyder samtidig, at der stadig er en væsentlig produktion af læderfodtøj i Unionen. Mere generelt skal det også bemærkes, at varedækningen ikke kan ændres, udvides eller indskrænkes i forbindelse med en udløbsundersøgelse uanset den eventuelle udvikling i produktionsmønstret i Unionen i løbet af foranstaltningernes løbetid.
(447)
På trods af ovenstående kontaktede Kommissionen de relevante sammenslutninger af fodtøjsproducenter med henblik på at få et bedre overblik over de typer/mængder af visse former for fodtøj, der produceres i Unionen. Det fremgår af de indhentede oplysninger, at de fleste af de skotyper, som ovenstående påstand vedrørte, (stadig) produceres i Unionen, og at produktionsmønstret ikke har ændret sig væsentligt i løbet af de gældende foranstaltningers løbetid. Det er ikke muligt på grundlag af disse oplysninger at konkludere, om visse nicheprodukter, der produceres i Unionen, dækker efterspørgslen efter disse varer.
(448)
Hovedparten af disse varer er specifikke nicheprodukter, der sælges til specialiserede forbrugere i små mængder, er af høj kvalitet og har komplekse tekniske egenskaber og hører til den høje priskategori, f.eks. ridestøvler, bowlingsko eller sko i speciel størrelse/bredde. Disse varetyper passer derfor i princippet godt ind i EU-producenternes generelle specifikationer. Ved at indføre eller opretholde foranstaltninger tilskyndes EU-producenterne til igen at investere i produktion af sådanne nicheprodukter eller til at øge deres nuværende produktionskapacitet. Ellers ville der ikke være nogen incitamenter for EU-producenterne til at investere i disse varer. Da hensigten med foranstaltningerne desuden ikke er at bremse importen, hvilket heller ikke forekom i denne sag, er det berettiget, at antidumpingforanstaltningerne også gælder disse nichevaretyper, så længe der ikke er en klar skillelinje mellem de forskellige varetyper. Det fremgår desuden af de begrænsede foreliggende oplysninger, at nicheprodukternes andel af den samlede import er meget begrænset, og at foranstaltningernes virkning for disse varetyper derfor ikke betragtes som uforholdsmæssig i forhold til resten af importen.
(449)
Visse importører af sportsfodtøj og deres sammenslutninger påstod, at de ikke har et brugbart indkøbsalternativ i Unionen.
(450)
Det skal i den forbindelse først bemærkes, at oplysningerne fra de nationale sammenslutninger af fodtøjsproducenter antyder, at der stadig foregår en betydelig produktion af sportsfodtøj i Unionen, selv om det ikke kan udelukkes, at efterspørgslen vil overgå udbuddet i dette segment. Antages det, at der er en utilstrækkelig produktion af sportsfodtøj i Unionen, viste undersøgelsen dog alligevel, at der findes alternative kilder til levering såsom Indonesien og Indien, der tilbyder stadig mere konkurrencedygtige priser, jf. ovenfor.
(451)
Det er desuden blevet påstået af en række importører - især de større globale fodtøjsmærker - i stikprøven, at de har langvarige strategiske relationer med visse fabrikker i Kina og Vietnam på grundlag af høj kvalitet samt sociale, sikkerheds- og miljømæssige standarder, som det tog mange år at skabe. En ændring af leverandører ved at flytte produktionen vil derfor medføre høje omkostninger og lange forsinkelser (12 til 18 måneder).
(452)
Det er i den forbindelse vigtigt at fremhæve, at antidumpingforanstaltningerne ikke er prohibitive. Med andre ord har selve indførelsen af foranstaltningerne - med det formål at korrigere end handelsforvridning - ikke medført et stop for importen fra de pågældende lande og et deraf følgende behov for, at importørerne skifter til leverandører fra andre lande. Til trods for ovenstående viste undersøgelsen, at der findes en betydelig grad af fleksibilitet: importørerne køber normalt deres varer fra leverandørgrupper med produktionsanlæg i flere asiatiske lande. Disse grupper er fleksible og kan ændre deres leverandører fra et land til et andet, hvis der er et incitament hertil. De oplysninger, der fremkom i forbindelse med stikprøveundersøgelsen, om køb af den pågældende vare siden 2005, jf. resuméet på et samlet grundlag i betragtning 417 ovenfor, viser, at hovedparten af importørerne i stikprøven i løbet af 1 til 2 år har ændret oprindelse på en stor del af det læderfodtøj, de køber. En stor importør, der ikke indgik i stikprøven, berettede også om øget import fra andre asiatiske lande på bekostning af importen fra de pågældende lande. De foreliggende oplysninger viser således, at det på trods af høje omkostninger ikke betragtes som besværligt at flytte produktionen fra et land til et andet og endda synes forholdsvis udbredt. Denne påstand afvises derfor.
(453)
En række importørsammenslutninger og importører påstod desuden, at importørerne nu ikke længere var i stand til at absorbere virkningen af antidumpingtolden. Det blev påstået, at foranstaltningernes negative virkning for forbrugerne i perioden 2006-UP (delvist) var blevet kompenseret af udviklingen i valutakurserne siden 2006, men iflg. disse påstande ville ændringen i valutakursernes udvikling siden udgangen af UP have medført en uundgåelig stigning i deres videresalgspriser og højere priser for forbrugerne i butikkerne, hvis foranstaltningerne opretholdes.
(454)
Euroens opskrivning i forhold til den amerikanske dollar siden indførelsen af antidumpingforanstaltningerne har ganske rigtigt være betydelig, jf. betragtning 432 ovenfor. Valutakursernes udvikling har bestemt været til fordel for importørerne af den pågældende vare fra udgangen af 2005 til udgangen af undersøgelsesperioden, da importørernes kontrakter med deres leverandører normalt fastsættes i dollar og euroen blev opskrevet med næsten 30 % i forhold til dollaren i samme periode.
(455)
Hvad angår påstanden om, at importørerne angiveligt ikke er i stand til at absorbere tolden i lyset af en anderledes udvikling i valutakurserne siden medio 2008, hvilket har ført til højere importpriser i euro, skal det bemærkes, at importørernes fortjeneste på handel med den pågældende vare stadig var høj i undersøgelsesperioden, jf. analysen af stikprøven i tabel 22 ovenfor. Det antydes i analysen, at importørerne fortsat vil være i stand til at føre bæredygtig virksomhed, selv om udviklingen i valutakurserne for en tid ikke vil være til deres fordel. Hvad angår udviklingen i valutakurserne, tyder intet på, at euroen er i frit fald i forhold til dollaren; selv om euroen blev nedskrevet i forhold til dollaren fra juli til november 2008, har den tværtimod bevæget sig op igen. Det er således spekulativt at forvente en nedskrivning af euroen på kort og mellemlang sigt. Hvad angår detailpriserne på lædersko, skal det desuden bemærkes, at der findes mange andre leverandører af læderfodtøj end dem, importørerne i stigende grad anvender. De foreliggende oplysninger tyder således heller ikke på, at importørerne får behov for at vælte antidumpingtolden helt over på grossister/detailhandlende, hvilket ville munde ud i betydelige prisstigninger på detailniveau. Dette argument er derfor ikke overbevisende.
(456)
Nogle af importørerne, som i overvejende grad hører til gruppen af producenter af mærkevarefodtøj, påstod, at foranstaltningerne ville skade deres væsentlige »merværdiskabende produktion« i Unionen gennem deres omfattende aktiviteter inden for områder som design, udvikling, varemærkning og indkøb. Undersøgelsen bekræftede i den henseende, at mange importører ganske rigtigt ikke blot forhandler sko, men også er engagerede inden for Unionen i merværdiskabende aktiviteter, jf. ovenfor. Disse aktiviteter skaber høj beskæftigelse.
(457)
Det skal derfor bemærkes, at oplysningerne fra importørerne i stikprøven ikke viste et fald i disse virksomheders beskæftigelse vedrørende den pågældende vare i perioden 2005-UP. De samlede beskæftigelsestal for producenter af mærkevarefodtøj i stikprøven tydede tværtimod på en let stigning. Dette skyldes, at antidumpingforanstaltningerne - i overensstemmelse med deres formål - ikke har blokeret importen af lædersko til Unionen med oprindelse i Kina og Vietnam, men nærmere tilpasset deres prisniveau med henblik på at skabe ensartede vilkår. Desuden er toldens niveau i denne sag moderat, og importørerne kan derudover skifte til andre producentlande, hvilket de også i nogle tilfælde har gjort. Ud fra ovenstående afvises påstanden om, at antidumpingforanstaltningerne vil bringe den høje beskæftigelse, som disse importører har skabt i Unionen, i fare.
4.9. Konklusion
(458)
Ud fra ovenstående konkluderes det endeligt, at antidumpingforanstaltningerne i perioden 2006-UP havde en indvirkning på den økonomiske situation i Unionen blandt importørerne af den pågældende vare, men denne indvirkning kan ikke betragtes som uforholdsmæssig, da det i denne undersøgelse blev konkluderet, at importørerne generelt har en stærk markedsposition. Den begrænsede forværring af importørernes økonomiske situation synes at være fortsat i de ni måneder efter undersøgelsesperioden. Sektoren er dog generelt i god stand, og fortjenesten på den pågældende vare er stadig høj. Det betragtes derfor som usandsynligt, at opretholdelsen af foranstaltningerne vil få betydelige negative virkninger for importørernes interesser.
4.10. Distributørernes/detailhandlernes interesser
4.10.1. Almindelige oplysninger
(459)
Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at ca. 60 % af alt fortøj på detail/distributions-markedet i Unionen forhandles af »traditionelle« specialiserede distributører, som består af store detailhandlere, der ofte importerer varerne selv, og såkaldte indkøbsgrupper, og ca. 40 % af alt fodtøj forhandles af »generelle distributører« bestående af supermarkeder, tøjbutikker og stormagasiner. Det anslås, at sektoren for detailhandlere/distributører i Unionen beskæftiger ca. 140 000 personer, som varetager salg af den pågældende vare til forbrugerne. Det skal bemærkes, at de større detailhandlere ofte er dominerende i de nordlige medlemsstater, mens detailsalget i de sydlige medlemsstater ofte varetages af små og mellemstore virksomheder.
(460)
De større detailkæder ønskede ikke at deltage i stikprøven af importører og besvarede ikke det detaljerede spørgeskema for detailhandlere, men en større importør/detailhandler samt en gruppe af detailhandlere indsendte dog skriftlige redegørelser og blev hørt. Den eneste detailhandler, hvis besvarelser kunne efterprøves, var derfor Clark's, som samarbejdede i sin egenskab af importør.
(461)
Der blev modtaget besvarelser af spørgeskemaet for sammenslutninger af grossister, distributører og detailhandlere fra European association of fashion retailers (AEDT), the European Branded Footwear Coalition (EBFC), the European Outdoor Group (EOG), EuroCommerce, som repræsenterer sektoren for detail- og grossistsalg og internationalt salg i Europa, the Federation of European Sporting Goods Industries (FESI), the Foreign Trade Association (FTA), the Dutch association of fashion, shoes and sports retailers MITEX og Svenskt Sportforum. Ingen supermarkedskæder besvarede spørgeskemaet, men Lidl indsendte dog oplysninger om kædens køb og videreslag af den pågældende vare mellem 2005 og 2008. Ovennævnte sammenslutninger og detailhandlere var imod foranstaltningerne og en videreførelse heraf, og fremførte navnlig, at foranstaltningerne medførte et fald i rentabiliteten og var grunden til, at mange detailhandlere søgte nye alternativer til leverandørerne. De påstod desuden, at en udvidelse af foranstaltningerne ville skade den europæiske fodtøjsindustri, som med held har tilpasset sig til udfordringerne og mulighederne på moderne markeder, der udliciterer produktionen. De påstod, at foranstaltningerne ikke har imødegået en massiv udflytning af produktionen, som ikke vil blive ført tilbage til Unionen, da EU-producenterne ikke er i stand til at efterkomme efterspørgslen efter et bredt sortiment af kvalitetssko til lave priser.
4.10.2. Købspriser
(462)
Med henblik på at vurdere påstanden om faldende fortjenstmargener siden indførelsen af antidumpingforanstaltningerne blev der først gennemført en analyse af distributørernes/detailhandlernes købspriser på den pågældende vare i forhold til deres salgspriser i perioden 2005-UP. På grundlag af stikprøvebesvarelserne fra importørerne i stikprøven fremgår det af betragtning 425 ovenfor, at importørernes videresalgspriser, som modsvarer distributørernes/detailhandlernes købspriser, var stabile eller kun steg en anelse i perioden 2005-UP.
4.10.3. Videresalgspriser
(463)
Dernæst blev udviklingen i videresalgspriserne undersøgt, og da detailhandlerne ikke havde indsendt tilstrækkeligt nøjagtige oplysninger, blev der indhentet data fra medlemsstaternes statistiske kontorer, som i alt repræsenterede 66 % af befolkningen i Unionen. Iflg. disse oplysninger steg detailpriserne i den betragtede periode generelt set kun lidt, jf. nedenstående tabel:
Tabel 23
Gennemsnitlige forbrugerpriser i visse medlemsstater (indekseret)
2005
2006
2007
UP
Tyskland
»fodtøj«
100
99,2
100,3
100,9
Nederlandene
»fodtøj«
100
100,7
101,4
103,1
»børnefodtøj«
100
99,3
101,5
100,9
Frankrig
spadseresko
100
99,9
101,1
101,5
Det Forenede Kongerige
»fodtøj«
100
98,4
99,6
99,5
Spanien
»damefodtøj«
100
101,9
102,6
103,7
»herrefodtøj«
100
101,6
103,5
104,1
»børnefodtøj«
100
100,9
102,6
103,3
Italien
»fodtøj«
100
100,9
102,0
10,6
Kilde: Medlemsstaternes statistiske kontorer.
(464)
Selv om ovennævnte kategorier af sko ikke helt svarer til varedefinitionen, domineres de af den pågældende vare, og tendenserne i tabellen kan derfor betragtes som en gyldig reference for detailsalgspriserne på den pågældende vare.
(465)
Ovenstående tendenser blev yderligere bekræftet af en række interesserede parter, der meddelte, at detailpriserne havde været ret stabile i en længere periode og under alle omstændigheder i perioden 2005-UP. De forklarede, at priserne på sko i detailleddet havde været stabile så længe, hvilket iflg. dem skyldtes i) favorable omkostningsfaktorer som det vedvarende skifte i produktionen til lande med lave omkostninger og den favorable udvikling i valutakurserne, og ii) princippet med »prispoint«, som anvendes af detailhandlere, og forbrugernes vilje til at betale. Princippet med »prispoint« bygger på, at sko normalt sælges til et fast antal prispoint og ikke mellem intervallerne, f.eks. en type sko sælges til 44,95 EUR, næste type sko til 49,95 EUR, den næste til 54,95 EUR osv.
4.10.4. Rentabilitet
(466)
Da oplysningerne fra detailhandlerne ikke var tilstrækkeligt detaljerede, var det ikke muligt direkte at beregne detailhandlernes data for rentabilitet. Ved at sammenligne udviklingen i detailhandlernes købspriser, jf. betragtning 462 ovenfor, med udviklingen i videresalgsprisen, jf. betragtning 463 ff., tyder intet på faldende fortjenstmargener, hvilket kan tilskrives antidumpingtoldens omkostningseffekt, da købspriserne på den pågældende vare var stabile eller kun steg en anelse, mens videresalgspriserne steg en anelse.
(467)
Hvad angår det generelle rentabilitetsniveau i detailsektoren, tyder noget på, at det er lavere end det generelle niveau for fortjenesten blandt importørerne. Desuden synes visse regioner iflg. fagpressen at være særligt konkurrencedygtige og vanskelige set ud fra detailhandlernes synspunkt (hård konkurrence, konsolideringsproces på markedet, stor afhængighed af det finansielle marked, som er utilbøjeligt til at investere samt strategiske fejl). Samtidig rapporterede en af de største detailskokæder i Unionen dog om rekordfortjeneste i 2008 i pressen og offentliggjorde ambitiøse planer om udvidelse.
(468)
Hvad angår detailhandlernes samlede rentabilitet, skal det også bemærkes, at virkningen af antidumpingtolden under alle omstændigheder blev mindsket af omsætningen på deres andre varer såsom STAF, læderfodtøj af anden oprindelse, andre typer fodtøj og tilbehør.
(469)
Det kan konkluderes, at påstanden om faldende rentabilitet ikke blev dokumenteret af detailhandlerne i løbet af undersøgelsen, og resultaterne af undersøgelsen støttede heller ikke en sådan påstand. På baggrund af de foreliggende oplysninger synes det mere sandsynligt, at indførelsen af antidumpingforanstaltningerne ikke påvirkede detailhandlerne i negativ retning fra 2006 til UP, eller kun i begrænset omfang.
4.10.5. Virkningerne af den økonomiske krise efter undersøgelsesperioden
(470)
De begrænsede foreliggende oplysninger om virkningerne af den økonomiske krise efter undersøgelsesperioden i detailhandlen med fodtøj peger i retning af faldende margener og svækket efterspørgsel i de første ni måneder efter UP. Disse oplysninger blev dog kun indsendt af en virksomhed, som navnlig opererer i en bestemt region og også optræder som importør, hvorfor virksomheden ikke kan betragtes som repræsentativ for detailsektoren generelt. Desuden er situationen i detailhandlen med sko i netop den region iflg. fagpressen forbedret væsentligt (med øgede salgsmængder og indtægter) siden medio 2009. Da repræsentative virksomheder i detailsektoren ikke samarbejdede, kan der således ikke drages endelige konklusioner om virkningerne af den økonomiske krise.
4.10.6. Sandsynlig virkning, hvis foranstaltningerne opretholdes
(471)
På baggrund af den aktuelle økonomiske krise er det sandsynligt, at forbruget af læderfodtøj vil falde og pristrykket fra de i stigende grad prisfølsomme forbrugere vil øges på kort og mellemlang sigt. Samtidig vil importørerne sandsynligvis søge i hvert fald delvist at vælte deres prisstigninger over på detailhandlerne. Detailhandlerne står således i en klemt situation mellem importører og forbrugere, som kan føre til en endnu vanskeligere situation.
(472)
De detailhandlere/distributører, der opererer på meget konkurrenceprægede markeder, og som overvejende køber lædersko fra de pågældende lande, kunne i et sådant scenario ende i en vanskelig situation på grund af deres forholdsvis høje omkostninger og lave nettomargener. Hvis antidumpingforanstaltningerne vedrørende den pågældende vare ophæves, vil disse virksomheders situation bedres i dette scenario. For detailhandlere/distributører, der også indkøber fra tredjelande/Unionen og har et mere diversificeret varesortiment, vil virkningen af eventuelle prisstigninger dog sandsynligvis blive afbødet af omsætningen. Undersøgelsen viste desuden, at betydningen af større detailhandlere og detailindkøbsgrupper er tilstrækkeligt stor til at hindre importørerne i at vælte hele prisstigningen over på dem, selv om de har en særlig markedsposition.
(473)
Det konkluderes, at detailhandlere, der fortsat i overvejende grad køber den pågældende vare, i højere grad vil blive påvirket af en eventuel videreførelse af foranstaltningerne, mens detailhandlere med en mere blandet og fleksibel forretningsmodel, som skifter til andre alternative leverandører og diversificerer deres produktmiks, sandsynligvis vil blive påvirket i mindre omfang, selv om de vil påvirkes mere end i løbet af denne undersøgelsesperiode.
4.10.7. Bemærkninger
(474)
Det blev påstået, at foranstaltningerne havde foranlediget mange detailhandlere til at finde alternative leverandører af varerne. De foreliggende oplysninger viser, at enkelte detailhandlere måske nok har ændret leverandør, men ingen af detailhandlerne eller deres sammenslutninger angav, at der var forsyningsmangel, eller at det var vanskeligt at finde alternative leverandører efter indførelsen af foranstaltningerne. Mens mange detailhandlere ganske rigtigt har søgt alternative leverandører, antyder oplysningerne således, at de havde held til at finde konkurrencedygtige, alternative leverandører. Disse bestræbelser har ganske sikkert været tidskrævende for visse detailhandlere, men det betragtes som en indirekte ikke uforholdsmæssig virkning af indførelsen af foranstaltningerne sammenlignet med fordelene for europæiske producenter, der påførtes skade af dumpingimporten.
(475)
Flere interesserede parter påstod, at de favorable omkostningsfaktorer i den betragtede periode, jf. betragtning 465 ovenfor, ikke var aktuelle længere. Siden udgangen af undersøgelsesperioden har valutakurserne snarere udviklet sig negativt, og produktionsomkostningerne i Kina og Vietnam stiger nu igen. Hvis foranstaltningerne opretholdes, vil dette således bringe detailhandlerne i en vanskelig situation, hvor de må vælge et højere interval af prispoint. Dette vil ikke blot resultere i højere priser i detailleddet, men også lavere omsætning og på grund af de høje faste omkostninger et markant fald i fortjenesten.
(476)
Som det fremgår af betragtning 454 ovenfor, er det yderst spekulativt at forvente en nedskrivning af euroen på kort og mellemlang sigt. Selv om de øgede omkostninger i Kina sandsynligvis vil påvirke importørernes situation, gælder påstanden desuden ikke for detailhandlerne, da de foreliggende oplysninger om importørernes priser ved salg til detailhandlere i den betragtede periode og perioden efter UP viser, at prisstigningerne kun i begrænset omfang blev væltet over på detailhandlerne. Dette tyder på, at detailhandlerne generelt set har en stærk markedsposition.
(477)
Det anerkendes, at princippet med »prispoint« er meget udbredt i detailsektoren for fodtøj, og at detailhandlerne dermed kan undgå, at beskedne prisstigninger i for høj grad tiltrækker forbrugernes opmærksomhed, men intet i de foreliggende oplysninger tyder dog på, at detailhandlerne er konfronteret med en generel stigning i købspriserne på den pågældende vare. Intet i de foreliggende oplysninger tyder således på, at de generelt må vælge et højere interval af prispoint for den pågældende vare. Selv om de for visse specifikke modeller bliver nødt til at gøre det, vil virkningen heraf kunne neutraliseres ved at vælge andre leverandører eller produktmiks. På denne baggrund afvises påstanden.
4.11. Konklusion
(478)
Det konkluderes ud fra de begrænsede foreliggende oplysninger, at intet tyder på, at foranstaltningerne i væsentlig grad påvirkede distributørernes/detailhandlernes økonomiske situation negativt i perioden 2006-UP. I betragtning af de sandsynlige følgevirkninger af den økonomiske krise i perioden efter UP og navnlig i lyset af detailhandlernes klemte position mellem importører og forbrugere og sandsynligheden for en beskeden fortjeneste til detailhandlerne, kan det dog ikke udelukkes, at den økonomiske situation vil forværres for de detailhandlere, der overvejende sælger den pågældende vare. Det skal dog bemærkes, at detailhandlerne frit kan vælge leverandører til deres produkter i andre lande og diversificere produktmikset, således at de kan afbøde virkningerne af antidumpingtolden med deres omsætning. Generelt står detailhandlerne i en langt mere favorabel markedsposition end EU-producenterne, da de som nævnt ovenfor er fleksible, hvorimod EU-producenterne er meget udsatte for pristrykket fra de importerede dumpingvarer.
4.12. Forbrugernes interesser
4.12.1. Almindelige oplysninger
(479)
Kommissionen kontaktede 39 forbrugersammenslutninger i Unionen for at oplyse dem om indledelsen af en fornyet undersøgelse. Sammenslutningerne blev udtrykkeligt opfordret til at gøre rede for deres holdning til de gældende foranstaltninger og fremlægge eventuelle andre oplysninger, der kunne være relevante for undersøgelsen. Tre forbrugerorganisationer gav sig til kende som interesserede parter og indsendte skriftlige bemærkninger.
(480)
To nationale forbrugersammenslutninger angav, at de gik ind for antidumpingforanstaltningerne. En af dem nævnte specifikt, at priserne på fodtøj fra de pågældende lande selv med foranstaltningerne stadig var meget lave. Den europæiske forbrugerorganisation BEUC gik imod foranstaltningerne og påstod bl.a., at foranstaltningerne var til skade for forbrugerne.
(481)
Det blev i den oprindelige undersøgelse forudsagt, at virkningen for forbrugerne ville blive begrænset ud fra den antagelse, at de relativt moderate toldsatser ville blive afbødet i de forskellige led af distributionskæden og ikke væltet helt over på forbrugerne. Der blev dog ikke desto mindre udarbejdet et »worst case scenario«, dvs. et scenario, hvor tolden fuldt ud væltes over på forbrugerne. Vurderingen i den oprindelige undersøgelse var en stigning på højst 2 % af forbrugerpriserne, eller 1 EUR pr. par.
(482)
Resultaterne af nærværende undersøgelse viser ganske rigtigt, at forbrugerpriserne på lædersko kun var steget en anelse efter indførelsen af foranstaltningerne (jf. betragtning 463 ff.). Stigningen i de gennemsnitlige detailpriser for sko, som blev indgivet af de statistiske kontorer i gruppen af repræsentative medlemsstater, jf. samme betragtninger og tabel 23, er på mellem - 0,5 % og + 4,1 %, hvilket er lavere end den indberettede inflation i samme periode.
(483)
Ud fra analysen af importpriserne blev det desuden fastslået, at priserne på læderfodtøj fra Kina og Vietnam stadig var relativt lave selv efter tillæg af antidumpingtolden, jf. betragtning 422 ovenfor. Det fremgår således ikke af de foreliggende oplysninger, at foranstaltningerne i væsentligt omfang har været til skade for forbrugerne.
4.12.2. Andre bemærkninger
(484)
En række interesserede parter påstod, at foranstaltningerne var til skade for forbrugerne, og at de havde medført højere priser. Visse importører påstod desuden, at virkningen af foranstaltningerne ville blive endnu mere mærkbare for brugerne nu, hvor importørerne ikke længere kan absorbere antidumpingtolden.
(485)
Antidumpingtolden synes, jf. betragtning 482 ovenfor, ikke at have medført en mærkbar stigning i detailpriserne. Hvad angår påstanden om, at importørerne angiveligt ikke er i stand til at absorbere tolden, indeholder analysen af perioden efter UP allerede visse indikationer i den forbindelse. Som det fremgår af betragtning 438 ovenfor, steg importørernes købspriser i perioden juli 2008 til marts 2009 markant, mens deres videresalgspriser fortsat var stabile eller kun steg en anelse. Disse oplysninger antyder, at importørerne ikke nødvendigvis er nødt til at vælte en eventuel omkostningsstigning over på det næste led i distributionskæden. Argumentet afvises derfor.
(486)
En interesseret part påstod, at foranstaltningerne vil medføre/har medført et begrænset udvalg af læderfodtøj for forbrugerne, navnlig en mangel på lædersko i det laveste og mellemste segment til overkommelige priser. Denne påstand blev allerede fremsat i den oprindelige undersøgelse.
(487)
Ovenstående påstand blev ikke underbygget af dokumentation. Da detailpriserne har været stabile i længere tid, er det desuden usandsynligt, at forbrugerne vil miste interessen for den pågældende vare på grund af prisudviklingen. Det skal endvidere bemærkes, at bortset fra en sammenslutning, som påstod, at foranstaltningerne havde medført et begrænset udvalg for kunderne uden dog at medsende dokumentation, klagede ingen af detailhandlerne eller deres sammenslutning over et begrænset udvalg eller forsyningsknaphed. Selv om undersøgelsen har bekræftet, at forbrugerne er gået en anelse væk fra den pågældende vare - på grundlag af et beskedent fald i forbruget af lædersko, som blev observeret i den betragtede periode og den øgede efterspørgsel efter tekstilsko - kan dette dog tilskrives ændrede modetendenser snarere end et begrænset udvalg af lædersko.
5. KONKLUSION VEDRØRENDE UNIONENS INTERESSER
(488)
Af ovenstående fremgår det, at en væsentlig del af producenterne i EU-erhvervsgrenen har forbedret deres situation efter indførelsen af antidumpingforanstaltningerne og har bevist deres levedygtighed ved at tilpasse deres forretningsmodeller til udfordringerne på det globale marked. Hvis foranstaltningerne opretholdes, vil de give mere tid til at videreføre denne proces. Hvis foranstaltningerne udløber, vil pristrykket fra dumpingimporten i det mellemste og laveste segment sandsynligvis også indvirke på de dyrere varer og dermed påvirke alle former for læderfodtøj. Med dette scenario er det sandsynligt, at flere EU-producenter vil gå konkurs, da disse overvejende små og mellemstore virksomheder er økonomisk mere følsomme.
(489)
På den anden side var følgevirkninger af antidumpingtolden fra 2006 til UP for importører, detailhandlere/distributører og forbrugere ikke uforholdsmæssige. Hvis foranstaltningerne opretholdes og det antages, at forbrugernes efterspørgsel fortsat svækkes i kølvandet på den økonomiske krise, vil antidumpingtoldens følgevirkninger for alle aktører sandsynligvis blive større end tidligere. Grundet den generelle sunde økonomi og beviste fleksibilitet blandt importørerne og detailhandlernes/distributørernes generelt stærke markedsposition, der i høj grad gør det muligt at diversificere deres produktmiks, kan det antages, at disse erhvervsdrivende ikke vil påføres uforholdsmæssig stor skade på kort og mellemlang sigt. Hvad angår forbrugerne, skete der ingen bemærkelsesværdige prisstigninger i tiden efter indførelsen af antidumpingtolden, og hvis der tages hensyn til resultaterne af analysen for tiden efter UP, tyder intet på, at forbrugerpriserne vil stige uforholdsmæssigt i fremtiden.
(490)
Det konkluderes, at undersøgelsen ikke afdækkede nogen tvingende grunde til ikke at opretholde antidumpingforanstaltningerne.
L. BEMÆRKNINGER MODTAGET FRA INTERESSEREDE PARTER EFTER FREMLÆGGELSEN AF RESULTATERNE
(491)
Der blev indsendt en række bemærkninger efter fremlæggelsen af resultaterne. Ingen af bemærkningerne var dog af en sådan karakter, at det ændrer konklusionerne. De vigtigste påstande vedrørte følgende punkter.
1. EU-ERHVERVSGRENENS INTERESSER
(492)
Efter fremlæggelsen af de endelige resultater hævdede en af de interesserede parter, at det ikke var antidumpingforanstaltningerne, som havde hjulpet EU-erhvervsgrenen, men derimod udelukkende omstruktureringsindsatsen. Ikke alene var der ingen yderligere dokumentation for denne påstand, der blev heller ikke taget hensyn til de objektive resultater af denne fornyede undersøgelse. Navnlig tages der ikke hensyn til det tidsmæssige sammenfald mellem indførelsen af antidumpingforanstaltninger og EU-erhvervsgrenens stabiliseringsproces. Efter indførelsen af foranstaltningerne stoppede den kraftige stigning i billig dumpingimport rent faktisk, og den kombinerede imports markedsandel faldt fra 35,5 % til 28,7 %. Dette fald i dumpingimporten på markedet i Unionen mindskede prispresset fra dette billige fodtøj og bidrog til, at EU-erhvervsgrenen kunne fortsætte sin omstruktureringsindsats.
(493)
Det blev også gentaget, at Unionen ikke kan masseproducere og således opnå de stordriftsfordele, som gør det muligt at imødekomme den store efterspørgsel efter billigere sko i Unionen. For det første skal det påpeges, at der ikke blev fremlagt dokumentation for denne påstand. For det andet findes der også blandt EU-producenterne en række større producenter af sko i det laveste segment med de laveste priser, og nogle af disse er blevet analyseret i forbindelse med stikprøven. Hvad angår påstanden om, at EU-erhvervsgrenen ikke vil kunne levere de ønskede mængder, skal det desuden bemærkes, at undersøgelsen viste, at de fleste af de større importører, der blev udvalgt til stikprøven, ikke udelukkende bestiller hos en enkelt leverandør, men også køber relativt små mængder hos en række forskellige leverandører. Sammen med virkningerne af den i afsnit E.2 omhandlede »klyngemodel«, som indebærer, at en række mindre virksomheders arbejdsstyrker kombineres, bør dette logisk set også sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at fremstille større mængder. Påstanden afvises derfor.
(494)
To af de interesserede parter hævdede, at situationen med EU-producenter, der foretager global udlicitering, ikke var genstand for en lige så detaljeret analyse, som det var tilfældet for EU-producenterne i stikprøven. Det skal dog bemærkes, at analysen omfattede en vurdering af alle interesserede parter, for så vidt at de samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. F.eks. blev interesserne hos en stor EU-producent, som blev udelukket fra definitionen af EU-erhvervsgrenen på grund af importmængderne - jf. betragtning 402 ff. - undersøgt ret nøje. Det bør også bemærkes, at virksomheder i Unionen, som har udliciteret størstedelen af deres produktion til tredjelande, teknisk set skal betragtes som importører i forbindelse med antidumpingundersøgelser, og importørernes situation er fuldt ud blevet taget i betragtning og analyseret i betragtning 409 ff.
(495)
En af parterne påpegede, at der var blevet foretaget en forkert vurdering af interesserne hos de EU-producenter, der tidligere indgik i stikprøven, da nogle af dem angiveligt var imod opretholdelse af foranstaltningerne. Dette er dog ikke korrekt, da selv den virksomhed, som ikke kunne se nogen fordel for sig selv, hævdede, at foranstaltninger bidrog til at begrænse dumpingimporten. En anden virksomhed fremførte blot, at det under den økonomiske krise er vanskeligt at forudse de præcise, fremtidige virkninger af antidumpingtold, men denne virksomhed gav ikke udtryk for, at tolden ikke havde en berettigelse. Selv de parter, som ikke eksplicit nævner, at de har direkte fordel af foranstaltningerne, har påpeget, at den indirekte fordel ved foranstaltningerne har været en begrænsning af importen fra Folkerepublikken Kina og Vietnam.
(496)
Det bekræftes derfor, at EU-producenterne overordnet set kunne drage fordel af foranstaltningerne og viste deres evne til at forbedre deres situation, efter at foranstaltningerne havde afbødet virkningerne af skadevoldende dumping.
2. DE IKKE-FORRETNINGSMÆSSIGT FORBUNDNE IMPORTØRERS INTERESSER
(497)
En lang række interesserede parter fremsatte en generel kritik af, at anonyme klageres interesser ville blive beskyttet, mens importørers, andre erhvervsdrivendes og forbrugernes interesser stort set ikke blev taget i betragtning. Det skal bemærkes, at indførelsen af antidumpingtold overordnet set blev betragtet som en fordel for EU-producenterne og ikke som et tiltag, der var urimeligt negativt for de øvrige, relevante erhvervsdrivende. Påstanden om forskelsbehandling mellem disse parter må dog afvises kategorisk, da alle parter i undersøgelsen fik tilbudt samme behandling, og alle interesser hos samarbejdsvillige erhvervsdrivende som f.eks. importører, detailhandlere, EU-producenter, der foretager udlicitering, og forbrugere blev nøje gennemgået og analyseret i forbindelse med undersøgelsen.
(498)
En lang række parter hævdede, at importørernes fortjeneste ikke ville være stor nok til at dække de øgede importomkostninger, udviklingen i valutakurserne, omkostningerne ved at skifte til andre forsyningskilder og antidumpingtolden. Denne påstand var dog ikke begrundet i tilstrækkeligt omfang. Som det fremgår af tabel 22 er importørernes fortjeneste af en sådan størrelse - dvs. ca. 20 % - at det fremgår, at de stadig kan dække førnævnte omkostninger.
(499)
Det er blevet hævdet, at det oplyste beskæftigelsestal for importører, dvs. ca. 23 000 personer, er for lavt, fordi det ikke omfatter »arbejdspladser, der giver en merværdi« i Unionen. Dette er dog ikke korrekt. Beskæftigelsestallet for importører er blevet beregnet på grundlag af efterprøvede beskæftigelsestal for importørerne i stikprøven, som også omfattede arbejdspladser, der giver en stor merværdi og har sammenhæng med den pågældende vare, inden for f.eks. design, markedsføring, FoU, varemærkning osv. Alle efterprøvede beskæftigelsestal blev lagt sammen og sat i forhold til importmængden af den pågældende vare for importørerne i stikprøven. Dette resultat blev derefter ekstrapoleret til den samlede importmængde fra de pågældende lande. Det beskæftigelsestal, der blev fastsat, omfattede således også et betydeligt antal »arbejdspladser, der giver en merværdi« i Unionen.
(500)
En række parter har hævdet, at argumentet om, at importørerne let kan skifte forsyningskilder, er faktuelt forkert og forsimplet. En af de interesserede parter hævdede, at der ikke fandtes alternative forsyningskilder. Det skal i den forbindelse nævnes, at det aldrig er blevet hævdet, at det vil være let at skifte forsyningskilde. Kommissionen benægter ikke, at det vil indebære ekstra omkostninger og kræve tid at skifte leverandør, og at visse importører har langvarige forretningsforbindelser med deres leverandører. På grundlag af oplysningerne fra importørerne i stikprøven og en importør, der ikke indgik i stikprøven, kunne det dog i forordningens betragtning 452 konkluderes, at der findes en betydelig grad af fleksibilitet, og at de erhvervsdrivende, der ønsker det, har mulighed for at skifte leverandør. Disse importører øgede faktisk deres forsyninger fra tredjelande betydeligt, således som det fremgår af tabel 19. Den samme tendens kunne konstateres for importører, der ikke indgik i stikprøven, idet Eurostat har kunnet konstatere en stigning på fire procentpoint for import fra tredjelande (tabel 7).
(501)
En række interesserede parter hævdede, at opretholdelsen af foranstaltninger vil intensivere nedgangen i beskæftigelsen i Unionen, navnlig for så vidt angår importører og detailhandlere. De interesserede parter underbyggede ikke denne påstand med dokumentation. Desuden viser oplysningerne i sagen, at den beskæftigelse, der er relateret til den pågældende vare, steg med 6 % fra 2005 til UP, for så vidt angår importørerne i stikprøven.
(502)
Det blev hævdet, at der manglede en analyse af de potentielle fordele for importørerne ved ikke at opretholde foranstaltningerne. I den forbindelse skal det bemærkes, at i henhold til antidumpinggrundforordningens artikel 21 skal det undersøges, om der er tvingende grunde til ikke at indføre antidumpingforanstaltninger. I forbindelse med en udløbsundersøgelse betyder det, at det skal undersøges, om der findes tvingende grunde til ikke at opretholde foranstaltningerne, dvs. der skal findes negative virkninger forbundet med en forlængelse af foranstaltningerne, og disse virkninger skal afvejes i forhold til fordelene for EU-erhvervsgrenen for at vurdere, om de negative virkninger er uforholdsmæssigt store. Fra et juridisk synspunkt skal det modsatte tilfælde, hvor foranstaltningerne får lov at udløbe, kun analyseres yderligere, hvis der i sagen er specifikke tegn på, at dette vil medføre en uforholdsmæssigt stor byrde for importører, detailhandlere eller forbrugerne. Der blev ikke konstateret sådanne tegn. For god ordens skyld skal følgende dog nævnes om de sandsynlige virkninger for importører, detailhandlere og forbrugere, hvis foranstaltningerne udløber. For så vidt angår importørerne, viste undersøgelsen, at en vis del af den nedgang i fortjenesten, som de har oplevet fra 2005 og indtil UP, kunne tilskrives den antidumpingtold, som de har betalt. Får foranstaltningerne lov at udløbe, og forbliver alle andre omkostninger stabile, forsvinder disse omkostninger, og fortjenstniveauet kunne i så fald stige til et niveau, der er højere end de ca. 20 %, der blev konstateret i forbindelse med undersøgelsen. For detailhandlernes vedkommende er det på grundlag af de foreliggende oplysninger uklart, om de vil opnå en fordel, hvis foranstaltningerne udløber, fordi importørerne i stikprøven ikke i alle tilfælde justerer deres videresalgspris, hvis importpriserne falder, hvilket fremgår af en sammenligning af den aritmetiske gennemsnitlige importpris og den aritmetiske gennemsnitlige videresalgspris fra 2007 og indtil UP.
Hvad angår virkningerne for forbrugerne, er det endnu mere usandsynligt, at udløb af foranstaltningerne vil medføre faldende priser, da detailpriserne forblev stort set stabile på trods af bevægelserne i importpriserne fra 2005 og indtil UP. Desuden er det ligeledes usandsynligt, at forbrugerne vil opnå fordele i form af et øget udvalg, da der ikke foreligger beviser for, at forbrugernes udvalg blev påvirket af indførelsen af antidumpingtold. Alt dette kan under alle omstændigheder ikke ændre de overordnede konklusioner om, at der ikke er tvingende grunde til ikke at opretholde foranstaltningerne.
(503)
En række importører og deres sammenslutninger hævdede, at virkningerne af krisen blev undervurderet, og at de negative virkninger af den økonomiske afmatning vil blive større og større. For det første er der ikke forelagt tilstrækkelig dokumentation for disse påstande, da der ikke blev forelagt konkrete data vedrørende den pågældende vare. Som anført i forordningens betragtning 436 ff. er virkningerne af krisen indtil juni 2009 blevet analyseret på grundlag af de bedste foreliggende data, dvs. der blev udsendt endnu et spørgeskema for at undersøge dette specifikke emne. På grundlag af de oplysninger, som blev indhentet, blev der gennemført en nøje analyse af de foreliggende data, og det er klart, at denne analyse hovedsageligt er baseret på data fra perioden indtil juni 2009. Det kan således ikke udelukkes, at den økonomiske krises virkninger for forbruget og priserne er værre nu end i perioden indtil juni 2009, men på grundlag af fortjenstniveauet, som ligger et godt stykke over 15 %, kan det stadig konkluderes, at det er usandsynligt, at de isolerede virkninger af antidumpingtolden pludselig vil få uforholdsmæssigt store virkninger for importørerne.
Dette gælder så meget desto mere, fordi markedssituationen efter juni 2009 var præget af blandede tendenser med tegn på forbedring i visse medlemsstater. På nuværende tidspunkt fremgår det således ikke, at krisens virkninger er blevet stærkt undervurderet. Det skal desuden bemærkes, at Kommissionen ved at tage ovennævnte data i betragtning gik længere, end den er juridisk forpligtet til, da grundforordningens artikel 6, stk. 1, eksplicit bestemmer, at der normalt ikke skal tages hensyn til oplysninger, som vedrører en periode efter undersøgelsesperioden.
(504)
Sluttelig gentog en række parter deres påstand om, at visse varetyper bør udelukkes fra de antidumpingforanstaltninger, der vedrører Unionens interesser, da der kun er en ubetydelig produktion af navnlig sportsfodtøj og udendørs fodtøj tilbage i Unionen. Det blev hævdet, at faldet i produktionen i Unionen ville udgøre ændrede forhold, som skal tages i betragtning i udløbsundersøgelsen. For det første skal der mindes om, at det ikke er muligt at ændre foranstaltningernes anvendelsesområde inden for rammerne af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, som det fremgår af nærværende forordnings betragtning 61. Selv hvis det var juridisk muligt, hvilket ikke er tilfældet, skal det understreges, at denne påstand om faldende produktion allerede blev fremsat i forbindelse med den oprindelige undersøgelse og blev tilbagevist i den endelige forordnings betragtning 28 og 38. Da disse parter ikke forelagde dokumentation for, i hvilket omfang EU-produktionen af disse fodtøjstyper faldt set i forhold til den situation, der blev konstateret i forbindelse med den oprindelige undersøgelse, afvises påstanden, og resultaterne i betragtning 450 i nærværende forordning bekræftes.
3. DISTRIBUTØRERNES/DETAILHANDLERNES INTERESSER
(505)
En af de interesserede parter hævdede, at der i analysen blev foretaget en kunstig sondring mellem importører og detailhandlere, og at interesserne for integrerede virksomheder, som skal bære hele byrden ved foranstaltningerne, ikke blev taget i betragtning. For det første skal det bemærkes, at kun en virksomhed, som samarbejdede som detailhandler, rent faktisk var en integreret importør/detailhandler, jf. betragtning 460, hvilket indebærer, at disse integrerede virksomheders specifikke situation var repræsenteret både blandt importørerne i stikprøven og i analysen af detailhandlerne. For det andet blev alle oplysninger forelagt af andre detailhandlere, som ikke samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen, også taget i betragtning. Alle foreliggende oplysninger om integrerede virksomheder blev således taget i betragtning og analyseret af Kommissionen. I betragtning af ovenstående afvises påstanden om, at der ikke var blevet taget hensyn til integrerede virksomheders interesser.
(506)
En række interesserede parter fremsatte en generel kritik, idet de påstod, at foranstaltningernes virkninger for detailhandlerne ikke var blevet analyseret tilstrækkeligt nøje. Denne påstand blev ikke dokumenteret. Som beskrevet i betragtning 459 ff. forsøgte Kommissionen proaktivt og gentagne gange at indhente oplysninger fra detailhandlerne, men bortset fra en integreret importør/detailhandler, som samarbejdede som importør, ønskede ingen detailhandlerkæder at samarbejde fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. På trods af detailhandlernes begrænsede samarbejdsvilje blev der i forbindelse med analysen så vidt muligt taget hensyn til alle foreliggende oplysninger om detailsektoren, herunder skriftlige redegørelser fra de interesserede parter samt oplysninger fra høringerne, markedsundersøgelser, andre undersøgelser og fagpressen. På grundlag af ovenstående må påstanden om, at foranstaltningernes virkninger for detailhandlerne ikke blev analyseret tilstrækkeligt nøje, afvises.
(507)
En række parter påstod, at Kommissionen ikke tog hensyn til offentligt tilgængelige oplysninger om detailhandlernes fortjeneste. En af parterne hævdede, at de oplysninger om fortjenesten, som blev indsamlet fra større EU-detailhandleres offentligt tilgængelige økonomiske rapporter, viser en bekymrende situation, som ikke tages i betragtning i analysen. I samme forbindelse mener en række parter, at der ikke blev taget hensyn til den økonomiske krises alvorlige virkninger for detailsektoren. Det blev også påstået, at selv om en af de største detailkæder, der sælger sko, opnåede en rekordhøj fortjeneste i 2008, er der tale om en undtagelse, og de små detailhandlere lider voldsomt. I den forbindelse skal det gentages, at detailhandlerne samarbejdede i meget begrænset omfang, da kun en detailhandler/importør samarbejdede fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen. Desuden blev der hverken før eller efter fremlæggelsen forelagt specifikke oplysninger om detailhandlernes fortjeneste, for så vidt angår læderfodtøj eller den pågældende vare. På trods af dette tog Kommissionen hensyn til og analyserede en række forskellige kilder til oplysninger som f.eks. redegørelser fra detailhandlerne, markedsoplysninger og artikler i pressen, som viste store forskelle med hensyn til detailsektorens fortjeneste: Mens visse detailhandlere ganske vist syntes at opleve faldende fortjenstmarginer og efterspørgsel, rapporterede fagbladene om stigende salg og indtægter for andre. De offentligt tilgængelige oplysninger, som ovennævnte parter henviser til, blev således taget i betragtning, men viste sig kun at give en del af billedet, og derfor blev der anvendt en række andre kilder til oplysninger, som viste en større spredning for fortjenesten. Følgelig er den økonomiske afmatnings virkninger for detailhandlerne blevet analyseret så vidt muligt på grundlag af de foreliggende oplysninger. Påstanden om, at detailhandlernes fortjeneste ikke er blevet analyseret korrekt, må derfor afvises.
(508)
En række parter havde indvendinger mod en henvisning til detailsektorens overordnede fortjenstniveau og til omsætningen fra andre typer fodtøj, da de mener, at dette er irrelevant for undersøgelsen. En af parterne hævdede, at hvis undersøgelsesmyndigheden anfører, at foranstaltningernes virkninger for detailhandlerne var blevet modsvaret af salget af andre varer, skulle der have været gennemført en tilsvarende analyse for EU-producenterne. Det skal bemærkes, at situationen for detailhandlerne og EU-producenterne af samme vare er forskellig, da EU-producenterne hovedsageligt fremstiller læderfodtøj, mens detailhandlerne normalt forhandler en bredere vifte af andre varer. Der kan derfor ikke rokkes ved udsagnene i betragtning 472 ff.
(509)
En række parter satte spørgsmålstegn ved nøjagtigheden af detailsektorens beskæftigelsestal og mente, at flere arbejdspladser var på spil, uden at de dog underbyggede denne påstand. Det skal i den sammenhæng bemærkes, at detailsektorens beskæftigelsestal som beskrevet i betragtning 459 blev beregnet på grundlag af den eneste samarbejdsvillige importørs/detailhandlers efterprøvede beskæftigelsestal i forbindelse med detailfunktionen og den pågældende vare. Der blev derefter foretaget et skøn ved at ekstrapolere ovennævnte beskæftigelsestal på grundlag af den mængde, som denne virksomhed har solgt i detailleddet, set i forhold til den samlede mængde af den pågældende vare og solgt i detailleddet på EU-markedet. Dette skøn blev derefter krydstjekket med redegørelserne fra andre parter og markedsinformationskilder, hvilket bekræftede den størrelsesorden, som Kommissionen havde fastsat. Ovennævnte påstand afvises derfor.
(510)
En lang række parter hævdede, at det var vanskeligt for detailhandlerne, navnlig SMV'erne, at skifte leverandør, fordi de havde langvarige forretningsforhold præget af tillid, og udgifterne forbundet med at skifte leverandør og de dermed forbundne forsinkelser kunne umuliggøre et sådant tiltag. En række parter hævdede, at under den nuværende økonomiske afmatning var udgifterne ved et skifte kilde særligt svære at klare for detailhandlerne. I den forbindelse anerkendes det, at udgifterne ved et skifte kan give visse detailhandlere problemer i en tid med økonomisk krise. Kommissionen var dog ikke af den opfattelse, at omkostningerne og forsinkelserne forbundet med at skifte leverandør var så store, at de umuliggør et sådant tiltag. Oplysninger, som blev indsamlet i forbindelse med undersøgelsen, tydede rent faktisk på, at en række detailhandlere havde søgt efter alternative leverandører og havde skiftet, uden at dette havde haft urimeligt store negative virkninger. Ovennævnte påstand må derfor afvises.
(511)
En af parterne påpegede, at den højere pris på læderfodtøj fra Folkerepublikken Kina og Vietnam sammen med foranstaltningerne betød, at det ikke kunne svare sig at købe hos leverandører i disse lande. Påstanden om, at det ikke længere kan svare sig at købe hos leverandører i disse lande, blev ikke underbygget og synes at være i modstrid med, at det blev konstateret, at importen fra de pågældende lande stadig tegnede sig for en kombineret markedsandel på 28 % i UP. Påstanden om, at der er andre omkostninger i de pågældende lande, som er steget, og som har betydning for importørernes valg af leverandør, bekræfter Kommissionens resultat i betragtning 402 ff., hvoraf det fremgår, at der synes at være andre faktorer end antidumpingtolden, som har betydning for importørernes/detailhandlernes beslutning om at skifte leverandør. Da der er mange andre faktorer, som gør sig gældende, kan de negative virkninger ikke alene tilskrives foranstaltningerne.
(512)
En lang række parter påstod, at der ikke var blevet taget tilstrækkeligt hensyn til, at forbrugerprispoint forhindrede, at små prisstigninger kunne overvæltes på forbrugerne. Dette bekræfter rent faktisk Kommissionens resultat, hvoraf det fremgår, at prisstigningerne for detailhandlerne var for små til at have betydelige virkninger for forbrugerne. Der henvises i den forbindelse til betragtning 477.
(513)
En af parterne hævdede, at analysen ikke tog hensyn til den hårde priskamp i detailsektoren. Denne påstand afvises, da den stærke konkurrence i detailsektoren blev behandlet i analysen, jf. betragtning 467.
4. FORBRUGERNES INTERESSER
(514)
En lang række parter hævdede, at forbrugerprisstigningerne var højere end den stigning, der var blevet konstateret i forbindelse med undersøgelsen, og forbrugerpriserne ville stige yderligere, hvis foranstaltningernes gyldighed blev forlænget. Andre satte spørgsmålstegn ved de tal, som Kommissionen havde anvendt ved beregningen af forbrugerpriserne, idet de påstod, at de ikke dækkede alle medlemsstaterne og omfattede andre varer end den pågældende vare. To af parterne klagede over, at de oplysninger om overvågning af industriens detailpriser, som en af dem havde forelagt, ikke var blevet taget i betragtning. Der bør i den forbindelse mindes om, at alle de oplysninger om detailpriserne, der var blevet forelagt, var blevet analyseret i forbindelse med undersøgelsen, jf. betragtning 463 ff..
Kommissionen anvendte rent faktisk en række forskellige kilder til fastsættelse af udviklingen i detailpriserne, dvs. oplysninger fra de samarbejdsvillige parter (grossisternes priser ved videresalg, den samarbejdsvillige importørs/detailhandlers indkøbspris og pris ved videresalg samt oplysninger fra andre detailhandlere), en række interesserede parters udsagn om, at forbrugerpriserne ikke var steget, og oplysninger fra statistiske kilder. Sidstnævnte kilder, som er beskrevet i tabel 23, blev anset for at være mere pålidelige end ovennævnte oplysninger om overvågning af industriens detailpriser af følgende årsager. De oplysninger, som blev forelagt af denne part, blev rent faktisk anset for at være mindre omfattende og repræsentative, da de kun vedrørte en meget lille del af varedækningen og ikke vedrørte et af de vigtigste forbrugermarkeder, nemlig Det Forenede Kongerige, som er et meget konkurrencepræget detailmarked ifølge de interesserede parter. Oplysningerne i tabel 23 blev derimod indhentet fra de nationale statistiske kontorer (herunder i Det Forenede Kongerige, hvor der kunne konstateres et beskedent fald i forbrugerpriserne mellem 2005 og UP) og vedrørte hovedsageligt den pågældende vare. De oplysninger, som de interesserede parter forelagde i forbindelse med undersøgelsen, viste under alle omstændigheder beskedne prisstigninger eller endog prisfald. Ovennævnte påstande måtte derfor afvises.
(515)
En af parterne hævdede, at det var vanskeligt for forbrugerne at få varer af høj kvalitet til en rimelig pris. Denne påstand blev ikke underbygget med dokumentation og afvises derfor.
(516)
En af parterne påstod, at det faldende forbrug af læderfodtøj viste foranstaltningernes negative virkninger for forbrugerne, men underbyggede dog ikke denne påstand. Som beskrevet i betragtning 482 er forbrugerpriserne forblevet stort set stabile, og der har således ikke været negative virkninger for forbrugerne. Kommissionen fandt en række faktorer, som havde medført et faldende forbrug af lædersko, herunder ændrede modetendenser, og det kunne derfor ikke konkluderes, at det faldende forbrug kunne tilskrives foranstaltningerne. Ovennævnte påstand afvises derfor.
5. ANDRE BEMÆRKNINGER FREMSAT EFTER FREMLÆGGELSEN
(517)
To af parterne hævdede, at analysen af Unionens interesser var ufuldstændig, da der ikke var blevet taget hensyn til EU-logistikleverandørers (f.eks. shippingvirksomheders) interesser i forbindelse med analysen af Unionens interesser. Det skal bemærkes, at ingen sådanne virksomheder gav sig til kende og anmodede om, at der blev taget hensyn til deres synspunkter, og der er ikke blevet forelagt oplysninger i denne forbindelse. Påstanden om, at analysen af Unionens interesser er ufuldstændig i den sammenhæng, afvises derfor. I samme forbindelse hævdede en række parter, at de positive virkninger af at lade foranstaltningerne udløbe burde have været analyseret i afsnittet om Unionens interesser. For så vidt angår denne påstand, henvises der til den i betragtning 502 i forordningen omhandlede forklaring på, hvorfor en sådan analyse ikke blev anset for at være nødvendig i denne sag set fra et juridisk synspunkt.
(518)
Den vietnamesiske regering og den vietnamesiske sammenslutning for læder- og fodtøjsindustrien påstod, at opretholdelse af foranstaltningerne mindsker effekten af Unionens støtteprogrammer. Indførelsen eller forlængelsen af antidumpingtold er en normal, teknisk konsekvens af, at det blev konstateret, at de vietnamesiske eksportører foretager skadevoldende dumping. Politiske betragtninger som den, der nævnes ovenfor, er ikke omfattet af de retlige rammer og er således irrelevante. Desuden er der ikke uoverensstemmelse mellem, at Unionen yder udviklingsstøtte til Vietnam i forskellige områder og indfører antidumpingtold efter en grundig undersøgelse gennemført i overensstemmelse med internationale handelsregler.
M. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(519)
Ud fra ovenstående bør antidumpingforanstaltningerne på læderfodtøj opretholdes. Der kan ikke ses bort fra, at der er blevet konstateret fortsat skadelig dumping, og at der af hensyn til Unionens interesser må indføres foranstaltninger, men som anført i betragtning 324-326 er nærværende procedure ikke desto mindre kendetegnet ved særlige omstændigheder, som også bør afspejles korrekt i varigheden af antidumpingforanstaltningerne. Undersøgelsen viste, at der er sandsynlighed for fortsat skade på kort/mellemlang sigt, indtil EU-erhvervsgrenens tilpasningsproces er afsluttet. Foranstaltningernes varighed bør derfor begrænses til 15 måneder.
(520)
Forlængelsen af foranstaltningerne efter en udløbsundersøgelse vil i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 2, normalt gælde for 5 år, medmindre der er særlige grunde eller omstændigheder til at fastsætte en kortere periode. I den aktuelle sag fremgik det af undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenen gennemførte markante ændringer i den betragtede periode. Det blev navnlig konstateret, at en del af erhvervsgrenen tilpassede sin forretningsmodel med stigende fortjeneste, som nærmede sig målet for fortjenesten. Det blev desuden konstateret, at denne gruppe var vokset betydeligt både i omsætning og mængder, således at den gradvist absorberede en væsentlig del af den anden gruppe i erhvervsgrenen, der ikke havde gennemført væsentlige ændringer i sin forretningsmodel.
(521)
Ud fra den konstaterede udvikling vurderes det, at det på nuværende tidspunkt kan antages, at der ikke længere for tiden efter perioden i betragtning 519 er sandsynlighed for fortsat skade. Det vurderes derfor uhensigtsmæssigt at foreslå en længere varighed af foranstaltningerne end denne periode.
(522)
Det skal erindres, at de foranstaltninger, der er genstand for denne undersøgelse, blev udvidet ved forordning (EF) nr. 388/2008 (11) til også at omfatte importen af samme vare afsendt fra Macao SAR, uanset om den er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej. Der fremkom ingen nye elementer i den henseende i forbindelse med denne undersøgelse. Den endelige antidumpingtold på 16,5 % over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Folkerepublikken Kina bør derfor udvides til at omfatte samme vare afsendt fra Macao SAR, uanset om varen er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej.
N. AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
(523)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og overvejelser, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen fra Kina og Vietnam. I medfør af bestemmelserne i grundforordningen fik parterne efter fremlæggelsen af ovennævnte oplysninger et vist tidsrum til at fremsætte bemærkninger. Der er taget hensyn til de af parterne fremsatte mundtlige og skriftlige bemærkninger, og de endelige konklusioner er, hvor det er relevant, ændret i overensstemmelse hermed.
Af ovenstående følger, at antidumpingtolden bør opretholdes i en periode på 15 måneder -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres hermed en endelig antidumpingtold på import af fodtøj med overdel af læder eller kunstlæder, undtagen sportsfodtøj, fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi, hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj og fodtøj med beskyttelseståkappe, med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam og henhørende under KN-kode: 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00 (12).
Taric-koderne er anført i bilaget til nærværende forordning.
2. I denne forordning forstås ved:
»sportsfodtøj«: fodtøj i henhold til definitionen i underpositionsbestemmelse 1 til kapitel 64 i bilag I til forordning (EF) nr. 1031/2008 (13)
»fodtøj, hvortil der kræves en særlig teknologi«: fodtøj, for hvilket cif-prisen pr. par er lig med eller højere end 7,5 EUR, til sportsbrug, med en støbt (dog ikke sprøjtestøbt) sål i et eller flere lag, fremstillet af syntetiske materialer, der er specielt beregnede til at afbøde stød fra vertikale eller laterale bevægelser, og med tekniske karakteristika som f.eks. hermetiske puder indeholdende luft eller væske, mekaniske stødabsorberende eller -neutraliserende dele eller materialer som polymerer med lav massefylde og henhørende under KN-kode ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98
»fodtøj med beskyttelseståkappe«: fodtøj med en indbygget beskyttelseståkappe og en modstandsdygtighed over for stød på mindst 100 joule (14) og henhørende under KN-kode: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 og ex 6405 10 00
»hjemmefodtøj og andre typer af indendørs fodtøj«: fodtøj henhørende under KN-kode 6405 10 00.
3. Antidumpingtolden fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af følgende virksomheder:
Land
Virksomhed
Antidumpingtold
Taric-tillægskode
Kina
Golden Step
9,7 %
A775
Alle andre virksomheder
16,5 %
A999
Vietnam
Alle virksomheder
10,0 %
-
4. Den endelige antidumpingtold på 16,5 % over for importen fra »alle andre virksomheder« i Folkerepublikken Kina udvides hermed til at omfatte importen af de i stk. 1 anførte varer afsendt fra Macao SAR, uanset om varen er angivet med oprindelse i Macao SAR eller ej. Taric-koderne for import afsendt fra Macao SAR er anført i bilaget til nærværende forordning.
5. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende. Den gælder i 15 måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2009.
A TANÁCS 1294/2009/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2009. december 22.)
a 384/96/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálatot követően a Vietnamból és a Kínai Népköztársaságból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára vonatkozó, a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított - a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül -, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kiterjesztett - végleges dömpingellenes vám kivetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére, valamint 11. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. MEGLÉVŐ INTÉZKEDÉSEK
(1)
2006. október 5-én a Tanács az 1472/2006/EK rendelettel (1) (a továbbiakban: az eredeti rendelet) dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: KNK vagy Kína) és Vietnamból (a továbbiakban: az érintett országok) származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik uniós behozatalára. A KNK esetében a vámot 9,7-16,5 % közötti mértékben, Vietnam esetében pedig 10 %-ban állapították meg. Az intézkedéseket két évre vezették be. Az intézkedések bevezetését előidéző vizsgálat a továbbiakban: eredeti vizsgálat.
(2)
A Tanács a 388/2008/EK rendelettel (2) (a továbbiakban: kiterjesztő rendelet) kiterjesztette a KNK-ból származó, egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalára kivetett végleges dömpingellenes vámot a Makaó Különleges Közigazgatási Területről érkező - a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül - behozatalra. A kiterjesztést az alaprendelet 13. cikkének (3) bekezdése szerint elvégzett, kijátszás elleni vizsgálat követte.
2. A JELENLEGI VIZSGÁLAT
2.1. Felülvizsgálati kérelem
(3)
A kérelmet a „European Confederation of the Footwear Industry” (Európai Cipőipari Szövetség, CEC) (a továbbiakban: a kérelmező) nyújtotta be azon gyártók nevében, amelyek az Unióban a bőr felsőrésszel rendelkező egyes lábbelik jelentős hányadát, jelen esetben több mint 35 %-át állítják elő.
(4)
Az aktuális helyzet vizsgálata keretében a tagállamok lábbeligyártóinak több szövetsége is kifejezésre juttatta véleményét az intézkedések lejárati felülvizsgálata elindításával kapcsolatban, kérve nevük titokban tartását, attól tartva, hogy tagvállalataikat retorzió érheti bizonyos fogyasztók részéről. Néhány más érdekelt azt kérdezte, hogy miért maradt titokban a felülvizsgálatot ellenző és támogató szövetségek neve és pozíciója. A Bizottság ismételten nyíltan megkérdezte a szövetségeket, hogy hozzájárulnának-e nevük és pozíciójuk nyilvánosságra hozatalához. Négy szövetség beleegyezését adta, a többi ellenezte a nyilvánosságra hozatalt, újfent arra hivatkozva, hogy tagvállalataikkal szembeni retorziótól tartanak. A Bizottságnak az volt az álláspontja, hogy valóban igen nagy lehetőség van a retorzióra, ami az említett gyártók értékesítéseinek csökkenésében nyilvánul meg, és elfogadta, hogy a neveket ne kelljen nyilvánosságra hozni.
(5)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy a Bizottságnak nem kellett volna az intézkedések lejárati felülvizsgálataot indítania, mivel az eredeti rendelet 3. cikke megállapítja, hogy a rendelet a hatálybalépésétől számított két évig marad hatályban. Ugyanakkor az eredeti rendelet (326) preambulumbekezdése kifejti, hogy az intézkedések rövidebb időtartama ellenére az alaprendelet 11. cikkét értelemszerűen kell majd alkalmazni. Az említett preambulumbekezdéssel összhangban az intézkedések hatályvesztésének felülvizsgálatáról szóló értesítés (3) szövege megállapította, hogy az intézkedések 2008. október 7-én hatályukat vesztik, hacsak az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdésében foglalt szabályoknak megfelelően nem indul felülvizsgálat. Mivel valóban elindult a dömpingellenes intézkedések lejárati felülvizsgálata, a dömpingellenes intézkedések a felülvizsgálat befejezéséig hatályban maradnak.
(6)
Az intézkedések lejárati felülvizsgálata iránti kérelem azon az indokon alapult, hogy az intézkedések hatályvesztése valószínűleg azt idézné elő, hogy a dömping és a kár folytatódna vagy megismétlődne az uniós ipar szempontjából.
2.2. Az intézkedések lejárati felülvizsgálata megindítása
(7)
Miután a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapítást nyert, hogy elegendő bizonyíték áll rendelkezésére az intézkedések lejárati felülvizsgálata megindításához, a Bizottság 2008. október 3-án az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítéssel (4) (a továbbiakban: a felülvizsgálat kezdeményezéséről szóló értesítés) bejelentette az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti, az intézkedések lejárati felülvizsgálata megindítását.
(8)
A dömping és a kár folytatódásának vagy megismétlődésének valószínűségével kapcsolatos vizsgálat a 2007. július 1. és 2008. június 30. közötti időszakra (a továbbiakban: felülvizsgálati időszak (FI)) terjedt ki. A dömping és a kár folytatódásának vagy megismétlődésének valószínűségével kapcsolatos értékelés szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2006. január 1-jétől a felülvizsgálati időszak végéig (figyelembe vett időszak) tartott. Adott esetben utalás történt a 2005-ös évre és az eredeti vizsgálat során alkalmazott, 2004. április 1-jétől2005. március 31-ig tartó időszakra (a továbbiakban: eredeti vizsgálati időszak) is.
3. A JELENLEGI VIZSGÁLATBAN ÉRINTETT FELEK
(9)
A Bizottság az intézkedések lejárati felülvizsgálata megindításáról hivatalosan tájékoztatta a kérelmezőt, a kérelemben említett uniós gyártókat, minden más ismert uniós gyártót, az ismert importőröket és szövetségeiket, az ismert kiskereskedőket/forgalmazókat és szövetségeiket, az ismert fogyasztói szervezeteket, az érintett országok ismert exportáló gyártóit, valamint szövetségeiket, továbbá az érintett országok hatóságait.
(10)
Az érdekeltek lehetőséget kaptak arra, hogy írásban ismertessék álláspontjukat, és hogy meghallgatást kérjenek a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben előírt határidőn belül.
(11)
Valamennyi érdekeltnek biztosítottak meghallgatást, amely ezt kérelmezte, valamint igazolta, hogy meghallgatásának különleges okai vannak.
4. MINTAVÉTEL
(12)
Tekintettel az érintett országok exportáló gyártói, az uniós gyártók és a vizsgálatba bevont importőrök magas számára, a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítés előreirányozta az alaprendelet 17. cikke szerinti mintavétel alkalmazását.
(13)
Az exportáló gyártókat és a nevükben eljáró képviselőket, az uniós gyártókat és importőröket felkérték, hogy jelentkezzenek a Bizottságnál, és a felülvizsgálat megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően adjanak tájékoztatást annak érdekében, hogy a Bizottság képes legyen eldönteni, hogy szükséges-e a mintavétel, és ha igen, akkor képes legyen a minta kiválasztására.
4.1. Mintavétel a kínai népköztársaságbeli és a vietnami exportáló gyártók körében
4.1.1. A Kínai Népköztársaság
(14)
Összesen 58 kínai népköztársaságbeli vállalat, illetve kapcsolatban álló vállalatcsoport (a továbbiakban: vállalatcsoport) jelentkezett és adta meg a szükséges tájékoztatást a megadott határidőn belül. Ez az 58 vállalat, illetve vállalatcsoport gyártotta és/vagy exportálta az érintett terméket az Unió piacára a vizsgálati időszak során, valamint fejezte ki azt, hogy szeretne szerepelni a mintában. Őket tekintették együttműködő vállalatoknak és vizsgálták meg a mintába való bevétel szempontjából. A KNK részéről az együttműködés mértéke, azaz az Unióba irányuló összes kínai kivitelhez viszonyítva a kínai együttműködő vállalatok által az Unióba történő kivitel százalékos aránya 22 % körül volt.
(15)
A minta kiválasztására a kínai hatóságokkal egyetértésben került sor az együttműködő vállalatok exportvolumenének és földrajzi megoszlásának alapján. A mintában szereplő hét vállalat az 58 együttműködő vállalat Unióba irányuló kivitelének körülbelül 56 %-át, a KNK-ból az Unióba irányuló kivitelnek pedig 13 %-át tette ki. Mindannyian a megadott határidőn belül válaszoltak a kérdőívekre.
(16)
Egyes, a mintában nem szereplő kínai exportőrök azt állították, hogy mivel nem választották be őket a mintába, nem tudták megvédeni érdekeiket. A mintavétel elvének azonban részét képezi a reprezentatív számú exportáló gyártó kiválasztása, valamint az, hogy a minta vizsgálatának eredményei a többi együttműködő vállalat szempontjából is reprezentatívnak tekinthetők. Továbbá azt is megjegyezték, hogy valamennyi érdekelt részt vehetett a vizsgálatban és előterjeszthette álláspontját. Ezért ezt az érvelést elutasították.
4.1.2. Vietnam
(17)
Összesen 51 vietnami vállalat, illetve vállalatcsoport jelentkezett és nyújtotta a kért tájékoztatást a megadott határidőn belül. Ez az 51 vállalat, illetve vállalatcsoport gyártotta és/vagy exportálta az érintett terméket az Unió piacára a vizsgálati időszak során, valamint fejezte ki azt, hogy szeretne szerepelni a mintában. Őket tekintették együttműködő vállalatoknak és vizsgálták meg a mintába való felvétel szempontjából. Vietnam részéről az együttműködés mértéke, azaz az Unióba irányuló összes vietnami kivitelhez viszonyítva a vietnami együttműködő vállalatok által az Unióba történő kivitel százalékos aránya 82 % körül volt.
(18)
A minta kiválasztására a vietnami hatóságokkal egyetértésben került sor az exportvolumen alapján. A mintában szereplő három vállalat az 51 együttműködő vállalat Unióba irányuló kivitelének körülbelül 27 %-át, a Vietnamból az Unióba irányuló kivitelnek pedig 22 %-át tette ki. Mindannyian a megadott határidőn belül válaszoltak a kérdőívekre.
4.2. Mintavétel az uniós gyártók körében
(19)
Az uniós gyártók mintájának kiválasztásához szükséges információk megszerzése érdekében a következő eljárást alkalmazták. Az összes panaszos nevében eljáró CEC megerősítette, hogy az összes panaszos gyártó kész együttműködni és részt venni a mintavételi eljárásban. Tekintettel arra, hogy az üggyel kapcsolatban részletes és alapos (többek között a panaszból, az aktuális gyakorlatból és a CEC beadványaiból származó) információk állnak rendelkezésre, nem volt szükség arra, hogy az egyes panaszos gyártóknak mintavételi formanyomtatványt küldjenek. Ezenkívül a felülvizsgálat kezdeményezéséről szóló értesítés minden gyártót felkért arra, hogy jelentkezzen, amennyiben szeretne együttműködni az eljárásban. A panaszosokon kívül további öt vállalat jelentkezett a kezdeményezést követően, és kérte a mintavételi eljárásba való bevonását. A szükséges információk megszerzése érdekében mind az öten kaptak mintavételi formanyomtatványt, amellyel a panaszosok már rendelkeztek. Az öt vállalat közül csak kettő válaszolt a mintavételi formanyomtatványokra. Ez a két vállalat azonban nem szerepelt a mintában, mivel kizárták őket az uniós ipar meghatározásából (lásd: (198) preambulumbekezdés).
(20)
Az érintett termék uniós gyártása túlnyomórészt az össztermelés körülbelül kétharmadát képviselő három tagállamban összpontosul. A termelés többi része a fennmaradó tagállamokban oszlik meg. Amint az a (202) és az azt követő preambulumbekezdésekből kiderül, az uniós gyártók üzleti modelljeit főleg az eltérő termékválaszték/minőségi színvonal, az értékesítési csatornák, valamint az jellemzi, hogy a tevékenységek és a gyártási folyamat alvállalkozásba adott részeinek csoportosulására az Unión belül vagy kívül kerül sor.
(21)
A beérkezett információk alapján a Bizottság kiválasztotta az Unión belüli termelési és értékesítési mennyiség legnagyobb olyan reprezentatív mintáját, amely a rendelkezésre álló időn belül megvizsgálható. A fentiekben kifejtettek szerint azonban az iparág nem teljesen homogén, és a kiválasztott vállalatok reprezentativitásának értékelése érdekében a gyártók tagállamok közötti földrajzi megoszlását (5), valamint azt is figyelembe vették, hogy a termékeik mely szegmensbe tartoznak. Végül nyolc, négy tagállamban működő vállalatot választottak ki. A kiválasztott vállalatok az Unióban meglévő összes jelentősebb üzleti modellt is képviselik a termék gyártásának, értékesítésének módja és a termékspecializáció tekintetében. Ami a termékspecializációt illeti, a kiválasztott vállalatok tevékenysége az összes főbb árszegmensbe (olcsó, közepes árú, drága) tartozó, valamint mindkét nem és minden korosztálynak szóló termék (női, férfi, uniszex, gyermek lábbeli) gyártására kiterjedt. Ami a termékértékesítést illeti, a kiválasztott vállalatok tevékenysége valamennyi jelentősebb értékesítési szintre (nagykereskedők, kiskereskedők számára történő értékesítés, valamint közvetlen értékesítés) kiterjedt. A gyártás tekintetében a kiválasztott vállalatok a termelési folyamat valamennyi fontosabb szakaszában helyi gyártást végeztek, valamint voltak olyan vállalatok, amelyek az említett gyártási folyamat bizonyos részeit (az Unión belül és kívül) kiszervezték.
(22)
Ennélfogva a mintába kiválasztott nyolc gyártót az összes uniósgyártó vonatkozásában reprezentatívnak tekintették, a panaszos uniósgyártók termelésének 8,2 %-át, az uniós össztermelésnek pedig a 3,1 %-át tették ki. Az alaprendelet 17. cikkének (2) bekezdése alapján a minta kiválasztásával kapcsolatban konzultációt folytattak a CEC-cel, amely semmilyen kifogást nem emelt.
(23)
A vizsgálat kimutatta, hogy a mintában szereplő uniós gyártók egyike a felülvizsgálati időszak során folyamatosan megszüntette az Unión belüli gyártást, és a teljes gyártási tevékenységet az Unión kívülre helyezte át. Megjegyzendő, hogy a vállalatnak nem volt akkora súlya, hogy összességében jelentős hatást gyakoroljon, legalábbis mennyiségi szempontból, a mintába kiválasztott vállalatok helyzetére, a reprezentativitásukat is beleértve. A kárral kapcsolatos mennyiségi megállapítások nem lettek volna lényegesen eltérőek e vállalat kizárása esetén. Ezzel összefüggésben és mivel (i) a vállalat a felülvizsgálati időszak során végzett gyártási tevékenységet az Unióban, valamint (ii) a gyártás nagy részét alvállalkozásba adja ki - ami egy olyan üzleti modell, amely több érintett fél szerint jelentős az Unióban -, úgy határoztak, hogy hivatalosan nem zárják ki a vállalatot a mintából. Ez egyébként biztosítja, hogy minőségi szempontból a minta a legmegfelelőbben tükrözze az ágazat valós helyzetét. Ezenkívül - tekintettel arra, hogy az intézkedések lejárati felülvizsgálata a kár folytatódásának/megismétlődésének elemzését teszi szükségessé - annak megfelelőbb előrejelzésében is segíthet, hogy hogyan alakulna a helyzet az Unió piacán, ha az intézkedések nem folytatódnának. Nyilvánvaló azonban, hogy kizárólag a vállalat uniós gyártóként végzett tevékenységével kapcsolatos adatokat használták fel.
(24)
Az uniós intézmények megvizsgálták, hogy - mivel az említett vállalat által a felülvizsgálati időszak során az Unión belül végzett gyártásról és értékesítésről bebizonyosodott, hogy a mintavételi szakaszban az eredetileg bejelentettnél kisebb mértékű volt - az uniós ipar egészének tekintetében csökkenteni kellene-e a gyártásra és értékesítésre vonatkozó adatokat, azaz az ennek következtében a mintára gyakorolt hatást az egész lakosságra ki kellene-e vetíteni. Megállapítást nyert azonban, hogy úgy tűnik, hogy az említett vállalat jóhiszeműen követte el a hibát, az Unió közelében található országba történő kiszervezést tévesen az uniós gyártásba számította be. Ennek figyelembevételével először is megjegyzendő, hogy a mintát elsősorban azon kármutatók vizsgálatára használták fel, amelyek ésszerűen gondolkodva nem szerezhetők be az uniós ipar egészére vonatkozóan. A gyártási és értékesítési adatokat összesítve, az uniós ipar egészére vonatkozóan szerezték be, ezért az állítás nem helytálló. Ezenkívül az üggyel kapcsolatos információk, beleértve a nemzeti szövetségekkel kapcsolatban e vizsgálat során végzett kiegészítő elemzés révén párhuzamosan összeállítottakat, nem utalnak arra, hogy ilyen kiigazítást kellene végrehajtani. Végezetül, az érvelés kedvéért, amennyiben a minta vonatkozásában kimutatott alacsonyabb számadatok tükrözése érdekében a felülvizsgálati időszakban az uniós ipar tekintetében az össztermelésre és -értékesítésre vonatkozó adatokat csökkentenék, ez nem befolyásolná sem a minta reprezentativitását, sem a kárral kapcsolatos általános következtetéseket.
(25)
Számos érdekelt azt állította, hogy megsértették az alaprendelet 17. cikkét, azzal érvelve, hogy az uniós gyártók mintája nem reprezentatív a vizsgált termelés százalékos aránya, a termékskála, az eladási árak, a termelés és az eladás közötti arány, a földrajzi megoszlás, valamint a nyereségesség és a teljesítmény tekintetében. Ezenkívül azt állították, hogy a mintában nem vették figyelembe azon gyártók nagy számát, amelyek a gyártást harmadik országokba szervezték ki.
(26)
Az említett állításokat körültekintően megvizsgálták, és az ügy összetettségére is tekintettel újabb kérdőívek kiküldésére, feldolgozására és helyszíni ellenőrzésére került sor, nem csupán az egyes vállalatok, hanem a nemzeti szövetségek vonatkozásában is. Ezzel összefüggésben a mintába kiválasztott vállalatok számát a rendelkezésre álló időn belül ésszerűen megvizsgálható számra kellett korlátozni, azaz nyolc vállalatra.
(27)
Ezenkívül, mivel az uniós ipar ez esetben rendkívül megosztott, elkerülhetetlen, hogy a mintába kiválasztott vállalatok az uniós össztermelés viszonylag kis hányadát ölelik fel. Ez a megosztottság, valamint az, hogy a mintába a nagyobb gyártókat választották be, arra utal, hogy a vállalatok számának további növelése semmi esetre sem gyakorolt volna jelentős hatást a mintának az uniós össztermeléshez viszonyított arányára.
(28)
A fenti (21) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a Bizottság a minta kiválasztásakor figyelembe vette a földrajzi megoszlást. Ezzel kapcsolatban a Bizottság kihangsúlyozta, hogy ahhoz, hogy reprezentatív legyen, a mintának a jellegénél fogva nem kell tükröznie az összlakosság pontos földrajzi megoszlását (sem bármely más kritérium pontos megoszlását, illetve felosztását). Elegendő - ahogy a jelenlegi, négy tagállamot magában foglaló minta esetében is -, hogy tükrözi az érintett, jelentősebb gyártó országok vonatkozó arányát. Bármilyen más megközelítés adminisztratív szempontból megvalósíthatatlan lett volna, különösen, ha több különböző kritériumot kell figyelembe venni a reprezentativitás biztosítása érdekében. Valójában ez az állítás végül is azt jelentené, hogy egy minta csak akkor lenne eléggé reprezentatív, ha az összlakosságot magában foglalná. Ennélfogva a vizsgálat kiemelte, hogy az a minta, amely négy tagállamot ölel fel, beleértve a messze a legnagyobb termeléssel rendelkező hármat, kellően reprezentatív az uniós termelés egésze szempontjából, különösen a kiszolgáló gyártói megállapodáson alapuló gyártás figyelembevétele esetén, és ezért figyelembe kell venni a kiszolgáló gyártói szolgáltatást megrendelő vállalat szerinti tagállamban.
(29)
A mintába kiválasztott vállalatok a termékválaszték keresztmetszetét is magukban foglalták, ami tükrözte az uniós termelés mennyiségének nagyságrendjét. Ezenkívül az érintett termékválasztékok megegyeznek a kínai és vietnami kivitellel.
(30)
Ezenkívül az eladási árakkal kapcsolatban azt is állították, hogy a minta átlagos eladási árai nem reprezentatívak a felülvizsgálati kérelemben feltüntetett eladási árakhoz viszonyítva. Ezzel összefüggésben azonban meg kell jegyezni, hogy ezzel az állítással ellentétben a vizsgálat kimutatta, hogy a minta átlagos eladási árai megegyeznek a kérelemben feltüntetett árakkal. Mindenesetre - még ha nem is így lett volna - a minta átlagos eladási árainak nem kellett volna pontosan megegyezniük a kérelemben feltüntetettekkel, amennyiben megállapítást nyer, hogy tükrözik az összes gyártó eladási árait.
(31)
Ami a gyártás és az eladások közötti aránnyal kapcsolatos reprezentativitást illeti, emlékeztetni kell arra, hogy az ágazatban a gyártás egészében véve általában rendelésre történik, és erősen igazodik a divatirányzatokhoz. Ennélfogva a készlet nem igazán kifejező mutató, és a gyártás volumene szinte egyenlő az eladáséval. Ez bebizonyosodott a panasztétel szakaszában, valamint a vizsgálat során is a mintába kiválasztott vállalatok és az uniós ipar egészének vonatkozásában.
(32)
A fent ismertetett szempontokon kívül emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 17. cikke minden esetre megállapítja, hogy a vizsgálat a statisztikailag érvényes mintákra korlátozható, vagy arra a legnagyobb reprezentatív termelési, eladási vagy exportmennyiségre szűkíthető, amely megfelelően megvizsgálható. A rendelkezés megfogalmazásából egyértelmű, hogy nincs megállapítva a reprezentatív volumenre vonatkozó mennyiségi mutató vagy küszöbérték. Az egyetlen utalás az, hogy a volumen a rendelkezésre álló idő alatt megfelelően megvizsgálható mennyiségre szűkíthető.
(33)
A fentebb kifejtett indokok miatt elutasították azon állításokat, amelyek több érintett féltől származnak, és a minta jogszerűsége megerősítést nyert, mivel a minta reprezentatív, és kiválasztására az alaprendelet 17. cikkével teljes összhangban került sor.
4.3. Mintavétel az uniós importőrök körében
(34)
A rendelkezésre álló információk alapján 139 importőrrel vették fel a kapcsolatot. 22 független importőr töltötte ki a mintavételi formanyomtatványokat, közülük 21 járult hozzá, hogy a mintában szerepeljen. Az általuk benyújtott adatok szerint ez a 21 importőr képviselte az érintett terméknek a KNK-ból történő behozatala 12 %-át, illetve a Vietnamból történő behozatal 40 %-át (a felülvizsgálati időszak során).
(35)
Az öt legnagyobb importőr (a Clarks, a Puma, az Adidas, a Nike és a Timberland) az érintett behozatal körülbelül 18 %-át teszi ki, mivel mindkét országból származó, jelentős behozatalról számoltak be. Ezért úgy vélték, hogy az öt vállalatból álló minta reprezentatív lesz az alaprendelet 17. cikke (1) bekezdésének értelmében, azaz az importvolumen tekintetében.
(36)
Ugyanakkor az importőrök földrajzi megoszlásának és az importált lábbelitípusok különbségeinek megfelelőbb kifejezése érdekében még három további importőrt választottak ki. Ebben a tekintetben a mintavételi formanyomtatványokra adott válaszokból kitűnt, hogy a válaszoló importőrök közül többen sokkal kisebb arányú tevékenységet folytattak a volumen szempontjából, és kevésbé ismert/divatos márkás vagy nagyobb értékű cipőket importáltak. Kiderült, hogy e kisebb importőrök üzleti modellje és eladott termékszegmensei eltérőek a legnagyobb importőrökétől, továbbá ezek a kisebb importőrök együttesen az érintett behozatal jelentős részarányát tehetik ki. Ezért fontosnak tartották, hogy ezen importőröket is képviseljék, mivel e vállalatok gazdasági helyzete eltérhet a fenti (35) preambulumbekezdésben említett nagy importőrökétől.
(37)
Ezek alapján nyolc importőrből álló mintát választottak ki, amely magában foglalta az öt legnagyobb és három kisebb importőrt. Ezek az importőrök képviselik a KNK-ból származó behozatal körülbelül 10 %-át, illetve a Vietnamból származó behozatal körülbelül 34 %-át.
(38)
Minden együttműködő importőr, aki jelezte együttműködési szándékát, lehetőséget kapott arra, hogy észrevételt tegyen a minta kiválasztásával kapcsolatban. A mintába kiválasztott vállalatok számára kitöltendő kérdőíveket küldtek ki. A mintába kiválasztott importőrök közül heten válaszoltak a megadott határidőn belül. Tekintettel arra, hogy nem működött együtt, a mintába kiválasztott nyolcadik importőrt ki kellett zárni a mintából.
5. A BEÉRKEZETT INFORMÁCIÓK ELLENŐRZÉSE
(39)
A Bizottság a dömping és a kár folytatódásának vagy megismétlődésének valószínűsége és az Unió érdekének megállapításához szükségesnek tartott valamennyi információt felkutatta és ellenőrizte. A következő vállalatok által benyújtott információk helyszíni ellenőrzésére került sor:
5.1. A Kínai Népköztársaság exportáló gyártói
-
Yue Yuen Industrial (Holdings) Ltd., Hongkong
-
Gyártó vállalat:
Zhongshan Pou Yuen Manufactory, Guandong tartomány
-
Kereskedelmi vállalatok:
-
Idea Co. Ltd, Makaó
-
The Look Co. Ltd, Makaó
-
Gold Plenty Co. Ltd, Makaó
-
Guangzhou Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd., Guangdong tartomány
-
HuaJian Industrial (Holding) Co. Ltd., Hongkong és gyártó vállalata, a Dongguan HuaBao Shoes Co. Ltd, Guandong tartomány
-
Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd., Zhejiang tartomány
-
Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd., Guandong tartomány
-
Jianle Footwear Industrial Co. Ltd, Fujian tartomány
-
General Footwear/Gentfort Shoes Co.Ltd, Guangdong tartomány
5.2. Vietnam exportáló gyártói
-
Pou Yuen Industrial Holdings Limited, Hongkong
-
Gyártó vállalatok:
-
Pouyuen Vietnam Company Limited, Ho Si Minh-város
-
Pou Sung Vietnam Company Limited, Dong Nai tartomány
-
Pou Chen Vietnam Enterprise Company Limited, Dong Nai tartomány
-
Kereskedelmi vállalatok:
-
Betsey Trading Limited
-
Sinnamon Trading Limited
-
Sky High Trading Limited
-
Fitbest Enterprises Limited
-
Golden Star Co. Ltd, Hai Phong-város
-
Shyang Hung Cheng Industrials Co Ltd, Binh Duong tartomány
5.3. Az uniós ipar gyártói és a gyártók nemzeti szövetségei
-
Associação Portuguesa dos Industriais de Calçado, Componentes, Artigos de Pele e seus Sucedâneos (APICCAPS) (Portugália)
-
Federación de Industrias del Calzado Español (FICE) Spanyolország
-
Associazione Nazionale Calzaturifici Italiani (OLASZORSZÁG)
-
British Footwear Association LTd (Nagy-Britannia)
-
Fachverband der Lederverarbeitenden Industrie (Ausztria)
-
Fédération Française de la Chaussure (Franciaország)
-
HDS Hauptverband der Deutschen Schuhindustrie e.V. (Németország)
-
Polish Chamber of Shoe and Leather industry (Lengyelország)
(40)
A mintába kiválasztott, négy különböző tagállamban található nyolc uniós gyártó telephelyén is ellenőrző látogatást tettek. Ahogy az eredeti vizsgálat során is, a mintába kiválasztott uniós gyártók, valamint más együttműködő uniós gyártók az alaprendelet 19. cikkének rendelkezései alapján kérték, hogy kilétüket kezeljék bizalmasan. Azt állították, hogy kilétük nyilvánosságra hozatala igen kedvezőtlen hatások kockázatát idézheti elő. Egyes panaszos uniós gyártók olyan uniós fogyasztókat látnak el, akik termékeiket a KNK-ból és Vietnamból is beszerzik, tehát a behozatalok közvetlen előnyéből részesülnek. Ennélfogva az említett panaszosok kényes helyzetben vannak, mivel egyes ügyfeleiknek nyilvánvaló indokaik lehetnek arra, hogy ellenezzék, hogy a feltételezett, kárt okozó dömping elleni panaszt nyújtsanak be, illetve támogassák azt. Ezen okok miatt úgy vélték, hogy fennáll a kockázata annak, hogy egyes ügyfeleik retorziót alkalmaznak, többek között esetleg megszűnik a közöttük lévő üzleti kapcsolat. A kérelmet elfogadták, mivel kellően megalapozott volt.
(41)
Egyes exportáló gyártók képviselői, valamint független importőrök azt állították, hogy nem tudtak megfelelően élni a védelemhez való jogukkal, mert a panaszosok személyi adatai nem kerültek nyilvánosságra. Állításuk szerint ilyen körülmények között nem tudták megállapítani, hogy a mintában szereplő vállalatok valóban reprezentatívak. Alternatív megoldásként e feleknek az volt az álláspontja, hogy amennyiben a bizalmas kezelést mégis garantálni kell, az egyes vállalatok számadatait ilyen esetben is teljes körűen nyilvánosságra kell hozni.
(42)
Ezzel összefüggésben emlékeztettek arra, hogy a mintában szereplő vállalatok - országonként megadott - gyártási mennyiségét vizsgálat céljából valamennyi érdekelt számára rendelkezésre bocsátották. Ami azon állítást illeti, miszerint a vállalat kilétének kivételével minden információt nyilvánosságra kell hozni, meg kell jegyezni, hogy az ilyen nyilvánosságra hozatal következtében közvetve napvilágra kerülhet a mintában szereplő vállalat kiléte. Ezért a kérdőívekre adott válaszok korlátlan (azaz az indexált adatokra is kiterjedő) nyilvánosságra hozatalának szokásos gyakorlatát ez esetben is fenntartották. Az előbbiek figyelembevételével azt a következtetést kell levonni, hogy a felek védelemhez való joga kellőképpen érvényesült, ennélfogva az állítást elutasították.
5.4. Független importőrök
-
Achten Beheer BV, Waalwijk, Hollandia
-
Adidas AG, Herzogenaurach, Németország
-
C&J Clark’s International Limited, Street, Somerset, Egyesült Királyság
-
Footex International BV, Hazerswoude-dorp, Hollandia
-
Nike European Operations BV, Laakdal, Belgium
-
Puma AG Rudolf Dassler Sport, Herzogenaurach, Németország
-
Timberland Europe BV, Enschede, Hollandia
5.5. Az analóg piac gyártói
-
Henrich & Cia Ltda, Dois Irmãos, Brazília
-
Werner Calçados Ltda, Três Coroas, Brazília
-
Industria de Calçados West Coast Ltda, Ivoti, Brazília
6. A FELEK JOGAI
(43)
Az eljárás során egyes felek kifogásokat emeltek a védelemhez való joguk állítólagos csorbítása miatt. A mintában szereplő uniós gyártókkal kapcsolatban azt állították, hogy az érdekeltek számára az iratok között megtekintés céljából szabadon hozzáférhető információk hiányosak voltak, és azokat nem bocsátották időben rendelkezésre.
(44)
Ezzel kapcsolatban ki kell emelni, hogy az érdekeltek számára megtekintés céljára szolgáló válasz egy változatát („szabadon hozzáférhető válasz”) a mintában szereplő összes vállalat túlzott késedelem nélkül és a többi fél számára a vizsgálat során kijelölt határidőnek megfelelően megadta. Amennyiben szabadon hozzáférhető választ nyújtanak be a Bizottsághoz, ez csak akkor építhető be a szabadon hozzáférhető iratokba, amint az adatok bizalmas kezelésével kapcsolatos kérdéseket rendezték az alaprendelet 19. cikke szerint. Azt is meg kell jegyezni, hogy a Bizottság kötelessége, hogy a szabadon hozzáférhető iratokba időben beépítsék az információkat, hogy a felek gyakorolhassák jogaikat. Ebben az esetben ezt a kötelességet teljes mértékben teljesítették.
(45)
Ami a nyílt válaszok hiánytalanságát illeti, meg kell jegyezni, hogy a vizsgálatok szokásos részét képezi, hogy a felek idővel újabb beadványokat nyújtanak be, amelyekben további információkat szolgáltatnak. Ezek akkor egészítik ki az ügy bizalmasnak nem minősülő iratait, amint a bizalmas kezeléssel kapcsolatos kérdések megoldódnak. Ez a folyamat, amelynek során az összes érdekelt észrevételei folyamatosan beépülnek a megállapítások megtételéhez felhasznált bizonyítékok, valamint az ügy bizalmasnak nem minősülő iratai közé, nem téveszthető össze a hiányos iratokkal.
(46)
Tekintettel az ügy bonyolultságára, a felek számára a következőképpen tették lehetővé a hozzáférést. Először elektronikus hozzáférést biztosítottak az érdekeltek számára, minélfogva a felek kérés alapján az aktában szereplő dokumentumok teljes másolatát megszerezhették CD-ROM-on. Ezenkívül az elektronikus dokumentumokhoz áttekinthető tárgymutató tartozott, lehetővé téve i. az üggyel kapcsolatban benyújtott számos dokumentumhoz való könnyű hozzáférést, valamint ii. az aktában szereplő dokumentumok dátummal ellátott nyilvántartását. Továbbá az iratokra vonatkozó, a szabadon hozzáférhető iratokba beépített számos megjegyzés olyan kétes kérdésekre reagált, amelyek hatást gyakorolhattak a felek védelemhez való jogára.
(47)
Az előbb említettek a vizsgálat során lehetővé tették a felek számára a jobb hozzáférést, valamint hogy átfogó észrevételeket tegyenek, amelyeket aztán a Bizottság megfelelően kezelt. Ezért el kell utasítani több fél azon állításait, amelyek a szabadon hozzáférhető iratok hiányosságával és időben történő benyújtásával kapcsolatosak.
(48)
Ezenkívül egy érdekelt azt is állította, hogy a Bizottság hátrányos megkülönböztetést alkalmazott az importőrökkel és az exportőrökkel szemben azáltal, hogy a vizsgálat során kedvezőbb elbánásban részesítették a panaszos uniós gyártókat. Elsősorban azt állították, hogy a gyártóktól eltérően az importőrök és az exportőrök számára nem biztosították az adatok bizalmas kezelését. Az állítások között szerepelt az is, hogy a panaszosok kedvezőbb bánásmódban részesültek, mivel az eljárás megindításakor nem kellett mintavételi formanyomtatványokat benyújtaniuk, valamint hogy a panaszos számára túlzott rugalmasságot biztosítottak a határidő és a válaszok formája tekintetében, míg az exportőröket hasonló esetben az alaprendelet 18. cikke értelmében rendelkezésre álló legmegfelelőbb tények alapján értékelték volna.
(49)
Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a panaszt támogató uniós gyártók kiléte tekintetében az információk bizalmas kezelésének biztosítása az alaprendelet 19. cikkének megfelelően, kellően indokolt kérelmen alapult. Sem exportőrök, sem importőrök nem nyújtottak be ilyen kérelmet, illetve a vizsgálat során nem került sor olyan eseményre, vagy nem vált ismertté olyan információ, amely arra utalt volna, hogy az exportőrök vagy az importőrök érdekei csorbát szenvedtek volna kilétük nyilvánosságra hozatala következtében. Tekintettel arra, hogy ebben az összefüggésben az uniós gyártók helyzete alapvetően eltérő volt az exportőrök és az importőrök helyzetétől, a hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó állítás nem támasztható alá.
(50)
A minta kiválasztásával kapcsolatban a fenti (19) preambulumbekezdésre utalunk. Az exportőrök és az importőrök helyzete eléggé eltérő volt a panaszos gyártókétól, mivel az iratok nem tartalmaztak részletes információt az előbbiek tekintetében. Ennélfogva a mintavételi formanyomtatvány kitöltése a felek együttműködési készségének igazolásához és a minta kiválasztásához szükséges alapvető információk beszerzéséhez egyaránt elengedhetetlen volt. Ennélfogva a hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó állítást el kell utasítani.
(51)
A vizsgálat körében a kérdőívek segítségével összegyűjtött információkkal összefüggésben az uniós gyártók számára biztosított rugalmasságot és az alaprendelet 18. cikkének alkalmazását illetően meg kell jegyezni, hogy tekintettel arra, hogy az exportőrök és az importőrök, valamint az uniós gyártók esetében következetesen ugyanazon megközelítést alkalmazták, a hátrányos megkülönböztetésre vonatkozó állítás indokolatlan. Ennélfogva a megalapozatlan állítást el kell utasítani.
(52)
Az analóg ország kiválasztásával kapcsolatban egyes felek úgy vélték, hogy a rövid határidők, az ütemezés és a kérdőívek továbbításának módja hátrányos megkülönböztetést jelentett az indiai és indonéziai vállalatokkal szemben. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kérdőíveket csak 2008. december végén lehetett kiküldeni Indiába és Indonéziába, miután megszerezték az egyes gyártók címét. A Bizottság megbizonyosodott arról, hogy az említett országok vállalatainak ugyanannyi idő állt rendelkezésre a válaszadásra, mint a brazil vállalatoknak. Ami a kérdőívek tényleges továbbítását illeti, a Bizottság minden esetben ajánlott levélben, valamint lehetőség szerint e-mailben küldte ki azokat. Ezért a fenti állításokat el kell utasítani.
(53)
Egyes felek azt állították, hogy az analóg országgal kapcsolatos információkat indokolatlan késéssel tették hozzá a szabadon hozzáférhető iratokhoz, valamint hogy ez a védelemhez való joguk csorbítását jelentette. A Bizottság megjegyzi, hogy a jelenlegi eljárás során az analóg ország vállalatai által a kérdésekre adott első, nem bizalmasan kezelendő válaszokról megállapították, hogy hiányosak, és ezért új, megfelelő, szabadon hozzáférhető változatokat kellett kérni. Amint ezek beérkeztek, túlzott késedelem nélkül bekerültek a szabadon hozzáférhető iratok közé. Ezalatt a Bizottság a szabadon hozzáférhető iratok közé beépítette az azon vállalatokkal kapcsolatos összefoglaló információkat, amelyekkel konzultációt folytattak, valamint a beérkezett válaszokat. Ezért ezeket az állításokat el kell utasítani.
B. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
1. AZ ÉRINTETT TERMÉK
(54)
Az e felülvizsgálat tárgyát képező termék azonos az eredeti rendeletben meghatározott termékkel, azaz a sportlábbelik, a különleges technológiával készült lábbelik, papucsok és más házicipők és az orrmerevítővel rendelkező lábbelik kivételével a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr, illetve mesterséges vagy rekonstruált bőr felsőrésszel rendelkező, az alábbi KN-kódok alá tartozó lábbelikkel (a továbbiakban: az érintett termék), amelyek jelenleg az alábbi KN-kódok alá tartoznak: 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 és ex 6405 10 00.
(55)
A jelenlegi vizsgálat során az eredeti rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében szereplő fogalommeghatározások érvényesek. E fogalommeghatározások szerint
sportlábbelik: az 1031/2008/EK bizottsági rendelet I. mellékletében található, a 64. árucsoporthoz tartozó 1. alszámos megjegyzése alkalmazásában meghatározott lábbelik;
különleges technológiával készült sportcipők: sporttevékenység céljára gyártott olyan lábbelik, amelyek egy- vagy többrétegű öntött, de nem direktfröccsöntött, a függőleges és oldalirányú ütések felvételére alkalmas különleges műanyagokból készült talppal rendelkeznek, amelyek műszaki jellegzetességei a gázt vagy folyadékot tartalmazó hermetikus párnázások, az ütéselnyelő vagy -semlegesítő mechanikus alkotórészek és a kis sűrűségű polimer anyagok, amelyek páronkénti CIF-ára legalább 7,5 EUR, és amelyek a következő KN-kódok alá tartoznak: ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98,
orrmerevítővel rendelkező lábbelik: legalább 100 J (1) energiának megfelelő ütéssel szemben védelmet nyújtó beépített orrmerevítővel rendelkező lábbelik, amelyek a következő KN-kódok alá tartoznak: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 és ex 6405 10 00;
papucs és más házicipő: az ex 6405 10 00 KN-kód alá tartozó lábbeli.
2. A HASONLÓ TERMÉK
(56)
Az intézkedések hatályvesztésére vonatkozó jelenlegi felülvizsgálat tárgyát képező hasonló termék - az eredeti vizsgálat során meghatározottak szerint - a hazai piacon, az analóg piacon gyártott és árusított és/vagy a KNK-ból és Vietnamból az Unióba exportált egyes, bőr felsőrésszel rendelkező lábbeli.
2.1. A termék összehasonlíthatósága
(57)
Egyes felek azt állították, hogy az Unióban árusított hasonló termék nem hasonlítható a KNK-ból és Vietnamból exportált érintett termékhez. Ugyanakkor megállapítást nyert, hogy az Unióban (e felülvizsgálat során) árusított termék hasonló az említett országokból exportált érintett termékhez. Elsősorban azt állapították meg, hogy az érintett termék fizikai és műszaki jellemzői, valamint felhasználása, továbbá értékesítési csatornái hasonlóak voltak és az eredeti vizsgálat óta nem változtak. Ezért ezt az állítást elutasították.
(58)
Ezenkívül egyes felek azt állították, hogy a vizsgálat során a különböző együttműködő felek által árusított terméktípusok összehasonlításához alkalmazott rendszer nem volt megfelelő, mivel nem volt eléggé jellemző a pártatlan összehasonlítás biztosításához. Az alkalmazott rendszer (a termék-ellenőrzési rendszer) azonban lehetővé tette mintegy 600 különböző kategória, illetve terméktípus összehasonlítását, amelyeket öt fontosabb kritérium szerint csoportosítottak, azaz a lábbeli stílusa, a fogyasztó típusa, a lábbeli típusa, a külső talp és a bélés anyaga szerint. Ezenfelül ezt a termék-ellenőrzési rendszert már a korábbi vizsgálat során alkalmazták. Nem hoztak fel kellően megalapozott érveket arra vonatkozóan, hogy miért kellene a rendszert módosítani. Ezért az intézkedések hatályvesztésére vonatkozó jelenlegi felülvizsgálat során ugyanazt a termék-ellenőrzési rendszert alkalmazták, mint az eredeti vizsgálat alkalmával. Ezért ezt az állítást elutasították.
(59)
Egyes felek állítása szerint a Bizottság az eredeti ügyhöz képest megváltoztatta az általa alkalmazott módszert azáltal, hogy a vizsgálat során módosította a termék-ellenőrzési számokat. Ez az állítás azonban helytelen. Sőt a vizsgálat során nyilvánvalóvá vált, hogy egyes felek bizonyos terméktípusok tekintetében helytelenül értelmezték és alkalmazták a termék-ellenőrzési struktúrát. A következetes megközelítés alkalmazásának biztosítása érdekében az érintett lábbelimodelleket következésképpen újracsoportosították és szükség esetén a megfelelő termék-ellenőrzési kategóriába sorolták. Tehát a Bizottság bárhol is megállapította, hogy az érintett felek téves információt szolgáltattak, ezt ki kellett igazítania. Ezért az ilyen kiigazítás nem tekinthető a módszer megváltoztatásának, sem a termék-ellenőrzési számok összetétele módosításának. Éppen ellenkezőleg, pontosan a termék-ellenőrzési módszer betartásának szükségessége indokolta a kiigazítás végrehajtását. Ezért az állítást el kellett utasítani.
2.2. Kizárás iránti kérelmek
(60)
Számos érdekelt fogalmazott meg az eredeti vizsgálat során beérkezetthez hasonló állításokat. Azt állították, hogy a hasonló termék körébe tartozó egyes lábbelitípusok, pl. a túracipők, tekecipők, vadvízi evezéshez használt cipők, a különleges technológiával készült lábbelik, a lovagló cipők és az extra méretű cipők túlságosan különbözőek ahhoz (különösen a használatot tekintve), hogy ugyanazon termékkategóriába tartozzanak. Egy további állítás szerint a különleges technológiával készült lábbelikre vonatkozó, páronkénti 7,5 eurós küszöbértéket csökkenteni kell. Emlékeztetni kell arra, hogy az eredeti vizsgálat során ezt a küszöbértéket páronként 9 euróról 7,5 euróra csökkentették.
(61)
E tekintetben az intézkedések lejárati felülvizsgálata nem teszi lehetővé az intézkedések által érintett termékkör megváltoztatását. Ilyen változtatás akkor mérlegelhető, ha valamely fél az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerint megalapozott kérelmet nyújt be. Ezért a fenti állításokat el kellett utasítani.
C. A DÖMPING FOLYTATÓDÁSÁNAK, ILLETVE MEGISMÉTLŐDÉSÉNEK VALÓSZÍNŰSÉGE
1. ÁLTALÁNOS ÉSZREVÉTELEK
(62)
Az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdésévek összhangban megvizsgálták, hogy a KNK-val és Vietnammal szemben bevezetett, hatályban lévő intézkedések esetleges hatályvesztését követően valószínű-e, hogy a dömping folytatódik vagy megismétlődik.
(63)
A két érintett országból származó behozatal mennyisége és ára az alábbi táblázatban ismertetettek szerint alakult. A kínai behozatalra 2004. december 31-ig mennyiségi korlátozások vonatkoztak, majd ezt követően lényegesen megnövekedett a behozatal, és 2006-ban jelentős mértékű volt. 2007-ben és a felülvizsgálati időszakban az importmennyiség a 2006-hoz viszonyított csökkenést követően stabilizálódott. A kijátszással kapcsolatos vizsgálat következtében az intézkedéseket kiterjesztették a Makaó Különleges Közigazgatási Területről származó behozatalra, amely 2007 szeptemberétől nyilvántartás-köteles.
(64)
A Vietnamból származó behozatalra nem vonatkoztak mennyiségi korlátozások, és a behozatal az eredeti vizsgálati időszak során jelentős mértékű volt. Majd az importmennyiség egészen 2007-ig csökkent, mielőtt a felülvizsgálati időszak során ismét növekedett.
(65)
Egyes érdekeltek állításaival szemben ezek a számadatok bizonyítják, hogy az érintett országokból származó behozatal a felülvizsgálati időszakban is jelentős mértékű volt. Együttes piaci részesedésük a felülvizsgálati időszakban 28,7 %, amely lényegesen meghaladja az eredeti vizsgálati időszakban (EVI) megfigyelt értéket (23,2 %). Jóllehet saját piaci részesedésük az eredeti vizsgálati időszak óta ingadozott, összességében jelentős maradt, mivel mindkét ország több mint 10 %-os piaci részesedéssel rendelkezett a felülvizsgálati időszakban.
(66)
Az Eurostat adatai alapján a két érintett országból származó behozatal átlagos árai emelkedtek az eredeti vizsgálati időszak és 2006 között. Azóta a KNK esetében stabilizálódtak az árak, Vietnam esetében pedig csökkentek.
(67)
Mivel az Eurostat adatai elkerülhetetlenül általános jellegűek, és bár kiterjednek az érintett termékre, nem utalnak a termékösszetétellel kapcsolatos esetleges változásokra, a mintában szereplő hét KNK-beli és három vietnami vállalat ártendenciáinak vizsgálata érdekében elemzést kellett végezni. Összességében a két ország mintában szereplő vállalatainak tekintetében megállapítást nyert, hogy az importárak csökkentek 2006 és a felülvizsgálati időszak között.
1. táblázat
A vizsgálat alá tartozó országokból származó összes importmennyiség és -érték
EVI
2005
2006
2007
FI
Mennyiség (1 000 pár)
Kína
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Piaci részesedés
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Piaci részesedés
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
Érték (euro)
Kína (Eurostat)
7,2
7,5
8,4
8,4
8,5
Vietnam (Eurostat)
9,2
9,5
10,2
9,7
9,5
Forrás - Az érintett terméktől eltérő termékek kizárása érdekében a Bizottság rendelkezésére álló statisztika felhasználásával szükségszerűen kiigazított Comext (Eurostat)-adatbázis
2. táblázat
A mintában szereplő vállalatok összes importmennyisége és -értéke
EVI
2005
2006
2007
FI
Mennyiség (1 000 pár)
Kína (minta)
n.a.
n.a.
11 381
12 787
13 759
Piaci részesedés
1,5 %
1,8 %
2,0 %
Vietnam (minta)
n.a.
n.a.
14 400
15 250
14 500
Piaci részesedés
2 %
2,2 %
2,2 %
Érték (euro)
Kína (minta)
n.a.
n.a.
12,6
10,7
10,3
Vietnam (minta)
n.a.
n.a.
11,4
10,8
10,6
2. DÖMPINGELT KÍNAI ÉS VIETNAMI BEHOZATAL A FELÜLVIZSGÁLATI IDŐSZAK SORÁN
2.1. Rendes érték
2.1.1. Analóg ország
(68)
Az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdésével összhangban a nem piacgazdasági berendezkedésű országokból származó behozatal esetében és amennyiben nem biztosítható a piacgazdasági elbánás (PE), az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontjában meghatározott országok vonatkozásában a rendes értéket egy megfelelő, piacgazdasággal rendelkező harmadik országban jellemző ár vagy számtanilag képzett érték alapján kell megállapítani.
(69)
A rendes értéknek a KNK és Vietnam vonatkozásában történő megállapítása céljából a felülvizsgálat kezdeményezéséről szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy Brazíliát szándékozik analóg országként felhasználni, amely az eredeti vizsgálat során megfelelő analóg országul szolgált. A Bizottság felkérte az érdekelteket, hogy tegyenek észrevételt ezzel kapcsolatban.
(70)
Az érdekeltek több csoportjától érkeztek észrevételek - például együttműködő exportáló gyártóktól, az őket képviselő szövetségektől, nemzeti hatóságaiktól, valamint az importőrök képviselőitől - azzal a javaslattal, hogy Thaiföld, India vagy Indonézia megfelelőbb analóg ország lenne, mint Brazília. A Bizottság az analóg ország kiválasztásához alkalmazott kritériumok figyelembevételével megvizsgálta e javaslatokat.
(71)
E tekintetben a Bizottság megállapította, hogy a felülvizsgálati időszakban a bőr lábbelik piacának nagysága Brazíliában 189, Indiában 800, Indonéziában 109, Thaiföld esetében pedig csak 6 millió párra tehető. Tekintettel arra, hogy a thai piac igen kis méretű, valamint figyelembe véve más lehetőségek felhasználhatóságát, a Bizottság nem folytatott további vizsgálatot Thaifölddel - mint potenciális analóg országgal - kapcsolatban.
(72)
Következésképpen a Bizottság a felek kérelme nyomán brazil, indiai és indonéz lábbeligyártók együttműködését kereste. Kérdőíveket küldött ki a három ország vállalatainak, majd öt brazil, egy indiai és öt indonéz gyártótól érkezett be érdemleges válasz.
(73)
A Bizottság megvizsgálta a választ adó vállalatok reprezentativitását a belföldi eladásaik tekintetében.
(74)
Ami Brazíliát illeti, a vizsgálati időszakban a hasonló terméknek a három vizsgált vállalat által történő belföldi eladásai a mintában szereplő kínai kivitel körülbelül 17 %-ának, valamint a vietnami kivitel körülbelül 19 %-ának feleltek meg.
(75)
Ami Indiát illeti, egyetlen vállalat jelentkezett, amely beszámolt a hasonló terméknek a vizsgálati időszakban történő belföldi eladásairól, amelyek a mintában szereplő kínai kivitel körülbelül 5 %-ának, valamint a vietnami kivitel körülbelül 6 %-ának feleltek meg.
(76)
Ami Indonéziát illeti, a hasonló terméknek az öt együttműködő vállalat által történő belföldi eladásai a mintában szereplő kínai kivitel körülbelül 2 %-ának, valamint a vietnami kivitel körülbelül 2 %-ának feleltek meg.
(77)
Tehát a vizsgálati időszakban Brazília rendelkezett a leginkább reprezentatív mennyiséggel a belföldi eladások tekintetében.
(78)
Ezt követően a Bizottság megvizsgálta, hogy a Kína és Vietnam által exportáltak tekintetében mennyi lábbelitípust foglaltak magukban a belföldi eladások az érintett három országban.
(79)
Az együttműködő brazil és indonéz gyártók belföldi eladásai a felülvizsgálati időszakban széles termékkörre terjedtek ki, amely a Kínából és Vietnamból származó kivitellel kapcsolatos termék-ellenőrzési számok (PCN) jelentős számával ér fel. India esetében az egyetlen együttműködő gyártó arról számolt be, hogy a felülvizsgálati időszak során történt belföldi eladások a Kínából és Vietnamból származó kivitellel kapcsolatos, csupán 1 PCN-nel egyenlők.
(80)
A Bizottság által összegyűjtött adatok szerint mindhárom vizsgált országban jelentős számú gyártó működik, ami biztosítja, hogy az adott piacokon magas szintű a verseny a belföldi gazdasági szereplők között. Brazíliában mintegy 7 800 bőrlábbeli-gyártó van, közülük 1 500 tekinthető olyannak, amely a mérete tekintetében eléggé hasonló a kínai/vietnami vállalatokhoz. India arról számolt be, hogy mintegy 3 000 gyártó van az országban. Indonézia esetében a gyártók számát 212-re becsülik. A három ország jelentős kivitellel rendelkezik (Brazília esetében hozzávetőleg 64 millió pár, India esetében 67, valamint Indonézia esetében 27 millió pár). Brazíliáról megállapítást nyert, hogy az egy főre jutó hazai bőrcipőfogyasztás (1) nagyobb, mint Indiában (0,7) és Indonéziában (0,5).
(81)
Ami a vizsgált országokba történő behozatalt illeti, a vizsgálati időszakban Brazíliában megközelítőleg 2 %-os, Indiában megközelítőleg 1 %-os, Indonéziában pedig megközelítőleg 1,5 %-os piaci részesedést ért el.
(82)
A fenti tényezők alapján a Bizottság úgy vélte, hogy Brazília a legmegfelelőbb analóg ország. Brazíliáról elsősorban megállapítást nyert, hogy a bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik belföldi eladása tekintetében a leginkább reprezentatív mennyiséggel rendelkezik. Ezenkívül a brazil együttműködő vállalatok a termékek széles körét gyártják, ami jórészt megfelel a Kína és Vietnam által előállítottaknak. Az indonéz együttműködő gyártók esetében - akik szintén széles termékkörrel rendelkeztek - sokkal kevesebb volt a belföldi eladás, míg az indiai belföldi eladás - bár jelentős mennyiséget tett ki -, nagyon csekély termékkörre terjedt ki.
(83)
Több fél azt állította, hogy Brazília nem alkalmazható analóg piacként, mert csak női lábbelikre szakosodik. Állításuk szerint ez a brazil együttműködő vállalatok által kitöltött kérdőívekkel, valamint azzal bizonyítható, hogy Brazília túlnyomórészt női cipőket exportál.
(84)
A vizsgálat azonban kimutatta, hogy a brazil együttműködő vállalatok által közölt teljes belföldi eladás több mint felét férficipők tették ki. A Bizottság által a brazil gyártóknál tett ellenőrző látogatások során megállapítást nyert, hogy jóllehet a két kisebb vállalat valóban inkább női lábbelikre specializálódott, a legnagyobb vállalat túlnyomórészt férfi lábbelit árusított a belföldi piacon. Ennélfogva a belföldi piaci eladások elegendő mennyiséget tettek ki a női és a férfi lábbelitípusok tekintetében egyaránt. Azon állítást illetően, miszerint a brazil kivitel főleg női lábbeliből áll, a Bizottság úgy gondolja, hogy az ország exportszerkezete nem feltétlenül egyezik meg a belföldi piacon eladott termékek összetételével.
(85)
Egyes felek azt állították, hogy a kitöltött kérdőívek bizonysága szerint Brazília szandálokra szakosodott, amelyek tehát nem hasonlíthatók a Kínából és Vietnamból exportált lábbelitípusokhoz, amelyek több típust foglalnak magukban. A Bizottság által végzett vizsgálat nem erősítette meg ezt az állítást, viszont kimutatta, hogy a brazil gyártók sokféle lábbelitípust árusítottak, ami PCN-szinten több mint 50 %-os egyezést jelent a mintában szereplő kínai és vietnami vállalatok által exportált modellekkel.
(86)
Egyes felek azt állították, hogy Brazília nem tekinthető analóg országnak a gyermeklábbelik vonatkozásában, mivel nagyon keveset gyárt ilyen cipőkből. A Bizottság megjegyzi, hogy nem szokatlan, hogy egy analóg ország nem gyártja a hasonló termék összes altípusát. Ez azonban nem gátolja meg, hogy a rendes érték tárgyilagos összehasonlítása elvégezhető az említett lábbelitípusra vonatkozó megfelelő kiigazítások végrehajtása révén. Mivel a brazil együttműködő vállalatok közül valóban egyetlen egy sem gyártott gyermeklábbelit, az e típusra vonatkozó rendes értéket - ahogy az eredeti vizsgálat során is - a felnőtt cipők esetében kiszámított rendes érték megfelelő kiigazítása révén számították ki. Ennélfogva arra a következtetésre jutottak, hogy Brazília a bőr lábbelik összes típusa - többek között a gyermekcipők - tekintetében alkalmazható analóg országként.
(87)
Egyes felek azt állították, hogy a Brazíliában gyártott lábbelihez kiváló minőségű bőrt használnak fel, ennélfogva az árak magasabbak, mint Kínában és Vietnamban. Emiatt nem lenne hasonlítható a vizsgálat által érintett két országból származó lábbelikhez. Ezzel szemben néhány más érdekelt úgy vélte, hogy a brazil árakat megfelelően ki kell igazítani, mivel a brazil lábbelikhez felhasznált bőr rosszabb minőségű a Kínában és Vietnamban felhasználtnál. A Bizottság megvizsgálta ezt a kérdést, és megállapította, hogy az árak és a minőség szempontjából nem volt különbség a Brazíliában, valamint Kínában és Vietnamban gyártott lábbelikhez felhasznált bőr között. Ezzel összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy az eredeti ügyben a rendes érték kiigazítását alkalmazták, mert az analóg országbeli, azaz a brazil gyártók által felhasznált bőrről bebizonyosodott, hogy az exportáló országok mintában szereplő gyártói által felhasznált bőrhöz viszonyítva rosszabb minőségű és olcsóbb. A jelenlegi felülvizsgálat során a brazíliai gyártók (és az exportáló országok gyártóinak többsége) nem azonosak az eredeti vizsgálatban együttműködőkkel. Másrészt a vállalatok eltérő összetétele a bőr tekintetében eltérő ráfordítási költségekhez vezetett.
(88)
Egyes felek azon véleményüknek adtak hangot, hogy a brazil és a vietnami termékek nem hasonlíthatók össze, állításuk szerint a brazil kivitel drága, felső kategóriás lábbelikből áll, míg a vietnami kivitel olcsó termékekből, de ezzel kapcsolatban nem nyújtottak be alátámasztó bizonyítékot. A Bizottság megjegyzi, hogy a vietnami termékeket mindenképpen a brazil belföldi piacon eladott termékekhez kellene hasonlítani, nem pedig a Brazíliából exportáltakhoz. A Bizottság nem talált arra utaló bizonyítékot, hogy a Vietnamból származó, illetve Brazíliában eladott lábbeli egy bizonyos piaci szegmensre korlátozódik.
(89)
Egyes felek azt állították, hogy Brazília 2008. januártól kezdve 20 %-ról 35 %-ra emelte a lábbelikre vonatkozó vámtarifát, és azzal érveltek, hogy ennek következtében Brazília rendkívül védett piaccá vált, ahol mérsékelt a verseny. Ezenkívül azt állították, hogy a brazíliai behozatal piaci részesedése túl alacsony volt a fogyasztást illetően. A Bizottság megvizsgálta ezeket az állításokat. Megállapítást nyert, hogy 2008 elején, azaz a felülvizsgálati időszak közepén Brazília valóban 20 %-ról 35 %-ra emelte vámtarifáit. Ugyanakkor a Bizottság azt is megállapította, hogy a brazil pénznemnek az amerikai dollárhoz viszonyított értéke jelentősen növekedett a felülvizsgálati időszak során, és különösen azt követően, hogy Brazília vámemelést vezetett be. Konkrétabban a brazil real értéke mintegy 19 %-kal erősödött (azaz a vámemelésnél nagyobb mértékben) a felülvizsgálati időszak kezdetéhez képest. Ennélfogva a brazil pénznem értékének az amerikai dollárhoz viszonyított növekedése nagymértékben ellensúlyozza az importárakra vonatkozó vámemelés hatását. Ezenfelül a Bizottság nem talált arra vonatkozó bizonyítékot, hogy a vámemelés a belföldi árak lényeges növekedésében tükröződött volna, vagy hogy akadályozta volna a behozatalt. A Bizottság valójában megállapította, hogy a vámemelés ellenére a bőrcipők Brazíliába történő behozatala 2008 első felében (azaz a vámemelést követően) lényegesen növekedett 2007 első feléhez képest. Tehát a vámemelés nem gyakorolt tényleges hatást a brazil piacra.
(90)
Egyes felek azt állították, hogy Brazília nem tekinthető szabadpiacnak a lábbelik tekintetében, mert az országba történő lábbelibehozatalt akadályozza a nem automatikus engedélyezés. A Bizottság megállapította, hogy Brazília nem automatikus engedélyezést alkalmaz a lábbelibehozatal vonatkozásában, ugyanakkor megjegyzi, hogy nyilvánvaló, hogy a behozatal fent említett növekedése miatt ez nem akadályozta a behozatalt. Ezenkívül a Bizottság megállapította, hogy Indonézia szintén nem automatikus engedélyezést alkalmaz a lábbelibehozatal vonatkozásában. A Bizottság megjegyzi, hogy a nem automatikus engedélyezés a WTO-val összeegyeztethető gyakorlat. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy nem indokolt, hogy a Brazília által alkalmazott nem automatikus importengedélyeket importkorlátozásnak tekintsük, aminek következtében az a következtetés lenne levonható, miszerint Brazília nem minősül szabadpiacnak.
(91)
Egyes felek azt állították, hogy a brazil real értékében az utóbbi években bekövetkezett jelentős növekedés kedvezőtlen hatást gyakorolt a Brazílián belüli versenyképességre, illetve hogy a real értékének a felülvizsgálati időszak óta bekövetkezett 25 %-os csökkenése hátrányosan befolyásolta Brazília nemzetközi versenyképességét. Ezeket az állításokat nem támasztották alá megalapozott bizonyítékok, mindenesetre a felülvizsgálati időszakot követő fejlemények nem tekinthetők megfelelőnek az analóg ország kiválasztása kapcsán.
(92)
A fentiek nyomán a Bizottság nem talált arra vonatkozó bizonyítékot, hogy a brazil piac általános versenyfeltételei olyan jelentősen változtak volna az eredeti vizsgálat óta, hogy Brazília alkalmatlanná váljon az analóg ország szerepére.
(93)
Több fél is azt állította, hogy India vagy Indonézia megfelelőbb választás az analóg piac szempontjából, mert Brazília, valamint Kína és Vietnam között nincsenek hasonlóságok a gazdasági fejlődés, illetve az egy főre jutó GNP tekintetében.
(94)
Meg kell jegyezni, hogy lényegénél fogva egy nem piacgazdasági berendezkedésű ország, illetve egy átalakulóban lévő gazdaság nem rendelkezik ugyanazon gazdasági jellemzőkkel, mint egy piacgazdasági berendezkedésű ország. Nem szokatlan, hogy a gazdasági fejlődés tekintetében ilyen különbség tapasztalható egy analóg ország és egy nem piacgazdasági berendezkedésű ország, illetve egy átalakulóban lévő gazdaság között. Ez vonatkozik az egy főre jutó jövedelem tekintetében meglévő eltérésre is, amely szintén a gazdasági fejlődés egyik mutatója. Ez azonban nem gátolja meg, hogy Brazíliát analóg országnak lehessen kiválasztani, amennyiben a többi figyelembe vett tényező vonatkozásában megfelelőbbnek tekinthető.
(95)
Több érdekelt kihangsúlyozta, hogy a munkaerőköltségek magasabbak Brazíliában, mint Kínában és Vietnamban, valamint hogy India, Indonézia vagy Thaiföld - ahol inkább hasonlóak a munkaerőköltségek - megfelelőbb lenne analóg országnak. Azt állították, hogy a magas bérek miatt a munkaerőköltségek Brazíliában a termelési költségek 50-70 %-át teszik ki, míg ugyanezen érték Kínában 30 %.
(96)
Ebben a tekintetben egy eltérő gazdasági fejlettségű ország valóban választható analóg országnak egy nem piacgazdasági berendezkedésű ország, illetve egy átalakulóban lévő gazdaság esetében. Ugyanígy a munkaerőköltségek, amelyek egy ország gazdasági fejlettségének mutatói közé tartoznak, önmagukban nem tekinthetők megfelelő kritériumnak. Mindenesetre a munkaerőköltségeknek a termelési összköltségeken belüli részét illetően a Bizottság a helyszíni ellenőrzés során megállapította, hogy Brazíliában a munkaerőköltségek a termelési összköltségek kevesebb mint 40 %-át teszik ki, ennélfogva sokkal jobban megközelítik a vonatkozó kínai mértéket, mint ahogy azt állították.
(97)
Ezenkívül több fél azt is állította, hogy Brazília nem megfelelő ország a rendes érték megállapításához, mert a brazil vállalatokat a tervezésre, valamint a kutatásra és fejlesztésre vonatkozó költségek terhelik, amelyeket Kína és Vietnam esetében a külföldi fogyasztók viselnek. A Bizottság megállapította, hogy a költségszerkezettel kapcsolatos ezen eltérés elfogadható, mivel az érintett országok exportőrei az érintett terméket az Unión belül korábbi uniós gyártóknak adták el, amelyek még mindig támogatják a termelési költség fent említett összetevőit, és saját márkanév alatt értékesítik a terméket. Ez azonban nem indokolja Brazíliának mint megfelelő analóg országnak az elutasítását, mivel az említett költségek tekintetében a rendes érték megállapításakor kiigazításokat lehet elvégezni (lásd a (118) és az azt követő preambulumbekezdéseket).
(98)
Néhány fél azt állította, hogy Kínától és Vietnamtól eltérően Brazíliában a gyártelepi árak magukban foglalják a marketingköltségeket, különadókat, valamint a hiteldíjakat és a szállítási költségeket. Ezenkívül az általános költségek állítólag magasabbak voltak Brazíliában, mivel a brazil vállalatok kisebb méretűek. A Bizottság ezzel kapcsolatban is úgy véli, hogy ez nem indokolja Brazíliának mint megfelelő analóg országnak az elutasítását, mivel az említett költségek tekintetében a rendes érték kiszámításakor kiigazításokat lehet elvégezni (lásd a (118) és az azt követő preambulumbekezdéseket).
(99)
Néhány fél azt állította, hogy az ázsiai országok könnyebben hozzáférnek a nyersanyagokhoz - különösen a bőrhöz -, mint Brazília. A Bizottság megvizsgálta a benyújtott dokumentumokat. Csakugyan bebizonyosodott, hogy a bőrgyártás gyorsabban fejlődött Ázsiában, ezt azonban a bőráruk ázsiai gyártása növekedésének figyelembevételével kell értékelni. A latin-amerikai országok a világ bőrcipőgyártásának kicsit több mint 15 %-át, a nyersbőr-előállításnak pedig közel 15 %-át adják. Az ázsiai országok a világ bőrcipőgyártásának több mint 50 %-át, a nyersbőr-előállításnak viszont kevesebb mint 40 %-át adják. Tehát levonhatjuk azt a következtetést, hogy a bőrgyártással kapcsolatos abszolút számadatok tekintetében meglévő különbségek ellenére a latin-amerikai országok önellátóbbak, mint az ázsiai országok, ennélfogva könnyebben hozzáférnek a nyersbőrhöz.
(100)
Néhány érdekelt azt állította, hogy Brazília nem tekinthető megfelelő referenciaországnak, mert a brazil lábbeli nem helyettesíti a kínai és vietnami lábbelit, mivel azt követően, hogy az Unió dömpingellenes vámot vetett ki, a Brazíliából származó, az Unióba történő behozatal az Indiából és Indonéziából származóval ellentétben nem növekedett. Ebben a tekintetben az Indiából és Indonéziából az Unióba történő behozatal igenis növekedett a dömpingellenes vámok kivetését követően. A Bizottság azonban megállapítja, hogy a gazdasági szereplők továbbra is szabadon választhatják meg a beszállítókat, és ahogy azt később a kárral kapcsolatos elemzés során megvizsgálták, ez esetben termékeiket inkább a Kínával és Vietnammal szomszédos országokból szerezték be. Ez nem jelenti azt, hogy Brazília nem megfelelő analóg ország. Ezenfelül az analóg ország a rendes érték megállapítására szolgál. E célból irreleváns, hogy exportál-e az Unióba. Ezért ezt az állítást elutasították.
(101)
Néhány fél azt állította, hogy Brazília nem lehet Vietnamhoz hasonló piac, mert Vietnam exportorientált, míg Brazília főleg belföldi értékesítéssel foglalkozik. A Bizottság nem tudja elfogadni ezen állítás helytállóságát. Nyilvánvaló, hogy Vietnam inkább exportorientált, mint Brazília, az azonban nem világos, hogy ez hogyan befolyásolhatja a Brazíliában kiszámított rendes értéket, amely lényegénél fogva a brazil termelési költségekre és belföldi eladásokra vonatkozik.
(102)
Több fél is felhozta azt az érvet, miszerint a brazil exportárak alacsonyabbak a belföldieknél. Egyes felek szerint ez arra utal, hogy a rendes érték megállapításához a belföldi árak helyett inkább az exportárakat kell alkalmazni. Mások azt állították, hogy ez bizonyítékul szolgál arra vonatkozóan, hogy a brazil exportőrök dömpingelnek, és azt állítják, hogy ennélfogva Brazília nem lenne megfelelő analóg ország. Először is a Bizottság megjegyzi, hogy az exportárak nem relevánsak ez esetben, mivel rendelkezésre állnak kellően reprezentatív és nyereséges belföldi árak. Másodszor nem bizonyosodott be azon állítás, miszerint a brazil exportárak dömpingelt árak, és ez az állítás a kérdés megfelelő vizsgálatának elvégzése nélkül semmiképpen sem erősíthető meg vagy vethető el.
(103)
Néhány érdekelt azt állította, hogy Brazília nem megfelelő analóg ország, mivel a brazil gyártók állami támogatást kapnak a kivitelhez. Először is a Bizottság megjegyzi, hogy az ilyen támogatás elsősorban az exportárakat befolyásolná, amelyek - a fent említettek szerint - nem relevánsak a jelenlegi vizsgálat szempontjából. Mindazonáltal a Bizottság megvizsgálta a felek által benyújtott bizonyítékokat, és megállapította, hogy az említett támogatás a más országokban is megtalálhatókhoz hasonló exporttámogatási programokkal kapcsolatos, amelyeknek az a célja, hogy a termékek népszerűsítő kampányok és nemzetközi kereskedelmi vásárokon való részvétel révén ismertebbé váljanak külföldön. A Bizottság nem talált arra utaló jelet, hogy a kivitel előmozdítására szolgáló támogatás Brazíliában a belföldi cipőeladás számára lett volna előnyös.
(104)
Több fél felvetette azt, hogy Brazília a Kínából származó lábbelikkel kapcsolatban dömpingellenes vizsgálatot kezdeményezett, amelynek során Olaszország volt az analóg ország, és azt állították, hogy az olasz és brazil vállalatok összejátszottak az Unió által elvégzett felülvizsgálat során a dömpinggel kapcsolatos megállapítások maximális kihasználása érdekében. Ezek az állítások azonban nem voltak megalapozottak, ahogy a kapcsolódó bizonyítékok sem. Ezért a Bizottság elutasítja ezt az érvet.
(105)
A fentiek figyelembevételével arra a következtetésre jutottak, hogy Brazília a legmegfelelőbb analóg ország.
(106)
Igen sok érdekelt azt állította, hogy Brazília analóg országként történő kiválasztása a dömping megállapítása szempontjából meghatározó, valamint hogy a dömping nem nyer megállapítást, ha a többi ország valamelyikét választják ki. Ennélfogva a Bizottság az érvelés kedvéért megvizsgálta, milyen eredmény született volna Indonézia kiválasztása esetén, amely ország, jóllehet a fentiekben ismertetettek szerint nem a legjobb választás, mégis Brazília egyetlen elképzelhető alternatívája.
(107)
Az eredmények az alábbi kapcsolódó részben találhatók meg, továbbá megerősítést nyert, hogy ez esetben az analóg országnak az elképzelhető lehetőségek közül történő kiválasztása nem meghatározó a dömping számítási eredményei szempontjából.
(108)
Ennélfogva Brazíliát választották analóg országnak.
2.1.2. A rendes érték megállapítása az analóg országban
(109)
Miután sor került Brazília mint analóg ország kiválasztására, a brazil együttműködő gyártók telephelyén ellenőrzött adatok alapján kiszámították a rendes értéket.
(110)
Az említett gyártók belföldi eladásait a KNK-beli és vietnami exportáló gyártók által az Unióba exportált mennyiséghez viszonyítva reprezentatívnak találták. A független vásárlóknak történt nyereséges értékesítések arányának meghatározásával azt is megvizsgálták, hogy a belföldi eladások a rendes kereskedelmi forgalom keretében történt értékesítésnek tekinthetők-e. A vizsgálat kimutatta, hogy az egy egységre jutó előállítási költséggel megegyező vagy azt meghaladó értékesítési ár az egyes gyártók összes eladási mennyiségének több mint 80 %-át képviselte. Ezért a rendes érték alapjául a tényleges belföldi árak szolgáltak, és azt az adott terméktípusból a vizsgálati időszak során történt összes belföldi értékesítés súlyozott átlagáraként számították ki, függetlenül attól, hogy ezek az eladások nyereségesek voltak-e, vagy sem.
2.1.3. A Golden Step esetében megállapított rendes érték
(111)
A Golden Step esetében a rendes értéket a vállalatnak a belföldi eladásokkal és a gyártási költségekkel kapcsolatos saját adatai alapján állapították meg. Ezeket az adatokat a vállalat telephelyén ellenőrizték.
(112)
A Bizottság először is megállapította, hogy a Golden Step nem végzett belföldi értékesítést a felülvizsgálati időszak során. Ezért a rendes értéket nem lehetett a belföldi árak alapján megállapítani az alaprendelet 2. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében előírtak szerint. Következésképpen egy másik módszert kellett alkalmazni.
(113)
Tekintettel arra, hogy a rendes érték megállapításához nem lehetett belföldi árakat felhasználni, az érintett gyártó költségei alapján egy számtanilag képzett rendes értéket kellett kiszámítani. Következésképpen az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban a rendes érteket az exportált cipőmodell előállítási költségnek és az ehhez hozzászámított eladási, általános és adminisztratív költségeknek (SGA-költségek), valamint a nyereség ésszerű összegének az alapján számították ki.
(114)
E tekintetben az SGA-költségeket és a nyereséget az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének a) pontjával összhangban nem lehetett meghatározni az érintett ország többi exportáló termelőjére vonatkozóan megállapított tényleges összegek alapján, mert más kínai exportáló gyártó számára nem adták meg a piacgazdasági elbánást. Továbbá mivel a Golden Step az érintett országban nem végzett belföldi értékesítést az azonos általános árukategóriába tartozó termékekkel kapcsolatban, az SGA-költségeket és a nyereséget az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) pontja szerint nem lehetett meghatározni. Ennélfogva ezek meghatározását az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontjával összhangban, azaz bármilyen más elfogadható módszer alapján kellett elvégezni.
(115)
Ezzel összefüggésben a Bizottság három lehetséges forgatókönyv szerint állapította meg az SGA-költségeket és a nyereségrátát. Először az eredeti vizsgálat adatainak felhasználásával határozta meg az SGA-költségeket és a nyereséget. Ezenkívül figyelembe vette azon kínai exportáló gyártók SGA-költségeit és nyereségét, amelyek számára az utóbbi időben végzett más vizsgálatok során adták meg a piacgazdasági elbánást, és amelyek belföldi eladásai a rendes kereskedelmi forgalom keretében történtek. A Bizottság egy harmadik forgatókönyv keretében megvizsgálta az analóg országban megállapított SGA-költségekkel és nyereséggel kapcsolatos információkat. A rendes érték megállapítására ekkor került sor az említett forgatókönyvek alapján.
2.2. Kínai és vietnami exportárak
(116)
Abban az esetben, amikor a kivitelt közvetlenül az Unió független vásárlóinak értékesítették, az exportárakat, az alaprendelet 2. cikke (8) bekezdésével összhangban, az érintett termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár alapján határozták meg.
(117)
Abban az esetben, amikor az Unióba irányuló kivitelt a az Unión kívüli független kereskedelmi vállalatokon keresztül értékesítették, az exportárakat az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdésével összhangban az érintett gyártók által kereskedelmi vállalatok, azaz független vásárlók számára kivitel céljából értékesített termék ára alapján állapították meg.
2.3. A kínai és a vietnami exportárak összevetése az analóg ország rendes értékeivel
(118)
Az eredeti vizsgálat során alkalmazott módszer alapján a brazil belföldi piacon nem értékesített exportált terméktípusok esetében a leginkább hasonló terméktípusok belföldi eladási árait használták fel a rendes érték megállapítása során. Indokolt esetben ezeket megfelelően kiigazították.
(119)
A rendes értéket és az exportárakat gyártelepi alapon hasonlították össze. A rendes érték és az exportár tárgyilagos összehasonlításának biztosítása érdekében, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésével összhangban, kiigazítások formájában kellő mértékben figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségeket. Különösen a következő kiigazításokra került sor:
(120)
Megvizsgálták, hogy az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének d) pontja alapján indokolt volt-e a kereskedelmi szintek eltéréseinek kiigazítása. Ezzel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy a belföldi és az exportpiacon eltérések voltak tapasztalhatók a kereskedelmi szint tekintetében. Következésképpen az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének d)-i) pontjával összhangban kizárólag a vizsgált három brazil gyártó kiskereskedőknek történő eladásaihoz viszonyítva kiigazításokra került sor a nagykereskedők számára a brazil piacon biztosított árengedmények figyelembevétele érdekében.
(121)
Egyrészt a kínai és a vietnami kivitel, másrészt a brazil belföldi eladások közötti tárgyilagos összehasonlítás biztosítása érdekében, az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontjával összhangban, a független brazil képviselőknek kifizetett jutalékokkal kapcsolatos különbségek figyelembevétele céljából engedményt tettek.
(122)
Az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének k) pontja szerint a K+F és a tervezés vonatkozásában is tettek engedményt a brazil gyártók esetében a kínai/vietnami gyártókhoz viszonyítva felmerült költségek figyelembevétele érdekében.
(123)
Az előző vizsgálat során az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének a) pontja szerinti kiigazításra is sor került a lábbelik gyártásához felhasznált bőr minősége tekintetében meglévő különbségek kifejezése érdekében. A jelenlegi vizsgálat során úgy találták, hogy nincs szükség ilyen kiigazításra, mert a brazil, a kínai és a vietnami exportőrök hasonló minőségű bőrt használtak (lásd: (87) preambulumbekezdés).
(124)
Egyéb kiigazításokra - például az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének e) pontja szerinti, a fuvarozással és biztosítással kapcsolatosakra - minden olyan esetben sor került, amikor azt ésszerűnek, helyesnek és bizonyítékokkal alátámasztottnak találták.
(125)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy az USA-dollár és az euro árfolyam-ingadozásai kihatottak a megállapított dömpingkülönbözetekre, és kiigazítást tettek szükségessé. Ezt az állítást el kellett utasítani. Az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének j) pontja szerint ilyen kiigazítás csak akkor biztosítható, amennyiben tartós árfolyammozgások következnek be. Amennyiben az árfolyamok szabadon ingadoznak, ahogy az USA-dollár/euro esetében is, rendszeresen emelkednek és csökkennek. Ilyen esetben nem lehet tartós árfolyammozgást megállapítani, következésképpen nem biztosítható kiigazítás.
2.4. A dömping megállapítása a KNK-ban vizsgált vállalatok esetében
2.4.1. A dömping megállapítása a Golden Step esetében
(126)
A Golden Step esetében az exportárnak és a rendes értéknek a (111) preambulumbekezdéstől kezdődő összehasonlítása 5 %-tól 16 %-ig terjedő dömpingkülönbözetet mutatott ki.
2.4.2. A dömping megállapítása azon vállalatok esetében, amelyeknek nem biztosították a piacgazdasági elbánást
(127)
Az alaprendelet 2. cikkének (11) és (12) bekezdése alapján a dömpingkülönbözetet a terméktípusonkénti rendes érték súlyozott átlagának a terméktípusonkénti súlyozott átlagexportárral való összehasonlítása alapján állapították meg. A KNK-ban a mintában szereplő összes vállalatra vonatkozóan a dömpingkülönbözet ugyanazon súlyozott átlagát számították ki. Ezt a dömpingkülönbözetet alkalmazták az összes KNK-beli exportáló gyártóra.
(128)
A KNK-ra vonatkozó, országos szintű dömpingkülönbözetet a (115) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint a Golden Step esetében alkalmazott számítási módszertől függően a CIF uniós határparitáson számított ár 35-38 %-ában állapították meg.
(129)
Az analóg ország kiválasztásával kapcsolatban levont következtetések figyelembevételével a dömping kiszámítását is a fent említett módszer alkalmazásával végezték el, eltekintve attól, hogy a brazil rendes értékeket az indonéz együttműködő gyártókra vonatkozókkal helyettesítették. E számítás eredményeképpen a Golden Step esetében alkalmazott számítási módszertől függően 19-22 %-os dömpingkülönbözetet állapítottak meg.
2.5. A dömping megállapítása a Vietnamban vizsgált vállalatok esetében
(130)
Az alaprendelet 2. cikkének (11) és (12) bekezdése alapján a dömpingkülönbözetet a terméktípusonkénti rendes érték súlyozott átlagának a terméktípusonkénti súlyozott átlagexportárral való összehasonlítása alapján állapították meg. Mivel a mintában szereplő vállalatok közül egyik számára sem biztosították a piacgazdasági elbánást, Vietnamban a dömpingkülönbözet ugyanazon súlyozott átlagát számították ki. Ezt a dömpingkülönbözetet alkalmazták az összes többi vietnami exportáló gyártóra.
(130)
A Vietnamra vonatkozó, országos szintű dömpingkülönbözetet a CIF uniós határparitáson számított ár 43,8 %-ában állapították meg.
(132)
Ahogy a KNK esetében is, a dömping kiszámítását is a fent említett módszer alkalmazásával végezték el, eltekintve attól, hogy a brazil rendes értékeket az indonéz együttműködő gyártókra vonatkozókkal helyettesítették. E számítás eredményeképpen 28,4 %-os dömpingkülönbözetet állapítottak meg.
2.6. Az érintett országokból származó dömping folytatódásával kapcsolatos következtetés
(133)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy az érintett országokból származó kivitel csökkent a végleges intézkedések 2006. áprilisi bevezetése és a felülvizsgálati időszak vége között. Állításuk szerint ez a csökkenés tükrözte a termelés és a termelőkapacitás KNK-beli és vietnami csökkenését, amit a végleges intézkedések bevezetése, a termelésnek a KNK-ból és Vietnamból más országokba történő áthelyezése, illetve a belföldi eladások növekedése idézett elő. Egy további állítás szerint az importárak vagy növekedtek, vagy változatlanok maradtak. Ezért a felek kijelentették, hogy az importmennyiségek és az importárak nem indokolhatták azon megállapítást, miszerint a felülvizsgálati időszakban jelentős mennyiségben folytatódik a dömping.
(134)
Ezek az érvek nem változtatnak azon a megállapításon, miszerint a felülvizsgálati időszak tekintetében jelentős dömpingkülönbözetek voltak tapasztalhatók, valamint hogy a dömpingkülönbözetek nagy importmennyiségre és az Unió nagy piaci részesedésére terjednek ki. Ezért azt a következtetést vonták le, hogy a KNK-ból és Vietnamból származó, érintett termék vonatkozásában folytatódott a dömping.
3. AZ INTÉZKEDÉSEK HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE ESETÉN A KNK-BÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL ALAKULÁSA
3.1. Általános észrevételek
(135)
A KNK-ból származó behozatal valószínű alakulását a várható árak és mennyiségek szempontjából is vizsgálták.
(136)
Első lépésként megállapították a felülvizsgálati időszakra vonatkozó árakat. Az adatok a kitöltött (58 együttműködő exportáló gyártótól beérkezett) mintavételi formanyomtatványokból álltak rendelkezésre, amely adatok magukban foglalták a belföldi piacra vonatkozó eladási árakat, valamint az Unió piacára és harmadik országok piacaira irányuló kivitel árait. Azért ezt az információt használták fel, mert ezt tartották az érintett termék vonatkozásában rendelkezésre álló, árral kapcsolatos legmegfelelőbb információforrásnak arra a célra, hogy a különböző piacokra jellemző árakat összehasonlítsák. Ezeket az adatokat reprezentatívnak tekintették, mert az Unió piacára irányuló behozatal 22 %-át lefedte. Az Unióba irányuló kivitelre vonatkozó, a kitöltött mintavételi formanyomtatványokban szereplő árakat összevetették a Bizottság rendelkezésére álló statisztikai adatokkal még akkor is, ha a statisztikai adatokat nem lehetett felhasználni az árak összehasonlításához, mivel nem terjedtek ki a kínai belföldi eladásokra és a harmadik országokba irányuló kivitelre.
(137)
Bár további megbízható forrásként az Eurostat-adatbázis is rendelkezésre állt, amint azt már a (67) preambulumbekezdésben kifejtettük, a különböző piacokra jellemző árak összehasonlítására nem volt alkalmas.
(138)
Az Unió piacára jellemző árak az uniós gyártók mintavételi adataiból származtak. A vizsgálat megállapította, hogy ezek az átlagárak az importált lábbelikéhez hasonlóak voltak a következők miatt:
-
a hasonló termékre vonatkoztak,
-
a kereskedelem azonos szintjén voltak jellemzőek,
-
hasonló nemzetközi feltételek mellett voltak jellemzőek,
-
hasonló mennyiségekre vonatkoztak.
(139)
A felülvizsgálati időszak óta bekövetkezett bizonyos új fejlemények hatását is vizsgálták, mert elég jelentősnek tartották ahhoz, hogy befolyásolja a dömping folytatódásának valószínűségét. E vizsgálat elvégzését szintén az érdekeltek kérték.
3.2. Az uniós és a KNK-beli árak közötti kapcsolat
(140)
A kitöltött mintavételi formanyomtatványokból kiderült, hogy az exportőrök saját adatai alapján megállapított kínai belföldi árak alacsonyabbak voltak az uniós piacon jellemző áraknál. Meg kell azonban jegyezni, hogy nem lehetett ellenőrizni a mintában nem szereplő összes vállalat adatait (beleértve a belföldi eladásokkal kapcsolatosakat). Ezért nem lehetett elvégezni a KNK-beli belföldi árak részletes elemzését. Ezenfelül ezt nem is tartották szükségesnek, mivel általánosságban megállapítást nyert, hogy a dömping folytatódott.
3.3. A harmadik országokra vonatkozó exportárak és az uniós árszint közötti kapcsolat
(141)
A kitöltött mintavételi formanyomtatványokból kiderül, hogy a kínai együttműködők által a jelentősebb harmadik országbeli piacokon elért árak alacsonyabbak az Unió piacán jellemző áraknál. Ez is arra utalt, hogy a kínai gyártók nagyobb mennyiségeket exportálhatnak az Unióba. Amennyiben hagynánk az intézkedések hatályon kívül helyezését, ez előnyösebb lenne a kínai exportáló gyártók számára, hogy az Unióba irányítsák át kivitelüket. A kínai együttműködők által a jelentősebb harmadik országbeli piacokon elért árakkal kapcsolatos adatokat azonban nem lehetett ellenőrizni, ezért ezt a vizsgálatot nem folytatták tovább.
(142)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy más piacok előnyösebbé váltak a az Unió piacánál. Ezen állítás alátámasztására az egyik fél benyújtott egy elemzést a kínai vámstatisztikáról. A Bizottság által végzett vizsgálat azonban kimutatta, hogy az Egyesült Államok piacát leszámítva a kínai exportőrök számára továbbra is az Unió piaca a legvonzóbb. A kivitel valóban nőtt az említett fél által vizsgált időszakban (azaz 2005-től 2008-ig). A dömpingellenes vámok hatályon kívül helyezése esetén a uniós piac még inkább vonzóbbá válna, ennélfogva az exportmennyiség valószínűleg növekedne.
3.4. A harmadik országokra vonatkozó exportárak és a KNK-beli árak közötti kapcsolat
(143)
Az 58 kínai együttműködő vállalat által kitöltött mintavételi formanyomtatványokból kiderül, hogy a jelentősebb harmadik országbeli piacokra irányuló kivitel árai alacsonyabbak a belföldi piacon elért áraknál. Ezeket az adatokat azonban nem lehetett ellenőrizni, ezért ezt a vizsgálatot nem folytatták tovább.
(144)
Ezenkívül a harmadik országokba irányuló kivitelnek a brazil rendes értékhez viszonyított szintje arra engedett következtetni, hogy az exportárak általában lényegesen alacsonyabbak. Szintén a (140) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt azonban nem lehetett ellenőrizni ezeket az adatokat, ezért ezt a vizsgálatot nem folytatták tovább.
(145)
Végeredményben a rendelkezésre álló adatok a dömping folytatódásának valószínűségére engedtek következtetni.
3.5. Kihasználatlan kapacitások és készletek
(146)
A mintában szereplő valamennyi kínai vállalat megrendelésre gyárt, ennélfogva készleteiket elszállításra váró késztermékek alkotják. Azért alkalmazzák a megrendelésre gyártást, mert a lábbeligyártó ágazatnak a fogyasztók megrendelései alapján minden évszakban igazodnia kell az új divathoz, és nem alkalmazhatja a készletből történő eladást. Ennélfogva mivel a vállalatoknak nem volt tényleges készletük, ezt a tényezőt nem lehetett hasznos mutatónak tekinteni a dömping folytatódásának valószínűségével kapcsolatos vizsgálat szempontjából.
(147)
A vizsgálat megállapította, hogy mind az 58 kínai együttműködő vállalat kihasználatlan kapacitása a lábbeligyártás összkapacitásának körülbelül 9 %-át tette ki. Ez az adat az 58 kínai együttműködő vállalat esetében 14,5 millió pár lábbelinek, az összes exportáló gyártó esetében pedig 65 millió pár lábbelinek felelne meg. Az utóbbi számadat az uniós fogyasztás körülbelül 10 %-át teszi ki (amint azt a 3. táblázat feltünteti).
(148)
Sor került e kihasználatlan kapacitás valószínű felhasználásának vizsgálatára. Tekintettel az Unió piacán, a kínai belföldi piacon és a harmadik országokban jellemző árszintek közötti, fent említett különbségekre, a kínai vállalatok valószínűleg ösztönzést éreznének arra, hogy a kihasználatlan kapacitást az Unióba irányuló kivitel céljára használják fel. Az Unió piacának nagysága egy újabb tényező, ami miatt még vonzóbb a kínai exportőrök számára.
(149)
Ezenfelül fel kell hívni a figyelmet arra, hogy a meglévő szerelősor más típusú lábbelik, például különleges technológiával készült lábbelik és textil felsőrésszel rendelkező cipők, valamint az érintett termék gyártására is használhatók. A mintában szereplő vállalatok és a többi együttműködő kínai vállalat az érintett terméktől eltérő lábbelit gyárt nagy mennyiségben. Az érintett termék és más lábbelik gyártásának aktuális megoszlása a fogyasztói igényektől, valamint az uniós importőrök rendelési és beszerzési stratégiájától függ. Amennyiben azonban sor kerülne az intézkedések hatályon kívül helyezésére, az uniós importőrök bizonyára átgondolnák beszerzési stratégiájukat, és a kínai gyártóktól nagyobb arányban rendelhetnek az érintett termékből. Ennek az lehet a következménye, hogy az érintett termék Unióba irányuló kivitelének mennyisége növekedik.
3.6. Az intézkedések megkerülése és csillapítása
(150)
A 388/2008/EK rendeletben megállapítottak szerint a KNK-ra vonatkozó, meglévő intézkedéseket a Makaó Különleges Közigazgatási Területen keresztül történő szállítások révén kerülték meg. Ezt követően az intézkedéseket kiterjesztették a Makaó Különleges Közigazgatási Területen összeszerelt és azon keresztül szállított érintett termékre. Az intézkedések megkerülésére irányuló gyakorlat azt bizonyítja, hogy az Unió piaca vonzó a kínai exportáló gyártók számára.
3.7. Következtetés
(151)
A vizsgálat kimutatta, hogy az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén a dömping valószínűleg folytatódna. E következtetés egyrészt azon alapul, hogy az Unió piaca a mennyiség szempontjából vonzó lehetőséget jelent, másrészt a uniós, a kínai és a harmadik országbeli piacok árainak összehasonlításán.
(152)
Ezenfelül számos tényező, többek között a relatív árszintek, a rendelkezésre álló kihasználatlan kapacitás, az intézkedések megkerülése, valamint a más lábbelik gyártásáról az érintett termék gyártására történő átállásra való képesség azt bizonyítja, hogy az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén valószínűleg növekedne az importált mennyiség. Másrészt egyéb tényezők - például a világgazdasági válság, valamint a gyártás más országokba történő áthelyezésével kapcsolatos tendencia - következtében az importált mennyiség bizonyos mértékben szükségszerűen csökkenni fog. E tényezők vizsgálatával az alábbi 5. rész (A felülvizsgálati időszakot követő fejlemények) foglalkozik.
(153)
Arra a következtetésre jutottak, hogy a KNK-ból származó behozatal továbbra is nagy mennyiségben jut be az Unió piacára, valamint hogy ezt a mennyiséget olcsón, dömpingelt áron fogják értékesíteni, tehát az intézkedések hatályon kívül helyezésének lehetővé tétele esetén valószínűleg folytatódna a dömping.
4. AZ INTÉZKEDÉSEK HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE ESETÉN A VIETNAMBÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL ALAKULÁSA
4.1. Általános észrevételek
(154)
A Vietnamból származó behozatal valószínű alakulását a várható árak és mennyiségek szempontjából is vizsgálták.
(155)
Első lépésként megállapították a felülvizsgálati időszakra vonatkozó árakat. Az adatok a kitöltött (51 vietnami együttműködő exportáló gyártótól beérkezett) mintavételi formanyomtatványokból álltak rendelkezésre, amely adatok magukban foglalták a belföldi piacra vonatkozó eladási árakat, valamint az Unió piacára és harmadik országok piacaira irányuló kivitel árait. Azért ezt az információt használták fel, mert ezt tartották az érintett termék vonatkozásában rendelkezésre álló, árral kapcsolatos legmegfelelőbb információforrásnak arra a célra, hogy a különböző piacokra jellemző árakat összehasonlítsák. Ezeket az adatokat reprezentatívnak tekintették, mert az Unió piacára irányuló behozatal 82 %-át lefedte. A kitöltött mintavételi formanyomtatványokban szereplő uniós árakat összevetették a Bizottság rendelkezésére álló statisztikai adatokkal (Taric-adatok). A statisztikai adatokat nem lehetett felhasználni az árak összehasonlításához, mivel nem terjedtek ki a vietnami belföldi eladásokra és a harmadik országokba irányuló kivitelre.
(156)
Bár további megbízható forrásként az Eurostat-adatbázis is rendelkezésre állt, amint azt már a (67) preambulumbekezdésben kifejtettük, a különböző piacokra jellemző árak összehasonlítására nem volt alkalmas.
(157)
Az Unió piacára jellemző árak a uniós gyártók mintavételi adataiból származtak. A vizsgálat megállapította, hogy ezek az átlagárak az importált lábbelikéhez hasonlóak voltak a következők miatt:
-
hasonló termékekre vonatkoztak,
-
a kereskedelem azonos szintjén voltak jellemzőek,
-
hasonló nemzetközi feltételek mellett voltak jellemzőek,
-
hasonló mennyiségekre vonatkoztak.
4.2. Az uniós és a vietnami árak közötti kapcsolat
(158)
A kitöltött mintavételi formanyomtatványokból kiderült, hogy az exportőrök saját adatai alapján megállapított vietnami belföldi árak alacsonyabbak voltak az uniós piacon jellemző áraknál. Meg kell azonban jegyezni, hogy nem lehetett ellenőrizni a mintában nem szereplő összes vállalat adatait (beleértve a belföldi eladásokkal kapcsolatosakat). Ezért nem lehetett elvégezni a vietnami belföldi árak részletes elemzését. Ezenfelül - ahogy a KNK esetében is - ezt nem is tartották szükségesnek, mivel általánosságban megállapítást nyert a dömping folytatódása.
4.3. A harmadik országokra vonatkozó exportárak, valamint az uniós árszint közötti kapcsolat
(159)
A Vietnami Központi Statisztikai Hivatal és a Vietnami Vámügyi Főigazgatóság adatai szerint (2008-as naptári év) a vietnami lábbeliexport hozzávetőleg 50 %-át az Unió piacára szállítják. Továbbá a beérkezett mintavételi adatok azt bizonyítják, hogy a felülvizsgálati időszak során az együttműködő exportőrök a harmadik országbeli piacokon is rendkívül nagy mennyiségeket értékesítettek.
(160)
A kitöltött mintavételi formanyomtatványokból világossá vált, hogy a vietnami együttműködők által a jelentősebb harmadik országbeli piacokon elért árak alacsonyabbak az Unió piacán jellemző áraknál. Ez arra utalt, hogy a vietnami gyártók nagyobb mennyiségeket exportálhatnak az Unióba.
4.4. A harmadik országokra vonatkozó exportárak és a vietnami árak közötti kapcsolat
(161)
Szem előtt tartva, hogy az exportáló gyártók kis mennyiséget értékesítettek a vietnami belföldi piacon, ezen összehasonlítás tekintetében nem lehetett érdemleges következtetést levonni.
4.5. Kihasználatlan kapacitások és készletek
(162)
A mintában szereplő valamennyi vietnami vállalat megrendelésre gyárt, ennélfogva készleteiket kizárólag elszállításra váró késztermékek alkotják. Azért alkalmazzák a megrendelésre gyártást, mert a lábbeligyártó ágazatnak a fogyasztók megrendelései alapján minden évszakban igazodnia kell az új divathoz, és nem alkalmazhatja a készletből történő eladást. Ezért úgy ítélték, hogy ez esetben a készletek nem túl szilárd mutatók.
(163)
A vizsgálat megállapította, hogy mind az 51 kínai együttműködő vállalat kihasználatlan kapacitása a lábbeligyártás összkapacitásának körülbelül 17 %-át tette ki. Ez az adat az 51 kínai együttműködő vállalat esetében 34 millió pár lábbelinek, az összes exportáló gyártó esetében pedig 42 millió pár lábbelinek felelne meg. Az utóbbi számadat az uniós fogyasztás körülbelül 6 %-át teszi ki (amint azt a 3. táblázat feltünteti).
(164)
Sor került e kihasználatlan kapacitás valószínű felhasználásának vizsgálatára. Tekintettel az Unió piacán és a harmadik országokban jellemző árszintek közötti, fent említett különbségekre, a vietnami vállalatok valószínűleg ösztönzést éreznének arra, hogy a kihasználatlan kapacitást az Unióba irányuló kivitel céljára használják fel. E következtetést alátámasztja az, hogy az Unió piaca a nagysága miatt vonzónak számít.
(165)
Ezenfelül fel kell hívni a figyelmet arra, hogy a meglévő szerelősor más típusú lábbelik, például különleges technológiával készült lábbelik és textil felsőrésszel rendelkező cipők, valamint az érintett termék gyártására is használhatók. A mintában szereplő vállalatok és a többi együttműködő vietnami vállalat az érintett terméktől eltérő lábbelit gyárt nagy mennyiségben. Az érintett termék és más lábbelik gyártásának aktuális megoszlása a fogyasztói igényektől, valamint az uniós importőrök rendelési és beszerzési stratégiájától függ. Amennyiben azonban sor kerülne az intézkedések hatályon kívül helyezésére, az uniós importőrök bizonyára átgondolnák beszerzési stratégiájukat, és a vietnami gyártóktól nagyobb arányban rendelhetnek az érintett termékből. Ennek az lehet a következménye, hogy az érintett termék Unióba irányuló kivitelének mennyisége növekedik.
4.6. Következtetés
(166)
A dömping nagy mennyiségben történő folytatódásán kívül a vizsgálat kimutatta, hogy az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén a dömping valószínűleg folytatódna. E következtetés egyrészt azon alapul, hogy az Unió piaca a nagysága és az árszintjei szempontjából vonzó lehetőséget jelent.
(167)
Ezenfelül számos tényező, többek között a relatív árszintek, a rendelkezésre álló kihasználatlan kapacitás, az intézkedések megkerülése, valamint a más lábbelik gyártásáról az érintett termék gyártására történő átállásra való képesség azt bizonyítja, hogy az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén valószínűleg növekedne az importált mennyiség. Másrészt egyéb tényezők - például a világgazdasági válság, valamint a gyártás más országokba történő áthelyezésével kapcsolatos tendencia - következtében az importált mennyiség bizonyos mértékben szükségszerűen csökkenni fog. E tényezők vizsgálatával az alábbi 5. rész (A felülvizsgálati időszakot követő fejlemények) foglalkozik.
(168)
Arra a következtetésre jutottak, hogy a Vietnamból származó behozatal továbbra is nagy mennyiségben jut be az Unió piacára, valamint hogy ezt a mennyiséget olcsón, dömpingelt áron fogják értékesíteni, tehát az intézkedések hatályon kívül helyezésének lehetővé tétele esetén valószínűleg folytatódna a dömping.
5. A FELÜLVIZSGÁLATI IDŐSZAKOT KÖVETŐ FEJLEMÉNYEK
(169)
A felülvizsgálati időszakot követő fejlemények hatásának vizsgálatát is elvégezték a KNK és Vietnam vonatkozásában, mivel e fejleményeket elég jelentősnek tartották ahhoz, hogy befolyásolják az érintett országokban gyártott és az Unió piacára exportált érintett termék mennyiségét és árát.
5.1. A világgazdasági válság
(170)
A válság 2008 második felében kezdődött (azaz a felülvizsgálati időszak végét követően). Egyesek azt állították, hogy a válság a világpiacon és az Unió piacán megfigyelhető, csökkenő lábbelifogyasztás miatt kihatással lesz az érintett országokból származó érintett termék gyártására és kivitelére (az Unióba irányuló kivitel kivételével).
5.2. Az importmennyiségek és -árak alakulása a felülvizsgálati időszakot követően
(171)
Az elején meg kell állapítani, hogy a feleknek a felülvizsgálati időszakot követő fejlemények által az érintett országból származó exportmennyiségekre és a uniós fogyasztásra gyakorolt valószínű hatásával kapcsolatos állításai ellentmondóak voltak. Egyesek úgy becsülték, hogy az érintett országból származó kivitel 2009-ben mintegy 25-30 %-kal visszaeshet a felülvizsgálati időszakhoz képest. Más érdekeltek arra számítottak, hogy a behozatal változatlan marad. Az Eurostat 2009 első felére rendelkezésre álló statisztikája valóban 25 %-os csökkenést mutat a Kínából, illetve 28 %-os csökkenést a Vietnamból származó behozatal mennyisége tekintetében. Az árak vonatkozásában az Eurostat statisztikája 34 %-os növekedést mutat a Kínából származó érintett termék behozatala tekintetében, míg Vietnam esetében 26 %-os növekedést. A fenti (67) preambulumbekezdésben kifejtett okok miatt azonban ezek a tendenciák nem tekinthetők reprezentatívnak.
5.3. Az uniós behozatal beszerzésének áthelyezése a KNK-ból és Vietnamból más országokba
(172)
Egyes felek azt állították, hogy az érintett országból származó érintett termék kivitele csökkeni fog azért, mert a beszerzést a KNK-ból és Vietnamból más országokba, például Indonéziába, Kambodzsába és Indiába helyezték át. Az állítás szerint a folyamat az intézkedések 2006. áprilisi bevezetését követően kezdődött el, és folytatódni fog, ha a jelenlegi felülvizsgálat után újra intézkedéseket vezetnek be. A beszerzés áthelyezésére vonatkozóan más okokat is említettek, leginkább a termelési költségek növekedését. Kína esetében ezt a növekvő munkaerő-, energia- és helyi nyersanyagköltségek növekedésének, valamint a környezetvédelmi és munkaügyi jogszabályoknak tulajdonították. Az RMB-érték növekedését is lehetséges okként hozták fel a beszerzés más országokba történő áthelyezésére. Vietnam esetében azt állították, hogy a növekvő munkaerőköltségek, valamint az Unióba történő behozatalra vonatkozó GSP-vámkedvezmény megszűnése miatt helyezték át a beszerzést más országokba. Továbbá azt állították, hogy a beszerzés Kínából és Vietnamból történő áthelyezése azért vált előnyössé, mert az új beszerzési helyül szolgáló országokban a lábbeligyártás tekintetében javult a versenyképesség. Ezenkívül azzal érveltek, hogy az áthelyezést megkönynyítette az, hogy az érintett országokban több gyártó vállalat Délkelet-Ázsia más részein, például Tajvanon, illetve Hongkongban működő vállalatok tulajdonában volt és azok irányítása alá tartozott, valamint az is, hogy a lábbeliknek az uniós piac számára történő beszerzését jelentős uniós importőrök irányítják, amelyek rendelkeznek azon eszközökkel, hogy szükség esetén könnyen megváltoztassák beszerzési forrásaikat.
(173)
A KNK esetében, jóllehet nyilvánvaló, hogy bizonyos exportőrök áthelyezést hajtottak végre, és a költségcsökkentés érdekében további áthelyezésekre kerülhet sor, a beszerzés néha (a hagyományosan a lábbeligyártás bázisát alkotó, part menti tartományokból) a KNK más részeire helyeződött át. Önmagában az áthelyezés nem vezetne a termelés és a KNK-ból származó kivitel csökkenéséhez.
(174)
Ami Vietnamot illeti, nem tartották valószínűnek, hogy a vám GSP-átsorolásból következő 3,5 %-os növekedése olyan jelentőségű lenne, hogy a gyártás azonnali jelentős áthelyezéséhez vezetne. Noha nem zárható ki, hogy ez az átsorolás gyakorolhat bizonyos hatást a Vietnamból származó kivitel mennyiségére, nem valószínű, hogy lényegesen befolyásolhatja a nagyobb uniós importőrök beszerzéssel kapcsolatos döntéseit. Emlékeztetni kell arra, hogy a 3,5 %-osnál sokkal magasabb dömpingellenes vámok kivetése ellenére Vietnamból és Kínából továbbra is nagy mennyiségű behozatal irányult az Unióba.
(175)
Ezért úgy ítélték, hogy a gyártás áthelyezése nem lenne olyan jelentőségű, hogy gyökeresen megváltoztassa az importőrök beszerzéssel kapcsolatos döntéseit.
(176)
Ami a más országokból az Unióba irányuló behozatalt illeti, megállapítást nyert, hogy a dömpingellenes intézkedések bevezetését követően a bizonyos ázsiai országokból származó behozatal növekedett. Ez azonban nem változtat azon, hogy a vizsgálat tárgyát képező két országból az érintett terméket továbbra is számottevő mennyiségben és dömpingelt áron importálták az Unióba.
5.4. A kínai belföldi fogyasztás alakulása
(177)
Bizonyos felek azt állították, hogy a KNK-ból származó kivitel csökkenni fog a kínai belföldi fogyasztás növekedése miatt, amit a kínai hatóságok politikája is támogat. Egyetlen fél sem nyújtott be olyan bizonyítékot, amely lehetővé tenné a fogyasztás várható növekedésének értékelését - ezen értékelés elvégzése még nehezebb a gazdasági válság következtében.
(178)
Jóllehet ésszerűen feltételezhető, hogy Kínában a legutóbbi időben tapasztalható gazdasági növekedés legalább is középtávon a belföldi lábbelifogyasztás bizonyos mértékű növekedéséhez vezet majd, arra utaló bizonyítékot nem nyújtottak be, hogy ez a növekedés az Unióba irányuló kivitel (további) csökkenését idézné elő.
5.5. Következtetés
(179)
A gazdasági válság hatása következtében csökken az érintett országokból az Unióba történő behozatal. Ugyanakkor nem ésszerűtlen az a feltételezés, miszerint bizonyos szakaszban helyreállás következik be, amely aztán az eladási mennyiségek növekedését idézné elő. Még akkor is, ha összességében 2009-ben a legmerészebb, 25-30 %-os csökkenés következne be, a KNK-ból származó mennyiségek még mindig több mint 80 millió pár lábbelit tennének ki, és az uniós piacból való részesedés tekintetében több mint 10 %-ot érnének el, a Vietnamból származó mennyiségek pedig még mindig körülbelül 48 millió pár lábbelit tennének ki, és az uniós piacból való részesedés tekintetében több mint 7 %-ot érnének el.
(180)
Ami az uniós behozatal beszerzési forrásaival kapcsolatos átállást illeti, megállapítást nyert, hogy a mind a mai napig jellemző áthelyezésnek nem volt meghatározó hatása, és semmi sem utal arra, hogy a közeljövőben bármilyen jelentős változás következne be az eddig megfigyelt trendek tekintetében.
(181)
Az érintett országokból az Unióba történő behozatal a felülvizsgálati időszak során is dömpingelt áron folytatódott. Tekintettel a gazdasági válságra és a kereslet (várható) csökkenésére, valamint a felülvizsgálati időszakot követő periódus importáraira vonatkozó, ennek ellenkezőjére utaló információk hiányában, ésszerűnek tűnik az az előrejelzés, miszerint a kivitel továbbra is dömpingelt árakon folytatódik majd.
(182)
A felülvizsgálati időszakban és az azt követően bekövetkezett fejleményekkel kapcsolatos fenti megállapítások figyelembevételével arra a következtetésre jutottak, hogy a dömping valószínűleg folytatódik.
D. AZ ÉRDEKELTEK ÁLTAL A NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALT KÖVETŐEN TETT ÉSZREVÉTELEK
(183)
A Bizottság a megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően számos észrevételt kapott; ezek közül azonban egyik sem változtatott a levont következtetéseken. A felvetett legfontosabb állítások a következők voltak.
1. AZ ANALÓG ORSZÁG KIVÁLASZTÁSA
(184)
Többen megismételték azokat az észrevételeket, amelyeket az analóg ország kiválasztását illető vizsgálat során tett. Megismételték többek között azt a nézetet, miszerint Brazília nem megfelelő analóg ország a vámok és a nem automatikus engedélyezés biztosította magas szintű védelem, a kínainál vagy vietnaminál jobb társadalmi-gazdasági fejlettség, a női lábbelikre való feltételezett szakosodás és az állítólagos dömping miatt. A Bizottság már tudomásul vette ezeket az érveket, és a nyilvánosságra hozatal során, valamint e rendelet (68)-(108) preambulumbekezdésében részletesen kitért rájuk. Az elemzés egyértelműen megmutatta, hogy ebben az esetben Brazília a legmegfelelőbb analóg ország.
2. A MINTA REPREZENTATIVITÁSA
(185)
Néhány érdekelt állítása szerint az exportőrök mintája nem volt annyira reprezentatív, mint amennyire a (15) és (18) preambulumbekezdés arról beszámol, mivel a dömpingkülönbözetet a 12 hónapig tartó felülvizsgálati időszak 4 hónapja alapján számolták ki. Hadd emlékeztessünk arra, hogy a Bizottság rendszerint ezt a számítási módszert alkalmazza a hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálat során, mikor is azt határozzák meg, hogy folytatódik-e a dömping, illetve mennyire valószínű a dömping megismétlődése. A helyszíni vizsgálat biztosította, hogy a 4 hónap az egész 12 hónapos időszakra nézve reprezentatív volt, mégpedig úgy, hogy a költségekkel és árakkal kapcsolatos, 4 hónapra vonatkozó adatokat összehasonlították a többi 8 hónapra vonatkozó adatokkal. Ráadásul a négy kiválasztott hónap az egyes negyedévek utolsó hónapjára esett, tehát a 12 hónapos időszakban egyenletesen eloszlott. A Bizottság tehát nem ért egyet azzal, hogy az alkalmazott módszer csorbítja a minta reprezentativitását.
3. A TERMÉKEK BESOROLÁSA ÉS ÖSSZEHASONLÍTHATÓSÁGA
(186)
Egyes érdekeltek szerint a Bizottság - azáltal, hogy az együttműködő exportőrök termék-ellenőrzési rendszerrel kapcsolatos hibáit kijavította - megváltoztatta az eredeti ügyben alkalmazott módszert, amint azt az (59) preambulumbekezdés említi. Ez az állítás megalapozatlan. A Bizottság éppen az előző esetben elfogadott termék-ellenőrzési rendszer használata érdekében javította ki a hibás termék-ellenőrzési besorolásokat, amelyeket néhány exportőr követett el.
(187)
Egyes érdekeltek állítása szerint a termék-ellenőrzési rendszerek közötti közvetlen egyezés aránya nem volt megfelelő, és a nagy hasonlóságot mutató termék-ellenőrzési rendszerek használata mint módszer elhibázott. Ezt az állítást nem lehet elfogadni. Már az eredeti vizsgálat során is ezt a rendszert alkalmazták. A jelen vizsgálat során az egyes felek számára tett nyilvánosságra hozatalokhoz a Bizottság csatolta a megfelelési táblázatokat, amelyekben minden egyes hasonló termék-ellenőrzési rendszer használatát elmagyarázták. A nagy hasonlóságot mutató termék-ellenőrzési rendszerek használata biztosítja a brazil termékmodellek és az exportáló országok által értékesített termékmodellek tisztességes összehasonlítását. Ezenfelül, ahol szükségesnek mutatkozott, a hasonló termék-ellenőrzési rendszerekből eredő rendes értékeket megfelelően kiigazították. Ezenkívül a felek nem tettek észrevételeket a nagy hasonlóságot mutató termék-ellenőrzési rendszerek esetleges pontatlanságával kapcsolatban.
4. A DÖMPING KISZÁMÍTÁSA
(188)
Egyes felek állítása szerint a dömping kiszámítása, amely során Indonéziát használták analóg országként, hibás volt, mivel a felhasznált adatokat nem ellenőrizték és nem igazították ki. A Bizottság megvizsgálta az indonéziai vállalatok által bemutatott adatokat, melyek használatát több fél javasolta. Mivel senki nem kért kiigazításokat, a Bizottság nem ítélte szükségesnek, hogy kiigazításokat tegyen. Mindenesetre hadd emlékeztessünk arra, hogy ebben a konkrét esetben Indonéziára csak a Brazílián alapuló megállapítások ellenőrzése céljából volt szükség.
5. A DÖMPING FOLYTATÓDÁSÁNAK VALÓSZÍNŰSÉGE
(189)
Többen azzal érveltek, hogy a Kínából és Vietnamból származó behozatal mennyiségének 2005 és 2008 közötti csökkenése és az importárak ugyanebben az időszakban történt emelkedése azt sugallja, hogy a kárt okozó dömping valószínűleg nem folytatódik. Hadd emlékeztessünk arra, hogy a Kínából és a Vietnamból származó behozatal piaci részesedése az Unióban több mint 28 %-ra rúgott a felülvizsgálati időszakban, ami igen jelentős arány. Megjegyzendő, hogy abszolút számadatok tekintetében a Kínából és Vietnamból származó behozatal mennyisége a felülvizsgálati időszak során nagyobb volt, mint az eredeti vizsgálati időszakban, amely tekintetében már megállapították, hogy kárt okozó dömping zajlott. Ezenkívül a mintában szereplő exportőrök ellenőrzött adatainak elemzése azt mutatta, hogy 2006 óta csökkentek az árak.
(190)
Egyes érdekeltek állítása szerint növekedtek a gyártási költségek Kínában és Vietnamban, azaz ezáltal a vállalatok jelentette fenyegetés csökkent. A Bizottság azon az állásponton van, hogy mivel Kína és Vietnam nem piacgazdaság, nem szükségszerű, hogy a költségnövekedés csorbítja világpiaci versenyképességüket. A vizsgálat kimutatta, hogy mindkét országnak továbbra is nagy a piaci részesedése az Unióban, azaz továbbra is veszélyt jelentenek.
(191)
Néhány fél felvetette, hogy míg az Unió elismeri, hogy a felülvizsgálati időszakot követően a gazdasági válság miatt visszaesett a behozatal, ugyanezt nem tartják döntő tényezőnek a dömping megismétlődésének valószínűsége szempontjából. Amint azt a (179)-(180) preambulumbekezdésben kifejtettük, ezt azért nem fogadtuk el döntő tényezőnek, mert a felülvizsgálati időszakot követő mennyiségek még mindig igen jelentősek, és nagy piaci részesedéssel járnak dömpingelt árakon. Ez nyilvánvalóan azt mutatja, hogy valószínűleg a jövőben is folytatódni fog a dömping jelentős mennyiségben.
(192)
Néhány fél vitatta a uniós piac vonzerejét, és azt állította, hogy más piacok, különösen az Egyesült Államok és részben Oroszország, legalább ugyanilyen vonzó a kínai és vietnami exportőrök számára. Az is elhangzott, hogy az egyik félnek a kínai piac várt, jelentős mértékű növekedésével kapcsolatos beadványait nem vették kellőképpen figyelembe. A Bizottság megvizsgálta a kérdést, és megállapította, hogy a uniós piac továbbra is az egyik legvonzóbb piac a kínai exportőrök számára. A dömpingellenes vámok hatályon kívül helyezése esetén a uniós piac még inkább vonzóbbá válna, ennélfogva az exportmennyiség valószínűleg növekedne. A megnövekedett kínai fogyasztást illetően a Bizottság tanulmányozta az említett fél által rendelkezésre bocsátott adatokat, de úgy vélte, hogy azok nem elégségesek ahhoz, hogy változtassanak a következtetéseken. Még ha várható is az említett növekedés, nincsen arra vonatkozó, megalapozott bizonyíték, hogy olyan mértékű lesz, hogy a kivitelt nagymértékben csökkenteni tudná. Ezért a fenti érvet el kellett utasítani.
E. AZ UNIÓS IPAR MEGHATÁROZÁSA
1. AZ UNIÓS TERMELÉS ÉS AZ AKTUÁLIS HELYZET
(193)
A felülvizsgálati kérelmet a CEC nyújtotta be az érintett termékkel kapcsolatos, a felülvizsgálati időszakban történő uniós termelés több mint 25 %-át képviselő uniós gyártók nevében.
(194)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy a CEC több, a panaszt feltételezhetően támogató tagja is nagy mennyiségeket kezdett el importálni az érintett országokból. Ezenkívül azt állították, hogy az Unióban már nem folytatnak „tényleges” jelentős gyártást. E tekintetben nem szolgáltattak bizonyítékot az állítás alátámasztásához.
(195)
Ebben az összefüggésben minden rendelkezésre álló információt, többek között a panaszban szereplő információkat, az uniós gyártóktól és a nemzeti szövetségektől a vizsgálat kezdeményezése előtt és után begyűjtött adatokat, valamint az általános termelési statisztikai adatokat felhasználták az uniós össztermelés megállapítása és a vizsgálat alátámasztása érdekében. A vizsgálat kimutatta, hogy a panaszos uniós gyártók egyikét sem lehet kizárni az uniós termelés fogalmából, mert a panaszostól beérkező információk alapján egyikőjükkel kapcsolatban sem nyert megállapítást, hogy kapcsolatban állnak az érintett országok exportáló gyártóival, és az érintett országokból származó behozatal minimális volt. Az egyes érintett vállalatok vonatkozásában a behozatal legfeljebb az Unión belüli termelésük 25 %-át tette ki.
(196)
A (23) és az azt követő preambulumbekezdésekben részletesen ismertetettek szerint az uniós ipar meghatározásába tartozó vállalatok közül egyről állapították meg, hogy a figyelembe vett időszakban megszüntette a gyártást. Megvizsgálták, hogy ezt a vállalatot ki kell-e zárni az uniós ipar meghatározásából. E vállalat jelentősége azonban az össztermeléshez, valamint a mintában szereplő többi vállalathoz képest minimális volt. (6) Ennélfogva az aktuális helyzetben összességében még az említett vállalat kizárása esetén sem következne be változás.
(197)
Összességében a vizsgálat kimutatta, hogy az Unión belül továbbra is jelentős a bőr lábbelik gyártása, amely számos tagállamban létrejött és hozzávetőleg 262 000 embernek biztosít munkalehetőséget. A lábbeligyártó ágazatot körülbelül 18 000 kis- és középvállalkozás alkotja, amelyek főleg hét európai országban helyezkednek el, leginkább a három legjelentősebb gyártó országban tömörülve.
(198)
A vizsgálat kimutatta, hogy két, ugyanazon csoporthoz tartozó vállalatról nyert megállapítást, hogy kapcsolatban állnak KNK-beli exportáló gyártókkal, és a csoport maga is jelentős mennyiséget importált az érintett termékből többek között a KNK-beli, kapcsolatban álló exportőreitől. Ennélfogva ezeket a vállalatokat az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének és 5. cikke (4) bekezdésének értelmében kizárták az uniós termelés fogalmából.
(199)
A fentiek alapján megállapították, hogy az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének és 5. cikke (4) bekezdésének értelmében az uniós ipar össztermelése 366 millió pár lábbelit tett ki a felülvizsgálati időszak során.
(200)
Tekintettel arra, hogy a kérelmet támogató uniós gyártók az össztermelés több mint 25 %-át tették ki, valamint mivel a kérelmet ellenzők aránya nem éri el, illetve haladja meg ezt a mértéket, arra a következtetésre jutottak, hogy az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének és 5. cikke (4) bekezdésének értelmében az uniós ipar jelentős aránya támogatja a kérelmet.
2. AZ UNIÓS TERMELÉSI STRUKTÚRÁK ALAKULÁSA
(201)
A jelenlegi esettel kapcsolatos adatok nem az eredetileg vizsgált 25 országra, hanem a kibővült, 27 tagú Unióra vonatkoznak. Románia, amely 2007-ben csatlakozott az Unióhoz, jelentős gyártónak számít. Termelési eredményének jelentős részét azonban a nyersanyagoknak a többi uniós vállalat számára kiszolgáló gyártói szolgáltatáson alapuló átalakítása teszi ki. Ennélfogva a tényleges romániai termelés által az uniós össztermelésre és egyéb tényezőkre gyakorolt hatás korlátozott. Ugyanilyen korlátozott hatás jellemző Bulgáriára. Tehát a bővítés nem gyakorolt jelentős hatást ebben a tekintetben.
(202)
Az uniós lábbeli ágazatot a mikro- (10-nél kevesebb főt foglalkoztató) és a kisvállalkozások hálózata jellemzi. Kivételnek számítanak az 500 főnél többet foglalkoztató vállalatok, amelyek az ágazaton belül az összes munkaerő csekély hányadát foglalkoztatják. A mikro- és a kisvállalkozások előnye abban rejlik, hogy rugalmasabbak, és képesek alkalmazkodni a piaci kereslet változásaihoz, másrészt viszont pénzügyileg kiszolgáltatottabbak a nemzetközi versennyel és a gazdasági hanyatlással szemben.
(203)
Az eredeti vizsgálatban megállapított helyzettel összevetve a termelési struktúrák többféleképpen is változtak. A nemzetközi verseny nyomása következtében több gyártó vállalat megszűnt, egyesek teljesen eltűntek, mások pedig az ázsiai országokban és a hozzájuk közelebb lévő országokban előállított termékek forgalmazói lettek (Bosznia, Horvátország, Marokkó, Tunézia, Szerbia). Mások úgy döntöttek, hogy a gyártási folyamat bizonyos részeit az Unión belül helyezik át (Románia, Magyarország, Lengyelország).
(204)
Az üzleti modell átalakítási folyamatának részeként több gazdasági szereplő más gyártókkal kötött rugalmas alvállalkozói szerződések által létrehozott klaszterekbe történő csoportosítás révén összevonta a gyártó létesítményeket. E rendszer segítségével a vezető vállalat biztosítja a formatervezést, a nyersanyagot (amely a vezető vállalat tulajdona marad), és a földrajzi közelségben található, különböző szakosodott mikrovállalkozáshoz kiszervezi a gyártást (illetve a gyártás egy vagy több szakaszát, például a varrást), ezáltal megállapodott mennyiségekre vonatkozó, rendszeres szezonális tevékenységet biztosítva. A folyamat végén a vezető vállalat díjat fizet az alvállalkozók által elvégzett munkáért.
(205)
Az iparág egy része az üzleti modell tekintetében is változáson ment keresztül, amit a minőségi, nagyobb értékű termékekre való átállás jellemez. A legnagyobb uniós vállalatok közül néhány ilyen formán saját márka létrehozás révén új lehetőségeket tudott találni. E gyártók közül néhányan lehetőség szerint egyetlen markát árusító franchise-üzletet üzemeltetnek, míg másoknak sikerült saját üzletrészt szerezniük, ahol kizárólag saját márkájukat árusítják.
(206)
E csoporton belül több vállalat a forgalmazási stratégiáját is megváltoztatta, előnyben részesítve a kiskereskedők számára történő eladást (sőt a saját kiskereskedelmi értékesítést) a nagykereskedőknek történő eladással szemben. Összességében e változások révén egy olyan ágazat jött létre, ahol különböző üzleti modellek léteznek egymás mellett.
(207)
A fenti, a klaszterekben történő gyártás, a felső kategóriás termékszegmens felé mutató változások, valamint a forgalmazási stratégia tekintetében bekövetkezett változások fokozott rugalmasságot és hatékonyságot tettek lehetővé az erőforrásoknak a méretgazdaságosság kihasználása érdekében történő egyesítése révén. Ennek következtében a szükséges pénzügyi eszközöket is könnyebben meg tudták szerezni a bankrendszertől.
(208)
E fejlemények következtében egy olyan ágazat jött létre, ahol különböző üzleti modellek léteznek egymás mellett. Az iparág jelentős része még mindig az üzleti modell megváltoztatásának igen kezdeti szakaszában tart, és több időre lenne szükség a folyamat befejezéséhez. A másik csoport, ahol már sor került az üzleti modell megváltoztatására, számottevő növekedést ért el a figyelembe vett időszakban, mindazonáltal nem tudták teljes mértékben kihasználni az abból származó előnyt, hogy a piacon csökkent a gyártók száma, ahogy ez egyébként várható lett volna.
F. AZ UNIÓS PIAC HELYZETE
1. FOGYASZTÁS AZ UNIÓ PIACÁN
3. táblázat
Fogyasztás az Unió piacán
2006
2007
FI
Fogyasztás (1000 pár)
724 553
690 285
674 826
Index: 2006=100
100
95
93
(209)
A nyilvánvaló fogyasztás 7 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, azaz 2006-hoz képest 725 millió pár lábbeliről 675 millió párra a felülvizsgálati időszakban.
(210)
A fogyasztás terén bekövetkezett csökkenést a termékkörön kívüli egyéb cipőtípusok (pl. textil-, gumi- és műanyag cipők) fogyasztásának párhuzamos növekedésével együtt kell vizsgálni. Például a textil-, gumi- és műanyag cipők fogyasztása ugyanezen időszakban 23 %-kal növekedett. Ez nyilvánvalóan bizonyos helyettesítésre utal a két termékkategória tekintetében, ami a divatirányzatokkal is kapcsolatos (a szintetikus/bőrcipők, illetve a bőrhöz hasonló szintetikus bőr cipők elterjedése). Figyelembe véve azonban, hogy az egyéb lábbelik fogyasztása terén tapasztalt növekedés sokkal nagyobb mértékű (23 %), mint a bőr lábbelik fogyasztásával kapcsolatos csökkenés (7 %), nem vonhatjuk le azt a következtetést, miszerint a textil és egyéb anyagok a korlátozottnál nagyobb mértékben helyettesítenék a bőr lábbeliket. Továbbá az egyéb lábbelik átlagos importára a bőr lábbelik árának felét teszi ki, és ez az árkülönbség nyilvánvalóvá teszi, hogy a két típus nagymértékű felcserélhetősége esetén a sokkal drágább bőr lábbelik szegmense megszűnt volna. Ezzel szemben egy nyilvánosan is hozzáférhető piackutatás (7) kiemeli, hogy a bőrcipők továbbra is erős piaci pozíciót fognak elfoglalni. Tulajdonképpen úgy tűnik, hogy a fogyasztók jelenleg szinte ugyanannyi bőrcipőt vásárolnak, mint korábban, ezenkívül lényegesen több textil- és szintetikus cipőt vesznek.
2. AZ ÉRINTETT ORSZÁGOKBÓL SZÁRMAZÓ JELENLEGI BEHOZATAL
2.1. Az érintett behozatal mennyisége és piaci részesedése a felülvizsgálati időszakban
4. táblázat
A vizsgálat alá tartozó országokból származó behozatal teljes mennyisége
EVI
2005
2006
2007 (8)
FI (8)
PRC (1000 pár)
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Index 2006
100
78
79
Index: EVI=100
100
292
251
195
198
Piaci részesedés
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam (1000 pár)
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Index 2006
100
79
87
Index: EVI=100
100
98
77
61
67
Piaci részesedés
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
(211)
A figyelembe vett időszak során az összes kínai behozatal 157-ről 125 millió pár lábbelire, illetve az Unió piaca tekintetében 21,6 %-ról 18,5 %-ra csökkent.
(212)
A fent ismertetettek szerint azonban az eredeti vizsgálati időszakhoz képest a kvótarendszer megszűnését követően (2005. január 1.) a Kínából származó behozatal tekintetében jelentős növekedés következett be az alacsony importárak alapján. A behozatal mértéke az intézkedések bevezetését követően csökkent, 2007-ben és a felülvizsgálati időszakban pedig több, mint 120 millió párt kitevő szinten stabilizálódott - ami közel kétszerese az eredeti vizsgálati időszak behozatali mennyiségeinek.
(213)
Ezenkívül ki kell emelni, hogy a kijátszás elleni vizsgálat megállapította, hogy a dömpingelt kínai termékek megkerülték a vámokat és az említett intézkedések helyreállító hatását az alaprendelet 13. cikke szerinti, Makaón keresztül történő kijátszásával csökkentették. Ez azt bizonyítja, hogy az Unió piaca továbbra is rendkívül fontos a kínai exportáló gyártók számára.
(214)
A vietnami behozatal a figyelembe vett időszak során 79-ről 69 millió párra csökkent. Az eredeti vizsgálati időszakhoz képest a több mint 13 %-os csökkenés ellenére a behozatal mértéke továbbra is jelentős, a piaci részesedés pedig nagyjából 10 % körül stabilizálódik a felülvizsgálati időszakban.
(215)
A Kínából és Vietnamból származó behozatal együttesen 237 millió pár lábbelit tett ki 2006-ban, 185 millió párt 2007-ben és 194 millió párt a felülvizsgálati időszakban. Jóllehet a figyelembe vett időszakban csökkent a mennyiség, a behozatal mértéke még mindig nagyobb annál, mint amely az intézkedések bevezetését kiváltotta (166 millió). Kína és Vietnam együttes piaci részesedése 32,7 %-ról 28,7 %-ra csökkent az említett időszakban, de a felülvizsgálati időszakra jellemző piaci részesedés ez esetben is lényegesen nagyobb az eredeti vizsgálati időszakban kimutatott 23 %-nál.
2.2. Az érintett dömpingelt behozatal hatásainak összesített értékelése
(216)
A Bizottság megvizsgálta, hogy szükség van-e az érintett országokból származó dömpingelt behozatal hatásainak összesített, az alaprendelet 3. cikkének (4) bekezdésében meghatározott kritériumok alapján történő értékelésére. E cikk úgy rendelkezik, hogy amikor egyszerre több országból érkező termékek behozatala képezi a dömpingellenes vizsgálat tárgyát, az ilyen behozatal hatásait csak akkor lehet összesítve értékelni, ha megállapítást nyer, hogy a) az egyes országokból érkező behozatalra megállapított dömpingkülönbözet magasabb a 9. cikk (3) bekezdésében meghatározott minimum százaléklábnál, és egyik ország behozatalának mennyisége sem elhanyagolható; továbbá b) az importtermékek közötti verseny feltételeit, valamint az importtermékek és a hasonló uniós termékek közötti verseny feltételeit figyelembe véve a behozatal hatásainak összesített értékelése helyénvaló.
(217)
Ezzel kapcsolatban először is megállapítást nyert, hogy az egyes országokból érkező behozatalra megállapított dömpingkülönbözet magasabb volt a minimum százaléklábnál. Ezenkívül egyik ország dömpingelt behozatalának mennyisége sem elhanyagolható az alaprendelet 5. cikke (7) bekezdésének értelmében. Valójában a behozatal mennyisége a KNK esetében a felülvizsgálati időszak uniós fogyasztásának hozzávetőleg 18 %-át, Vietnam esetében pedig 10 %-át tette ki.
(218)
A vizsgálat továbbá kimutatta, hogy a dömpingelt behozatalok, valamint a dömpingelt behozatal és a hasonló uniós termék között hasonlóak voltak a versenyfeltételek. Megállapítást nyert, hogy származástól függetlenül a bőr felsőrésszel rendelkező, az érintett országok, valamint az uniós ipar által gyártott/értékesített lábbelik egymással versenyeztek, mivel az alapvető jellemzők tekintetében hasonlóak, a fogyasztók szempontjából felcserélhetők, és ezen lábbeliket azonos értékesítési csatornákon keresztül forgalmazták. Ezenkívül a vizsgálat kimutatta, hogy a két ország esetében párhuzamos volt a behozatali mennyiségek alakulása: mindkét ország körülbelül 10-25 %-kal csökkentette az behozatalt 2006 és a felülvizsgálati időszak között. A két ország importárai is hasonlóak voltak. Ezenfelül ezen árakról megállapítást nyert, hogy a kereskedelem hasonló szintjén alákínáltak az uniós ipar árainak.
(219)
Ennek alapján arra a következtetésre jutottak, hogy az összesített értékelés valamennyi feltétele teljesül, valamint hogy ennek megfelelően az érintett országokból származó dömpingelt behozatal hatását a károkozás elemzése céljából együttesen kell értékelni.
2.3. Az árak alakulása és viselkedése az érintett termék behozatala esetén
5. táblázat
Az árak alakulása a vizsgálat alá tartozó országokban
2006
2007
FI
KNK EUR/pár
8,4
8,4
8,5
Index: 2006 = 100
100
99
103
Vietnam EUR/pár
10,2
9,7
9,5
Index: 2006 = 100
100
96
94
Forrás: Eurostat
(220)
A kínai behozatal átlagos árai a figyelembe vett időszakban eléggé stabilak voltak, ez páronként hozzávetőleg 8,4 eurót jelentett. Ez körülbelül 20 %-kal magasabb az eredeti vizsgálati időszak árszintjénél (7,2 EUR). A vietnami behozatal átlagos árai csökkentek a figyelembe vett időszakban, a felülvizsgálati időszakban pedig megközelítik a 9,2 eurós árszintet, amely az eredeti vizsgálati időszakban volt tapasztalható. Az átlagos árak alakulása terén megfigyelhető tendenciák értékelése során azonban figyelmen kívül hagyták a termékösszetételben a figyelembe vett időszakban bekövetkezett változásokat.
2.4. Alákínálás
(221)
Az áralákínálás kiszámításához alkalmazott módszer megegyezik az eredeti vizsgálat során alkalmazottal. A mintában szereplő exportáló gyártók importárait, a dömpingellenes vámokat is beleértve, a felülvizsgálati időszak során a hasonló terméktípusok súlyozott átlagai alapján összevetették az uniós ipar áraival. Az uniós ipar árait hozzáigazították a gyártelepi szinthez, valamint összehasonlították a CIF uniós határparitáson számított - a dömpingellenes vámokat és a behozatali vámokat is tartalmazó importárakkal. Ezt az ár-összehasonlítást a kereskedelem azonos szintjén lebonyolított ügyletek vonatkozásában végezték el, szükség esetén megfelelő kiigazítást alkalmazva, valamint az engedmények levonását követően. A tárgyilagos összehasonlítás érdekében kiigazításokra került sor az uniós importőrök esetében felmerülő költségek (például formatervezés, nyersanyag-kiválasztás stb.) figyelembevétele céljából. Ez azért volt indokolt, mert az importált lábbeliket rendelésre, az importőrök által megadott előírások (nyersanyag, formatervezés) alapján gyártották.
(222)
Az együttműködő exportáló gyártók árai alapján az országonként megállapított, az uniós ipar árainak százalékos arányában kifejezett alákínálási különbözetek a következők:
6. táblázat
Alákínálási különbözetek
Ország
Áralákínálás
KNK
31,9 %
Golden Step (KNK)
37,1 %
Vietnam
38,9 %
3. HARMADIK ORSZÁGOKBÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL
3.1. Az importmennyiség piaci részesedése és árai a felülvizsgálati időszakban
7. táblázat
A harmadik országokból származó behozatal mennyisége
Mennyiség
2006
2007
FI
India (millió pár)
50
55
56
index: 2006 = 100
100
111
112
Piaci részesedés
7 %
8 %
8 %
Indonézia (millió pár)
20
29
31
index: 2006 = 100
100
144
158
Piaci részesedés
3 %
4 %
5 %
Brazília (millió pár)
21
22
21
index: 2006 = 100
100
102
98
Piaci részesedés
3 %
3 %
3 %
Thaiföld (millió pár)
11
12
12
index: 2006 = 100
100
108
107
Piaci részesedés
2 %
2 %
2 %
Tunézia (millió pár)
10
12
12
index: 2006 = 100
100
124
130
Piaci részesedés
1 %
2 %
2 %
Marokkó (millió pár)
10
10
10
index: 2006 = 100
100
99
98
Piaci részesedés
1 %
1 %
1 %
Egyéb - (millió pár)
63
67
59
index: 2006 = 100
100
107
93
Piaci részesedés
9 %
10 %
9 %
Összesen (millió pár)
185
207
201
index: 2006 = 100
100
112
109
Piaci részesedés
26 %
30 %
30 %
8. táblázat
A harmadik országokból származó behozatal értéke
Érték
2006
2007
FI
India EUR/pár
11,34
11,67
11,98
index: 2006 = 100
100
103
106
Indonézia EUR/pár
9,98
10,06
9,67
index: 2006 = 100
100
101
97
Brazília EUR/pár
15,8
15,78
16,83
index: 2006 = 100
100
100
107
Thaiföld EUR/pár
12,56
13,54
13,55
index: 2006 = 100
100
108
108
Tunézia EUR/pár
12,76
13,2
13,39
index: 2006 = 100
100
103
105
Marokkó EUR/pár
14,6
15,05
14,98
index: 2006 = 100
100
103
103
egyéb EUR/pár
14,64
14,25
15,26
index: 2006 = 100
100
97
104
Összesen EUR/pár
13,16
13,07
13,40
index: 2006 = 100
100
99
102
(223)
A fentiekből kiderül, hogy a harmadik országokból származó összes behozatal abszolút értékben nőtt a figyelembe vett időszakban. 2006-hoz képest az összes behozatal 185 millió párról 201 millió párra nőtt a felülvizsgálati időszakban, a piaci részesedés tekintetében pedig 26 %-ról 30 %-ra.
(224)
A harmadik országok árai azonban átlagosan 34 %-kal meghaladják a kínai árakat, valamint 28 %-kal a vietnami árakat.
G. AZ UNIÓS IPAR GAZDASÁGI HELYZETE
1. ELŐZETES ÉSZREVÉTELEK
(225)
Az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése alapján a Bizottság az összes olyan gazdasági tényezőt és mutatót elemezte, amely kihat az uniós ipar helyzetére.
(226)
Ahogy azt már a fentiekben kifejtettük, az ágazat sajátosságára, valamint az uniós panaszos gyártók nagy számára való tekintettel alkalmazni kellett a mintavételezésre vonatkozó rendelkezéseket. A károkozás elemzése céljából a következő két szinten került sor a kármutatók meghatározására:
-
A makrogazdasági tényezők (termelési kapacitás, eladási mennyiség, piaci részesedés, foglalkoztatás, termelékenység, növekedés, a dömpingkülönbözetek nagysága, valamint a korábbi dömping hatásaiból való helyreállás) vizsgálatát az uniós gyártás egészének szintjén, az uniós gyártók nemzeti szövetségeitől és az egyes vállalatoktól begyűjtött információk alapján végezték el. Ezeket a tényezőket lehetőség szerint összevetették az illetékes statisztikai hivatal által szolgáltatott átfogó adatokkal.
-
A mikrogazdasági tényezők (készletek, eladási árak, készpénzforgalom, nyereségesség, a beruházások megtérülése, tőkeemelési képesség, beruházások és bérek) elemzését az egyes vállalatok vonatkozásában, azaz a mintában szereplő uniós gyártók szintjén végezték el.
2. MAKROGAZDASÁGI MUTATÓK
2.1. Teljesítmény, termelőkapacitás és kapacitáskihasználás
9. táblázat
Termelőkapacitás és kapacitáskihasználás
2006
2007
FI
Termelés (1000 pár)
390 314
383 692
365 638
Index: 2006 = 100
100
98
94
Kapacitás (1000 pár)
551 844
571 663
564 091
Index: 2006 = 100
100
104
102
Kapacitáskihasználás
71 %
68 %
66 %
Index: 2006 = 100
100
95
92
Forrás: a 27 tagú EU-ra vonatkozó adatok: Prodcom, amelyet az egyes gyártóktól és a gyártókat képviselő szövetségektől érkezett adatok erősítenek meg. Megjegyzés: A fenti (23) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint a vizsgálat kimutatta, hogy a mintába kiválasztott uniós gyártók teljesítménye az eredetileg jelezetthez képest 18-21 %-kal kisebb volt a figyelembe vett időszakban, főleg egy bizonyos gyártó helyzete miatt. Az iratokban szereplő információk nem utaltak arra, hogy az említett gyártóra vonatkozó megállapítás az egész ágazatra érvényes lenne. Mégis megvizsgálták annak lehetőségét, hogy az alacsonyabb termelés az uniós gyártás egészére érvényes-e. Annak ellenőrzése érdekében, hogy e változat az uniós gyártás egészére kihat-e, azon feltevés alapján, hogy az összes uniós gyártás 20 %-kal csökken a figyelembe vett időszakban, egy összevetésre került sor. Meg kell jegyezni, hogy a mintának a vizsgálat során megállapított gyártási mennyisége és az eredetileg kimutatott mennyiség közötti különbség - kis eltérésekkel - változatlan maradt a figyelembe vett időszak során. Ezért arra a megállapításra jutottak, hogy az eljárás szempontjából fontos kármutatókkal kapcsolatos általános tendenciákra (piaci részesedés, termelékenység stb.) nem terjedne ki a hatás.
(227)
A termelés 6 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, ami nagyrészt az ugyanezen időszakban a bőrcipőfogyasztás terén tapasztalható csökkenését tükrözi.
(228)
Az importőröket és kiskereskedőket képviselő néhány érdekelt - bizonyíték nélkül - azt állította, hogy az uniós gyártás terén bekövetkezett csökkenést inkább pozitívnak kell tekinteni, semmint arra utaló jelnek, hogy az uniós ipart a figyelembe vett időszakban továbbra is kár érte. E felek szerint a gyártás csökkenése az uniós iparban végbemenő tudatos racionalizálási folyamat következménye, amelynek révén az alsóbb kategóriás termékek gyártásáról lemondtak a közép-felső kategóriás termékek javára, amely területen az uniós ipar mindig is versenyképes volt.
(229)
Ezzel kapcsolatban ki kell hangsúlyozni, ahogy azt már az eredeti vizsgálat során is megállapították, hogy sok uniós gyártó tűnt el, mert nem tudta felvenni a versenyt a dömpingelt behozatallal - nem feltétlenül a versenyképesség eredendő vagy strukturális hiánya miatt. Ennélfogva elutasították azt az állítást, miszerint az uniós gyártás csökkenését kedvező jelnek kell tekinteni.
(230)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy az, hogy az uniós ipar kapacitáskihasználása változatlan maradt, azt bizonyítja, hogy nem került sor károkozásra.
(231)
Ahogy azt már az eredeti vizsgálat során is megállapították, az ágazat tényleges kapacitása sokkal inkább a rendelkezésre álló munkaerő számától függ, mint a gyártósor gépeinek műszaki kapacitásától. Ezért a kapacitás a foglalkoztatás szintjével mérhető, ahogy azt az alábbi 2.3. rész kifejti. Mindenesetre a felek állításával szemben a vizsgálat bizonyította, hogy a kapacitáskihasználás a műszaki kapacitás vizsgálata szempontjából 71 %-ról 66 %-ra csökkent a figyelembe vett időszakban, ezért nem tartható az az állítás, miszerint a stabil kapacitáskihasználás azt jelentené, hogy nem került sor károkozásra.
2.2. Eladási mennyiség és piaci részesedés
10. táblázat
Eladási mennyiség és piaci részesedés
2006
2007
FI
Eladás (1000 pár)
302 784
298 116
279 865
Index: 2006 = 100
100
98
92
Piaci részesedés
41,8 %
43,2 %
41,5 %
Index: 2006 = 100
100
103
99
(232)
A figyelembe vett időszak során az uniós ipar eladásai abszolút értékben 8 %-kal csökkentek. Tekintettel arra, hogy ugyanezen időszakban a fogyasztás 7 %-kal csökkent, az uniós ipar továbbra is stabilan tartani tudta piaci részesedését. Ha az eredeti vizsgálatban tapasztalt helyzettel végzünk összehasonlítást, amikor az eladások 33 %-kal csökkentek, az is nyilvánvaló, hogy az intézkedések bevezetését követően az eladások és a piaci részesedés terén megfigyelt szabadesés megállt.
(233)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy nem került sor károkozásra, mivel az uniós ipar növelte piaci részesedését a figyelembe vett időszak során. A vizsgálat azonban kimutatta, hogy az uniós ipar piaci részesedése igen csekély mértékben változott a figyelembe vett időszakban. Továbbá a fenti E.2. részben részletesen kifejtettek szerint elvárható lett volna, hogy a gyártás racionalizálása és az üzleti modell megváltoztatása lehetővé tegye a fennmaradó vállalatok számára, hogy lényegesen növeljék piaci jelenlétüket. Az, hogy az uniós gyártók eladásai változatlanok voltak, arra enged következtetni, hogy a dömpingelt behozatal által előidézett nyomás továbbra is aggodalomra ad okot.
(234)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy az, hogy az uniós ipar nem növelte piaci részesedését a vámok kivetése óta, azt bizonyítja, hogy az uniós ipar nem tudta kihasználni a vámok által biztosított előnyöket, valamint hogy az importált termékek semmiképpen sem helyettesíthetők az Unióban gyártott termékkel.
(235)
Ismételten ki kell emelni, hogy a piaci részesedés csupán egy a vizsgált mutatók közül, valamint hogy lentebb az egyéb tényezőknél kifejtettek szerint a vizsgálat kimutatta, hogy jelentős a verseny az Unióban előállított termék és az érintett országokból importált termék között. Jóllehet az a megállapítás helytálló, miszerint az uniós gyártók nem tudták lényegesen növelni piaci részesedésüket, az eladások terén az eredeti vizsgálat során tapasztalt jelentős csökkenés megállt, és az intézkedések lehetővé tették az uniós gyártók számára az eladások és a piaci részesedés stabilizálását. Úgy tűnik, hogy a piaci részesedés további növekedésének főleg a dömpingelt behozatal által kiváltott árnyomás szabott határt, ahogy az a (261)-(262) preambulumbekezdésekben is szerepel.
(236)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy az uniós ipar exportteljesítménye jelentősen javult, ennélfogva már nem volt tapasztalható a károkozás.
(237)
Az alábbi táblázatból kiderül, hogy ezen állítással szemben a vizsgálat azt mutatta ki, hogy az uniós ipar exportteljesítménye a figyelembe vett időszak során a növekedés helyett inkább némi csökkenést mutatott.
(238)
Mindenesetre meg kell jegyezni, hogy az export a uniós gyártók eladásainak csupán 25 %-át teszi ki. Ezért a Közösségen belüli teljesítmény továbbra is messze a legfontosabb tényező az uniós gyártók pénzügyi helyzetének meghatározása tekintetében. Ezenfelül a vizsgálat nem bizonyította, hogy az exporttevékenység növekedése csökkenést idézne elő a Közösségen belüli eladások vonatkozásában.
(239)
A fentiek figyelembevételével nem tartható fenn az az állítás, miszerint a jobb exportteljesítmény megszüntette volna az uniós ipar által elszenvedett kárt.
11. táblázat
Uniós kivitel
2006
2007
FI
Az uniós gyártók általi kivitel (1 000, pár)
91 395
89 845
89 739
Index: 2006 = 100
100
98
98
Forrás: Comext
2.3. Foglalkoztatás
12. táblázat
Foglalkoztatás
2006
2007
FI
Teljes foglalkoztatás (1000 főben)
267
264
262
Index: 2006 = 100
100
99
98
(240)
Az uniós gyártók hozzávetőleg 260 000 főt foglalkoztattak, akik közvetlenül részt vettek az érintett termék gyártásában a felülvizsgálati időszak során.
(241)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy az, hogy az uniós iparon belül változatlan maradt a foglalkoztatás szintje, arra utal, hogy már nem áll fenn a károkozás.
(242)
Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a károkozás megállapításának az összes releváns tényező elemzésén kell alapulnia, nem csupán egyetlen, külön vizsgált tényezőn. Továbbá a vizsgálat megállapította, hogy az uniós iparon belüli foglalkoztatás kismértékben csökkent (- 2,0 %). Annak, hogy az uniós ipar nagy része áttért a klaszter-rendszerben történő gyártásra, valószínűleg szerepe volt abban, hogy a foglalkoztatás szintje ne csökkenjen tovább, és a gyártó vállalatoknál fenn lehessen tartani a fontos know-how-t.
(243)
Egy másik érdekelt azt állította, hogy az uniós ipar problémáinak egyik fő oka az Unióban rendelkezésre álló munkaerővel kapcsolatos hiány volt, nem pedig az érintett országokból származó behozatal által előidézett verseny.
(244)
Figyelembe véve azonban, hogy ezen állítás alátámasztására nem szolgáltattak bizonyítékot, és mivel a vizsgálat megállapításai nem utalnak arra, hogy a rendelkezésre álló munkaerővel kapcsolatos probléma jelentős lenne az uniós gyártók számára, ez az állítás nem volt fenntartható.
2.4. Termelékenység
13. táblázat
Termelékenység
2006
2007
FI
Termelékenység
1 461
1 453
1 391
Index: 2006 = 100
100
99
95
(245)
E felülvizsgálat keretében a figyelembe vett időszak átlagos termelékenységét a teljes foglalkoztatás alapján vizsgálták, beleértve a klaszter-rendszerben működő gyártó létesítményekben dolgozó valamennyi munkavállalót. Az időszak során a termelékenység mérsékelt csökkenése volt jellemző. Az E.2. részben említettek szerint a termelékenység az általános struktúrához és a vállalatok által gyártott lábbelitípusokhoz kapcsolódik, továbbá igen eltérő lehet országonként és vállalatonként. Ennélfogva a csökkenés nem tekinthető jelentősnek.
2.5. Növekedés
(246)
2006 és a felülvizsgálati időszak között az uniós ipar piaci részesedése változatlan maradt, de a fogyasztás csökkenésének figyelembevételével az uniós gyártók eladásai abszolút értékben mégis csökkentek.
2.6. A dömpingkülönbözet nagysága
(247)
Ami a tényleges dömpingkülönbözet nagysága által az uniós iparra gyakorolt hatást illeti, az érintett országokból származó behozatal mennyiségét és árát figyelembe véve ez a hatás nem tekinthető elhanyagolhatónak.
2.7. A korábbi dömping, illetve szubvenció hatásaiból való helyreállás
(248)
A KNK-ból és Vietnamból származó, az egyes bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik behozatalával kapcsolatos dömpingellenes intézkedéseket 2006 októberében vezették be. Ezen időszakban az uniós gyártók helyzetének még csak részleges helyreállása volt megfigyelhető, ahogy az az alábbi adatokból is kiderül.
3. MIKROGAZDASÁGI MUTATÓK
3.1. Készletek
14. táblázat
Készletek
2006
2007
FI
(1000 pár)
163
120
198
Index: 2006 = 100
100
73
121
Forrás: ellenőrzött kitöltött kérdőívek
(249)
A készletek továbbra is jelentéktelenek, hozzávetőleg a termelés 2 %-át teszik ki. Emlékeztetni kell arra, hogy nem szabad túlbecsülni e mutató jelentőségét, mivel ezt a terméktípust rendelésre gyártják, és egy meghatározott időpontban azért képződnek készletek, mert a már eladott árukat még nem szállították el.
3.2. Eladási árak
15. táblázat
Eladási árak
2006
2007
FI
EUR/pár
26,6
29,5
34,6
Index: 2006 = 100
100
111
130
Forrás: ellenőrzött kitöltött kérdőívek
(250)
Az eladási árak 30 %-kal nőttek az adott időszakban. Ezt a növekedést két fő tényező idézte elő. Egyrészt az üzleti modellel kapcsolatos, fentebb említett fejleményeknek tudható be, másrészt az elsősorban a nyersanyagok miatti költségnövekedésnek.
3.3. Készpénzforgalom, nyereségesség és a beruházások megtérülése
16. táblázat
Készpénzforgalom - nyereségesség - a beruházások megtérülése
2006
2007
FI
Készpénzforgalom (1000 EUR)
7 720
13 101
13 337
Index: 2006 = 100
100
170
173
Nettó forgalom nyeresége %-ban
1,3 %
3,4 %
3,0 %
Index: 2006 = 100
100
261
231
Beruházások megtérülése
9,5 %
22,8 %
20,5 %
Index: 2006 = 100
100
240
217
Forrás: ellenőrzött kitöltött kérdőívek
(251)
Az uniós ipar nyereségének mértéke a figyelembe vett időszak során a 2006-os 1,3 %-ról 3 %-ra nőtt a felülvizsgálati időszakban. A nyereség növekedése befolyásolta a készpénzforgalom fejlődését és a beruházások megtérülését. Mindezt azonban a beruházásoknak az eredeti vizsgálatban megállapított, jelentős romlásának és alacsony szintjeinek fényében kell szemlélni.
(252)
Egyes érdekeltek azt állították, hogy az uniós ipar nyeresége jelentősen javult, és hogy ez a nyereség valóban lényegesen nagyobb volt, mint az eredeti vizsgálatban célul kitűzött 6 %-os nyereség. Ennélfogva azt állították, hogy az egyéb kármutatóktól függetlenül a károkozás már nem áll fenn.
(253)
Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy jóllehet igaz, hogy a nyereségességi szint javult, a vizsgálat kimutatta, hogy az uniós ipar nem tudta elérni az eredeti vizsgálat során megállapított 6 %-os célt. Elvárható lett volna a nyereség mértékének markánsabb növekedése, legalábbis az iparág nagy részének arra irányuló erőfeszítésének figyelembevételével, hogy új üzleti modellre álljanak át. Ez azt bizonyítja, hogy az iparág helyzete még mindig nagyon gyenge a nyereségesség szempontjából. Ennélfogva az arra vonatkozó állítást, miszerint a nyereség mértéke arra utal, hogy az uniós ipart már nem érinti a kár, el kell utasítani.
3.4. Tőkeemelési képesség
(254)
A vizsgálat bebizonyította, hogy a kkv-k, amelyekből lényegében az egész ágazat áll, súlyos pénzügyi helyzetük miatt nem tudnak kellő bankgaranciát nyújtani, ennélfogva nehézségekkel néznek szembe, amikor új tőkét kell szerezniük.
3.5. Beruházások
17. táblázat
Beruházás
2006
2007
FI
(1000 EUR)
9 019
13 777
20 979
Index: 2006 = 100
100
153
233
Forrás: ellenőrzött kitöltött kérdőívek
(255)
Jóllehet a beruházások nőttek a figyelembe vett időszak során, abszolút értékben a forgalomnak még mindig csupán 6 %-át tették ki a felülvizsgálati időszakban. Ezenfelül ezt a növekedést az egyik, a mintában szereplő uniós gyártó által bizonyos épületekkel kapcsolatban végrehajtott rendkívüli beruházások befolyásolták. Máskülönben a beruházások mértéke továbbra is csekély lett volna a referencia-időszakban. Mindezt megint csak a beruházásoknak az eredeti vizsgálatban megállapított, jelentős romlásának és alacsony szintjeinek fényében kell szemlélni.
3.6. Bérek
18. táblázat
Bérek
2006
2007
FI
Bérek és fizetések (1000 EUR)
21 305
23 186
23 855
Index: 2006 = 100
100
109
112
Egy főre jutó átlagbérek és fizetések (EUR)
21 826
21 418
21 897
Index: 2006 = 100
100
98
100
Forrás: ellenőrzött kitöltött kérdőívek
(256)
Az átlagbérek nem változtak a figyelembe vett időszak során, ami arra utal, hogy a reálbérek csökkennek, és nem követik a szokásos trendet. Ez még inkább bizonyítja az uniós gyártókra gyakorolt nyomás mértékét.
4. A KÁRRAL KAPCSOLATOS KÖVETKEZTETÉS
(257)
Ahogy az a fentiekből is kiderül, az alaprendeletben felsorolt tényezők közül nem mindegyikről bizonyosodott be, hogy közvetlen hatást gyakorol az uniós lábbeligyártó ipar helyzetére a kár megállapítása szempontjából. Figyelembe véve különösen azt, hogy a gyártás rendelésre történik, és rendes körülmények között nincsenek készletek, vagy azok csak a már teljesített, de még nem elszállított/kiszámlázott rendelések alapján képződnek, ennélfogva úgy ítélték, hogy csekély jelentőséggel bírnak a kár elemzése során. Hasonlóképpen, mivel az ágazat továbbra is munkaerő-intenzív, a termelőkapacitás műszaki szempontból nem korlátozott, és főleg a gyártók által alkalmazott munkavállalók számától függ.
(258)
Az uniós ipar helyzetére közvetlenebb hatást gyakorló makromutatók elemzése kimutatja, hogy az uniós termelés, valamint az eladási mennyiségek is hozzávetőleg ugyanolyan mértékben csökkentek a figyelembe vett időszak során, mint az uniós fogyasztás. Ennélfogva az uniós gyártók eladásai, piaci részesedése és a foglalkoztatás stabil maradt. A termelékenység csökkent, de csak mérsékelten. Összességében, jóllehet elvárható lett volna, hogy az új üzleti modellre való átállás révén növelni lehessen a fennmaradó uniós gyártók eladásait és termelését, az is nyilvánvaló, hogy az ágazatban az intézkedések bevezetése előtt megfigyelt gazdasági szabadesés az intézkedések bevezetése óta megállt. Ez azt is lehetővé tette az uniós ipar nagy része számára, hogy a gyártás szakosodott klaszterek létrehozása által történő racionalizálásával, magasabb kategóriába tartozó termékekre való átállással, valamint a nagykereskedelmi forgalmazás helyett a kiskereskedők közvetlen ellátására koncentrálva megváltoztassák az üzleti modelljüket.
(259)
A vonatkozó mikromutatók elemzése az uniós ipar részleges helyreállását is alátámasztja, ami az eladási árak, a készpénzforgalom és a nyereség növekedését mutatja. Az iparág azonban még nem tudott visszatérni a nyereség és a beruházások szokásos szintjéhez, és továbbra is problémákkal szembesül a tőkeemelés és a fizetésekkel kapcsolatos fejlemények terén, ami arra utal, hogy a helyzet még mindig bizonytalan, és a károkozás nem szűnt meg teljesen.
(260)
Összességében a vizsgálat kimutatta, hogy az uniós ipart továbbra is jelentős kár éri.
5. AZ ÉRINTETT ORSZÁGOKBÓL SZÁRMAZÓ DÖMPINGELT BEHOZATAL HATÁSA, VALAMINT AZ EGYÉB TÉNYEZŐK HATÁSA
5.1. Az érintett országokból származó dömpingelt termékek behozatalának hatása
(261)
Jóllehet az érintett országokból származó behozatal együttes mennyisége tekintetében csökkenés volt tapasztalható a figyelembe vett időszak során, a felülvizsgálati időszak során a mennyiségek még mindig messze meghaladták az eredeti vizsgálat során jellemző mennyiségeket. Kína esetében az eredeti vizsgálati időszakhoz képest majdnem kétszeres a behozatal mennyisége, és bár ugyanezen időszakban a Vietnamból származó behozatal mennyisége csökkent, piaci jelenlétük továbbra is jelentős, közel 10 %-os piaci részesedéssel rendelkeznek.
(262)
Az érintett országokból a figyelembe vett időszak során történő behozatal árainak elemzése azt mutatja, hogy a kínai behozatal árai stabilak maradtak, ugyanakkor a vietnami árak csökkentek. Az eredeti vizsgálati időszak áraihoz képest a kínai árak körülbelül 20 %-kal nőttek, a vietnami árak viszont az eredeti vizsgálati időszakban megállapítottakhoz közelítenek. A termékösszetétel és a kereskedelmi díjak szintje tekintetében meglévő különbségek ellenére nyilvánvaló, hogy a KNK-ra vonatkozó 8,6 eurós átlagos importárak, valamint a Vietnamra vonatkozó 9,51 eurós átlagos importárak továbbra is komoly aggodalomra adnak okot az uniós gyártók szempontjából, amelyek esetében az átlagos eladási árak jóval meghaladják a 30 eurót. Ez még nyilvánvalóbb, ha megvizsgáljuk az alákínálási szinteket, amelyek tekintetében drasztikus növekedés következett be az eredeti vizsgálati időszakhoz képest. Kína esetében az alákínálási szintek ezen időszakban 13,5 %-ról 31,9 %-ra emelkedtek, Vietnam esetében pedig hasonló, 15,9 %-ról 38,9 %-ra való növekedés figyelhető meg.
5.2. Az érintett országokból származó dömpingelt termékek behozatalának hatásával kapcsolatos következtetés
(263)
A fentiek alapján azt a következtetést kell levonni, hogy az érintett országokból származó behozatal a mennyiség és az ár tekintetében is hátrányosan érinti az uniós gyártók teljesítményét.
5.3. Az egyéb tényezők hatása
(264)
A Bizottság alapos elemzést végzett azzal kapcsolatban, hogy a dömpingelt behozatalon kívül bármilyen egyéb ismert tényezőnek lehetett-e kihatása az uniós gyártók által folyamatosan elszenvedett kárra, hogy biztosíthassa, hogy az ilyen tényezők által előidézett kárt ne a dömpingelt behozatal hatásának tulajdonítsák.
5.3.1. A verseny hiánya az Unióban gyártott cipők és az érintett országokból importáltak között
(265)
Néhány érdekelt azt állította, hogy nincs kapcsolat az érintett országokból származó behozatal és az uniós ipar teljesítménye között. Elsősorban azon véleményüknek adtak hangot, hogy az Unióban gyártott hasonló termék és az érintett termék nem helyettesíthető egymással. Az említett felek szerint nincs verseny az Unióban gyártott bőrcipők, valamint a Kínából és Vietnamból importált termékek között, mivel az előbbi jellemzően a közép- és felső kategóriás termékek közé tarozik, míg az utóbbit főleg az alsó és középkategóriába szánják. Ezzel kapcsolatban azt hozták fel bizonyítékként, hogy az uniós ipar az intézkedések bevezetését követően nem tudta visszaszerezni piaci részesedését. Az egyéb kármutatókkal kapcsolatos általános javulás inkább az uniós ipar által az üzleti modell tekintetében végrehajtott változtatás következménye lenne, ami által csökken a termelés és elmozdulás történik a nagyobb hozzáadott értéket képviselő gyártás felé, ami mérsékelné az uniós ipar egy része által elszenvedett kárt. Az uniós gyártók másik csoportja által tapasztalt nehézségekről úgy ítélték, hogy azokat inkább az alkalmazkodás hiánya, semmint az érintett országokból származó behozatal idézte elő.
(266)
A vizsgálat kimutatta, hogy bár az uniós ipar a minőségi termékek gyártása felé fordult, továbbra is elfoglalja az alsó termékkategória bizonyos részét, valamint a középkategóriás szegmens nagy részét. Ha megvizsgáljuk a dömpingelt behozatalt, kiderül, hogy nem csupán az alsó termékszegmensre, hanem a középsőre is kiterjed - sőt bizonyos esetekben még a felső kategóriára is. Másképpen fogalmazva tehát jelentős verseny tapasztalható az Unióban gyártott és az érintett országokból importált bőrcipők tekintetében.
(267)
Arra vonatkozó állítások is elhangzottak, hogy nincs verseny az uniós gyártók és az érintett exportőrök között, mivel az uniós gyártók a réspiaci termékekre helyezik a hangsúlyt, és nem foglalkoznak a különleges cipők teljes termékkörével, például a túra-, teke- és ortopéd cipőkkel. Ezzel kapcsolatban azonban meg kell jegyezni, hogy a különleges cipők az érintett terméknek csak egy kis részét teszik ki, ennélfogva a hatás nem lehet jelentős. Mindenesetre a vizsgálat kimutatta, hogy az állítással ellentétben az Unióban gyártanak ilyen különleges cipőket, bár korlátozott mennyiségben, és ezek az importált különleges cipőkkel közvetlen versenyben állnak. Továbbá a fentiekben kifejtettek szerint jelenleg növekvő verseny tapasztalható az említett különleges cipők és az uniós ipar által hagyományosan gyártott klasszikus „brown shoe” között.
(268)
Ami az uniós gyártás és az érintett országokból származó behozatalnak az életkor és a nemek alapján történő összehasonlítását illeti, a vizsgálat kimutatta, hogy az Unióban jelentős a férfi-, női és gyermekcipő gyártása. A női cipők gyártásán van a hangsúly, a gyártás 55 %-át teszik ki, míg a férfi- és gyermekcipők a gyártás 35 %-át, illetve 10 %-át. Ha megvizsgálják az érintett országokból importált cipők életkor és nemek szerinti megoszlását, eltérő számadatokat kapnak, a gyermekcipőkre kerül nagyobb hangsúly, amelyek a behozatal megközelítőleg 25 %-át teszik ki. Az eltérések ellenére nyilvánvaló, hogy az uniós ipar és az exportőrök is jelentős mennyiségekben árusítják mindhárom kategóriát az Unió piacán.
5.3.2. Az uniós gyártók alacsony hatékonysága, strukturális problémák és a globalizáció hatása
(269)
Az egyik, a fogyasztói érdekeket képviselő fél azt állította, hogy az állítólagos dömping nem volt kihatással az uniós ipar helyzetére, ugyanakkor az Unión belül a munkahelyek elvesztését és a gyárak bezárását nem a tisztességtelen kereskedelem idézi elő, hanem inkább maga a globalizáció és a gyártásnak az alacsonyabb költségeket garantáló országokba történő áthelyezése.
(270)
Több érdekelt arra is rámutatott, hogy a uniós ipar nem tudta kihasználni az intézkedések előnyét, valamint felhívta a figyelmet az üzleti modellnek az uniós gyártók körében történő megváltoztatásának hatására, ami bizonyítékul szolgál azon állításra vonatkozóan, miszerint nincs kapcsolat a behozatal és az uniós ipar teljesítménye között.
(271)
Az említett állítások szerint az uniós ipar strukturális szempontból képtelen felvenni a versenyt a tömegtermelés terén, ami jórészt a szükséges munkaerő hiányának és a költségeknek tulajdonítható. Ennélfogva az uniós ipar jelentős része új üzleti modellt alakított ki, valamint termékinnovációval és korszerűsítéssel kapcsolatos beruházásokat hajtott végre, hogy az alsó és középkategóriás termékszegmensről áthelyezhesse a hangsúlyt a közép- és felső kategóriás szegmensre, valamint a luxustermékekre. Ezek a vállalatok, amelyek a nagyobb hozzáadott értékkel rendelkező réspiaci termékeket helyezték a középpontba, jó teljesítményt is nyújtanak. Ezzel szemben azok a vállalatok, amelyek nem voltak képesek megfelelni a globalizáció kihívásainak, továbbra is szerény eredményeket mutatnak fel. Ezen állítás szerint az uniós gyártók helyzetét üzleti stratégiájuk következményének kell tekinteni, azaz nem kapcsolódik az érintett országokból származó behozatalhoz.
(272)
A fenti E.2. és G.4. részből kiderül, hogy a vizsgálat tulajdonképpen vegyes képet alakított ki az uniós ipartal kapcsolatban. Az iparág bizonyos részei az alsó és középkategóriába tartozó, nem márkás lábbeliket gyártanak, és inkább nagykereskedőkön keresztül értékesítenek, semmint közvetlenül kiskereskedőknek. Ez azonban nem jelenti azt, hogy ezek a vállalatok a jellegüknél fogva ne lennének hatékonyak. A vizsgálatból egyértelműen kiderül, hogy versenyhelyzetüktől függetlenül, nehéz helyzetüket nagymértékben a dömpingelt behozatal idézte elő. Következésképpen rendkívül nehéz pénzügyi helyzetben vannak, ami a figyelembe vett időszak során lényegesen romlott. Több ilyen vállalat erőfeszítéseket tesz arra, hogy átálljon a közép- és felső termékkategóriára, valamint megváltoztassa az értékesítési csatornákat, de a dömpingelt behozatal által előidézett jelenlegi nyomás rendkívüli mértékben megnehezíti ezt a folyamatot.
(273)
A határozott javulás és az üzleti modell átalakítása ellenére az üzleti modelljüket átalakító vállalatok nem érik el az eredeti vizsgálat során a nyereség vonatkozásában megállapított 6 %-os célkitűzést. Ez azt bizonyítja, hogy e csoportra is kihat az összes szegmenst a dömpingelt behozatal következtében befolyásoló árleszorító nyomás. Ezért valószínű, hogy ez a csoport képes lett volna teljes mértékben helyreállni, ha nem lett volna kitéve a dömpingelt bőr lábbelik folyamatos (sőt fokozódó) behozatala által előidézett árleszorító nyomásnak.
(274)
Az, hogy még az új üzleti modellt alkalmazó vállalatokra is kihat a kárt okozó dömping annak ellenére, hogy rendkívül hatékonyak az erőforrások összefogása és a szakosodás terén, arra utal, hogy az iparágon belüli alacsony hatékonyság és a strukturális problémák nem bontják meg a dömping és az elszenvedett kár közötti okozati kapcsolatot.
5.3.3. A harmadik országokból származó behozatal hatása
(275)
Több érdekelt kifejtette, hogy az egyéb harmadik országokban egyre növekvő lábbeligyártó ipar következtében drámai mértékben megnövekedett az Unióba irányuló kivitel. Ezzel kapcsolatban elhangzott az az állítás, miszerint a harmadik országokból származó behozatal jelentősen befolyásolta az uniós ipar helyzetét a figyelembe vett időszakban, és az intézkedések megszüntetése esetén a károkozás folytatódásának, illetve megismétlődésének valószínűségével kapcsolatos elemzés során is ugyanolyan fontos lesz. Az említett felek szerint az intézkedések megszüntetése hatást gyakorolna az érintett országokból származó behozatal és az egyéb országokból származó behozatal közötti behozatalegyenlegre, mivel e beszerzési források egymást helyettesítik. Ennélfogva az intézkedések megszüntetése nem lenne hatással az uniós iparra.
(276)
Ezzel kapcsolatban a vizsgálat azt mutatta, hogy az egyéb harmadik országokból, például Indiából és Indonéziából származó, olcsó behozatal nagy és egyre növekvő mennyiséget tesz ki. A lábbeligyártó ágazat nagyrészt nemzetközi csoportokba szerveződik, több országban különböző gyártó bázisokkal rendelkezik. Ez bizonyos mértékű rugalmasságot tesz lehetővé a gyártás áthelyezése tekintetében, amennyiben más országokban gyártó bázis jön létre. A vizsgálat kimutatta, hogy egy új országban egy-két év alatt létrehozható ilyen létesítmény.
(277)
Ami a piaci részesedést illeti, a Kína és Vietnam által elvesztett részesedéseket más exportáló országok szerezhetik meg - elsősorban India és Indonézia. Az áraik által kifejtett hatás azonban nem hasonlítható a Kínából és Vietnamból származó behozatal árainak hatásához. Miközben figyelmen kívül hagyjuk a termékösszetétel tekintetében meglévő különbségeket, India esetében az árakban tapasztalható eltérés különösen erőteljes, ahol az átlagos exportár 25,8 %-kal magasabb, mint a Vietnamból importált cipők átlagos exportára, illetve a Kínából importált cipők esetében 40,3 %-kal. Ennélfogva az általuk az uniós iparra gyakorolt hatás sokkal kevésbé markáns. Az Indonéziából importált cipők átlagos exportára 13,2 %-kal magasabb, mint a Kínából importált cipők átlagos exportára, illetve hasonló a Vietnamból importált cipők átlagos exportárához. Mindazonáltal az indonéziai importmennyiségek relatív hatása még mindig korlátozott lenne. A fentiek figyelembevételével az egyéb ázsiai országokból származó behozatal relatív mennyisége és magasabb árai miatt nem vonható le az a következtetés, miszerint hatásuk elegendő lenne az uniós ipar által elszenvedett kár, valamint a Kínából és Vietnamból származó dömpingelt behozatal nagy mennyiségei közötti kapcsolat megszüntetéséhez.
5.3.4. A fogyasztási és a fogyasztói preferenciák változásainak hatásai, és a kiskereskedelmi ágazat szerkezetében bekövetkezett változások hatásai az Unióban
(278)
Az is elhangzott, hogy az uniós ipar gyenge teljesítménye nem köthető az érintett országokból származó behozatalhoz, hanem inkább az uniós fogyasztás csökkenéséhez kapcsolódik. A fogyasztás visszaesése állítólagosan a divatirányzatok változásához köthető, azaz a hivatalosabb stílustól a hétköznapi lábbelik felé történt elmozduláshoz. Ennek megfelelően a fogyasztók inkább az alacsonyabb árkategóriákat részesítik előnyben, amelyeket jellemzően a harmadik országokból származó behozatal képvisel.
(279)
Ebben az összefüggésben a vizsgálat rámutatott arra, hogy az érintett termék tekintetében csökkent a fogyasztás. Ha azonban tökéletes helyettesíthetőség lett volna a bőrből és más anyagokból készült lábbelik között, ez a visszaesés sokkal hangsúlyosabb lett volna. A fogyasztás csökkenése és a fogyasztói preferenciák változásai önmagukban tehát nem tekinthetők olyan tényezőnek, amely megbontaná az okozati kapcsolatot.
(280)
A vizsgálat arra is rámutatott, hogy a lábbelik kiskereskedelme ma már nagyon sokszínű, a hagyományos cipőboltokon kívül számos új értékesítési helyen kínálnak lábbeliket: például áruházakban, általános ruházati üzletekben, illetve a szupermarketekben és a hipermarketekben is, amelyek az értékesítések igen jelentős hányadát, akár több mint 40 %-át is lebonyolítják.
(281)
Az is elhangzott, hogy ez a fokozott verseny lefelé nyomja az árakat, és hogy ez nagyobb hatással van az uniós iparra, mint a dömpingelt behozatalra. Jóllehet a kiskereskedelmi ágazat felől érkező nyomás nem zárható ki mint olyan tényező, amely hatást gyakorolhatott az uniós iparra, nem szabad megfeledkezni arról, hogy ez a szerkezet attól függ, hogy találnak-e olyan beszállítókat, akik ilyen alacsony árakon képesek szállítani. A hatalmas mennyiségben érkező dömpingelt termékek minden bizonnyal kulcsszerepet játszottak az árnyomás kialakulásában és fenntartásában. Ezenkívül az a tény, hogy az uniós gyártóknak sikerült növelni az árakat, azt is jelzi, hogy a kiskereskedelmi szerkezetben történt változások hatásai nem olyan erőteljesek, hogy megtörjék a kár és a dömpingelt behozatal közötti kapcsolatot.
5.3.5. Az uniós termelők exportteljesítményének hatásai
(282)
Az uniós ipar gyenge exportteljesítményét, amely az USA-dollárhoz képest erős eurónak tudható be, szintén az uniós ipar által elszenvedett kár okaként jelölték meg, és ezért azt meg kellett különböztetni az érintett országokból származó behozatal által kiváltott hatásoktól.
(283)
Ugyanakkor az általános belföldi áraknak az általános kivitellel való összehasonlítása inkább azt jelzi, hogy az uniós gyártók exportárai megközelítőleg 12 %-kal nőttek a figyelembe vett időszakban, és hogy ezek az árak a felülvizsgálati időszakban kb. 20 %-kal voltak magasabbak a hazai áraknál. Az exportmennyiségek stabil szinten maradtak, és a termelés kb. 25 %-át kötötték le. Mivel a vizsgálat azt mutatta, hogy az uniós gyártók exportteljesítményében csak egy kis visszaesés történt, az az érv, amely szerint az exportteljesítmény jelentené a kár okát az Unió számára, nem támasztható alá.
5.4. Az egyéb tényezők hatásaival kapcsolatos következtetés
(284)
Amint az a fentiekből is látható, számos érdekelt állította, hogy a dömpingelt behozataltól eltérő tényezők voltak a legfőbb okai az uniós ipart ért kárnak.
(285)
A vonatkozó egyéb tényezőket azonosították és gondosan elemezték. Az ügy tényadatai azonban azt mutatják, hogy az egyéb ismert tényezők - önmagukban vagy több ilyen tényező együttvéve - nem bonthatják meg a dömpingelt behozatal és az uniós termelők által elszenvedett kár közötti okozati kapcsolatot.
H. A KÁROKOZÁS FOLYTATÓDÁSÁNAK VALÓSZÍNŰSÉGE
1. AZ UNIÓS IPAR ÁLLAPOTÁT AZ INTÉZKEDÉSEK HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE ESETÉN BEFOLYÁSOLÓ, ELŐREVETÍTETT MENNYISÉGI- ÉS ÁRHATÁSOK
(286)
Az alaprendelet 11. cikke (2) bekezdésével összhangban felmérték a felülvizsgálatban érintett országokból származó behozatalt, hogy megállapítsák, fennáll-e a károkozás folyatódásának valószínűsége.
(287)
Ami a hatályos intézkedések hatályvesztésének az uniós iparra gyakorolt hatását illeti, a károkozás folytatódásának valószínűségével kapcsolatban a fenti összegzésben szereplő összetevőkkel egyetemben az alábbi tényezőket vizsgálták meg.
1.1. A KNK
(288)
A fenti (261)-(262) preambulumbekezdésben levont következtetés értelmében a KNK-ból származó nagy mennyiségű, dömpingelt árakon történő behozatal a felülvizsgálati időszakban is folytatódott.
(289)
A KNK kapacitásainak és belföldi piaci helyzete alakulásának elemzése azt is kimutatta, hogy az intézkedések megszüntetése esetén a már jelenleg is nagy mennyiségű kivitel tovább folytatódna. Még ha a kivitel állítólagosan várt 30 %-ot is elérő csökkenése be is következne, a piaci visszaesés következtében továbbra is nagyon nagyok lennének az exportált mennyiségek.
(290)
Azt is megállapították, hogy amennyiben az intézkedéseket hatályon kívül helyeznék, a kínai és a harmadik országok belföldi piacához viszonyított magasabb árszintje miatt az Unió továbbra is vonzó célpiac lenne a kínai kivitel számára. Nem kizárható ugyan, hogy az exportárak bizonyos mértékben emelkedni fognak, mindazonáltal arra a következtetésre jutottak, hogy az exportot továbbra is dömpingelni fogják.
(291)
A megfigyelt jelentős mértékű dömping és áralákínálás arra utal, hogy az Unióba irányuló, fent említett mennyiségek kivitele jelentősen az uniós gyártók ár- és költségszintje alatti, dömpingelt árakon történne.
(292)
Az ilyen mennyiségek és árak együttes hatása önmagában is képes előidézni az uniós gyártók már jelenleg is bizonytalan helyzetének további romlását.
1.2. Vietnam
(293)
Vietnam esetében is megállapítást nyert a felülvizsgálati időszak alatti nagy mennyiségű, dömpingelt árakon történő behozatal folytatódása.
(294)
Az is megállapítást nyert, hogy az Unió továbbra is a vietnami exportőrök legfontosabb célpiaca, és az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén valószínűleg továbbra is ez lenne a helyzet.
(295)
Figyelembe véve a jelentős, rendelkezésre álló kihasználatlan kapacitásokat és összevetve az uniós piac árszintjét a vietnami belföldi piac vagy akár más exportpiacok árszintjével, valószínűnek látszik, hogy az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén a dömpingelt termékek behozatala még tovább nőne. A kínai helyzethez hasonlóan, még akkor is, ha bekövetkezne a behozatal gazdasági hanyatlás miatti állítólagos visszaesése, a behozatali mennyiségek továbbra is nagyon jelentősek lennének.
(296)
A KNK esetéhez hasonlóan, a megállapított számottevő dömping és áralákínálás azt jelzi, hogy az Unióba irányuló, fentebb említett nagy mennyiségű kivitel lényegesen az uniós gyártók ár- és költségszintje alatti dömpingelt árakon történne. Hasonlóképpen, a mennyiségek és árak együttes hatása önmagában is képes lenne előidézni az uniós gyártók már jelenleg is bizonytalan helyzetének további romlását.
2. A FELEK ÁLTAL FELVETETT ÁLLÍTÁSOK
(297)
Számos érdekelt azt állította, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatalon kívüli más tényezők megkérdőjeleznék az érintett országokból származó dömpingelt behozatal uniós iparra gyakorolt valószínű jövőbeni hatását.
(298)
A megemlített tényezők legtöbbjével a károkozást tárgyaló G.5. rész már foglalkozott, így nem szükséges ezeket megismételni ebben a bekezdésben. Némelyik állítás viszont a felülvizsgálati időszakot követő eseményekkel áll összefüggésben, így jövőbeni valószínű hatásukat további elemzésnek kellett alávetni.
2.1. A piaci visszaesés valószínű hatása
(299)
Számos érdekelt azt állította, hogy a gazdasági visszaesés hatásait a behozatal állítólagos hatásaitól elkülönítve kell kezelni, mivel ez az esemény a kárt okozó dömping valószínű folytatódásának/megismétlődésének vizsgálatakor külső tényezőként értékelendő. Az ezt állító érdekeltek szerint az uniós ipart különösen nagy mértékben fogja érinteni a visszaesés, mert a fogyasztók ilyen körülmények között vásárlóerejük csökkenése miatt jellemzően az alacsonyabb minőségi és árkategóriába tartozó termékekre váltanak át.
(300)
A piaci visszaesés az érintett termék viszonylatában nagy valószínűséggel a fogyasztás további csökkenéséhez fog vezetni. Míg a bőrcipők piaci helyzete továbbra is erős lesz, az értékesítés a válság előtti időszakban már megfigyelt 7 %-nál lényegesen nagyobb mértékben fog visszaesni.
(301)
Valószínű, hogy a gazdasági megszorítások fokozni fogják a fogyasztók és a kiskereskedők árérzékenységét, és a fogyasztók vásárlóerejének csökkenése határt fog szabni a kiskereskedelmi áraknak. Ennélfogva szegmensváltás következhet be (a fogyasztók elmozdulnak a felső/középkategóriából a középkategóriába, de ugyanúgy a középkategóriából is az alsó/középkategóriába), és még inkább a cipőjavíttatás irányába. Ilyen körülmények között a bőrcipők és más, olcsóbb textil- és szintetikus anyagokból készült termékek közötti verseny minden valószínűség szerint fokozódni fog.
(302)
Röviden összefoglalva, a vonatkozó fogyasztási és árhatások miatt nem zárható ki, hogy a piaci visszaesés hozzá fog járulni az uniós gyártók helyzetének további romlásához. Ugyanakkor az is nagyon valószínű, hogy a gazdasági visszaesés még tovább fogja erősíteni a dömpingelt behozatal hatását. Ez abból következik, hogy a válság hatására valószínűleg minden gazdasági szereplőre kiható árnyomás az érintett országok exportőreit is érinteni fogja, így azok még tovább csökkenthetik a már amúgy is dömpingelt áraikat. A még alacsonyabb árak a közép- és a felső termékkategóriákra is nyomást fognak gyakorolni, és ez azzal a kockázattal járhat, hogy az uniós gyártók visszatérni kényszerülnek majd a közép- és alsó termékkategóriákba. Ennek következtében még öldöklőbb verseny alakulna ki az uniós gyártók termékei és a dömpingelt behozatal között.
2.2. A fogyasztói szokások változásainak várható hatása
(303)
Több érdekelt is azt állította, hogy az uniós ipar teljesítményében bekövetkező bárminemű jövőbeni visszaesés, már ha lesz ilyen egyáltalán, nem az érintett országokból történő behozatal, hanem sokkal inkább az Unión belüli fogyasztás csökkenése miatt fog bekövetkezni. A belső fogyasztás csökkenése állítólag nem csak a divatirányzat változásához, azaz az alkalmi cipőktől a szabadidőcipők felé történő elmozduláshoz lesz köthető, hanem a piaci visszaeséshez is. A visszaesés miatt a fogyasztók egyre inkább hajlamosak lesznek a jellemzően a harmadik országokból származó importtermékek által képviselt, alacsonyabb árkategóriájú szegmenst preferálni.
(304)
A fogyasztás általános visszaesése minden valószínűség szerint káros hatással lesz az uniós gyártók teljesítményére. Viszont arra is lehet számítani, hogy a fogyasztói vásárlóerő csökkenése ellenállóbbá teszi majd a piacot a rövid távú divatirányzat-változásokkal szemben, így az uniós ipar legerősebb kategóriájának számító, úgynevezett klasszikus „brown shoe” jelenlegi reneszánsza is tartósabb lehet. Nem lehet tehát azt a következtetést levonni, hogy a fogyasztás csökkenése súlyosabban fogja érinteni az uniós ipar által előállított cipőket, mint az importcipőket. Összességében elmondható, hogy míg a fogyasztás visszaesése minden valószínűség szerint hatással lesz az uniós gyártókra, addig az érintett országokból érkező nagy mennyiségű dömpingelt behozatal hatása továbbra is nagyon jelentős károkozó tényező lesz, amennyiben az intézkedéseket hatályon kívül helyezik.
2.3. A kivitel visszaesésének várható következménye
(305)
Azzal is érvelt néhány érdekelt, hogy a gazdasági visszaesés különösen hátrányosan fogja majd érinteni az uniós ipar exporttevékenységét.
(306)
Joggal feltételezhető ebben a vonatkozásban, hogy az egész világot érintő pénzügyi válság ki fog hatni az Unió kivitelére is. A kivitel visszaesése minden bizonnyal kedvezőtlenül fogja befolyásolni az ágazat helyzetének általános alakulását, fontos azonban arra is emlékeztetni, hogy az uniós gyártók tevékenységének háromnegyede az Unió belföldi piacára irányul. Figyelembe véve ezt az előbbi tényt, nem lehet azt a következtetést levonni, hogy a kivitel visszaesése önmagában megtörné a dömpingelt behozatal és az uniós gyártókat érintő kár közötti okozati kapcsolatot.
2.4. A strukturális problémáknak és az uniós gyártók alacsony hatékonyságának valószínű hatása
(307)
Érveltek azzal is, hogy az uniós gyártók számára korábban is gondot okozott, hogy előnyt kovácsoljanak az intézkedésekből, mert a problémák forrása sokkal inkább összefüggésbe hozható az ipar szerkezeti és hatékonysági problémáival, mintsem az állítólagos kínai és vietnami dömpinggel. Az ilyen állítások szerint a gazdasági hanyatlás tovább fogja mélyíteni az iparág szerkezeti problémáit, és még tovább gyengíti majd az elszenvedett kár és a dömping közötti kapcsolatot.
(308)
Legelőször is azt kell megemlíteni, hogy a vizsgálat kimutatta, hogy az uniós gyártókat a piaci versenyben elfoglalt pozíciójuktól függetlenül anyagi kár érte a dömpingelt behozatal miatt. Meg kell jegyezni mindenesetre, hogy bár a fentiekben ismertetettek szerint az uniós ipar még mindig bizonytalan lábakon áll, a figyelembe vett időszakban mégis legalább részlegesen talpra állt, és stabilizálni tudta piaci részesedését. Továbbá az ágazat nagy része képes volt átalakítani üzleti modelljét, vagy erre törekszik, és i. a szakosodás előnyeinek kihasználása céljából csoportokba szervezik erőforrásaikat, ezáltal a csoportok a méretgazdaságosság előnyeit élvezik, ii. közvetlenül a kiskereskedőknek értékesítenek iii. felső-közép és felső kategóriás cipőket gyártanak. Nagyon valószínűtlen, hogy az ipar képes lett volna végigvinni ezt a folyamatot az intézkedések bevezetése nélkül, és azok a vállalatok, amelyek most éppen az üzleti átalakulás folyamatában vannak, nagy valószínűséggel nem tudják majd ezt befejezni.
(309)
Arra is lehet viszont számítani, hogy a piaci visszaesés miatt megnövekvő nyomás megállíthatja a fenti folyamatot azoknál a vállalatoknál is, amelyek még nem tudtak új üzleti modellre átállva az említett területekre koncentrálni. Fennáll annak a veszélye, hogy az ilyen vállalatok helyzete még tovább romolhat, és a verseny fokozódásával sok, ebbe a csoportba tartozó vállalat meg is szűnhet. A fejlettebb üzleti modellek szerinti működésre átállt vállalatok esetében sem valószínű, hogy elkerülhetik majd a piaci visszaesés hatásait, mert szakosodott területük, azaz a közép- és felső termékkategória árai várhatóan szintén ki lesznek téve az általános árleszorító nyomásnak.
(310)
Mindazonáltal ami a figyelembe vett időszakban tapasztalt helyzet értékelését illeti, nehezen lehetne érvekkel alátámasztani, hogy a gazdasági visszaesés önmagában képes lenne megszakítani a dömpingelt behozatallal fennálló okozati kapcsolatot. Épp ellenkezőleg, a fenti (302) preambulumbekezdésben részletesen ismertetettek szerint az olcsó dömpingelt behozatal által fenntartott árleszorító hatás nagy valószínűséggel elindít egy láncreakciót, és a nyomás miatt az uniós gyártók egyre nagyobb hányada lesz kénytelen majd ugyanarra a szegmensre koncentrálni, mint a dömpingelt behozatal, még tovább fokozva a dömping által kiváltott és az uniós gyártókra gyakorolt hatást. Ilyen körülmények között az uniós gyártók a jövőben minden eddiginél jobban fognak az intézkedésektől függeni.
2.5. A harmadik országokból származó behozatal valószínű hatásai
(311)
Megvizsgálták annak a valószínűségét is, hogy hatással lenne-e az uniós ipar dömpingelt behozatal miatt kialakult helyzetére a harmadik országokból származó behozatal abban az esetben, ha az intézkedéseket hatályon kívül helyeznék. Ezzel kapcsolatban arra a következtetésre jutottak, hogy a harmadik országokból az Unióba irányuló kivitel folyamatosan növekszik, valamint hogy a költségek Kínában és Vietnamban tapasztalt emelkedése és a gazdasági visszaesés együttes hatása miatt az Unió számára ez jelentené a legfőbb okot az aggodalomra a jövőben.
(312)
Az érintett országokból származó dömpingelt behozatal és a harmadik országokból származó áruk eltérő árszintjét tekintve elég valószínűnek látszik, hogy a kínai és vietnami kivitel árelőnybe kerül majd más harmadik országokkal szemben. Ez pedig a harmadik országokból származó behozatal jövőbeni relatív csökkenésére enged következtetni. A fenti C.3. és C.4. részben ismertetettek szerint nincs arra utaló jel, hogy a kínai vagy vietnami exportőrök valószínűleg kivonulnának az uniós piacról. Épp ellenkezőleg, a rendelkezésre álló hatalmas kapacitások arra engednek következtetni, hogy érdekeltek lesznek a piaci jelenlét fenntartásában mindaddig, ameddig csak lehetséges.
(313)
A fentiek figyelembevételével elmondható, hogy az egyéb harmadik országokból származó behozatal minden valószínűség szerint kisebb hatást gyakorolna az uniós ipar helyzetére abban az esetben, ha az intézkedéseket hatályon kívül helyeznék.
2.6. Az árfolyam-ingadozások valószínű hatásai
(314)
Érveltek amellett is, hogy az uniós gyártókat ért kár valószínűleg csökkenni fog az USA-dollár euróval szembeni erősödésével. Az árfolyam-ingadozás miatt megemelkedne a dömpingelt behozatal euróban számolt árszintje, és ezáltal csökkenne a dömpingelt behozatal és az uniós gyártók árai közötti különbség.
(315)
Ebben a vonatkozásban meg kell jegyezni, hogy a vizsgálatnak meg kell azt állapítania, vajon a dömpingelt behozatal (az árak és a mennyiség tekintetében) okozott-e (vagy okozhat-e valószínűleg) jelentős kárt az uniós iparnak, illetve az okozott jelentős kár (vagy annak valószínűsége) más okokra vezethető vissza. Ebből a szempontból az alaprendelet 3. cikkének (6) bekezdése kimondja, hogy bizonyítani kell, hogy a dömpingelt behozatal árszintje kárt okoz (vagy valószínűleg kárt okozhat). Tehát az említett bekezdés pusztán csak az árszintek különbségére hivatkozik, ebből kifolyólag nem szükséges az árszinteket befolyásoló tényezőket elemezni.
(316)
A dömpingelt behozatal által az uniós ipar árszintjére gyakorolt valószínű hatás vizsgálatát alapvetően az áralákínálás, árletörés és árleszorítás tényének megállapításával végzik. Ebből a célból összevetik az uniós ipar eladási árait és a dömpingelt behozatal exportárait; a kár megállapításához szükséges összehasonlíthatóság érdekében a felhasznált exportárakat pedig esetenként át kell váltani más pénznemre. Ebből következik, hogy ebben az összefüggésben az árfolyamot csak az árkülönbség megállapításához szükséges összevethetőség miatt alkalmazták. Mindebből nyilvánvalóvá válik, hogy elviekben az árfolyam nem lehet az okozott kár mértékét befolyásoló tényező.
(317)
A fentieket támasztja alá az alaprendelet 3. cikke (7) bekezdésének megfogalmazása, amely a dömpingelt behozatalon kívüli egyéb ismert tényezőket említi. A cikkben szereplő, egyéb ismert tényezőket felsoroló listában nem található egyetlen egy olyan tényező sem, amely a dömpingelt behozatal árszintjére hatást gyakorol.
(318)
Még ha figyelembe is vennék ezt a tényezőt, a piaci visszaesés tükrében a fogyasztói árakra nehezedő várható nyomás miatt valószínűtlen, hogy az érintett országokból vásároló importőrök az USA-dollár erősödése miatt magasabb áron tudnák értékesíteni a termékeket a kiskereskedők felé. Továbbá az árfolyamok alakulását igen nehéz előre megjósolni, és az USA-dollárnak a vizsgálati időszakot követően tapasztalt, az euróval szembeni leértékelődése ki is zárja, hogy arra a következtetésre lehessen eljutni, miszerint az árfolyam-ingadozás az érintett országokból történő dömpingelt behozatal esetében árfelhajtó erőként fog hatni.
(319)
A fentiekre tekintettel nem lehet azt a következtetést levonni, hogy az árfolyam alakulása szintén kárt okozó tényező lenne.
3. AZ EGYÉB TÉNYEZŐK VALÓSZÍNŰ HATÁSÁRA VONATKOZÓ MEGÁLLAPÍTÁSOK
(320)
A fentiek értelmében ugyan nem zárható ki, hogy a gazdasági visszaesés vagy más egyéb tényező befolyással lesz majd az uniós gyártók pénzügyi helyzetére, de a vizsgálat bizonyította, hogy ezek a tényezők önmagukban képesek lennének megtörni a dömpingelt behozatal és az uniós ipart érintő folyamatos károkozás közötti okozati kapcsolatot.
I. A KÁROKOZÁS FOLYTATÓDÁSÁRA VONATKOZÓ MEGÁLLAPÍTÁS
(321)
Amint az a fenti G.4. részben megállapításra került, a vizsgálat kimutatta, hogy az uniós ipar hátrányos helyzete a felülvizsgálati időszakban is megfigyelhető volt. Az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerint a károkozás folytatódása már önmagában is egyértelműen jelzi annak a valószínűségét, hogy a károkozás a jövőben is folytatódni fog, ez pedig az intézkedések további fenntartását indokolja.
(322)
A behozatalra vonatkozó megállapítások azt mutatják, hogy a nagy mennyiségű, dömpingelt árú behozatal valószínűleg folytatódni fog, valamint hogy az árlenyomó hatás várhatóan (a gazdasági visszaesés tükrében pedig még erőteljesebben) fokozza majd a dömpingelt behozatal és az Unióban gyártott bőrcipők közötti versenyt. A vizsgálat kimutatta azt is, hogy nem létezik más olyan tényező, ami képes lenne megtörni a dömpingelt behozatal és az uniós gyártókat érintő folyamatos károkozás közötti erős okozati kapcsolatot.
(323)
A vizsgálat megállapításainak általános elemzése arra mutat rá, hogy az intézkedések megszüntetése valószínűleg oda vezetne, hogy Kínából és Vietnamból is folyamatosan nagy, és várhatóan még tovább növekvő mennyiségű áru érkezne az Unióba olyan árakon, amelyek még inkább alákínálnak az uniós ipar árainak. A piaci visszaesés nagy valószínűséggel tovább súlyosbítaná a folyamatot. Ezért igen valószínű, hogy a dömpingelt behozatal rendkívül káros hatással lenne a uniós iparra. Ha azuniós ipar ilyen körülmények között fenn akarná tartani a piaci részesedését, akkor vagy magának is követnie kellene a csökkenő árakat, vagy a jelenlegi árszintet fenntartva elveszítené a vásárlóit és végső soron a forgalmát. Az előbbi esetben az uniós ipar veszteséges működésre kényszerülne, utóbbi esetben pedig az értékesítés csökkenése végül megnövekedett költségekhez és majd veszteségekhez vezetne.
(324)
Továbbá, az uniós ipar már hosszú évek óta szenved a dömpingelt behozatal hatásaitól, és jelenleg bizonytalan gazdasági helyzetben van. Az is megállapítható volt viszont, hogy az uniós gyártók nagy része sikerrel alakította át üzleti modelljét, a magasabb hozzáadott értékre, a közép- és felső termékkategóriákra összpontosítanak és racionalizálták értékesítési csatornáikat is. Az említett csoport fokozatosan magába szippantja az iparág azon csoportja tevékenységének egy részét is, amelyik még nem tudott a helyzethez alkalmazkodva új üzleti modelleket bevezetni, és további alkalmazkodási időre lenne szüksége a gyártóknak ahhoz, hogy az egész iparágban befejeződhessen a már megkezdett átalakulási folyamat.
(325)
Ha az intézkedéseket hatályon kívül helyeznék a jelenlegi érzékeny időszakban, az uniós gyártók helyzete tovább romlana, és valószínűleg megakadna az új üzleti modellre való áttérés folyamata, az iparág nagyobb részének pedig a puszta létezése is veszélybe kerülne.
(326)
Tehát a vizsgálat kimutatta, hogy rövid és középtávon minden valószínűség szerint folytatódni fog a Kínából és Vietnamból származó behozatal miatti, az uniós ipart érintő károkozás mindaddig, amíg az alkalmazkodási folyamat be nem fejeződik.
J. AZ ÉRDEKELTEK ÁLTAL A NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALT KÖVETŐEN TETT ÉSZREVÉTELEK
(327)
A Bizottság a megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően számos észrevételt kapott, ezek közül azonban egyik sem változtatott a levont következtetéseken. A felvetett legfontosabb állítások a következők voltak.
1. AZ ALAKI, ELJÁRÁSI ÉS A VÉDELEMHEZ VALÓ JOGGAL KAPCSOLATBAN KAPOTT ÉSZREVÉTELEK
1.1. A panaszos nevének bizalmas kezelése
(328)
Számos érdekelt ismételten hangot adott a panaszos adatainak bizalmas kezelésével kapcsolatos aggályainak, mondván, hogy a dokumentációban nem található semmi, ami alátámasztaná azt az állítást, hogy a panaszos helyzetét hátrányosan érintené, ha felfednék kilétét. Az egyik érdekelt hozzátette, hogy a WTO által követett gyakorlat megköveteli, hogy valamennyi dokumentumot csak nyomós okkal tegyenek közzé, függetlenül attól, hogy bizalmas jellegű dokumentumokról van szó, avagy sem. E fél szerint ebben az esetben nem bizonyították be, hogy nyomós ok állna fenn.
(329)
Ugyanez a fél azzal is érvelt, hogy ha mégis engednének a bizalmas kezelésre irányuló kérésnek, ez azzal járna, hogy legalább a minta egységárára és a jövedelmezőségi mutatóira vonatkozó részletes adatokat nyilvánosságra hoznák.
(330)
Amint azt a (40)-(42) preambulumbekezdésben jeleztük, a panaszos és a mintával kapcsolatban kiválasztott gyártók kilétével kapcsolatban alkalmazott bizalmas kezelés az alaprendelet 19. cikke szerint megfelelően indokolt kérelmen alapult. Ezért nem helytálló azt állítani, hogy a panaszos nem szolgáltatott bizonyítékot a nyomós okra nézve. Azt az érvet illetően, hogy az egységárra és a jövedelmezőségre vonatkozó részletes adatokat nyilvánosságra kell hozni, továbbra is fenntartják, hogy a nyilvánosan elérhető információk összefüggésében ez közvetve felfedné a panaszos identitását. A mintában szereplő vállalatok csoportján belül pedig az említett adatok nyilvánosságra hozatala hátrányosan érintené a mintában szereplő, a piacon szintén egymással versengő többi vállalat kereskedelmi érdekeit.
(331)
A fentiek fényében megállapítható, hogy a kapott észrevételek nem változtatnak azon a következtetésen, miszerint a kérelmet támogató uniós gyártók kilétét bizalmas kezelésben kell részesíteni.
1.2. Az uniós ipar fogalma és az aktuális helyzet meghatározása
(332)
Számos érdekelt azzal érvelt, hogy a Bizottság az uniós ipar és az uniós gyártás fogalmát helytelenül alkalmazta.
(333)
Két fél azt állította, hogy a károkozást a panaszosra és a panaszos támogatóira vonatkozó információk, nem pedig az uniós össztermelés alapján kell megállapítani. E felek szerint ez annyit tesz, hogy a használt makromutatók nem reprezentatívak.
(334)
Az a vélemény is elhangzott, miszerint a Bizottság nem zárt ki a mintából egy olyan vállalatot, amely a felülvizsgálati időszak alatt az Unióban megszüntette a gyártást. Néhány fél szerint e vállalat mintába történő felvétele a mikromutatók, valamint az áralákínálás és az áron alul történő értékesítés elemzésének torzulását eredményezte. Egy másik érdekelt viszont, amelyik nem ellenezte az említett vállalat mintába történő felvételét, annak a véleményének adott hangot, hogy e vállalat valamennyi adatait figyelembe kell venni a károkozás elemzésekor, nem csak a tevékenységéhez kapcsolódó adatokat.
(335)
Ugyanezek az érdekeltek azt állították, hogy a Bizottság nem zárta ki az uniós ipar fogalmából azokat a vállalatokat, amelyek az össztermelés legfeljebb 25 %-a erejéig harmadik országokból importáltak. Az említett felek szerint ez módszertani változást jelent az eredeti vizsgálatban ideiglenes intézkedéseket bevezető rendelet (231) preambulumbekezdéséhez képest, amely kikötötte, hogy a termelésüket áthelyező vállalatok nem tartoznak a fogalomba. Az az állítás is elhangzott, hogy a bizottsági gyakorlat általában, ami az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének alkalmazását illeti, azon vállalatok figyelmen kívül hagyását követelné, amelyek az össztermelés kb. 25 %-a körül importálnak. Ebben az összefüggésben az egyik fél azt is állította, hogy téves a Bizottság azon következtetése, miszerint a CEC egyik tagja sem szervezte ki a termelést, annak ellenére, hogy a tényállás ellenkezőjét bizonyító beadványt nyújtottak be a vizsgálat során.
(336)
Számos érdekelt szerint az általános nyilvánosságra hozatali dokumentum nem következetes, mivel a (3) preambulumbekezdés szerint a panasz támogatottsága 35 %-os volt, a (193) preambulumbekezdés szerint pedig 25 %.
(337)
Amint azt a fenti (193)-(200) preambulumbekezdés mutatja, az uniós ipar fogalmának meghatározása az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerint történt. A teljes uniós ipar helyzetének felmérése megfelel az alaprendeletben foglaltaknak. Ezért azt az érvet, hogy a károkozás megállapítása az uniós ipar fogalmának helytelen meghatározásán alapul, el kell utasítani.
(338)
Azt az állítást illetően pedig, hogy nem zárták ki az egyik mintában szereplő vállalatot, emlékeztetni kell arra, hogy a (23) és (196) preambulumbekezdés megadja, hogy milyen érvek szólnak a vállalat mintában való megtartása mellett. A preambulumbekezdés továbbá azt a következtetést vonta le, hogy az aktuális helyzetre vagy a károkozás helyzetére nézve semmilyen hatása nem lenne annak, ha a vállalatot kizárnák a mintából. Ennek az az oka, hogy a vállalatnak igen kis súlya van a mintában. Ezért annak, hogy a vállalatot hivatalosan kizárják-e a mintából, vagy sem, nincsenek gyakorlati következményei az elemzés eredményére.
(339)
Amint a (195) preambulumbekezdés mutatja, az uniós termelés fogalma csak a 4. cikk (ideértve a 4. cikk (1) bekezdését is) szerinti fogalommeghatározásba tartozó vállalatokon nyugszik. A nyilvántartásban szereplő információk szerint nem vettek figyelembe olyan jogalanyokat, amelyek termelésüket áthelyezték, és amelyeket ki kellett volna zárni az uniós gyártó 4. cikk (1) bekezdése szerinti fogalma alól. Emlékeztetni szeretnénk ebben az összefüggésben arra, hogy a korlátozott mértékű behozatalok nem adódnak össze, és nem számítanak áthelyezett termelésnek. Míg a panaszos gyártók némelyike valóban végzett importtevékenységet, a behozott mennyiségek igen korlátozottak, és semmi esetre sem haladják meg az érintett vállalat össztermelésének legfeljebb 25 %-át. A fentiek fényében az az állítás, miszerint a Bizottság az eredeti ügyben eltért volna a bevett gyakorlattól vagy az alaprendelet rendelkezéseitől, nem helytálló.
(340)
Az állítólagos következetlenséget, azaz a panaszok (3) és (193) preambulumbekezdésben említett támogatottsági arányát illetően megjegyzendő, hogy a (193) preambulumbekezdés pusztán megemlíti, hogy a támogatás meghaladja a jogilag szükséges 25 %-os minimumot, tehát nem az említett küszöb feletti tényleges támogatottságot tünteti fel.
1.3. A károkozás megállapításakor figyelembe vett időszak
(341)
Számos érdekel fél állítása szerint a károkozás megállapításakor figyelembe vett időszak nem volt koherens. Elsősorban azon véleményüknek adtak hangot, hogy egyes mutatók esetében a figyelembe vett időszak használata, míg más kármutatók esetében az eredeti vizsgálati időszakra és 2005-re való hivatkozás következetlen eredményhez vezet. Más érdekeltek úgy vélték, hogy a Bizottság anélkül támaszkodott 2005-re és az eredeti vizsgálati időszakra vonatkozó adatokra, hogy azokat nyilvánosságra hozta volna.
(342)
A károkozás elemzésének értékelése a figyelembe vett időszak alatt tett megállapításokon alapult, azaz 2006-tól egészen a felülvizsgálati időszakra kiterjedően. Az eredeti vizsgálati időszakra és 2005-re vonatkozó hivatkozásokra csak az elemzés kiegészítése céljából volt szükség, de azok érdemben nem befolyásolták a következtetéseket. A fentiekre való tekintettel el kell utasítani azt az állítást, miszerint a károkozás megállapításakor figyelembe vett időszak miatt következetlen lenne az elemzés.
1.4. Az uniós gyártókból álló minta reprezentativitása
(343)
Többen azt állították, hogy az uniós gyártókból álló minta a terméktípusok, a termékméret és a földrajzi megoszlás tekintetében nem volt reprezentatív.
(344)
Az is elhangzott ebben az összefüggésben, hogy a Bizottság nem indokolta meg kellőképpen a minta földrajzi megoszlását, amely semmi esetre sem volt reprezentatív, mivel legalább 7 tagállamban gyártanak lábbelit, és ezek közül csak négy került be a mintába. Ezenfelül az az állítás is elhangzott, hogy különösen az egyik tagállam felülreprezentált volt. Az egyik érdekelt azt kérte, hogy a Bizottság adjon tájékoztatást az uniós iparra jellemző kiszolgáló gyártói megállapodások szintjéről.
(345)
Az egyik fél szerint a női cipők felülreprezentáltak voltak a mintában, egy másik pedig arra emlékeztetett, hogy a minta nyereségessége a panaszból levezetett számadatokhoz képest nem volt reprezentatív.
(346)
A (28) preambulumbekezdés részletes információval szolgál a minta földrajzi megoszlásáról és az Unión belüli teljes földrajzi megoszláshoz mért reprezentativitásáról. Hadd emlékeztessünk ebben az összefüggésben arra, hogy a minta nagyrészt tükrözte az egész népesség földrajzi megoszlását, és pontosan azonos földrajzi megoszlásra nem is lenne szükség. Ezenkívül a vizsgálat arra is fényt derített, hogy a minta gyártása mintegy 60 %-ban úgynevezett „alvállalkozásba adás”, illetve „kiszolgáló gyártói megállapodások” útján történt.
(347)
Ráadásul mivel az „alvállalkozásba adás”, illetve a „kiszolgáló gyártói megállapodások” különböző tagállamban található vállalatok között is előfordulnak, arra is figyelmet kellett fordítani, hogy a gyártást azon vállalat tagállamához rendeljük, amelyik a szolgáltatást megrendelte.
(348)
A fentieket figyelembe véve megállapítható, hogy egy tagállam súlyának változása miatt még nem vonható kétségbe a minta reprezentativitása. Tekintettel az alvállalkozásba adásra vonatkozó megállapodásokra, valamint arra, hogy a gyártás kétharmada három tagállamra összpontosul, nem várható el, hogy hét gyártó ország képviselői bekerüljenek a mintába.
(349)
Hadd emlékeztessünk a (29) preambulumbekezdésre, amely szerint a mintába kiválasztott uniós gyártókról bebizonyosodott, hogy az összes többi gyártóra jellemző termékválaszték keresztmetszetét javarészt magukban foglalják. Ugyanez érvényes a nemek szerinti megoszlásra; bár minden kategóriában variációk tapasztalhatók, férfi-, női- és gyermeklábbelit mind a mintában szereplő vállalatok, mind az összes többi gyártó jelentős mennyiségben értékesít. A nyereségesség szintjét illetően pedig megállapítható, hogy a minta és a kérelem adatai közötti eltérés nem csökkenti a minta reprezentativitását. Mindenesetre megjegyzendő, hogy a minta nyereségessége ugyanabban a tartományban van, mint a panaszban foglalt információk elemzésekor megállapított nyereségesség.
1.5. A vámok mértéke az eredeti vizsgálatban
(350)
Néhány fél azzal érvelt, hogy Kínát már az eredeti ügy óta diszkrimináció éri Vietnammal szemben, mivel a Kínából származó behozatalt magasabb vámmal illették, holott a Kínára megállapított dömpingkülönbözet alacsonyabb volt Vietnaménál. Az is elhangzott, hogy Kínát azzal a módszerrel kapcsolatban is diszkrimináció érte, amelyet az eredeti vizsgálatban a kár megszüntetéséhez szükséges különbözet kiigazítására alkalmaztak.
(351)
Először is törvény az Unióban, hogy a vámokat az alacsonyabb vám elve alapján állapítják meg, ami annyit tesz, hogy a vám kiszabásakor a dömpingkülönbözet helyett a kár megszüntetéséhez szükséges különbözet mérvadó. Másodszor pedig annak érdekében, hogy a lehető legalacsonyabb szintű helyreigazító intézkedést rendeljék el a kárt okozó dömping ellensúlyozására, az eredeti ügyben szükségesnek találták a kárt nem okozó mennyiségek és értékek figyelmembe vételét; ezeket úgy számították ki, hogy a Kína és Vietnam által okozott kárral kapcsolatban a lehető legalacsonyabb szintű helyreigazító intézkedéshez jussanak; a kiszabott vámokhoz ez a módszer vezetett. Hadd emlékeztessünk ebben az összefüggésben arra, hogy a hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálat arra irányul, hogy felmérje: garantálják-e a rendelkezésre álló tények, hogy az intézkedéseket a jelenlegi formájukban további időszakra tartsák fenn. Tekintettel arra, hogy ezen felülvizsgálat összefüggésében nincsen mód az intézkedések szintjének megváltoztatására, az idevágó érveket nem lehet figyelembe venni.
2. A KÁROKOZÁS ELEMZÉSÉVEL KAPCSOLATBAN KAPOTT ÉSZREVÉTELEK
2.1. A kínai és vietnami behozatal kumulációja
(352)
Az egyik érdekelt állítása szerint a kumuláció feltételei nem teljesültek, mivel a Vietnamra érvényes tendencia nagyon eltért a Kínára vonatkozó tendenciától. Azt is felvetették, hogy a Vietnamból érkező behozatalokat már nem lehet károkozónak tekinteni, mivel a felülvizsgálati időszak alatti mennyiségek az eredeti vizsgálat során megállapított, kárt nem okozó mennyiségek szintjét sem érték el.
(353)
Emlékeztetünk arra, hogy a fenti (216) és az azt követő preambulumbekezdésekben kiterjedt elemzés olvasható arról, hogy teljesültek a kumuláció feltételei. Tekintettel e tényre, a kárt nem okozó mennyiségre vonatkozó érv nem releváns.
2.2. A kiszervezés hatása
(354)
Az egyik érdekelt jelezte, hogy a nyilvánosságrahozatali dokumentum tanúsága szerint az uniós ipar továbbra is kiszervezi a termelést. E felek szerint ez azt mutatja, hogy a hatályban lévő vámokkal nem lehetett megállítani a kiszervezési folyamatot.
(355)
Hadd emlékeztessünk ebben az összefüggésben arra, hogy a vámoknak nem az a célja, hogy megállítsák vagy elősegítsék a kiszervezést, hanem hogy kiigazítsák a dömpingelt behozatal okozta kereskedelmi torzulásokat. Szintén megjegyzendő, hogy számos vállalat olyan tagállamokba vagy harmadik országokba szervezte ki a termelést, amelyeket az intézkedések nem érintenek. Tekintettel a fentiekre, ezt az érvet nem lehet figyelembe venni.
2.3. A makromutatók hatása
(356)
Az egyik érdekelt szerint a nemzeti szövetségektől kapott válaszok nem tekinthetők elégséges forrásnak a kármutatók megállapítására, mivel a válaszok közül is csak némelyik szolgált néhány kármutatóval kapcsolatban információval. Azt is kifogásolták, hogy csak kilenc válasz érkezett.
(357)
Többen a makromutatókat is vitatták, mivel azok inkább az uniós termelés egészén alapultak, semmint a panaszosoktól és támogatóiktól kapott információkon. A makromutatók kidolgozását alátámasztó indokokat már a fenti (337) preambulumbekezdésben kifejtettük, ezért ez a kérdés nem igényel további vizsgálatot. Az egyik érdekelt szerint a makromutatók semmi esetre sem tekinthetők megbízhatónak. Arra, hogy a számok miért tekintendők ésszerűtlennek, példaként azt említette, hogy az eredeti vizsgálat óta a foglalkoztatás 359 %-kal javult. Ezt az állítást azzal a megfigyeléssel támasztotta alá, hogy a makromutatók számos alkalommal eltértek a mintával kapcsolatban megfigyelt makromutatóktól.
(358)
Több érdekelt jelezte, hogy a nyilvánosságra hozott fogyasztási tendenciák következetlenek voltak, mivel a dokumentum egyik része 7 %-os csökkenést, másik része pedig 14 %-os csökkenést említett. Hasonlóképpen a termelőkapacitásra és a foglalkoztatásra vonatkozó adatokat is ellentmondásosnak tekintették, mert azok eltérő tendenciákat mutattak, holott a nyilvánosságrahozatali dokumentum azt a következtetést vonta le, hogy a kettő között kapcsolat áll fenn.
(359)
Ami a forrásokat illeti, valamint a fenti (225)-(226) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a Bizottság a nemzeti szövetségektől olyan információkat kért és kapott, amelyekről ésszerűen feltételezte, hogy rendelkezésre állnak. Az, hogy az információk nem terjednek ki minden kármutatóra, semmi esetre sem értékelhető rendellenességként, hanem csupán azt tükrözi, hogy ezek a szervezetek bizonyos mutatókkal kapcsolatos adatokhoz nem férnek hozzá. A vizsgálatot végző hatóság éppen ezért ezen adatok beszerzése céljára reprezentatív vállalatmintát használ. A nemzeti szövetségektől kapott kilenc válasz a termelés túlnyomó többségét (az uniós össztermelés több mint 80 %-át) lefedi; ezeket a rendelkezésre álló statisztikai adatokkal és az érdekeltektől származó egyéb információkkal egészítettük ki.
(360)
A foglalkoztatás szintjét illetően emlékeztetünk arra, hogy az eredeti vizsgálatban az 57 000 alkalmazottra vonatkozó adat a panaszostól származó számadatokon alapult. A foglalkoztatottak jelenlegi száma (262 000) makromutató, és a fent meghatározott uniós iparra vonatkozik. Ami a mintára és az uniós ipar egészére vonatkozó mutatók közötti különbségeket illeti, emlékeztetni szeretnénk arra, hogy az említett mutatóknak nem kell tökéletes összhangban lenniük ahhoz, hogy reprezentatívnak számítsanak. Az, hogy ugyanazokat a tendenciákat követték, csak a reprezentativitásukat igazolja. A fogyasztással kapcsolatos állítólagos ellentmondást illetően megjegyzendő, hogy a 7 %-os csökkenés a 2006 és a felülvizsgálati időszak közötti időszakra, míg a 14 %-os csökkenés a 2005 és a felülvizsgálati időszak közötti időszakra vonatkozott.
(361)
A fentiek fényében a makromutatók összetételére és elemzésére vonatkozó észrevételeket el kell utasítani.
2.4. A mikromutatók hatása
(362)
Az egyik érdekelt szerint az uniós ipar által elért 3 %-os nyereséget jó eredménynek kell tekinteni, különösen ha a zsugorodó piacot is figyelembe vesszük. Azt is jelezték, hogy annak az állításnak, miszerint a kínai és vietnami behozatal árnyomást gyakorol az uniós iparra, ellentmond az a megállapítás, hogy az uniós iparnak a figyelembe vett időszak alatt ennek ellenére sikerült 30 %-kal megemelni az árakat.
(363)
Amint az eredeti vizsgálat megállapította, a kárt okozó dömping nélkül 6 %, azaz jóval az uniós ipar által ténylegesen elért 3 %-os szint feletti nyereség volt elvárható, amely viszont nem elég ahhoz, hogy közepes távon biztosítsa az ágazat életképességét, és finanszírozza a jelenleg zajló szerkezetátalakítási folyamatot. Mindezt az importőrök nagyon is egészséges nyereségszintjével is össze kell vetni. Ami az uniós ipar eladási árait illeti, megemelésük nem akadályozta meg, hogy a termékek között közvetlen verseny alakuljon ki, és ez befolyásolta az áralákínálást és az áron alul történő értékesítést. Az alacsony haszonkulcs az árnyomás bizonyítéka, mivel az uniós ipar nincs abban a helyzetben, hogy nagyobb haszonkulcsot alkalmazzon.
(364)
A fentiek fényében a mikromutatók elemzésére vonatkozó érveket el kell utasítani.
2.5. Az áralákínálás elemzése
(365)
Több érdekelt aggodalmát fejezte ki az áralákínálás Bizottság által végzett elemzése fölött. Ebben az összefüggésben elhangzott az a vélemény, miszerint a Bizottság mesterségesen megemelte a termék-ellenőrzési számok közötti egyezést, mégpedig azáltal, hogy bizonyos lábbeliket az „E” termékkategóriából az „A”-ba sorolt át.
(366)
Több érdekelt álláspontja szerint a Bizottság nem hozta nyilvánosságra, hogy miért csökkentette nemrég a K+F kiigazításának az eredeti vizsgálatban megállapított szintjét. Hasonlóképpen az a vélemény is elhangzott, hogy a Bizottság nem hozta nyilvánosságra, hogy milyen mértékben tettek kiigazításokat a független kereskedelmi vállalatoknak történő eladások tekintetében.
(367)
Az az állítás, miszerint a termék-ellenőrzési számok újbóli besorolásával mesterségesen növelték az egyezés mértékét, nem helytálló. Amint az (57) és az azt követő preambulumbekezdések kifejtik, nem sorolták be újra a termékeket, viszont szükség esetén helyesbítéseket kellett végezni, amikor egyes felek a lábbeliket rossz kategóriába sorolva jelentették be.
(368)
Azon állítást illetően, miszerint nem indokolták a K+F kiigazítás módosítását, meg kell jegyezni, hogy azt ugyanazzal a módszerrel állapították meg, mint amelyet az eredeti vizsgálatban is használtak, azaz az együttműködő felek által rendelkezésre bocsátott, a felülvizsgálati időszakra vonatkozó, ellenőrzött információk alapján. Az exportőrök CIF-árát a vállalatok által rendelkezésre bocsátott adatok alapján állapították meg, és szükség esetén kiigazították.
(369)
A fentiek fényében el kell utasítani az arra vonatkozó állításokat, hogy az áralákínálás elemzése hiányos.
2.6. A károkozás folytatására vonatkozó következtetés
(370)
Több érdekelt állítása szerint a teljes kárra vonatkozó mutatók mind pozitívak voltak, és a Bizottság a károkozás folytatására vonatkozó következtetését kizárólag a nyereségességre alapozta. Tekintettel továbbá arra, hogy a nyereségesség 2001 óta a felülvizsgálati időszakban volt a legmagasabb, ezt a mutatót is úgy kellene értelmezni, hogy az uniós ipart már nem éri kár. Több érdekelt ezenkívül nyereségesen működő vállalatokat nevezett meg és hozott fel példaként azon állításuk alátámasztására, hogy az uniós ipar nem károsult.
(371)
Egy másik érdekelt úgy vélte, hogy a Bizottság a termelés és eladás, a kárról alkotott általános kép értékelése során nem vette figyelembe az üzleti modell változásának hatását. Hasonlóképpen az is elhangzott, hogy a kiszervezés hatásait sem vették figyelembe, és e fél szerint a mintára jellemző átlagos nyereség sokkal nagyobb lett volna a kiszervezett tevékenységekkel együtt.
(372)
Hadd hívjuk fel a figyelmet ebben az összefüggésben arra, hogy a kármutatók elemzése jellegénél fogva globális, és nem minden mutatónak kell romlania ahhoz, hogy károkozást állapítsanak meg. Azt is figyelembe kell venni, hogy az elemzett időszakban hatályban lévő intézkedéseknek köszönhetően logikusan a kár bizonyos fokú enyhülésével lehet számolni. Ettől függetlenül és amint azt a (257) és a rákövetkező preambulumbekezdések megállapították, a fogyasztás, a termelés, az eladás és a kapacitáskihasználás romló tendenciát mutatott ebben az időszakban, az áralákínálás és az áron alul történő értékesítés továbbra is jelentős mértékű maradt, a nyereségesség pedig igen alacsony szinten stagnált, jóval az alatt a szokásos nyereség alatt, amelyet a kárt okozó dömping nélkül el lehetett volna várni. Összességében megállapítható, hogy az intézkedések részben ellensúlyozták a kárt, de semmi esetre sem szüntették meg teljesen.
(373)
Egy olyan ágazatban, amelyben több mint 18 000 vállalat tevékenykedik, természetes, hogy az egyes vállalatok teljesítményében eloszlás mutatkozik, de ez nem azt jelenti, hogy a károkozás ne lenne igaz az ágazat egészére. Emlékeztetni szeretnénk arra, hogy mind a makromutatóknak az ágazat egészének tekintetében történő elemzése, mind a mikromutatóknak a gyártók reprezentatív mintájának tekintetében (mindkettő az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerint) történő elemzése azt mutatta, hogy a károkozás folytatódott.
(374)
Az üzleti modell változásának hatását illetően a kiszámított átlagnyereség a mintában szereplő uniós gyártókra vonatkozik. Az elemzés valamennyi változást (többek között üzleti modell, kereskedelem szintje) figyelembe vette. Ami a jogszabályi előírásokat illeti, a gazdasági szereplő importőrként folytatott tevékenységét nem lehet gyártóként betöltött helyzetének tulajdonítani.
(375)
A fentiek fényében a (257)-(260) preambulumbekezdésben megállapított, a kárra vonatkozó következtetések nem változnak.
3. AZ UNIÓS IPAR ÁLTAL ELSZENVEDETT KÁR ÉS A DÖMPINGELT BEHOZATAL KÖZÖTTI OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉSSEL KAPCSOLATBAN KAPOTT ÉSZREVÉTELEK
(376)
Több érdekelt úgy vélte, hogy a Bizottság nem vette figyelembe az uniós gyártók pénzügyi életképességére ható további tényezők teljes hatását. Elhangzott az az általános kifogás, hogy a Bizottság a többi tényező hatását egymástól elkülönítve vizsgálta. Az az állítás is elhangzott ebben az összefüggésben, hogy az egyes tényezők külön-külön történő vizsgálata azt eredményezte, hogy az aktuálisan vizsgált hatás kivételével az összes többit a dömpingelt behozatalnak tulajdonították.
(377)
Több érdekelt szerint a Bizottság alábecsülte az egyéb harmadik országokból történő behozatal hatását. E felek szerint a harmadik országokból származó behozatal súlyozott átlagára csupán 0,39 EUR-val haladta meg a kínai és vietnami behozatalok árát, tehát jelentős hatást gyakorolt az uniós iparra. Azt is jelezték, hogy ha az összehasonlítás a CIF-értékek helyett inkább a kirakodás utáni értékeket vette volna alapul, az importárak - különösen az indiai és indonéziai behoaztaloké - alacsonyabbak lettek volna, mint az érintett országokból származó behozataloké.
(378)
Több fél állítása szerint a Bizottság elmulasztotta az azzal kapcsolatban levont következtetést megindokolni, miszerint az érintett termék és az Unióban előállított hasonló termék konkurensei voltak egymásnak. Az az állítás is elhangzott, hogy ez a következtetés ellentmondásos, mivel a nyilvánosságrahozatali dokumentum több fejezete leírta, hogy az uniós ipar a közép- és felső kategóriás szegmensre koncentrálódik. Az érdekeltek szerint ez a megállapítás csak nehezen egyeztethető össze azzal a következtetéssel, miszerint az uniós ipar versenyben áll a kínai és vietnami alsó kategóriás termékekkel. Az egyik érdekelt szerint a Bizottság nem definiálta, hogy mi tekintendő alsó, közép- és felső kategóriás terméknek, és az az állítás is elhangzott, hogy nem mutattak be bizonyítékot arra nézve, hogy az uniós ipar valóban a minőségi termékek gyártása felé fordul.
(379)
Az egyik érdekelt szerint a Bizottság nem vette figyelembe a fogyasztásban bekövetkezett változás és a válság uniós iparra gyakorolt hatását: azaz téves a Bizottság azon következtetése, hogy az importárak a válság nyomán csökkenni fognak, mikor a felülvizsgálati időszakot követő hat hónapban bekövetkezett fejlemények azt mutatták, hogy a mennyiségek csökkentek, az árak pedig emelkedtek.
(380)
Az egyik érdekelt szerint a Bizottság nem szolgált kellő bizonyítékkal arra vonatkozóan, hogy az ágazatban tapasztalható jelenlegi nehézségek mögött nem strukturális problémák állnak. E fél szerint el kell vetni azt az érvet, miszerint a kár az üzleti modelljüket megváltoztató vállalatokat is fenyegette, mivel az üzleti modell megváltoztatása magában nem feltétlenül jelenti azt, hogy a vállalatnak nincsenek strukturális problémái.
(381)
Az egyik érdekelt állítása szerint a Bizottság a többi tényező átfogó elemzésében a fent említett tényezőkön kívül azt is elmulasztotta felmérni, hogy milyen hatást gyakorolt az üzleti modell átalakítása az uniós gyártók nyereségére, milyen hatása volt az uniós ipar kiszervezésének, valamint a szakképzett munkaerő hiányának.
(382)
Hadd emlékeztessünk ebben az összefüggésben arra, hogy a felülvizsgálat során a többi tényezőt a lehető legkörültekintőbb és legátfogóbb módon elemeztük. Arra is emlékeztetünk, hogy amint a (285) preambulumbekezdésben levont következtetésben is szerepel, az említett tényezők elemzése mind együttesen, mind külön-külön megtörtént, és tarthatatlan az az állítás, miszerint a Bizottság az egyes tényezőket egymástól elkülönítve vizsgálta.
(383)
A harmadik országokból származó behozatalok hatásával összefüggésben a vizsgálat megállapította, hogy jelentős különbségek tapasztalhatók az érintett országok és egyéb harmadik országok importárai között, amelyek legtöbbje sokkal magasabb átlagáron értékesít, mint Kína vagy Vietnam. Hadd emlékeztessünk a (277) preambulumbekezdésben megállapítottakra: ezek a különbségek Indiára is érvényesek, illetve Kínával összehasonlítva Indonéziára is. Még ha az importárak terén tapasztalható különbségektől el is tekintünk, India és Indonézia piaci részesedése csak 8 %, illetve 5 %, míg Kínáé és Vietnamé összesen 29 %. A mennyiségeket illetően pedig a behozatal hatása nem szakítja meg az okozati kapcsolatot.
(384)
A (265) preambulumbekezdés átfogó elemzést nyújt az érintett országokból importált és az Unióban gyártott lábbelik versenyéről. Ebben az összefüggésben csak azt tudjuk hozzáfűzni az eddig leírtakhoz, hogy a mintában szereplő azon vállalatokra vonatkozó megállapításokból, amelyek üzleti modellt váltottak, világosan kiderül, hogy az ágazat ezen része a felső kategóriás szegmens felé mozdul el. Az is megállapítást nyert, hogy a dömpingelt behozatal a közép-/felső kategóriás szegmensben is nagymértékben jelen van. Az ügy bizalmasnak nem minősülő iratai között arra vonatkozó bizonyíték is található, hogy milyen típusú termékeket gyártanak az Unióban, és milyen típusú termékeket importálnak. Amint az előző vizsgálat megállapította, a közép-/felső kategóriás szegmens lényegében a magasabb árú, márkás termékeket takarja. Az alsó kategóriás szegmensbe pedig az alacsonyabb árú, nem márkás termékek tartoznak. Tekintettel a fentiekre tarthatatlan az az állítás, miszerint a termékek közötti verseny elemzésének nincsen tárgyi alapja.
(385)
Amint a (278) és a rákövetkező preambulumbekezdésekből látható, a fogyasztási tendenciák változásának hatása is átfogó elemzés tárgyát képezte. Ami a gazdasági válság hatását illeti, a vizsgálat során a Bizottság fokozott figyelmet fordított arra, hogy a visszaesés folyományait ne a dömpingelt behozatalnak tulajdonítsa. Ebben az összefüggésben leginkább azt kell kiemelni, hogy a károkozás elemzésének alapját képező felülvizsgálati időszak a válság előtti időszakra esik. A gazdasági visszaesés hatása tehát a felülvizsgálati időszak elemzésében nem tükröződött. Tekintettel arra, hogy több érdekelt azzal érvelt, hogy az uniós iparban tapasztalható nehézségek lényegében inkább a gazdasági válságnak, semmint a dömpingelt behozatalnak köszönhetők, további elemzésre is sor került, amely legfőképpen a felülvizsgálati időszak utáni fejleményekre irányult. A felülvizsgálati időszakot követő hat hónapban bekövetkezett importáremelés nem mond ellent a (302) preambulumbekezdésben kifejtett következtetésnek, miszerint a visszaesés tovább erősíti a dömping hatásait. A várt árnyomás minden szinten érvényesülni fog, nem utolsósorban a kiskereskedelemben is. A fentiek fényében el kell utasítani azt az állítást, hogy a fogyasztás csökkenésének hatása és a gazdasági visszaesés nem lettek figyelembe véve.
(386)
Az uniós ipar helyzetének kiterjedt, a hatékonyság és az üzleti modell változásának függvényében való elemzése a dokumentumban megtörtént. Hozzá kell tenni ebben az összefüggésben, hogy az üzleti modell változásának hatását egyértelműen látni lehetett az erre a vállalatcsoportra vonatkozó kármutatók javuló tendenciáján. A költségek és árak közötti kapcsolat terén mutatkozó javulás azt bizonyítja, hogy az új üzleti modell hatékony és életképes. Ezért el kell utasítani azt az állítást, hogy az üzleti modell változása nem tanúskodik az uniós ipar hatékonyságáról.
(387)
Végezetül pedig arra emlékeztetünk, hogy az állításokkal ellentétben az üzleti modell változásának a nyereségességre, az eladásra és a termelésre gyakorolt hatását elemeztük, és azon állítás értékelésekor is figyelembe vettük, miszerint az uniós ipar strukturális problémákkal küzd. Hasonlóképpen amint a fenti (23) preambulumbekezdés kifejti, a termelés kiszervezésével járó üzleti modell is az elemzés tárgyát képezte. Az uniós érdeket taglaló fejezetben az importőrök és kiskereskedők helyzetét is felmértük, az uniós ipar fogalmából kizárt együttműködő gyártó által szolgáltatott valamennyi adatot pedig gondosan elemeztünk. Ami azt a megalapozatlan állítást illeti, miszerint az uniós ipar által tapasztalt problémák a szakképzett munkaerő hiányában gyökereznek, erre az érvre a (244) preambulumbekezdés már kitért, tehát további fejtegetésre nincs szükség. A fentiek fényében el kell utasítani azt az állítást, miszerint a Bizottság a többi tényezőt nem vette figyelembe.
K. UNIÓS ÉRDEK
1. BEVEZETÉS
(388)
Az alaprendelet 21. cikke alapján megvizsgálták, hogy a meglévő dömpingellenes intézkedések fenntartása sérti-e az Unió egészének érdekét. Az uniós érdek megállapítása a különböző érdekek, az uniós ipar, az uniós gyártók, importőrök, kiskereskedők/forgalmazók és a fogyasztók szempontjainak figyelembevételével történt.
(389)
Az Unió információkat kért az összes érintett érdekelttől, hogy felbecsülje az intézkedések fenntartásának vagy eltörlésének következményeit. Bár jogi szempontból szigorúan véve nem volt szükséges, az ügy összetettsége miatt mégis indokoltnak látszott, hogy ahol csak lehetett, az Unió szokásos gyakorlatánál is több szempont alapján történjen az adatok begyűjtése. Ezáltal a vizsgáló hatóság képes volt a megállapítások valóságtartalmának alaposabb vizsgálatára. Az uniós ipart illetően nem csak az intézkedések hatályvesztésére vonatkozó jelenlegi felülvizsgálatban szereplő vállalatoktól kértek be részletes adatokat, hanem további uniós gyártóktól is. Összesen 14 uniós gyártó észrevételeit és kilenc, lábbeligyártókat képviselő szövetség adatait sikerült begyűjteni. Mintavételi kérdőíveket küldtek 139 olyan vállalathoz, amelyek vagy ismertek voltak, vagy konkrétan szerepeltek is az érintett termék importőreit tartalmazó listán. Számos további vállalat kért és kapott ilyen kérdőíveket. 21 importőr töltötte ki a kérdőívet és fejezte ki hajlandóságát, hogy szerepeljen a mintában. Az elemzés céljából részletes kérdőíveket küldtek ki az importőröket tömörítő szövetségek mellett nagykereskedők, forgalmazók, kiskereskedők, valamint szövetségeik számára is. Nyolc válasz érkezett ettől a csoporttól. Végezetül fogyasztói szervezetekkel is kapcsolatba léptek. A részletes kérdésekre hárman küldték el válaszaikat.
(390)
Mivel a jelenlegi vizsgálat felülvizsgálati eljárás és már hatályba léptek dömpingellenes intézkedések, a helyzet elemzésekor ez lehetőséget ad arra, hogy a jelenlegi dömpingellenes intézkedések miatt az érintetteket sújtó esetleges túlzott negatív hatásokat is felmérjék. A fentiek alapján kivizsgálásra került, hogy léteznek-e olyan kényszerítő okok a dömping és a károkozás folytatódására vonatkozó megállapítás ellenére, amelyekből az a következtetés vonható le, hogy az intézkedések fenntartása ebben a konkrét esetben nem szolgálná az Unió érdekét.
2. AZ UNIÓS IPAR ÉRDEKE
(391)
Ami az uniós ipart illeti, a G.2., G.3., G.4. részben megállapítottaknak megfelelően látható, hogy a vizsgálat szerint az uniós gyártók jelentős részének előnye származott az intézkedések bevezetéséből. Az eredeti vizsgálatban kimutatott gazdasági szabadesésnek vége, az ebből a célból bevezetett végleges dömpingellenes intézkedések életbelépése után a piaci részesedés, a nyereségesség és a foglalkoztatottság folyamatos csökkenése megállt. Az uniós ipar helyzetének e stabilizációja jelentősnek mondható javulásként értékelhető, mivel az eltelt viszonylag rövid idő alatt az uniós gyártók nagy része képes volt visszafordítani az intézkedések bevezetése előtt megfigyelt meredek negatív trendet. A vizsgálat ténylegesen kimutatta, hogy még mindig jelentős a bőr felsőrésszel rendelkező lábbelik készítése/gyártása az Unión belül, hozzávetőleg 360 millió pár cipő készült, ami körülbelül 260 000 embernek biztosított munkalehetőséget. Emlékeztetőül meg kell jegyezni, hogy e gyártók túlnyomó többsége kis- és középvállalkozás, amelyek léte alapvetően fontos bizonyos régiók gazdasági jóléte szempontjából. A gyártók jelentős része olyan üzleti modellt dolgozott ki, amely növelte a hatékonyságukat, például fokozatosan a minőségi termékek gyártására állnak át, magasabb hozzáadott értékű termékekre összpontosítanak, márkákat hoznak létre, racionalizálják az értékesítési csatornáikat, együttműködési hálózatokat hoznak létre a környékükön vagy más helyeken, ahogyan ez a (201) és az azt követő preambulumbekezdésekben szerepel. Ami az uniós ipar még mindig jelentős, de már csökkenő hányadát illeti, azok a vállalatok, amelyek helyzete a bevezetett intézkedések ellenére minden szempontból tovább romlott, az intézkedésekből olyan módon profitáltak, hogy azok meggátolták, hogy a helyzet még ennél is gyorsabban romoljon, netán a vállalkozások tönkre is menjenek, és így értékes időt nyertek a változó piaci körülményekhez való alkalmazkodáshoz.
(392)
Másrészről a vizsgálat kimutatta, hogy az intézkedések kétéves időszakát követően is általánosságban elmondható az uniós iparról, hogy bizonytalan lábakon áll, és sebezhető az uniós ipar árszintjét leszorító dömpingelt behozatal hatásával szemben, amint ezt a (259) és az azt követő preambulumbekezdések kifejtik.
(393)
Összefoglalva elmondható, hogy az intézkedések kedvezően befolyásolták az iparágat, amely bebizonyította azt is, hogy képes javítani saját helyzetén, valamint hogy életképes, amennyiben az intézkedések mérsékelik a kárt okozó dömping hatásait.
(394)
Ebben a vonatkozásban számos érdekelt azt állította, és ezt meg is ismételte a végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően, hogy az intézkedések nem érték el azt a kívánt hatást, hogy az európai uniós gyártók piaci részesedést vagy termelést szerezzenek vissza, hanem főleg más, harmadik országbeli gyártók előnyére szolgáltak. Itt megjegyzendő, hogy a 10. táblázat szerint az uniós gyártók piaci részesedése stabil maradt, míg a más országokból származó behozatal piaci részesedése jelentősen emelkedett. Pusztán az adatokból is világos, hogy a dömpingellenes intézkedések végrehajtását követően az uniós gyártók stabilizálták piaci helyzetüket. Az eredeti vizsgálatban tapasztalt általánosan hanyatló értékesítéssel és piacvesztéssel szemben az uniós ipar hozzávetőleg 40 %-on stabilizálódott piaci részesedését fontos sikerként kell értékelni. Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a dömpingellenes intézkedéseket nem az Unión belüli munkahelyteremtés céljából vezették be, vagy hogy végül a gyártás visszakerüljön az Unióba (illetve megszűnjön a behozatal), hanem azért, hogy újra egyenlő feltételek jöjjenek létre az európai uniós termékek és a dömpingelt behozatal között. A dömpingellenes intézkedéseket kizárólag azért vezették be, hogy helyreállítsák a tisztességes kereskedelmi feltételeket a Közösség piacán, és ezáltal biztosítsák az uniós gyártóknak, hogy talpra álljanak eladásaik növelése, és/vagy az áraik fenntartható szintre történő emelése révén. Továbbá, ahogyan a 8. táblázatban is szerepel, a harmadik országból származó behozatalnak lényegesen magasabb volt az átlagos importára vagy viszonylag alacsony tételekben történt, így az uniós gyártókra gyakorolt hatás már kevésbé volt markáns. Végül elmondható, hogy a bevezetett intézkedések az uniós gyártók előnyére szolgáltak, mert megállt a folyamatos piacvesztés, a gyártók stabilizálták az értékesítési volumenüket, képesek voltak növelni nyereségességüket és áraikat. Mindezek alapján ezt a kifogást elutasították.
(395)
Az uniós ipar számára várhatóan a továbbiakban is előnyös lesz az intézkedések fenntartása, mert az ágazat legalábbis megtartaná a piaci pozícióit, de akár javíthatná is, ha megszűnnek a gazdasági visszaesés negatív hatásai. Az intézkedések a gazdasági visszaesés ideje alatt vélhetően elősegítenék a jelentős mennyiségű, olcsó és a válság hatásai miatt erősödő dömpingelt behozatal hatásának mérséklését azáltal, hogy megakadályoznák az olyan importhullámokat, mint amilyeneket az intézkedések elrendelése előtt lehetett megfigyelni, kiváltképpen 2005-ben, a mennyiségi korlátozások megszűnése után. Figyelembe véve, hogy a piaci verseny fokozódott a termékszegmensekben, azaz a divatirányzatok miatt a terméktípusok felcserélhetőkké váltak, az intézkedések abban is segíthetnek, hogy az uniós termékek piaci szegmensébe ne törhessenek be dömpingelt áruk. A vizsgálat során ténylegesen megfigyelhető volt, hogy az érintett országokban bizonyos gyártók egyre több közép- és felső kategóriás lábbeli gyártásával minőségi termékek előállítására állt át. A folyamat képessé teheti az uniós ipart arra, hogy fenntartsa piaci pozícióit, így biztosítva, hogy meg tudja tartani munkavállalóinak jelentős részét.
(396)
Az is várható, hogy a gazdasági helyzet javulásával és a fogyasztás növekedésével az emberek többet lesznek hajlandóak költeni lábbelikre, főleg a magasabb kategóriájúakra, ez pedig inkább az európai uniós gyártóknak kedvez. E forgatókönyv szerint az intézkedések fenntartása az uniós gyártók növekvő hányadának ad lehetőséget, hogy (még) tovább fejlesszék üzleti modelljüket, gyártási folyamataikat, értékesítési csatornáikat, ezáltal fokozatosan javítsanak pénzügyi helyzetükön, amint ez a folyamat már a felülvizsgálati időszakban is megfigyelhető volt.
(397)
Ha az intézkedések hatályukat vesztik, a különösen a közép- és alsó szegmensben tapasztalható, már amúgy is kíméletlen piaci verseny várhatóan még tovább fog erősödni. Várható továbbá, hogy a közép- és alsó szegmensben kialakuló még erősebb árverseny közvetlenül ki fog hatni az összes többi terméktípusra is. Másfelől nagyon valószínű, hogy ez veszélyeztetné az uniós gyártók azon nagy csoportját is, amelyek sikerrel alakították át üzleti modelljüket és javítottak korábbi helyzetükön. A szóban forgó gyártók pénzügyi helyzete és nyereségessége nem elég szilárd ahhoz, hogy hosszabb ideig ellene tudjanak állni az uniós árszinthez képest jelentősen alulárazott, nagy mennyiségű dömpingelt behozatal által kiváltott árleszorításnak, így mindez nagy valószínűséggel sokkal több gyártó eltűnéséhez vezetne, és a közvetlen foglalkoztatás területén elszenvedett jelentős veszteséggel járna az európai uniós gyártóknál, és az Unió ipara számára árukat beszállító és szolgáltatásokat biztosító vállalatoknál is.
3. AZ UNIÓS GYÁRTÓK ÉRDEKEINEK TOVÁBBI ELEMZÉSE
(398)
Annak érdekében, hogy átfogóbb kép alakulhasson ki az uniós gyártók érdekeiről, az uniós ipar egészére gyakorolt hatás szokásos elemzésén túl további adatokat gyűjtöttek be a lábbeligyártókat képviselő nemzeti szövetségeken és azokon a vállalatokon keresztül is, amelyek az eredeti vizsgálat során szerepeltek a mintában. Benyújtotta továbbá észrevételeit egy, az uniós iparból kizárt, de az Unióban még mindig jelentős gyártással rendelkező együttműködő gyártó is.
(399)
A lábbeligyártókat képviselő nemzeti szövetségektől begyűjtött kiegészítő információk vegyes képet mutattak, az adatok leginkább azt tükrözték, hogy van-e még az adott tagállamban jelentősebb lábbeligyártás, vagy az adott ország inkább a behozatalban érdekelt. Míg öt, jelentős lábbeli gyártással rendelkező lábbeligyártókat képviselő nemzeti szövetség támogatta az intézkedések fenntartását és hangsúlyozta az intézkedések által a nemzeti lábbeligyártók számára biztosított előnyöket, négy másik, a lábbeligyártást túlnyomórészt vagy teljes egészében harmadik országokba kiszervező, illetve jelentős termelőkapacitással rendelkező, ugyanakkor számottevő behozatallal rendelkező országot képviselő szövetség azt állította, hogy az intézkedések fenntartása összességében sértené az Unió érdekeit. Az utóbbi szövetségek inkább olyan vállalatokat képviseltek, amelyek jelentős mértékben behozatallal, forgalmazással és kiskereskedelemmel foglalkoznak. Álláspontjuk ezért a független importőrök és kiskereskedők érdekeit tárgyaló alábbi preambulumbekezdésekben is szerepel. Mindent összevetve az említett négy szövetség által képviselt teljes gyártási mennyiség lényegesen kevesebb volt, mint az öt másik, az intézkedések által a nemzeti lábbeligyártók számára biztosított előnyöket hangsúlyozó szövetség esetében.
(400)
Mindemellett az eredeti vizsgálati mintában szereplő európai uniós gyártókat is megkeresték abból a célból, hogy kiegészítsék az összképet, és hogy elemezzenek néhány olyan állítást, amely szerint az Unión belül már meg is szűnt az iparág, és ennélfogva az intézkedések bevezetéséből nem is származott haszna. A korábbi mintában szereplő európai uniós gyártóktól begyűjtött további adatok szintén az uniós érdek szempontjából kerültek mérlegelésre, mivel az Unió lábbeligyártó ágazata egy olyan iparág része, amely annyira megosztott és heterogén, hogy a károkozással kapcsolatos minta mindenképpen kicsi.
(401)
A korábbi mintában szereplő európai uniós gyártók helyzetének vizsgálata arra engedett következtetni, hogy az összes, az eredeti vizsgálat során is a mintába kiválasztott együttműködő vállalat a gyártás jelentős részét az Unión belül tartotta. Összességében kedvezően ítélték meg a dömpingellenes intézkedések fenntartását, és kihangsúlyozták az Unión belüli foglalkoztatásra gyakorolt kedvező hatást. Ugyanakkor, a legtöbb ilyen vállalat részben az Unión kívüli harmadik országba (beleértve az egyik érintett harmadik országot is) szervezte ki a cipőgyártást, és üzleti stratégiájukban a versenyképesség növelésére szolgáló kiegészítő megoldásokat alkalmaztak. Azok a vállalatok, amelyek továbbra is kizárólag az Unión belül folytatnak gyártási tevékenységet, a felső kategóriás, magasabb minőséget képviselő, viszonylag rövid határidővel készülő termékekre szakosodtak. A mintában korábban szereplő európai uniós gyártók válaszai megerősítették azt, amit már a mintába kiválasztott uniós gyártóknak okozott kárt tárgyaló rész is ismertetett, hogy az uniós gyártók különböző üzleti modelleket kidolgozva számos olyan intézkedést vezettek be a változó piaci körülményekhez való alkalmazkodás érdekében, mint például a gyártás egy részének harmadik és/vagy az Unión belüli más országba történő kiszervezése, értékesítési csatornák megváltoztatása, minőség és márkaimázs fejlesztése stb. A válaszok megerősítették a uniós ipar szempontjából fentebb ismertetett, az intézkedések fenntartásának előnyeiről, valamint hatályon kívül helyezésük hátrányaival kapcsolatos általános képet.
(402)
Végezetül, az uniós gyártás érdekeivel kapcsolatos kép további kiegészítéseként az uniós ipar meghatározásából kizárt gyártó válaszát is elemezték. A vállalat valamennyi európai tevékenységekre vonatkozó konszolidált válasz mellett további részletes válaszokat is adott a két európai gyártási műveletét illetően. A gyártó korábban ellenezte a felülvizsgálati kérelmet, mert a kérelem a vonatkozó dömpingellenes intézkedések fenntartása ellen irányult.
(403)
A vállalat két Unión belüli gyártó üzemmel rendelkezik, amelyek összeszereléssel foglalkoznak, Ázsiában gyártott felsőrészek felhasználásával. A termelési mennyiség mindazonáltal mindkét gyárban jelentősen csökkent 2005 és a felülvizsgálati időszak között. Míg az importált lábbelik mennyisége 2005-ben még a vállalat teljes cipő értékesítésének a felét sem tette ki, az arány jelentősen emelkedett a felülvizsgálati időszakig, amikor már a vállalat által értékesített lábbelik többsége közvetlenül Ázsiából származott. A legfrissebb piackutatásokból kiderül, hogy a cég még tovább csökkentette az Unión belüli gyártási tevékenységeit, és behozatalból pótolta a kieső mennyiséget.
(404)
Bár a vállalat jelentősen csökkentette az Unión belüli gyártási tevékenységeit, ez az Unión belüli foglalkoztatottság tekintetében összességében csupán kismértékű csökkenést idézett elő. Kiderült, hogy a vállalat 2005 óta növelte teljes forgalmát és nyereségességét. Mindez a gyártástól eltérő területeken (adminisztráció, formatervezés, fejlesztés, marketing és értékesítés stb.) további Unión belüli foglalkoztatási lehetőségeket jelentett. A rendelkezésre álló információk alapján az is nyilvánvaló, hogy bár a dömpingellenes vámok negatív hatást gyakoroltak a vállalat pénzügyi eredményére, a hatás nem volt jelentős, mert az általános nyereségesség növekedett. A dömpingellenes intézkedések nem gátolták meg a vállalatot abban, hogy továbbra is kiszervezzék a gyártást harmadik országokba, beleértve az érintett országokat is. Másrészt, az intézkedések bevezetése az Unión belüli gyártás növelésére sem ösztönözte a vállalatot. Ennélfogva úgy tűnik, hogy a gyártással kapcsolatos stratégiai döntéseket egy átfogóbb költségelemzés alapján hozták meg.
(405)
Amennyiben az intézkedéseket fenntartanák, a vállalatot nagy valószínűség szerint továbbra is érintenék a dömpingellenes vámok, mert valószínűleg továbbra is importálni fog az érintett országokból. A vámok negatív hatásának mértéke nagy valószínűség szerint továbbra sem lesz jelentős, figyelembe véve, hogy a vállalat képes lesz diverzifikálni behozatali beszerzési forrásait, ahogyan azt a múltban is tette. Másrészt amennyiben az intézkedéseket hatályon kívül helyezik, a vállalatnak nagyobb haszna lesz az érintett országokból származó behozatalból, és valószínűleg tovább növelhetné a nyereségességét.
(406)
Összefoglalva elmondható, hogy az egyéb uniós gyártókra vonatkozó részletesebb elemzés megerősíti az általános megállapításokat, vagyis a gyártók számos különböző üzleti modellt dolgoztak ki, és többségük esetében nyilvánvaló, hogy előnyük származott a dömpingellenes intézkedések bevezetéséből, mivel helyzetük kisebb mértékű javulásáról és növekvő versenyképességről számoltak be, ami többek között a gyártási stratégiák és az értékesítési csatornák területén megvalósult sikeres alkalmazkodásnak volt köszönhető. Tehát a rendelkezésre álló információk arra utalnak, hogy a legtöbb gyártó számára továbbra is előnyös lenne az intézkedések fenntartása, legalább a meglévő, Unión belüli gyártási tevékenységeik megtartása miatt. Ezzel szemben az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén ezek a gyártók is kárt szenvednének, mert az érintett országokból származó dömpingelt behozatal árleszorító hatást hozna létre, és ez a gyártók minden termékszegmensét érintené.
(407)
Nagy valószínűséggel feltételezhető, hogy továbbra sem éri majd aránytalanul kedvezőtlen hatás azon néhány gyártót, amelyek a gyártást kiszervezték az érintett országokba, ahogy az korábban is bebizonyosodott, és mivel az intézkedések továbbra sem gátolják az uniós gyártókat abban, hogy gyártási tevékenységet szervezzenek ki az érintett országokba. A dömpingellenes vámok hatása ilyen módon leginkább a szóban forgó vállalatok beszerzéssel kapcsolatos saját döntésétől függ majd. A gyártók saját kezükbe vehetik az irányítást abban a tekintetben, hogy végül milyen mértékben fogják érinteni őket a dömpingellenes vámok.
4. A FÜGGETLEN IMPORTŐRÖK ÉRDEKEI
4.1. Általános észrevételek
(408)
A felülvizsgálat megerősítette, hogy az importőröket két fő csoportba lehet sorolni. Az egyikbe főként azon vállalatok tartoznak, amelyek saját márkajelzésű, harmadik országokba kiszervezett gyártás során előállított cipőiket importálják és értékesítik. Általában jelentős Unión belüli tevékenységet is folytatnak, ilyen pl. a formatervezés, kutatás-fejlesztés, nyersanyagbeszerzés, néhány esetben saját értékesítési láncok működtetése. Ebből következik, hogy az importőrök ezen csoportja jelentős „hozzáadott értéket” létrehozó tevékenységet is folytat az Unión belül, és rendszerint viszonylag nagyobb létszámú alkalmazotti állományt foglalkoztat. A második csoportba azon vállalatok sorolhatók, amelyek tisztán csak kereskedők, és nem a márkát, hanem inkább a mennyiséget tartják szem előtt - jellemzően „saját márkás” cipőkkel foglalkoznak. Utóbbi importőr vállalatok általában alacsonyabb általános költséggel, és kevesebb hozzáadott értékkel működnek az Unión belül.
(409)
Kiderült, hogy a két fő kategórián belül eltérő üzleti modelleket alkalmaznak. Az első kategórián belül megkülönböztethetők például európai eredetű és nem európai márkák, alkalmi és szabadidőcipők. A második kategóriában találhatók saját kiskereskedelmi üzletekkel rendelkező importőrök, de olyanok is, amelyek csak nagykereskedők/forgalmazók számára értékesítenek. Néhány, a második csoportba tartozó vállalat csak „saját márkás” cipőkkel fog kereskedni, mások viszont egyedi beszerzési megállapodást kötnek majd bevezetett márkákkal, és/vagy licencmegállapodás és/vagy közös vállalat keretein belül tevékenykednek.
(410)
Az importőrök sokféleségét szem előtt tartva, és hogy a lehető legteljesebb képet lehessen kapni, számos különböző szempontból elemezték az importőrök helyzetét. Először azokat az észrevételeket elemezték, amelyeket az importőrök és szövetségeik küldtek be. Tanulmányoztak és felhasználtak további statisztikai adatokat, és ide vonatkozó publikációkat is. Végül bizonyos kulcsfontosságú gazdasági adatok vonatkozásában az importőröket tartalmazó mintából származó, ellenőrzött információt használták fel.
(411)
A fent említettek szerint arra az elhatározásra jutottak, hogy bizonyos kulcsfontosságú gazdasági adatok kimutatásához az importőrök esetében mintavételt alkalmaznak. Azért született ez a döntés, mert az eredeti vizsgálat során kiderült, hogy jelentős volt az együttműködő importőrök száma, és közülük sokan kitöltötték a részletes kérdőíveket is. Ezért szükségesnek ítélték, hogy az intézkedések lejárati felülvizsgálata során a mintavételezés módszerét alkalmazzák.
(412)
Ahogyan azt a (37) preambulumbekezdés már említette, azon 21 uniós importőr közül, amely jelentkezett és jelezte együttműködési szándékát, nyolcat választottak ki a mintába. Az importmennyiség, a forgalom és az uniós értékesítés tekintetében a legnagyobb öt vállalat mellett néhány kisebb importőrt is kiválasztottak, utóbbiakat azzal a céllal, hogy az együttműködésre hajlandó vállalatokból reprezentatív keresztmetszetet kaphassanak a különböző üzleti modellek, a földrajzi elhelyezkedés és a forgalmazott termékszegmensek vonatkozásában. A vizsgálatra rendelkezésre álló időt az ésszerűség határain belül szem előtt tartva a lehető legtöbb vállalatot vonták be a mintába. A vizsgálat azon szakaszában rendelkezésre álló számok alapján a mintában szereplő vállalatok nagyjából 18 %-ban részesedtek az érintett termék uniós behozatalából a felülvizsgálati időszak idején. Bár a mintában szereplő egyik vállalat korábban jelezte, hogy hajlandó részt venni a mintában, végül nem válaszolt a kérdőívre, és sikertelen volt minden további olyan erőfeszítés is, amellyel az együttműködésre próbálták rávenni ezt a kisebb importőrt. A vállalatot így végül ki kellett zárni a mintából. A többi hét kiválasztott importőr teljes körűen együttműködött a vizsgálatban, és határidőre megküldték a kitöltött kérdőíveket.
(413)
A fentiekben említettek szerint, a mintába kiválasztott importőrök ellenőrzött adatainak összesítése révén lehetőség volt többek között bizonyos kulcsfontosságú gazdasági mutatók részletes elemzésére, ami tekintettel a gazdasági szereplők jelentős számára csak a mintavétel módszerével volt lehetséges. Az importőrök helyzetének elemzése azonban nem korlátozódott pusztán a mintavételi eljárás keretein belül begyűjtött adatokra. Az uniós érdek elemzésekor a szaksajtóból és piackutatási tanulmányokból származó, valamint az érintett felektől kért és kapott információkat is mérlegelték. Az információk felhasználásával még inkább tudták biztosítani azt, hogy az ágazatban működő összes üzleti modell megfelelő mértékű képviseletet kapjon az elemzésben.
(414)
A mintába kiválasztott importőröktől és az iratokban szereplő egyéb forrásokból származó, ellenőrzött adatok alapján úgy becsülhető, hogy a felülvizsgálati időszak idején az érintett termékkel kapcsolatos behozatal és a forgalmazók/kiskereskedők számára történő értékesítés körülbelül 23 000 embernek biztosított munkalehetőséget az Unión belül.
4.2. Behozatali mennyiség
(415)
Amint az a 4. táblázatból már kiderült, az Eurostat-adatok azt mutatják, hogy 2005 óta az érintett termék behozatala jelentősen, kb. 90 millió párral csökkent. Ugyanezen időszakban az egyéb országokból származó bőrcipő-behozatal kb. 43 millió párral növekedett, és elérte a 201 millió párat. Míg 2005-ben a behozatali mennyiség Kínából és Vietnamból sokkal magasabb volt (+80 %), mint az összes többi országból származó behozatal, addig a felülvizsgálati időszak során az egyéb országokból származó behozatal szintje már 4 %-kal meghaladta a Kínából és Vietnamból származó mennyiséget. Az Eurostat-adatok azt is mutatják, hogy 2005 óta a felülvizsgálat alá tartozó termék összesített behozatala 11 %-kal csökkent.
(416)
A behozatal hasonló alakulásáról számolt be egy jelentősebb, a mintavételben nem szereplő, de a vizsgálat során együttműködő vállalat is. Az általa benyújtott adatok szerint az érintetttermékkel kapcsolatos beszerzései 25 %-kal csökkentek 2005 óta, míg a más országokból importált bőrcipők mennyisége jelentősen növekedett.
(417)
Ami a mintában szereplő importőröket illeti, mennyiség tekintetében a bőrcipők behozatala 2005-től a felülvizsgálati időszakig az alábbiak szerint alakult:
19. táblázat
A mintába kiválasztott importőrök behozatali mennyisége (pár)
2005
2006
2007
FI
KNK és Vietnam
29 761 231
30 806 163
26 616 891
29 577 492
indexált
100
104
89
99
Egyéb országok
13 181 962
16 077 607
22 680 174
28 096 596
indexált
100
122
172
213
(418)
A statisztikai adatok tanúsága szerint a mintába kiválasztott importőrök jelentősen növelték az egyéb országokból származó bőrcipő beszerzéseiket. A Kínából és Vietnamból származó behozatal mennyisége 2005-től meglehetősen stabil volt, a 2007-es csökkenést a felülvizsgálati időszakban fellendülés követte, és a volumen majdnem elérte a 2005-ös szintet. A mintába kiválasztott importőrök által forgalmazott bőr lábbelik összesített mennyisége 2005 óta majdnem a harmadával nőtt. A dömpingellenes intézkedések ellenére az érintett országok viszonylatában egyenletes, a harmadik országok viszonylatában pedig növekvő trend volt megfigyelhető. A megnövekedett behozatali mennyiségek által biztosított előnyt kihasználó harmadik országok közül a legnagyobb nyertesnek Indonézia és India tekinthető.
(419)
A jelentősen csökkenő trendet mutató Eurostat-adatokkal szemben a mintából az derült ki, hogy az érintett országokból származó beszerzési mennyiségek stabil trendet követtek. A minta alaposabb vizsgálata arra enged következtetni, hogy az érintett országokból származó behozatal stabil trendje abból adódik, hogy az egyik jelentősebb, a mintába kiválasztott importőr - a nemcsak az Eurostat által, hanem a mintába kiválasztott többi importőr esetében is megfigyelt csökkenéssel ellentétben - nem csupán a harmadik országokból származó behozatalát növelte, hanem a kereslet kielégítése céljából az érintett országokból is erőteljesen növelte a behozatalt, jelentősen ellensúlyozva ezáltal a mintába kiválasztott többi vállalat esetében megfigyelhető, általános csökkenést mutató adatokat. Mindezt figyelembe véve megállapítható, hogy a mintában is az Eurostat adatbázisának mennyiségi elemzésével összhangban alakult a vizsgált termék behozatala, azaz az érintett országokból származó behozatal mennyiségében általános csökkenés volt megfigyelhető.
4.3. Beszerzési árak
(420)
Az 5. és a 8. táblázatban az látható, hogy az Eurostat adatai szerint mind az érintett, mind pedig a harmadik országokból származó bőrcipők átlagos importárai emelkedtek 2005 óta, és a harmadik országokból származó bőrcipők CIF importárai viszonylatában valamivel jobban emelkedtek, mint az érintett országokból származó bőrcipők árai. Mivel azonban a behozott cipők összetétele jelentős hatással van az árakra, és az összetétel jelentősen megváltozhatott mindegyik exportőr ország esetében, az Eurostat által közölt ár- és mennyiségi adatok alapján kiszámított átlagárak nem feltétlenül adnak pontos képet az árak valódi alakulásáról. Ebben a vonatkozásban sokkal beszédesebb a mintába kiválasztott importőrök adatai alapján megfigyelhető trend, mert az importőrök által behozott termékösszetétel valószínűleg kevésbé változott meg, mivel az importőrök már hosszabb idő óta bizonyos típusú és stílusú lábbelikre szakosodtak.
(421)
Amint azt a (412) és a (408), valamint az azt követő preambulumbekezdések kifejtik, a mintába kiválasztott importőrök különböző üzleti modellek szerint folytatták a tevékenységüket, ami többek között azzal is járt, hogy importőrönként is jelentős eltérés mutatkozott az átlagárak tekintetében. Továbbá, míg néhány importőr több millió pár cipőt forgalmazott évente, mások „mindössze” csak pár százezret. Harmadsorban pedig, néhány importőr esetében erőteljesen ingadoztak az éves mennyiségek a figyelembe vett időszak során, és ennek megfelelően a mintán belüli jelentőségük is változott. Az előbbi okokból kifolyólag úgy ítélték, hogy a súlyozott átlagokat célszerű kiegészíteni a számtani átlag elemzésével is, hogy a vonatkozó trendekről teljes képet alkothassanak.
(422)
A mintába kiválasztott importőrök átlagárai az alábbiak szerint alakultak 2005-től a felülvizsgálati időszakig:
20. táblázat
A mintába kiválasztott importőrök átlagos importárai (EUR)
2005
2006
2007
FI
KNK és Vietnam
CIF: súlyozott átlag
11,10
11,81
10,24
10,07
indexált
100
106
92
91
CIF: számtani átlag
10,17
11,42
10,54
10,42
indexált
100
112
104
102
Kirakodás után (9): súlyozott átlag
11,72
13,43
12,12
11,88
indexált
100
115
103
101
Kirakodás után (9): számtani átlag
10,74
12,98
12,48
12,30
indexált
100
121
116
115
Egyéb országok
CIF: súlyozott átlag
13,11
12,71
10,85
10,46
indexált
100
97
83
80
CIF: számtani átlag
12,21
12,56
12,59
11,53
indexált
100
103
103
94
(423)
A CIF importárak elemzése Kína és Vietnam viszonylatában 2005, azaz a dömpingellenes vámok bevezetése előtti utolsó év és a felülvizsgálati időszak között 2 %-os növekedést mutat a számtani átlag, és 9 %-os csökkenést a súlyozott átlag alapján. Összességében az elemzett adatok stabil vagy valamelyest csökkenő CIF importárakat mutatnak a behozatali és a dömpingellenes vám megfizetése előtt. Mindkét számítást alapul véve elmondható, hogy a vámok megfizetését még nem tartalmazó import árak 2006-ban erőteljesen növekedtek, majd azt követően csökkentek.
(424)
Az egyéb országokból származó bőrcipők átlagos CIF importárai ugyanakkor mindkét számítási mód szerint csökkenést mutatnak (-20 % és -6 % között). Az érintett és az egyéb országokból származó bőrcipők CIF árai között mutatkozó eltérés mértéke ennélfogva csökkent, a páronkénti 2,00 euróról 1,00 euróra (százalékban kifejezve kb. 20 %-ról 10 %-ra a számtani átlag alapján), illetve páronkénti 2,00 euróról 0,50 euróra (százalékban kifejezve kb. 20 %-ról 5 %-ra a súlyozott átlag alapján). Csak Kína és Vietnam esetében kellett dömpingellenes vámot fizetni. Ha egymáshoz viszonyítjuk a Kínából és Vietnamból, illetve az egyéb országokból származó bőrcipők kirakodás utáni átlagos árait (amely tartalmazza az importárakat, a behozatallal kapcsolatos költségeket, a behozatali vámokat és adott esetben a dömpingellenes vámokat), azok most már sokkal inkább hasonló szintre kerültek. Vagyis az érintett országokban gyártott bőrcipők áraihoz viszonyítva most már vonzóbbakká váltak az egyéb országokban gyártott bőrcipők árai.
4.4. Viszonteladói árak
(425)
A viszonteladói ár tekintetében is részletes adatokat gyűjtöttek be az importőröket tartalmazó mintából. A felülvizsgálat alá tartozó termék viszonteladói árai az alábbiak szerint alakultak a mintába kiválasztott importőrök esetében:
21. táblázat
A mintába kiválasztott importőrök átlagos viszonteladói árai (EUR)
2005
2006
2007
FI
Súlyozott átlag
34,62
36,97
33,68
32,28
indexált
100
107
97
93
Számtani átlag
27,09
29,72
28,46
29,24
indexált
100
110
105
108
(426)
A fenti adatok stabil, vagy kissé emelkedő viszonteladói árakat mutatnak 2005 és a felülvizsgálati időszak között. 2006-ban a viszonteladói árak 7-10 %-kal emelkedtek, ami hasonló mértékű a CIF-áraknál tapasztalt 2006-os emelkedéshez (lásd a fenti (422) preambulumbekezdést). 2006-tól a felülvizsgálati időszakig csökkentek a viszonteladói árak.
(427)
A vizsgálat nem tárt fel olyan információt vagy bizonyítékot, amely arra utalt volna, hogy a többi importőr viszonteladói árai a fentiektől eltérő módon alakultak volna.
4.5. Nyereségesség
(428)
Ami a mintába kiválasztott importőröket illeti, a nyereségességet a behozatal és a viszonteladói árak iménti összevetése, valamint az importőrök egyéb költségtényezőinek alakulása alapján állapították meg. A nyilvánosságra hozatalt követően a mintában szereplő importőrök némelyike megkérdőjelezte a nyereségességükre vonatkozó, felhasznált adatokat, és felülvizsgált adatok használatát kérte. Néhány esetben helyt adtunk a kérésnek, és néhány gépelési hibát kijavítottunk. A nyereségesség az alábbi - felülvizsgált - képet mutatta:
22. táblázat
A mintába kiválasztott importőrök által az érintett termék tekintetében elért átlagos nyereség
(adózás előtti nettó nyereség/forgalom)
2005
2006
2007
FI
Súlyozott átlag
36,2 %
18,1 %
20,5 %
20,4 %
Számtani átlag
29,6 %
17,8 %
20,7 %
21,3 %
Megjegyzés: az importőrök által a végfelhasználóknak történő (kiskereskedelmi) értékesítéskor keletkező nyereség kivételével
(429)
A fenti adatok kiszámításához a mintába kiválasztott importőrök által az érintett termékkel kapcsolatban közölt nyereségességi adatokat használták fel. A helyszíni ellenőrzést követően néhány esetben felül kellett bírálni az importőrök által közölt számokat. Amint a fentiekben megállapítottuk, a végleges nyilvánosságra hozatalt követően a mintában szereplő négy importőr megkérdőjelezte a nyerseségességükre vonatkozó egyedi elemzést, és ismételten hangot adott annak a kérésének, hogy fogadják el a helyszíni ellenőrzést követően benyújtott, felülvizsgált adatokat. A mintában szereplő egyik importőrrel kapcsolatban megjegyzendő, hogy az eladási, általános és adminisztratív költségekeit érintő követelését a Bizottság részben elfogadta azáltal, hogy kijavított egy elírást, ami ahhoz vezetett, hogy a minta nyereségessége valamelyest csökkent ahhoz az értékhez képest, amelyet az érdekeltek tudomására hoztak. Azt a kérését viszont, hogy az eredetileg bejelentett eladási, általános és adminisztratív költségeket fogadják el, és ezenkívül jelentős összegű szabadalmi díjat is vegyenek figyelembe, amelyet állítólag egy Unión kívüli, kapcsolódó vállalatának kellett fizetnie, el kell utasítani. Az eredetileg bejelentett eladási, általános és adminisztratív költségekről pedig az ellenőrző látogatás alatt bebizonyosodott, hogy túl magasak, és a vállalat nem tudta alátámasztani az igényelt összegeket. Ezért a számadatok az ellenőrző látogatás alatt kapott dokumentumok alapján helyesbítésre kerültek. Ami a szabadalmi díjakkal kapcsolatos állítólagos költségeket illeti, ezt az összeget csak az ellenőrző látogatás után követelték, és a követelést nem támasztották alá megfelelően. A mintában szereplő második importőr szintén megismételte kérését, miszerint az Egyesült Államok hatóságaihoz állítólag benyújtott nyomtatványban bejelentett nyereségén alapuló felülvizsgált nyereségességi adatokat fogadják el. Megjegyzendő ebben a tekintetben, hogy a vállalat az érintett termék vonatkozásában nyereségességre vonatkozó táblázatot nyújtott be, amely az ellenőrzés alatt megerősítést nyert, mivel teljes mértékben összeegyeztethető volt az ellenőrzött számlákkal és a rendelkezésre álló egyéb adatokkal. Az ellenőrzés után beküldött dokumentum csak „Európa” tekintetében számolt be globális nyereségszintről, valamennyi termékre kiterjedt, és feltehetően a tagállamokon kívül, de Európa területén (Svájc, balkán országok) folytatott ügyleteket is magában foglalta.
Ezt a dokumentumot sem lehetett a helyszínen ellenőrzött adatokkal összefüggésbe hozni, tehát a kérést elutasítottuk. A vállalat a nyilvánosságra hozatalt követő beadványában további adatokkal szolgált, de a benyújtás kései időpontja és a kellőképpen alátámasztott bizonyítékok hiánya miatt ezt már nem lehetett figyelembe venni. A vállalat második állítása szintén olyan költségekre vonatkozott, amelyeket figyelembe kellett volna venni - ezek közül kettőt nem lehetett a helyszínen ellenőrzött információkkal összefüggésbe hozni. Azt azonban elfogadta a Bizottság, hogy egy harmadik költséget figyelembe vegyen; ez utóbbit teljes mértékben ellenőrizte a látogatás során, és kiderült, hogy kimaradt a táblázatból. Az általános nyereségességre gyakorolt hatás azonban csekély volt. A harmadik importőr eredetileg az Unióban lebonyolított ügyletei csupán kis részével kapcsolatban nyújtott be a nyereségességre vonatkozó adatokat. A benyújtott adatokat nem lehet reprezentatívnak tekinteni a vállalatnak általában az Unióban lebonyolított ügyleteire nézve, mivel a költségek és a bevételek tekintetében a régiók között nagyok a különbségek. A nyereségességre vonatkozó adatokat így a helyszíni ellenőrzés során azokkal a fennmaradó, az uniós ügyletekre vonatkozó számadatokkal egészítettük ki, amelyek az összes rendelkezésre álló, ellenőrizhető információra alapultak. A vállalat vitatta e számítás eredményét, és az ellenőrző látogatás végén felülvizsgált táblázatot nyújtott be a nyereségességi adatokról, amely a Bizottság számításától csak egy tételt illetően tért el, mégpedig a beszerzési költségeket illetően. Mivel azonban a javasolt beszerzési költséget - ellentétben a Bizottság által megállapított beszerzési költségekkel - nem lehetett az elérhető információval összefüggésbe hozni, a felülvizsgált táblázatot nem fogadtuk el. A kérés tehát elutasításra került, és a helyszíni ellenőrzésen megállapított nyereségességi adatokat használtuk. A negyedik importőr a nyilvánosságra hozatalt követően - azzal érvelve, hogy a használt módszer egésze nem helyénvaló - a saját nyereségességi adatait vitatta, amelyeket a helyszíni ellenőrzés során benyújtott, ellenőrzött és minden további kiigazítás nélkül elfogadott. Mivel azonban a vállalat nem javasolt új módszert az érintetttermékkel kapcsolatos nyereség megállapítására, az állítást el kellett utasítani, mivel nem volt kellőképpen megalapozott.
(430)
Emlékeztetni kell arra, hogy az együttműködő importőrök az eredeti vizsgálatban megválaszolt kérdőívek szerint a 2004. április 1. és a 2005. március 31. közötti időszakban súlyozott átlag alapján számított 12 %-os nyereséget értek el. A jelenlegi felülvizsgálatban viszont a mintába kiválasztott importőrök ellenőrzött adatai azt mutatták, hogy e kiválasztott vállalatok súlyozott átlag alapján számolt nyeresége 2005-ben meghaladta a 20 %-ot. 2006-ban jelentősen csökkent a nyereségesség, a súlyozott átlag alapján több mint 18 százalékponttal, a számtani átlag alapján pedig csaknem 12 százalékponttal. Úgy tűnt, hogy a legtöbb kereskedelmi szerződést még 2006 márciusa, vagyis az ideiglenes intézkedések bevezetése előtt kötötték meg, és az ármegállapodások során sok esetben nem vették figyelembe a dömpingellenes vámok bevezetésének eshetőségét. Ebből következően a mintába kiválasztott importőrök nyereségessége az érintett termék vonatkozásában 2006-ban csökkent. A 2007-es év és a felülvizsgálati időszak újból a nyereség növekedését mutatta, de a szintje még mindig 8-16 százalékkal a 2005-ös szint alatt maradt.
(431)
Miután 2006 márciusát követően a mintába kiválasztott importőrök többsége már a megváltozott körülményekhez, azaz a dömpingellenes vámok kivetéséhez igazította beszerzési csatornáit és árképzését, alaposabban is megvizsgálták a 2007-es évre vonatkozó, a nyereségességet befolyásoló tényezőket. Az alábbi következtetéseket vonták le. Először is a 2006-os évben tapasztalt nyereségcsökkenés nagyrészt a dömpingellenes vámoknak volt tulajdonítható, míg 2007-ben és a felülvizsgálati időszakban más, a vállalatokat specifikusan érintő tényezők gyakoroltak negatív befolyást a mintába kiválasztott vállalatok nyereségességére. 2007-ben és a felülvizsgálati időszak idején bizonyos kiválasztott importőröknél jelentősen megnőttek az értékesítési, általános és adminisztratív költségek, ami a bruttó haszonkulcs gyors csökkenését okozta. Mindez megmutatkozott a minta egészére számított nyereségben is. Nem merült fel általános ok, mint pl. a sportesemények megnövekedett marketing költsége, ami előidézhette volna a mintába kiválasztott importőrök értékesítési, általános és adminisztratív költséginek a növekedését.
(432)
Megjegyzendő ugyanakkor, hogy az euró-USA-dollár árfolyam alakulása segítette az importőröket abban, hogy beszerzési költségeiket - így az érintetttermék beszerzési költségét is - alacsonyan tarthassák. 2005 végétől a felülvizsgálati időszak végéig az euró legalább 30 %-ot erősödött az USA-dollárhoz képest, és mivel az importőrök a szerződéses árakat leginkább dollárban rögzítik, és csak kis számban kötöttek devizafedezeti ügyleteket, ez a „plusz eredmény” tompította a dömpingellenes vámok és az egyéb költségek növekedésének hatását. Az egyik kiválasztott importőr adatai alapján az elért nyereségesség akár 6 százalékponttal is alacsonyabb lehetett volna a felülvizsgálati időszak alatt, ha az árfolyam stabil maradt volna.
(433)
Egy alternatív nyereségességi elemzés is készült, amelyben elkülönítették a „saját márkás” és a bevezetett, márkás lábbelik vonatkozásában elért nyereséget. A mintába kiválasztott importőröktől beszerzett, majd ellenőrzött adatokat ebből a célból kiegészítették egy, „saját márkás” termékeket forgalmazó importőr adataival is, amely a mintavételi eljárás során nem jelentkezett, de véleménye előterjesztésével együttműködött a vizsgálattal. Az adatok tanúsága szerint általánosságban elmondható a „saját márkás” termékekkel foglalkozó importőrökről, hogy lényegesen alacsonyabb haszonkulccsal dolgoztak, mint a legtöbb, márkás termékeket importáló vállalat, de a felülvizsgálati időszak alatt elért haszon 11-17 %-os szintje még mindig magasnak mondható. Ez megerősítette az eredeti vizsgálat megállapításait, miszerint az ebbe a csoportba tartozó vállalatok átlagosan 17 %-os hasznot értek el. A részletes elemzés másrészt azt is kimutatta, hogy az eredeti vizsgálathoz képest javult a márkás lábbeliket importáló vállalatok nyereségessége. Az eredeti vizsgálatban az importőrök e csoportja átlagosan 10 % körüli nyereségességről számolt be, míg a felülvizsgálati időszakban a kiválasztott importőrök profitja meghaladta a 20 %-ot is. Általánosságban megállapítható tehát, hogy a „saját márkás” termékeket importáló vállalatok gazdasági helyzete az eredeti vizsgálat óta nagyjából változatlan maradt, míg a márkás termékkel foglalkozó vállalatok helyzete további javulást mutatott.
(434)
Mindenesetre a mintába kiválasztott importőrök által elért profit szintje az összes forgatókönyvet alapul véve is viszonylag magas volt, 2006-ot követően már nem volt tapasztalható hanyatló trend. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a kiválasztott importőrök által elért nyereség általános szintje mindig is 10 % feletti volt, ez pedig meglehetősen stabil és fenntartható üzleti tevékenységre utal.
(435)
A vizsgálat nem tárt fel olyan információt vagy bizonyítékot, amely arra utalt volna, hogy más importőrök esetében a fent ismertetett trendtől eltérő módon alakult volna a nyereségesség.
4.6. A felülvizsgálati időszakot követő gazdasági visszaesés hatása
(436)
A közvetlenül a felülvizsgálati időszak után kialakult világméretű pénzügyi és gazdasági válság miatt úgy ítélték, hogy indokolt az importőrök felülvizsgálati időszakot követő helyzetét is elemezni. Számos beérkezett beadvány tett már említést arról, hogy az ágazatot a gazdasági visszaesés következtében várhatóan közvetlen negatív hatások érik, és ez tovább súlyosbíthatja a dömpingellenes vámok kedvezőtlen hatását. A felek által benyújtott kiegészítő információk és észrevételek, valamint az egyéb nyilvános információk, mint például az Eurostat, piackutatások stb. alapján az alábbi kép rajzolódik ki.
(437)
A rendelkezésre álló statisztikai adatokból kiderül, hogy az érintett országokból származó behozatal tovább csökken, bár a 2005 és a felülvizsgálati időszak között tapasztalt visszaesésnél kisebb mértékben (-15 % a felülvizsgálati időszakot követően). A harmadik országokból származó behozatal ugyanakkor tovább növekszik. Másképpen fogalmazva, továbbra is tart az a folyamat, amely során a gyártást az érintett országokból harmadik országokba helyezik át. Az Eurostat-adatok azt is mutatják, hogy az importárak erőteljesen növekedtek, különösen igaz ez az érintett országokból származó lábbelik áraira (+21,5 % a felülvizsgálati időszakhoz képest).
(438)
A mintába kiválasztott importőrök a felülvizsgálati időszakot követő periódusra vonatkozólag is a korábbiakhoz hasonló folyamatról számoltak be, azaz tovább nőtt az egyéb országokból történő beszerzések mértéke, és csökkent az érintett országokból történő behozatal. Atermékek behozatali mennyiségei összességében meglehetősen stabilak maradtak. Az importőrök elmondása szerint a beszerzési folyamat körülbelül 6 hónapot vesz igénybe, vagyis a felülvizsgálati időszak utáni beszerzésekre még a gazdasági visszaesés előtt adták le a rendeléseket. A mintába kiválasztott importőrök euróban számolt beszerzési átlagárai az érintett termék vonatkozásában hozzávetőleg 15 %-kal növekedtek a felülvizsgálati időszakhoz képest. Az importőrök elsősorban az USA-dollár 2008 végi és 2009 eleji erősödésében látták az áremelkedés okát, mert euróban számolva az erősödés miatt megnövekedtek az érintett országokból származó termékek beszerzési költségei, másodsorban pedig nőttek az érintett országokban a gyártási költségek, különösen a munkaerő költsége.
(439)
A felülvizsgálat alá tartozó termék stabil, vagy csak kisebb mértékben emelkedő viszonteladói áraiból az következik, hogy a körülmények az érintetttermék vonatkozásában tovább ronthatták a mintába kiválasztott importőrök nyereségességét. Az importőrök azt is állították, hogy a hónapokkal előre leadott rendeléseik és a kereslet egyidejű visszaesése miatt jelentősen megnőttek a készleteik. Az importőrök nyereségének a felülvizsgálati időszakot követő periódusra vonatkozó, a közölt árinformációkon alapuló elemzése azonban azt mutatta, hogy a nyereség nagy valószínűséggel csak kisebb mértékben fog csökkenni (körülbelül 2 százalékponttal), ami összességében továbbra is megfelelő szintű nyereséget biztosíthat számukra.
(440)
Számos importőr azonban megemlítette, hogy 2008 ősze óta jelentősen csökkent a fogyasztói kereslet, és hogy a kereslet visszaesése egyelőre még nem mutatkozott meg a behozatali mennyiségekben, mert a rendeléseket 6-9 hónappal korábban, vagyis még a gazdasági visszaesés előtt adták le. Ebből kifolyólag a következő szezonban a volumen jelentősebb visszaesését várták az importőrök. Több importőr beszámolt arról is, hogy néhány főbb értékesítési lánc fizetésképtelenné vált vagy pénzügyi nehézségekkel küzd, ezért rendeléseket töröltek, így az importőrök készlete növekszik, és kénytelenek különleges árengedményeket adni a vevőik számára. Néhány, a mintába kiválasztott importőr a válság miatt átfogó átszervezési terveket jelentett már be, míg mások arról számoltak be, hogy fokozottan törekszenek a költségek más eszközökkel történő leszorítására.
(441)
A fentiekből következik, hogy a behozatali és az eladási mennyiségek tekintetében a válság 2009 júliusáig még csak korlátozottan éreztette a hatását, mert a rendeléseket még azelőtt adták le, mielőtt a válság elérte volna a fogyasztói szintet, és a rendeléseket még az optimistább fogyasztási várakozások alapján állították össze. A nyereségesség viszonylatában nyilvánvaló, hogy a legtöbb importőr eddig még képes volt korlátozni a válság hatását az által is, hogy különböző költségcsökkentést célzó intézkedéseket vezetett be.
4.7. Az intézkedések fenntartásának valószínű hatása
(442)
Ha továbbra is fenntartanák az intézkedéseket, akkor nagyon valószínű, hogy az importőrökre gyakorolt hatás a jövőben még számottevőbb lesz, mert a gazdasági környezet időközben jelentősen megváltozott: a beszerzési költségek utóbbi időben megfigyelt növekedése és a fogyasztás általánosan várt csökkenése miatt a dömpingellenes vám hatása nyilvánvalóbb lesz, mint korábban, még akkor is, ha a figyelembe vett időszakhoz hasonlóan az árfolyamok alakulása esetleg tompítaná a beszerzési költségek növekedését. Számos importőr jelezte továbbá, hogy egyéb fontos költségek, például a munkaerő-költségek stb. növekedését tapasztalták az érintett országokban. Mindent összevetve elmondható, hogy az érintett termékből származó nyereség csökkeni fog a közeljövőben, de nagyrészt nem a dömpingellenes vámok miatt, hanem az egyéb költségek növekedése miatt. Mivel azonban az importőrök általánosságban megfelelő árrést tudtak elérni, a várt csökkenés minden valószínűség szerint nem veszélyeztetné a vállalatokat.
(443)
Ahogy az már 2005 óta nyilvánvaló, mivel a dömpingellenes vám hatása erősödni fog, valószínűsíthető, hogy az importőrök növelik a harmadik országokból behozott mennyiségeket, vagy elkezdenek majd ilyen országokból importálni. Ugyanakkor az is valószínűsíthető, hogy az importőrök megpróbálják majd az általános költségeik növekményének egyre nagyobb hányadát áthárítani a kiskereskedőkre és a forgalmazókra. A kiskereskedők és forgalmazók viszonylagos fontosságát tekintve (az alábbi (472) preambulumbekezdésben erről részletesebben lesz szó) nem valószínű, hogy az importőrök teljes mértékben áthárítják majd ügyfeleikre a költségek növekményét. A 2008 júliusától 2009 márciusáig terjedő időszakban ez is megfigyelhető volt.
(444)
Az importőr rugalmasságától függ majd, hogy a dömpingellenes vámok fenntartása a csökkenő kereslet, a növekvő beszerzési árak és a fokozott vásárlói árérzékenység időszakában milyen mértékben is gyakorol majd hatást egy importőrre. Emlékeztetőül meg kell jegyezni, hogy néhány importőr már az eddigiekben is nagy rugalmasságról tett bizonyságot a beszerzési stratégia és a termékösszetétel vonatkozásában (több különleges technológiával készült lábbeli (STAF) és/vagy textil/műanyag cipő és/vagy kiegészítő). A jövőben ehhez hasonló lépésekkel csökkenthetik majd az importőrök a vám hatását. A hagyományos beszerzési csatornákat az érintett országokban fenntartó, és a bőr lábbelikre összpontosító importőrök esetében valóban bekövetkezhet a nyereségesség és/vagy az értékesítés általános visszaesése.
4.8. Észrevételek
(445)
A (60) és az azt követő preambulumbekezdésekben említettek szerint számos érdekelt kérvényezte bizonyos típusú cipők kizárását az érintett termékkörből. A legtöbb fél azt is állította, hogy amennyiben nem valósulna meg a termékkör módosítása a jelenlegi vizsgálat keretein belül, akkor az általuk importált cipőtípusokat ki kell zárni az alaprendelet 21. cikkében foglalt intézkedések hatálya alól. Utóbbi állítások főleg azon alapultak, hogy állítólag nem gyártanak ilyen típusú cipőket az Unión belül (a termelőkapacitás és a gyártásra való hajlandóság hiánya tapasztalható), ami végül a piaci verseny hiányát idézné elő és kárt okozna az uniós iparnak, valamint a kedvezőtlen gazdasági környezetre hivatkoztak, azaz az intézkedések fokozottan hátrányos hatást gyakorolnának az uniós importőrökre, forgalmazókra, kiskereskedőkre és fogyasztókra egyaránt.
(446)
Ebben a vonatkozásban fontos kihangsúlyozni, hogy jelentős verseny volt megfigyelhető az érintett országokból származó behozatal és az Unióban gyártott lábbelitípus között, amint azt a (267) és az azt követő preambulumbekezdések kifejtik. Mindez azt is jelenti, hogy az Unión belül még mindig jelentős a bőrlábbeligyártás. Általánosabb szempontból érdemes megjegyezni, hogy az intézkedések lejárati felülvizsgálata keretében nem módosítható, nem bővíthető vagy szűkíthető a termékkör, függetlenül attól, hogy milyen módon alakul az Unión belüli gyártás szerkezete abban az időszakban, amíg az intézkedések hatályban vannak.
(447)
A Bizottság a fentiek ellenére felvette a kapcsolatot a lábbeligyártók érdekelt szövetségeivel, hogy világosabb képet kapjon az Unión belül gyártott bizonyos lábbelitípusokról és -mennyiségekről. A begyűjtött adatokból nyilvánvaló, hogy a kérvényekben szereplő legtöbb cipőfajtát (még mindig) gyártják az Unióban, és hogy a gyártási szerkezet a jelenlegi intézkedések időszakában sem változott jelentősebben. A begyűjtött adatokból nem lehet végleges és általános következtetést levonni azzal kapcsolatban, hogy bizonyos Unión belül gyártott réspiaci terméktípusok a vonatkozó keresletet képesek-e teljes mértékben kielégíteni.
(448)
A legtöbb ilyen termék különleges réspiaci lábbeli, amely meghatározott vevőkörnek készül kis mennyiségben, magas minőséget képvisel, összetett műszaki jellemzőkkel rendelkezik és a felső árkategóriába tartozik, mint például a lovagló cipők, tekecipők, extra méretezésű/keskeny lábfejre készült cipők. Ennélfogva ezek a terméktípusok elvileg összhangban lennének azzal, amire általánosságban az uniós gyártók szakosodtak. Az intézkedések bevezetése vagy fenntartása az Unió gyártóit arra ösztönözné, hogy ismét befektessenek a hasonló réspiaci termékek gyártásába, vagy növeljék meglévő termelőkapacitásukat. Máskülönben az uniós gyártókat semmi sem ösztönözné arra, hogy befektessenek az említett terméktípusokba. Továbbá, mivel az intézkedések nem a behozatal megszüntetésére irányulnak, és ebben az adott esetben sem ez történt, indokolható a dömpingellenes intézkedések bevezetése e réspiaci termékek esetében is mindaddig, amíg nem jön létre éles határvonal a különböző terméktípusok között. Mindenesetre elmondható, hogy a réspiaci termékekkel kapcsolatban rendelkezésre álló kevés adat azt mutatja, hogy a teljes behozatalban képviselt részarányuk nagyon csekély, a túlnyomó többséget képviselő behozatalhoz képest az intézkedések e termékekre gyakorolt hatása nem tekinthető aránytalannak.
(449)
Némely sportcipőket importáló vállalat és a szövetségük is azt közölte, hogy nem lenne életképes alternatívája az Unión belüli beszerzésnek.
(450)
Ebből a szempontból elsősorban azt kell megjegyezni, hogy a lábbeligyártókat képviselő nemzeti szövetségektől begyűjtött információk azt mutatják, hogy még mindig jelentős a sportcipőgyártás az Unión belül, bár nem zárható ki, hogy ebben a kategóriában a kereslet meghaladná a kínálatot. Még ha azt is feltételeznénk, hogy az Unión belüli sportcipőgyártás nem képes elegendő mennyiséget előállítani, a vizsgálat kimutatta, hogy léteznek alternatív beszerzési források, amint az fentebb látható volt, például Indonézia és India egyre versenyképesebb árakat képes ajánlani.
(451)
Számos, a mintába kiválasztott importőr, főleg a lábbeli világmárkák képviselői érveltek azzal, hogy ők hosszabb távú stratégiai kapcsolatot ápolnak bizonyos kínai és vietnami gyártói csoportokkal, ahol a magas minőség, a szociális, a biztonsági és a környezeti színvonal kialakítása évekbe került. A beszerzési forrásoknak a gyártás áthelyezése révén történő megváltoztatása ebből kifolyólag magas költséggel és tartós késedelemmel (12-18 hónap) járna.
(452)
Fontos kihangsúlyozni ebből a szempontból, hogy a szóban forgó dömpingellenes intézkedések nem korlátozó jellegűek; másképpen fogalmazva, az a tény, hogy az intézkedéseket egy bizonyos kereskedelmi torzulás kiküszöbölése céljából vezették be, nem járt az érintett országokból történő behozatal megszűnésével, és ebből kifolyólag az importőröknek sem kellett egyéb országokból vásárolniuk. Mindemellett a vizsgálat jelentős mértékű rugalmasságot mutatott ki: az importőrök általában olyan beszállítói csoportoktól vásárolnak, amelyek számos ázsiai országban rendelkeznek gyártó bázissal. Az említett beszállítói csoportok rugalmasak, megváltoztathatják a saját beszerzési forrásaikat az országok között, ha a körülmények ezt diktálják. A felülvizsgálat alá tartozó termék 2005-től történő beszerzéseinek forrásaira vonatkozó, a mintavételi eljárás során szerzett összesített információk fenti (417) preambulumbekezdésben ismertetett összefoglalása bemutatja, hogy a legtöbb kiválasztott importőr bőr lábbeli importjának jelentős részét 1-2 éven belül már új beszállítói forrásból szerezte be. Egy jelentősebb, a mintában nem szereplő importőr szintén a más ázsiai országokból történő behozatalának az érintett országok rovására történt növekedéséről számolt be. Tehát a gyártás egyik országból a másikba történő áthelyezése jóllehet többletköltséggel járhat, az iratokban rendelkezésre álló adatok szerint nem túl nehézkes feladat, és a megoldás eléggé általánosnak tűnik. Az állítást mindezek alapján elutasították.
(453)
Az importőröket képviselő szövetségek és némelyik importőr azt is közölte, hogy az importőrök a továbbiakban már nincsenek abban a helyzetben, hogy képesek lennének átvállalni a vámok hatását. Azt is kijelentették, hogy a 2006-tól a felülvizsgálati időszakig tartó periódusban az intézkedések vásárlókat érintő negatív hatását (részben) ellensúlyozta az árfolyamok 2006 óta tartó alakulása, de a beadványok szerint a felülvizsgálati időszak végét követő, a korábbiakkal ellentétes árfolyamváltozás már elkerülhetetlenné tette volna az eladási árak emelését, ami a vásárlók számára is magasabb kiskereskedelmi árakat eredményezne abban az esetben, ha fenntartanák a vámokat.
(454)
Ismert tény, hogy a dömpingellenes intézkedések bevezetése óta az euró jelentősen erősödött az USA-dollárral szemben, ezzel a fenti (432) preambulumbekezdés is foglalkozott. Az árfolyam alakulása valóban kedvezően befolyásolta az érintett termék importőreit 2005 végétől a felülvizsgálati időszak végéig, mert a beszállítói szerződéseket általában USA-dollárban határozzák meg, az euró pedig ezen időszak alatt majdnem 30 %-kal erősödött az USA-dollárral szemben.
(455)
Az importőrök azon állításával kapcsolatban, miszerint az árfolyamok trendjében 2008 közepétől beállt változás és az ebből következő, euróban számított magasabb importárak kialakulása miatt nem lennének már képesek átvállalni a vám hatását, meg kell jegyezni, hogy az importőrök által az érintettterméken elért nyereség elemzése (lásd a fenti 22. táblázatot) a felülvizsgálati időszakban még mindig magas szintet mutatott. Ez arra utal, hogy az importőrök képesek lennének további fenntartható működésre még akkor is, ha az árfolyamok alakulása kedvezőtlenül érintené őket bizonyos ideig. Továbbá, ami az árfolyamok alakulását illeti, nincs semmi jele annak, hogy az euró szabadesésben lenne az USA-dollárhoz képest, éppen ellenkezőleg, míg az euró 2008 júliusától 2008 novemberéig leértékelődött az USA-dollárral szemben, az azóta eltelt időszakban már újból erősödött. Spekulatívnak mondható, ha valaki az euró rövid vagy középtávú leértékelődésére számít. A bőrcipők kiskereskedelmi áraival kapcsolatban azt is meg kell jegyezni, hogy számos egyéb forrásból be lehet szerezni bőr lábbeliket, és az importőrök egyre nagyobb mértékben élnek is ezzel a lehetőséggel. Semmilyen rendelkezésre álló adat nem támasztja alá annak szükségességét, hogy az importőrök teljes egészében áthárítsák a vámot a nagykereskedőkre/kiskereskedőkre, a fogyasztói árak emelkedését okozva ezáltal. A fentiek tekintetében a kifogás nem meggyőző erejű.
(456)
Némely importőr - legtöbbjük a márkás lábbeliket gyártó csoporthoz tartozik - azt állította, hogy az intézkedések károsak lennének azon számottevő, általuk képviselt uniós „hozzáadott gyártási érték” vonatkozásában, amit a formatervezés, fejlesztés, márkaépítés és beszerzés területén végzett jelentős tevékenységük jelent. A vizsgálat megerősítette ebből a szempontból, hogy sok importőr valóban nem csak kereskedik a cipőkkel, hanem az Unión belül végez a fentiekhez hasonló, hozzáadott értéket létrehozó tevékenységet. Az említett tevékenységek rendkívül magas szintű foglalkoztatást teremtenek.
(457)
Ebben a vonatkozásban meg kell jegyezni, hogy az érintetttermékkel összefüggésben foglalkoztatottakkal kapcsolatban a mintába kiválasztott importőröktől kapott, a 2005-től a felülvizsgálati időszakig tartó periódusra vonatkozó adatok egyáltalán nem utalnak a foglalkoztatás csökkenésére. Épp ellenkezőleg, a kiválasztott, márkás lábbeliket gyártó vállalatok összesített foglalkoztatási adatai kisebb mértékű növekedést mutatnak. Mindez abból következik, hogy a dömpingellenes vámok - céljuknak megfelelően - nem zárták be az Unió piacát a KNK-ból és Vietnamból származó bőrcipők előtt, csak a többi termékhez igazították az árszintjüket, hogy helyreállhassanak az egyenlő piaci feltételek. Továbbá, a vámok mértéke szerénynek mondható ebben az esetben, és az importőröknek megvan az a lehetősége is, hogy beszerzési forrást váltsanak - ahogyan ezt többen meg is tették. Azon állítást, miszerint a dömpingellenes intézkedések veszélyeztetnék az importőrök által létrehozott uniós foglalkoztatás magas szintjét, a fentiek értelmében elutasították.
4.9. Következtetés
(458)
A fenti elemzést alapul véve arra a végleges következtetésre jutottak, hogy 2006-tól a felülvizsgálati időszakig tartó periódusban a dömpingellenes intézkedések hatást gyakoroltak az érintetttermékeket importáló uniós vállalatok gazdasági helyzetére, de ez a hatás nem tekintendő aránytalannak az importőrök vizsgálat során megállapított, általánosan stabil piaci helyzetére való tekintettel. Az importőrök gazdasági helyzetének kismértékű romlása a felülvizsgálati időszakot követő kilenc hónapban is folytatódni látszik. Mindazonáltal az ágazatról általánosságban elmondható, hogy jó állapotban van, a felülvizsgálat alá tartozó terméken elért hasznon szintje pedig továbbra is magas. Ennélfogva nem tűnik valószínűnek, hogy az intézkedések fenntartása az importőrök érdekeivel ellentétes jelentős hatást váltana ki.
4.10. A forgalmazók/kiskereskedők érdeke
4.10.1. Általános észrevételek
(459)
A rendelkezésre álló adatok azt mutatják, hogy az Unión belüli kiskereskedelmi/forgalmazói piac teljes lábbeliforgalmának hozzávetőleg 60 %-át a „hagyományos” szakosodott forgalmazás keretein belül értékesítik, ami úgynevezett beszerzői csoportokból, és olyan nagy kiskereskedelmi vállalatokból áll, amelyek gyakran maguk is importálnak cipőket. A lábbeliforgalom fennmaradó körülbelül 40 %-a a „nem erre szakosodott” forgalmazókon keresztül folyik, ide tartoznak a szupermarketek, a ruházati üzletek és az áruházak is. Becslések alapján kb. 140 000 főt foglalkoztat az érintetttermék fogyasztói értékesítésével foglalkozó, Unión belüli kiskereskedelmi és forgalmazói szektor. Meg kell jegyezni, hogy míg az északi európai tagállamokban a nagy kiskereskedelmi vállalatok vannak túlsúlyban, addig a déli tagállamokban a kiskereskedelmi forgalom nagyobb részét gyakran a kis- és középvállalkozások bonyolítják.
(460)
Bár a nagy kiskereskedelmi láncok nem akartak részt venni az importőrök mintájában és nem válaszoltak a kiskereskedők számára összeállított részletes kérdőívekre, egy nagy importőr/kiskereskedő és egy kiskereskedőkből álló csoport írásban benyújtotta észrevételeit, és meghallgatást is biztosítottak a részükre. Következésképpen a Clark's volt az egyetlen olyan, importőrként együttműködő kiskereskedelmi vállalat, amelynek a válaszait ellenőrizni lehetett.
(461)
A viszonteladói, forgalmazói és kiskereskedelmi szövetségeknek kiküldött kérdőívekre az alábbi helyekről érkezett válasz: European Association of Fashion Retailers (AEDT), European Branded Footwear Coalition (EBFC), European Outdoor Group (EOG), az európai kis- és nagykereskedelmet, valamint a nemzetközi kereskedelmet képviselő EuroCommerce, Federation of European Sporting Goods Industries (FESI), Foreign Trade Association (FTA), Dutch Association of Fashion, a cipőket és sportszereket forgalmazó MITEX és a Svenskt Sportforum. Egyetlen egy szupermarketlánc sem válaszolt a kérdőívre, de a Lidl szolgáltatott adatokat az érintett termék beszerzéseiről és eladásairól a 2005 és 2008 közötti időszakra vonatkozólag. A fenti szövetségek és kiskereskedők alapvetően amiatt ellenezték az intézkedéseket és azok meghosszabbítását, mert az intézkedések miatt csökkent a nyereségességük, és sok kiskereskedő arra kényszerült, hogy alternatív beszerzési forrás után nézzen. Azt is állították, hogy az intézkedések kiterjesztése ártana annak az európai lábbeli iparágnak, amely sikeresen alkalmazkodott a gyártási tevékenységeket kiszervező modern piacgazdaság kihívásaihoz és lehetőségeihez. Fenntartották azon véleményüket, hogy az intézkedések nem akadályozták meg az európai gyártás nagymértékű kiszervezését, és a kiszervezett gyártás szerintük már nem is fog visszakerülni, mert az uniós gyártók képtelenek a minőségi lábbelik széles köre iránti keresletet alacsony árakon kielégíteni.
4.10.2. Beszerzési árak
(462)
Annak érdekében, hogy meg lehessen állapítani a haszonkulcsnak a dömpingellenes intézkedések bevezetése óta történt csökkenésére vonatkozó állítás helytállóságát, első lépésben a forgalmazók/kiskereskedők az érintett termékre vonatkozó, 2005 és a felülvizsgálati időszak között elért beszerzési és eladási árainak elemzését végezték el. Amint azt a fenti (425) preambulumbekezdés kifejti, a mintába kiválasztott importőrök által a kérdőívekre adott válaszokból nyilvánvaló, hogy az importőrök viszonteladói árai - amelyek megegyeznek a forgalmazók/kiskereskedők beszerzési áraival - stabilak voltak, vagy csak kisebb mértékben emelkedtek 2005-től a felülvizsgálati időszakig.
4.10.3. Viszonteladói árak
(463)
Második lépésben megvizsgálták a viszonteladói árak alakulását, és mivel a kiskereskedők nem nyújtottak be pontos adatokat, az Unió lakosságának összesen 66 %-át képviselő tagállamok statisztikai hivatalaitól gyűjtötték be az információkat. Az adatok tanúsága szerint a fogyasztói árak a vizsgált időszakban nagyon csekély mértékben növekedtek, ezt az alábbi táblázat mutatja be:
23. táblázat
Átlagos fogyasztói árak bizonyos tagállamokban (indexált)
2005
2006
2007
FI
Németország
„lábbeli”
100
99,2
100,3
100,9
Hollandia
„lábbeli”
100
100,7
101,4
103,1
„gyermek lábbeli”
100
99,3
101,5
100,9
Franciaország
„chaussures de ville”(„alkalmi cipők”)
100
99,9
101,1
101,5
Egyesült Királyság
„lábbeli”
100
98,4
99,6
99,5
Spanyolország
„női lábbeli”
100
101,9
102,6
103,7
„férfi lábbeli”
100
101,6
103,5
104,1
„gyermek lábbeli”
100
100,9
102,6
103,3
Olaszország
„lábbeli”
100
100,9
102,0
102,6
Forrás: nemzeti statisztikai hivatalok.
(464)
A fentebb említett cipőkategóriák ugyan nem pontosan fedik le a felülvizsgálat alá tartozó termék meghatározását, mégis a felülvizsgálat alá tartozó termék túlnyomó részesedéssel bír a fenti kategóriákban, ezért az adatokat az érintetttermék kiskereskedelmi áraira vonatkozó megalapozott hivatkozásként kezelték.
(465)
Számos érdekelt is megerősítette a folyamatok fentiek szerinti alakulását, benyújtott észrevételeikben a kiskereskedelmi árak hosszabb ideje megfigyelhető viszonylagos stabilitásáról számoltak be, így a 2005-től a felülvizsgálati időszakig tartó periódusra vonatkozólag is. Kifejtették, hogy a kiskereskedelmi cipőárak azért tudtak már ilyen hosszú ideje stabilak maradni, mert (i) a költségtényezők kedvezően alakultak a gyártási tevékenységek alacsonyabb költségszintű országokba történő folyamatos kiszervezése és az árfolyamok kedvező alakulása miatt (ii) a kiskereskedők az „árkategóriák” elvét alkalmazták, a fogyasztók pedig hajlandóak voltak ezt megfizetni. Az „árkategóriák” elve azt jelenti, hogy bizonyos rögzített árakon adják el a cipőket, és nem a rögzített árszintek között, például az egyik kategória 44,95 euróba, a következő 49,95 euróba, az utána következő 54,95 euróba kerül stb.
4.10.4. Nyereségesség
(466)
A kiskereskedelmi nyereségesség közvetlen értékelésére nem volt lehetőség, mert a kiskereskedők által benyújtott adatok nem voltak kellően részletesek. Összehasonlítva azonban a kiskereskedelmi beszerzési áraknak a fenti (462) preambulumbekezdésben tárgyalt alakulását a viszonteladói áraknak a (463)-(465) preambulumbekezdésben ismertetett alakulásával, semmi jelét nem látni a haszonkulcs vámköltség miatti csökkenésének, mivel a viszonteladói árak kisebb mértékű emelkedése mellett az érintetttermék beszerzési árai vagy stabilak voltak, vagy csak kisebb mértékben emelkedtek.
(467)
Bizonyos mutatók alapján nyilvánvaló, hogy a kiskereskedelmi szektor általános nyereségességi szintje alacsonyabb, mint az importőröké. A szaksajtó szerint egyes régiókra kiemelten jellemző az éles verseny, és nehéz helyzetben vannak a kiskereskedők (erős piaci verseny, piaci konszolidáció, az alacsony befektetési hajlandóságot mutató pénzpiacoktól való erőteljes függés és stratégiai hibák). Mindezek ellenére az Európában működő egyik legnagyobb kiskereskedelmi lánc bejelentette a sajtóban, hogy rekordnyereséget ért el a 2008-as évben, és nagyra törő bővítési tervekről számolt be.
(468)
A kiskereskedelmi vállalatok általános nyereségessége kapcsán meg kell jegyezni, hogy a dömpingellenes vámok hatása minden esetben összemosódik az általuk forgalmazott egyéb termékekből - például a különleges technológiával készült lábbelik (STAF), a más országokból importált bőr lábbelik, más típusú lábbelik és kiegészítők - származó bevétellel.
(469)
Zárásképpen elmondható, hogy a kiskereskedők nem igazolták a vizsgálat során a csökkenő nyereségességgel kapcsolatos állítást, és a vizsgálat eredményei sem támasztották alá ezt a kijelentést. A rendelkezésre álló adatokból az tűnik valószínűbbnek, hogy 2006 és a felülvizsgálati időszak között a dömpingellenes intézkedések egyáltalán nem, vagy csak korlátozott mértékben gyakoroltak negatív hatást a kiskereskedőkre.
4.10.5. A felülvizsgálati időszakot követő gazdasági visszaesés hatása
(470)
A felülvizsgálati időszakot követő gazdasági visszaesés által a lábbeli kiskereskedelmi ágazatra gyakorolt hatással kapcsolatosan rendelkezésre álló korlátozott mennyiségű információ csökkenő árréseket és gyengülő keresletet jelez a felülvizsgálati időszak utáni első kilenc hónapban. Az adatokat azonban mindössze egy vállalat küldte be, amely leginkább egy adott régióban működött, emellett még importőrként is tevékenykedett, így általánosságban a kiskereskedelmi ágazat szempontjából nem tekinthették reprezentatív képviselőnek. A szaksajtó arról is beszámolt, hogy 2009 közepétől kezdődően a cipő kiskereskedelem jelentősebb javulását tapasztalták az adott régióban (növekvő értékesítési mennyiségek és bevételek). Reprezentatív képviselő hiányában ezért nem lehetett végleges következtetéseket levonni a gazdasági visszaesés kiskereskedelmi ágazatot érintő pontos negatív hatásairól.
4.10.6. Az intézkedések fenntartásának valószínű következménye
(471)
A jelenlegi gazdasági visszaesés tükrében valószínű, hogy rövid és középtávon csökkeni fog a bőr lábbelik forgalma, az egyre inkább árérzékeny fogyasztók pedig fokozódó nyomást gyakorolnak majd az árakra. Másfelől az importőrök a saját áraik emelkedését valószínűleg megpróbálják majd legalább részben a kiskereskedőkre áthárítani. Ilyen módon a kiskereskedőknek az importőrök és a fogyasztók közötti, szorongatott állapota miatt egyre nehezebb helyzet alakulhat ki.
(472)
A rendkívül telített, versengő piacokon működő, és a bőr lábbeliket túlnyomórészt az érintett országokból beszerző kiskereskedők/forgalmazók bizonytalan helyzetbe kerülhetnek egy ilyen forgatókönyv megvalósulása esetén, mert csak viszonylag alacsony nettó árrések fognak szemben állni a viszonylag magas költségekkel. Az érintettterméket érintő dömpingellenes vámok eltörlése könnyebbséget jelentene e vállalatok számára. Azok a kiskereskedők/forgalmazók viszont, amelyek harmadik, vagy európai uniós országokból is szereznek be termékeket és változatosabb termékösszetétellel rendelkeznek, képesek lesznek az összesített forgalmi eredményben feloldani a várható áremelkedések negatív hatását. A vizsgálat azt is kimutatta, hogy bár sajátos piaci helyzetben vannak, a nagy kiskereskedelmi vállalatok és a kiskereskedelmi beszerzői csoportok szerepe mégis elég jelentős ahhoz, hogy meggátolja az importőröket abban, hogy teljes mértékben áthárítsák saját költségeik növekedését.
(473)
Zárásként elmondható, hogy az intézkedések fenntartása hátrányosabban érintené azokat a kiskereskedőket, amelyek továbbra is túlnyomórészt az érintettterméket szerzik majd be, és bár hátrányosabb helyzetben lehetnek, mint a felülvizsgálati időszak alatt, az intézkedések mégis kevésbé kedvezőtlenül fogják érinteni azokat a kiskereskedőket, amelyek sokrétűbb és rugalmasabb üzleti modell szerint működnek, alternatív beszerzési forrásokra váltanak, és bővítik termékeik körét.
4.10.7. Észrevételek
(474)
Elhangzott az az állítás, hogy az intézkedések következményeként sok kiskereskedőnek alternatív beszerzési forrást kellett keresnie. A rendelkezésre álló adatok szerint néhány kiskereskedelmi vállalkozás valóban új forrásból szerzi be a termékeit, de egyetlen kiskereskedő vagy kiskereskedelmi szövetségük sem számolt be a kínálat szűkösségéről, de arról sem, hogy gondot okozott volna új forrást találni az intézkedések bevezetését követően. Mindezek tükrében, bár tényleg számos kiskereskedő keresett új beszerzési forrást, az információk szerint sikerült is versenyképes alternatív forrásra bukkanniuk. Tény, hogy néhány kiskereskedőnek sok idejébe került a folyamat, de összehasonlítva a dömpingelt behozatal miatt kárt szenvedő európai gyártók jobb helyzetével, mindez az intézkedések bevezetésének csak közvetett, és nem aránytalan következménye.
(475)
Számos érdekelt kijelentette, hogy a fenti (465) preambulumbekezdésben összefoglalt, a vizsgálati időszakban tapasztalt kedvező költségtényezők ideje lejárt. Ezzel szemben a felülvizsgálati időszak végét követően az árfolyamok változása kedvezőtlenül alakulhat, a gyártási költségek pedig újra emelkednek Kínában és Vietnamban. Ebből kifolyólag, ha az intézkedéseket fenntartanák, a kiskereskedelmi ágazat nehéz helyzetbe kerülne, mert emelni kellene az árakat. Nem csak a fogyasztói árak emelkednének, hanem visszaesne a forgalom, a magas fix költségek miatt pedig lényegesen csökkenne a nyereségesség.
(476)
A fenti (454) preambulumbekezdésben említettek szerint elég spekulatív kijelentésnek tűnik, ha valaki az euró rövid és középtávú leértékelődéséről beszél. Míg a gyártási költségeknek a KNK-ban tapasztalt növekedése valószínűleg hatással lesz az importőrök helyzetére, az állítás nem igazolható a kiskereskedők esetében, mert a rendelkezésre álló információk szerint az importőrök a kiskereskedők felé alkalmazott eladási árakban a költségek növekedését a vizsgált időszakban és a felülvizsgálati időszakot követően is csak korlátozott mértékben hárították át a kiskereskedőkre. Ez a tény a kiskereskedelem általánosságban erős piaci helyzetét mutatja.
(477)
Ismert tény, hogy az „árkategóriák” elvét széles körben alkalmazzák a lábbeli kiskereskedelemben, így az árak kisebb mértékű emelése nem tűnik fel a fogyasztóknak. A jelentésben az érintetttermék vonatkozásában semmi nem utal arra, hogy a kiskereskedőknek általános érvényű, jelentősebb áremelkedéssel kellett volna szembe nézniük. Nem áll tehát rendelkezésre olyan bizonyíték, amely azt indokolná, hogy az érintettterméket általánosságban felsőbb árkategóriába kellene sorolni. Továbbá, ha ezt még néhány típus esetében meg is kellene tenni, a hatást semlegesíthetik a beszerzési forrás vagy a termékösszetétel megváltoztatásával. A fentiek értelmében az állítást elutasították.
4.11. Következtetés
(478)
A rendelkezésre álló korlátozott információk alapján megállapítható, hogy az intézkedések 2006-tól a felülvizsgálati időszakig nem gyakoroltak jelentős káros hatást a forgalmazók/kiskereskedők pénzügyi helyzetére. A felülvizsgálati időszakot követő gazdasági visszaesés valószínű negatív hatásait, konkrétan a kiskereskedőknek az importőrök és a fogyasztók között elfoglalt, szorongatott helyzetét és valószínűsíthetően szerény nyereségüket mérlegelve nem zárható ki, hogy a túlnyomó részben az érintettterméket értékesítő kiskereskedők pénzügyi helyzete romlani fog. Meg kell azonban jegyezni, hogy a kiskereskedőknek lehetőségük van arra, hogy más beszerzési forrást keressenek, és bővíthetik a termékkínálatukat is azzal a céllal, hogy tompítsák a dömpingellenes vámok forgalmukra gyakorolt hatását. Általánosságban elmondható, hogy a kiskereskedők fent említett rugalmasságuk miatt sokkal kedvezőbb piaci helyzetben vannak, mint az uniós gyártók, akik teljesen ki vannak szolgáltatva a dömpingelt import által előidézett árletörő hatásnak.
4.12. A fogyasztók érdeke
4.12.1. Általános észrevételek
(479)
A Bizottság 39, Unión belüli fogyasztói szövetséggel vette fel a kapcsolatot, és tájékoztatta azokat az intézkedések lejárati felülvizsgálata megindításáról. A megkeresett szövetségek mindegyikét felkérték, hogy fejtsék ki nézeteiket a meglévő intézkedésekkel kapcsolatban, és hogy szolgáltassanak a vizsgálat kapcsán felmerülő egyéb információkat is. Három fogyasztói szervezet jelezte érdekeltségét, és írásban benyújtották az észrevételeiket.
(480)
Két nemzeti fogyasztói szövetség támogatta a dömpingellenes intézkedéseket. Egyikük külön meg is jegyezte, hogy az érintett országokból behozott lábbelik ára még az intézkedések bevezetése után is rendkívül alacsony maradt. Az Európai Fogyasztók Szövetsége (BEUC) ellenezte az intézkedéseket, és többek között azzal érvelt, hogy az intézkedéseknek káros hatása van a fogyasztókra nézve.
(481)
Az eredeti vizsgálat ebben a tekintetben azt a megállapítást tette, hogy a fogyasztókat érintő hatás valószínűleg csak korlátozott mértékű lesz, feltételezve azt, hogy a viszonylag kisebb mértékű vámtételek hatását a forgalmazói láncolat különböző lépcsői tompítani fogják, és nem hárítják azokat teljes mértékben a fogyasztókra. Ettől függetlenül készült egy „legrosszabb eshetőség” forgatókönyv is, azaz felbecsülték, milyen hatása lenne, ha a vámokat teljes mértékben áthárítanák a fogyasztókra. Az eredeti vizsgálat a fogyasztói áremelkedés legnagyobb mértékét 2 %-ra, illetve páronként 1 euróra becsülte.
(482)
A felülvizsgálat eredményei valóban azt bizonyítják, hogy a bőrcipők fogyasztói árai csak kis mértékben emelkedtek az intézkedések bevezetése után (lásd: a fenti (463)-(465) preambulumbekezdés). Az ezekben a preambulumbekezdésekben említett, valamint a 23. táblázatban feltüntetett tagállamok reprezentatív csoportjának nemzeti statisztikai hivatalai által közölt adatok alapján a cipők átlagos kiskereskedelmi árainak változása -0,5 % és +4,1 % között alakult, ami alacsonyabb volt, mint a vonatkozó időszakban tapasztalt infláció.
(483)
Az importárak elemzéséből megállapították azt is, hogy a KNK-ból és Vietnamból származó bőr lábbelik ára az intézkedések bevezetése után is viszonylag alacsony maradt (lásd: a fenti (422) preambulumbekezdés). Az iratokban szereplő adatok alapján nyilvánvaló, hogy az intézkedések nem okoztak jelentősebb kárt a fogyasztóknak.
4.12.2. Egyéb észrevételek
(484)
Több érdekelt azt állította, hogy az intézkedések bevezetése ártott a fogyasztóknak és áremelkedést okozott. Néhány importőr azzal is érvelt, hogy az intézkedések fogyasztókra gyakorolt hatása mostantól sokkal nyilvánvalóbb lesz, mert az importőrök nincsenek már abban a helyzetben, hogy tompítsák a vámok hatását.
(485)
A fenti (482) preambulumbekezdésben említettek szerint nyilvánvaló, hogy a dömpingellenes vámok nem okozták a fogyasztói árak érezhető emelkedését. A felülvizsgálati időszakot követő periódus elemzése ad némi rálátást annak az állításnak a megítélésével kapcsolatban, miszerint az importőrök nem képesek már tompítani a vámok hatását. A fenti (438) preambulumbekezdésben kifejtetteknek megfelelően a 2008. július és a 2009. március közötti időszakban az importőrök beszerzési árai valóban jelentősen emelkedtek, miközben viszonteladói áraik stabilak maradtak, vagy legfeljebb csak kis mértékben emelkedtek. Arra enged következtetni ez az információ, hogy az importőröknek saját megnövekedett költségeiket mégsem kellett feltétlenül az értékesítési lánc következő szereplőjére áthárítani. Ennélfogva az állítást elutasították.
(486)
Az egyik érdekelt azt állította, hogy az intézkedések a bőr lábbeli kínálat szűkülését eredményezhetik/eredményezték a fogyasztóknál, konkrétan a kedvező árfekvésű alsó és középkategóriás bőrcipők között. Ezt az észrevételt már az eredeti vizsgálat során is megtették.
(487)
A fenti állítást nem támasztották alá. Továbbá, tekintettel a hosszabb ideje stabil kiskereskedelmi árakra, nem valószínű, hogy a vásárlók az árak alakulása miatt elveszítenék a felülvizsgálat alá tartozó termék iráni érdeklődésüket. Meg kell azt is jegyezni, hogy - egy szövetség kivételével, amely azt állította, hogy az intézkedések a kínálat leszűkülést eredményezték a fogyasztók számára, de állítását nem támasztotta alá bizonyítékkal - más kiskereskedő vagy kiskereskedelmi szervezet nem panaszkodott a kínálat szűkülésére vagy kínálati hiányra. A vizsgálat megerősítette, hogy a fogyasztói preferencia valamelyest elfordult ugyan a szóban forgó terméktől, de a bőrcipőknek a figyelembe vett időszakban megfigyelt eladásainak szerény csökkenése és a textilcipők iránti megnövekedett kereslet miatt ez inkább a változó divatnak, semmint a bőr lábbelik csökkent kínálatának tulajdonítható.
5. AZ UNIÓS ÉRDEKRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(488)
A fentiekből következik, hogy a dömpingellenes intézkedések bevezetése óta az uniós gyártók jelentős része javított helyzetén, és bizonyította életképességét azáltal, hogy új üzleti modellek segítségével alkalmazkodni tudott a globalizált piac kihívásaihoz. Amennyiben az intézkedéseket fenntartanák, azok további értékes időt biztosítanának a megkezdett folyamat számára. Az intézkedések hatályon kívül helyezése esetén a dömpingelt import alsó és középkategóriás termékekre kifejtett árletörő hatása valószínűleg kihat a felső kategóriás termékekre is, majd végül az összes bőr lábbelire. E forgatókönyv szerint az valószínűsíthető, hogy több európai uniós gyártó megy majd csődbe, lévén legtöbbjük pénzügyileg is sebezhetőbb kis- és középvállalkozás.
(489)
Másrészről, a dömpingellenes vámok importőrökre, kiskereskedőkre/forgalmazókra és fogyasztókra gyakorolt hatása nem volt aránytalan a 2006-tól a felülvizsgálati időszakig terjedő periódusban. Az intézkedések fenntartását és a fogyasztói kereslet gazdasági válság miatti további gyengülését feltételezve a dömpingellenes vámok az összes szereplőre minden valószínűség szerint nagyobb hatást gyakorolnak majd, mint korábban. Tekintve azonban az importőrök általánosan stabil helyzetét és bizonyítottan rugalmas hozzáállását, a termékkínálatukat jelentősen diverzifikálni képes kiskereskedők általánosan erős piaci pozícióját, rövid és középtávon az feltételezhető, hogy e gazdasági szereplők nem fognak aránytalanul nagy kárt elszenvedni. Ami a fogyasztókat illeti, ők nem tapasztaltak jelentős áremelkedést a dömpingellenes vámok kivetését követően, és a felülvizsgálati időszakot követő periódus adatainak elemzését figyelembe véve sincs arra utaló jel, ami a fogyasztói árak jövőbeni aránytalan növekedésére utalna.
(490)
Zárásként megállapítható, hogy a felülvizsgálati eljárás során nem került napvilágra olyan kényszerítő ok, amely a dömpingellenes intézkedések fenntartása ellen szólna.
L. AZ ÉRDEKELTEK ÁLTAL A NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALT KÖVETŐEN TETT ÉSZREVÉTELEK
(491)
A Bizottság a megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően számos észrevételt kapott, ezek közül azonban egyik sem változtatott a levont következtetéseken. A felvetett legfontosabb állítások a következők voltak.
1. AZ UNIÓS IPAR ÉRDEKE
(492)
A végleges megállapítások nyilvánosságra hozatalát követően az egyik érdekelt azt állította, hogy nem a dömpingellenes intézkedések segítettek az uniós iparnak, hanem kizárólag a szerkezetátalakítás. Ez az állítás nem csak, hogy megalapozatlan, hanem semmibe veszi e felülvizsgálat objektív megállapításait: mégpedig azt, hogy a dömpingellenes intézkedések elrendelése és az uniós ipar stabilizálódási folyamata időben egybeesik. Az intézkedések bevezetése óta az alacsony árú, dömpingelt behozatalok mennyiségének ugrásszerű növekedése megtorpant, és az összesített behozatal piaci részesedésének aránya 35,5 %-ról 28,7 %-ra esett vissza. A dömpingelt behozatalok csökkenése az uniós piacon enyhítette az olcsó lábbelik jelentette árnyomást, és segített az uniós ipart abban, hogy folytassa a szerkezetátalakítást.
(493)
Az az állítás is ismételten elhangzott, hogy az Unió nem képes a tömegtermelésre, és a méretgazdaságosság következetes hiánya miatt képtelen kielégíteni az olcsóbb cipők iránti nagy keresletet az Unióban. Először is hadd mutassunk rá, hogy ez az állítás megalapozatlan. Másodszor, az uniós gyártók között is vannak nagyobb gyártók, akik olcsóbb, az alsó kategóriás szegmensbe tartozó cipőket gyártanak - néhányan közülük be is kerültek a mintába. Ami pedig azt az állítást illeti, hogy az uniós ipar képtelen arra, hogy a szükséges mennyiségű terméket legyártsa, megjegyzendő, hogy a vizsgálat azt mutatta: a mintába kiválasztott nagyobb behozatalőrök többsége nem csak egy beszállítótól rendel, de viszonylag kis mennyiségeket több beszállítótól szerez be. Logikus, hogy ez, valamint az E.2. részben vázolt klaszterekbe rendeződési folyamat, amely során több kisebb vállalat munkaereje tevődik össze, szintén lehetővé teszi az uniós ipar számára, hogy nagyobb mennyiségeket termeljen. Ezért ezt az állítást elutasítjuk.
(494)
Két érdekelt fél szerint az olyan uniós gyártók helyzetét, akik az egész világra kiterjedő kiszervezést folytatnak, nem elemezték olyan részletesen, mint a mintában szereplő uniós gyártókét. Megjegyzendő azonban, hogy az elemzés minden érdekeltre kiterjedt, a vizsgálat során tanúsított együttműködésük mértéke szerint. Az uniós ipar fogalma alól az behozatalált mennyiségek alapján kizárt nagy uniós gyártó érdekei (lásd a (402) és az azt követő preambulumbekezdéseket) például meglehetősen részletes elemzés tárgyát képezték. Meg kell jegyezni azt is, hogy azok az Unió-beli vállalatok, amelyek termelésük nagy részét harmadik országokba szervezték ki, a dömpingellenes vizsgálatokban technikailag importőröknek minősülnek, az importőrök helyzetét pedig teljes mértékben figyelembe vettük és elemeztük a (409) és az azt követő preambulumbekezdésekben.
(495)
Az egyik fél rámutatott, hogy a mintába korábban felvett uniós gyártók érdekeit rosszul mérték fel, mert némelyikük állítólag ellenezte az intézkedések folytatását. Ez az állítás azonban nem állja meg a helyét, mivel még az a vállalat, amelynek közvetlenül nem használtak az intézkedések, is azt állította, hogy segítettek visszaszorítani a dömpingelt behozatalt. Egy másik vállalat csak azt említette, hogy a gazdasági válság idején nehezére esik előre megmondani, hogy a jövőben milyen hatása lesz a dömpingellenes vámoknak, de azt nem állította, hogy a vámok ne lennének jótékony hatással. Még azok a felek is tehát, amelyek nem említették kimondottan, hogy közvetlenül hasznukra váltak az intézkedések, rámutattak, hogy az intézkedések azzal a közvetett előnnyel jártak, hogy megfékezték a Kínából és Vietnamból származó behozatalt.
(496)
Egyértelműen megerősítést nyert tehát, hogy az intézkedések összességében az uniós gyártók hasznára váltak, akik így javítani tudtak helyzetükön, miután az intézkedések enyhítették a kárt okozó dömping hatásait.
2. A FÜGGETLEN IMPORTŐRÖK ÉRDEKEI
(597)
Számos érdekelt kifogásolta, hogy míg az anonim panaszosok érdekei általában védelmet élveznek, addig az importőrök, más gazdasági szereplők, valamint a fogyasztók érdekeit nagyrészt figyelmen kívül hagyják. Megjegyzendő, hogy a dömpingellenes vámok elrendelése összességében kedvezőnek találtatott az uniós gyártók számára, és egyúttal megállapítást nyert, hogy egyéb releváns szereplők számára sem aránytalanul negatív a hatásuk. Azt az állítást, hogy az említett feleket diszkrimináció érte volna, határozottan el kell utasítanunk, mivel a vizsgálat során valamennyi félnek ugyanazt a kezelést biztosítottuk, és az együttműködő gazdasági szereplők, mint az importőrök, a kiskereskedők, a kiszervezést folytató Unió-beli gyártók, valamint a fogyasztók érdekeit körültekintően figyelembe vettük és elemeztük a vizsgálat során.
(598)
Több fél szerint az importőrök nyeresége nem elég nagy ahhoz, hogy fussa belőle a megnövekedett importköltségekre, az árfolyam-ingadozásokra, az új beszerzési forrásokra való átállás költségére és a dömpingellenes vámokra. Ezt az állítást mindazonáltal nem alapozták meg kellőképpen. Amint a 22. táblázat mutatja, úgy tűnik, hogy az importőrök nyereségének nagyságrendje (mintegy 20 %) lehetővé teszi, hogy a fent említett költségeket elbírják.
(499)
Az az állítás is elhangzott, hogy az importőrök vonatkozásában megadott foglalkoztatási adat, azaz a mintegy 23 000 fő, túlságosan kevés, ugyanis nem foglalja magában a „hozzáadott értéket” létrehozó munkahelyeket az Unióban. Ez az állítás nem igaz. Az importőrökre vonatkozó foglalkoztatási adat a mintába kiválasztott importőrök ellenőrzött foglalkoztatási adatai alapján került kiszámításra, amelyek viszont magukban foglalták a magas hozzáadott értéket létrehozó, az érintett terméknek tulajdonítható munkahelyeket, például a formatervezés, a marketing, a K+F, a márkaépítés stb. terén. Valamennyi ellenőrzött foglalkoztatási adatot összeadtunk, és a mintában szereplő importőrök által gyártott érintett termék importált mennyiségéhez viszonyítottuk. A kapott eredményt extrapoláltuk az érintett országokból származó teljes importmennyiségre. Tehát a megállapított foglalkoztatási szám fontos „hozzáadott értéket” létrehozó, Unió-beli munkahelyeket is magában foglalt.
(500)
Néhányan azt állították, hogy az az érv, miszerint az importőrök könnyen át tudnak állni új beszerzési forrásra, ténybeli tévedés, és túlságosan leegyszerűsítő. Az egyik érdekelt állítása szerint nincsenek alternatív beszerzési források. Megjegyzendő ebben az összefüggésben, hogy sohasem hangzott el az az állítás, hogy egyszerű lenne új beszerzési források után nézni. A Bizottság nem tagadja, hogy a beszállítóváltás nem várt költségekkel járhat, és időigényes feladat, valamint azt sem, hogy néhány importőr hosszú távú kapcsolatot ápol beszállítóival. A mintában szereplő importőröktől, valamint egy, a mintába fel nem vett importőrtől származó információk alapján le lehetett vonni azt a következtetést a rendelet (452) preambulumbekezdésében, hogy nagyfokú rugalmasság figyelhető meg, és a beszállítóváltáshoz szükséges további erőfeszítések nem akadályozzák meg az említett gazdasági szereplőket abban, hogy megtegyék ezt a lépést. A szóban forgó importőrök nagymértékben növelték a harmadik országokból származó beszerzéseik arányát, amint azt a 19. táblázat mutatja. Ugyanezt a tendenciát lehetett a mintában nem szereplő importőrökkel kapcsolatban is megfigyelni - a harmadik országokból származó behozataluk tekintetében az Eurostat 4 százalékpontos növekedésről számol be (7. táblázat).
(501)
Néhány érdekelt azzal érvelt, hogy az intézkedések folytatása ráerősít az Unióban tapasztalható munkahely-leépítésre, legalábbis az importőröket és a kiskereskedőket illetően. Az érdekeltek ezt az állítást nem támasztották alá, sőt az derül ki az ügyből, hogy - legalábbis a mintában szereplő importőröket illetően - az érintett termékkel kapcsolatos foglalkoztatás 2005-ről a felülvizsgálati időszakra 6 %-kal növekedett.
(502)
Azt is kifogásolták, hogy az intézkedések megszüntetésével járó esetleges előnyök elemzése hiányzik. Megjegyzendő ebben a tekintetben, hogy a dömpingellenes alaprendelet 21. cikkének megfogalmazása alapján azt kell elemezni, hogy van-e nyomós ok a dömpingellenes intézkedések mellőzésére. A hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálat keretében ez azt jelenti, hogy meg kell vizsgálni, hogy van-e nyomós ok arra, hogy ne tartsuk fenn az intézkedéseket, azaz az intézkedések meghosszabbításának negatív hatásait kell feltárni, és össze kell őket vetni az uniós ipar számára jelentkező előnyökkel annak érdekében, hogy kiderüljön, aránytalanok-e az említett kedvezőtlen hatások. Jogi szempontból így hát az ellenkező esetet, azaz az intézkedések hatályvesztését csak akkor kellene további elemzés tárgyává tenni, ha konkrét jelek utalnának arra, hogy ez az importőrök, a kiskereskedők vagy a fogyasztók számára aránytalan terhet jelentene. Ilyen jeleket nem találtunk. Pusztán az érvelés kedvéért azonban a következőt lehet mondani arról, hogy az intézkedések hatályvesztése milyen hatással lenne az importőrökre, a kiskereskedőkre és a fogyasztókra. Az importőröket illetően a vizsgálatból kiderült, hogy a 2005 és a felülvizsgálati időszak között megcsappant nyereségességük egy része a dömpingellenes vámok kifizetésének tulajdonítható. Az intézkedések lejárta esetén, valamint ha a többi költség változatlan maradna, ezek a költségek valóban megszűnnének, és ebben a tekintetben a nyereségszintek még meg is haladhatnák a vizsgálatban megállapított mintegy 20 %-os szintet. Ami a kiskereskedőket illeti, az üggyel kapcsolatos információkból nem derül ki, hogy hasznukra válna-e az intézkedések hatályvesztése, mivel a mintába kiválasztott importőrök az importárak visszaesését követően nem mindig igazították ki a viszonteladói árakat, amint az az importárak és a viszonteladói árak számtani átlagának 2007 és a felülvizsgálati időszak közötti összehasonlításából látszik.
A fogyasztókat érintő hatásokat illetően még kevésbé valószínű, hogy az intézkedések hatályvesztése alacsonyabb árakat eredményezne, tekintettel arra, hogy a viszonteladói árak a behozatal szintjén jelentkező áringadozások ellenére 2005 és a felülvizsgálati időszak között nagyrészt változatlanok maradtak. Ezenkívül az sem valószínű, hogy a fogyasztók a nagyobb kínálatból profitálhatnának, mivel az ügy nem tartalmaz bizonyítékot arra nézve, hogy a dömpingellenes intézkedések elrendelése hatással lett volna a kínálatra. Mindez azonban semmi esetre sem változtat az átfogó következtetéseken, miszerint nincs nyomós ok arra, hogy ne tartsuk hatályban az intézkedéseket.
(503)
Néhány importőr és szövetségeik szerint a válság hatását alábecsülték, és a hanyatlás hatásai egyre fokozódnak. Először is, ezeket az állításokat nem támasztották alá megfelelően, azaz nem nyújtottak be konkrét adatokat az érintett termékkel kapcsolatban. Amint a (436) és az azt követő preambulumbekezdések megállapítják, a válság hatását egészen 2009 júniusáig elemeztük a rendelkezésre álló lehető legjobb adatok alapján, azaz a Bizottság külön kérdőívet küldött ki, hogy konkrétan ezt a kérdést vizsgálja. Az összegyűjtött információk alapján a kapott adatokat körültekintően elemeztük, és egyértelmű, hogy ez az elemzés főként a 2009 júniusáig tartó időszakra vonatkozó adatokon alapul. Azt nem lehet kizárni, hogy a gazdasági válság még hátrányosabban érinti a fogyasztást és az árakat, mint 2009 júniusáig bezárólag, de még mindig érvényes az a következtetés, hogy a 15 %-ot jóval meghaladó nyereségszint mellett nem valószínű, hogy az importőröket hirtelen aránytalanul érintené a dömpingellenes vámok elszigetelt hatása.
Ez annál is inkább igaz, mivel a piac 2009 júniusát követő helyzete nem egyértelműen negatív: néhány tagállamban már a javulás jelei mutatkoznak. Ezért a vizsgálat ezen szakaszában nem tűnik úgy, hogy a válság hatását komolyan alábecsültük volna. Ezenfelül megjegyzendő a fenti adatok fényében, hogy a Bizottság bőven túlteljesítette az alaprendelet 6. cikkének (1) bekezdéséből fakadó jogi kötelezettségeit, amely kimondottan megállapítja, hogy a vizsgálati időszakot követő időszakra vonatkozó információkat rendszerint nem lehet figyelembe venni.
(504)
Végezetül néhány fél megismételte azon állítását, hogy az uniós érdek szempontjából néhány terméktípust ki kellene zárni a dömpingellenes intézkedések hatálya alól, ugyanis a sport- és szabadidőcipők gyártásának csupán elhanyagolható része maradt az Unióban. Elhangzott az az érv is, hogy az Uniós gyártás hanyatlása olyan megváltozott körülményt jelent, amelyet a hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálat során figyelembe kellene venni. Először is hadd emlékeztessünk arra, hogy amint e rendelet (61) preambulumbekezdése megállapítja, az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálat nem teszi lehetővé az intézkedések hatályának megváltoztatását. De még ha feltételezzük is, hogy ez jogilag lehetséges lenne - mint ahogy nem az -, rá kell mutatni, hogy ez a csökkenő termelésre vonatkozó állítás már az eredeti vizsgálatban is elhangzott, és a végleges rendelet (28) és (38) preambulumbekezdése megcáfolta. Mivel ezek a felek nem nyújtottak be új bizonyítékot annak alátámasztására, hogy az említett lábbelik uniós gyártása milyen mértékben zsugorodott az eredeti vizsgálathoz képest, az állítást elutasítjuk, és az ezen rendelet (450) preambulumbekezdésében foglalt megállapításokat megerősítjük.
3. A FORGALMAZÓK/KISKERESKEDŐK ÉRDEKE
(505)
Az egyik érdekelt szerint az elemzés mesterséges különbséget tett az importőrök és a kiskereskedők között, és nem vették figyelembe az integrált vállalatok érdekeit, amelyeknek az intézkedések jelentette egész terhet viselniük kell. Először is megjegyzendő, hogy amint a fenti (460) preambulumbekezdés jelzi, az egyetlen vállalat, amely kiskereskedőként működött együtt a vizsgálatban, valójában integrált importőr/kiskereskedő volt, tehát az említett integrált vállalatok különleges helyzete mind a mintában szereplő importőrök, mind a kiskereskedők elemzésében érvényesült. Másodszor, minden olyan információt is figyelembe vettünk, amelyeket további, a vizsgálatban nem teljes mértékben együttműködő kiskereskedők bocsátottak rendelkezésre. A Bizottság tehát az integrált vállalatokról rendelkezésre álló minden információt figyelembe vett és elemzett. A fentiek fényében tarthatatlan az az állítás, hogy a Bizottság az integrált vállalatok érdekét figyelmen kívül hagyta.
(506)
Néhány érdekelt általános kritikát gyakorolt azzal kapcsolatban, hogy az intézkedés kiskereskedőkre gyakorolt hatását nem elemezték kellő részletességgel. Ezt azt állítást nem támasztották alá. Amint a (459) és az azt követő preambulumbekezdések kifejtik, a Bizottság proaktív módon ismételten próbált a kiskereskedőktől információkat gyűjteni, de eltekintve attól az egy integrált importőrtől/kiskereskedőtől, aki importőrként működött együtt, nem akadt olyan kiskereskedelmi lánc, amelyik teljes mértékben együttműködött volna a vizsgálatban. Az elemzés a kiskereskedők korlátozott együttműködése ellenére amennyire csak lehetett, figyelembe vett minden olyan információt, amely a kiskereskedelmi szektorról rendelkezésre állt, mint például az érdekeltek írásbeli beadványait, a meghallgatásokon elhangzott információkat, piackutatások és tanulmányok eredményeit, valamint a szaksajtót. Tekintettel a fentiekre el kell utasítani azt az állítást, miszerint a Bizottság az intézkedések kiskereskedőkre gyakorolt hatását nem elemezte kellő részletességgel.
(507)
Több fél szerint a Bizottság nem vette figyelembe a kiskereskedők nyereségességére vonatkozó, nyilvánosan elérhető információkat. Az egyik fél szerint a nagyobb uniós kiskereskedők nyereségességére vonatkozó, nyilvánosan elérhető pénzügyi jelentésekből származó adatok igen aggasztó helyzetet tárnak fel, amelyet az elemzés figyelmen kívül hagyott. Néhány fél ugyanígy annak a véleményének adott hangot, hogy a Bizottság nem vette figyelembe, hogy a gazdasági válság milyen súlyosan érintette a kiskereskedelmi ágazatot. Azzal érveltek, hogy noha a nagyobb cipőértékesítési kiskereskedelmi láncok rekordnyereségeket könyveltek el 2008-ban, ez a kivétel a szabály alól, és a kisebb kiskereskedők nagyon nehéz időket élnek. Hadd ismételjük meg e tekintetben, hogy a kiskereskedők csak igen csekély együttműködésre voltak hajlandók: csak egy kiskereskedő/importőr vett részt teljes mértékben a vizsgálatban. Ezenkívül sem a nyilvánosságra hozatal előtt, sem utána nem nyújtottak be konkrét információt a kiskereskedők bőrlábbelivel vagy az érintett termékkel kapcsolatos nyereségét illetően. Ennek ellenére a Bizottság számos más információforrást is figyelembe vett és elemzett, mint például a kiskereskedők beadványait, a piacra vonatkozó információkat, sajtóbeszámolókat, amelyekből az derült ki, hogy a kiskereskedelmi ágazatban igen nagy a szórás a nyereséget illetően: míg egyes kiskereskedők valóban csökkenő árréseket és gyengülő keresletet szenvedtek el, a szaksajtó más esetekben növekvő eladásokról és bevételekről számolt be. Így a fenti felek által említett, nyilvánosan elérhető információkat figyelembe vettük, de csak részleges képet adtak a helyzetről, ezért számos más információforrást is felhasználtunk, amelyek viszont már a nyereség nagyobb megoszlását jelezték. Következésképpen megállapítható, hogy a Bizottság a gazdasági hanyatlás kiskereskedőkre gyakorolt hatását a rendelkezésre álló információk alapján a lehető legrészletesebben elemezte. Ezért el kell utasítani azt az állítást, hogy a kiskereskedők nyereségességét nem elemeztük megfelelően.
(508)
Néhány fél ellenezte a kiskereskedelmi ágazat általános nyereségességi szintjére és az egyéb lábbelikkel kapcsolatos bevételekre való hivatkozást, mivel ezt a vizsgálat szempontjából lényegtelennek tekintik. Az egyik fél azzal érvelt, hogy ha a vizsgálatot végző hatóság megállapította, hogy az intézkedések kiskereskedőkre gyakorolt hatását más termékek értékesítésével ellensúlyozták, az uniós gyártókkal kapcsolatban is végezniük kellett volna hasonló elemzést. Megjegyzendő, hogy a hasonló termékkel foglalkozó kiskereskedők és uniós gyártók nincsenek ugyanabban a helyzetben, mivel ez utóbbiak főként bőrlábbelit gyártanak, míg a kiskereskedők szélesebb termékpalettával rendelkeznek. A (472) és az azt követő preambulumbekezdésben tett megállapítások tehát továbbra is érvényesek.
(509)
Néhány fél megkérdőjelezte a kiskereskedelemi ágazatra jellemző foglalkoztatásra vonatkozó számadatok pontosságát, és úgy vélte - anélkül, hogy alátámasztották volna ezt az érvet -, hogy több munkahely forog kockán. Megjegyzendő e tekintetben, hogy a kiskereskedelmi ágazatra vonatkozó, a (459) preambulumbekezdésben jelzett foglalkoztatási adatot azon ellenőrzött foglalkoztatási adatok alapján számoltuk ki, amelyek az egyetlen együttműködő importőr/kiskereskedő kiskereskedelmi funkciójához és az érintetttermékhez kapcsolódnak. Ezután becslést végeztünk: a fent említett foglalkoztatási számadatot extrapoláltuk a vállalat által eladott mennyiségek alapján; ezt az érintettterméknek az Unió piacán értékesített teljes mennyiségével hasonlítottuk össze. A kapott becsült adatot összevetettük az egyéb felektől kapott beadványokkal és a piackutatásokkal, amelyek megerősítették a Bizottság által megállapított nagyságrendet. Ennélfogva a fenti érvet elutasítjuk.
(510)
Több fél azzal érvelt, hogy a kiskereskedők számára nehéz feladatnak bizonyul beszerzési forrást váltani, mivel hosszú, bizalmon alapuló kapcsolatot tartanak fenn beszállítóikkal, és az ezzel járó költségek és késedelmek megfizethetetlenek. Néhány fél szerint a jelenlegi gazdasági hanyatlás idején az áthelyezési költségek különösen nagy terhet jelentenek a kiskereskedők számára. Elismerjük ebben az összefüggésben, hogy a gazdasági válság idején a váltás költségei gondot okozhatnak néhány kiskereskedőnek. A Bizottság azonban nincs azon az állásponton, hogy a beszerzési forrás váltásával járó költségek és késedelmek megfizethetetlenek lennének. A vizsgálat alatt gyűjtött információk azt sugallják, hogy számos kiskereskedő alternatív források után nézett, és sikerült is váltania aránytalanul negatív hatás nélkül. A fenti érv tehát tarthatatlan.
(511)
Az egyik fél kiemelte, hogy a Kínából és Vietnamból származó bőrlábbeli megnövekedett költségei - és egyéb intézkedések - miatt a versenyképességi szempontból már hátrányos ezekből az országokból beszerezni. Ez az érv, miszerint az érintett országokból történő beszerzés nem jár versenyelőnnyel, nem megalapozott, és nem is tűnik összeegyeztethetőnek azzal a megállapítással, hogy az érintett országokból származó behozatalok összesen még mindig 28 %-os piaci részesedést tudhatnak magukénak a felülvizsgálati időszak alatt. Ezenfelül az az állítás, miszerint az érintett országokban más költségek növekedése is kihatással volt arra, hogy az importőrök milyen forrás használata mellett döntöttek, megerősíti a (402) és az azt követő preambulumbekezdésekben tett megállapítást: úgy tűnik, hogy a dömpingellenes vámon kívül más tényezők is hatással voltak az importőrök/kiskereskedők azon döntésére, hogy beszerzési forrást váltanak. Mivel számos más tényező is szerepet játszik, lehetetlen minden negatív hatást egyetlen intézkedésnek tulajdonítani.
(512)
Több fél szerint a Bizottság nem vette kellőképpen figyelembe, hogy a fogyasztói árak szerkezete megakadályozza, hogy a kis áremeléseket a fogyasztók felé továbbítsák. Ez a kijelentés valójában a Bizottság megállapítását támasztotta alá, miszerint a kiskereskedők felé gyakorolt áremelések túlságosan csekélyek ahhoz, hogy fogyasztói szinten jelentős mértékben érezhetők legyenek. E tekintetben a (477) preambulumbekezdésre hivatkozunk.
(513)
Az egyik fél szerint az elemzés nem vette figyelembe a kiskereskedelmi ágazatban zajló, kiélezett árversenyt. Ezt az érvet elutasítjuk, mivel a kiskereskedelemben zajló, erős piaci versenyt az elemzés figyelembe vette, lásd a (467) preambulumbekezdést.
4. A FOGYASZTÓK ÉRDEKE
(514)
Több fél azzal érvelt, hogy a fogyasztói árak emelkedése magasabb volt a vizsgálat során megállapított mértéknél, és az intézkedések meghosszabbítása esetén a fogyasztói árak tovább növekednének. Mások megkérdőjelezték a Bizottság által használt, a fogyasztói árakra vonatkozó számadatok pontosságát, mondván, hogy ezek az adatok nem terjednek ki minden tagállamra, és az érintett terméken kívüli termékeket is magukban foglalnak. Két fél azt kifogásolta, hogy az egyikőjük által benyújtott, a kiskereskedelmi árakra vonatkozó ágazatimonitoring-információt nem vették figyelembe. Hadd emlékeztessünk arra ebben a tekintetben, hogy a kiskereskedelmi árakkal kapcsolatban benyújtott valamennyi információt elemeztük a vizsgálat során, lásd a (463)-(465) preambulumbekezdést.
A Bizottság valójában számos forrást felhasznált a kiskereskedelmi árak alakulásának nyomon követésére, mégpedig az együttműködő felektől származó információkat (az együttműködő importőr/kiskereskedő és egyéb adatközlő kiskereskedők nagykereskedői árai, beszerzési árai és viszonteladói árai); számos érdekelt egybehangzó állítását, miszerint a fogyasztói árak nem emelkedtek, valamint statisztikai forrásokból származó adatokat. Ez utóbbi forrás, amelyet a 23. táblázat mutat be, a lent kifejtett okokból megbízhatóbbnak bizonyult, mint a fent említett, a kiskereskedelmi árakra vonatkozó ágazatimonitoring-információk. Az említett fél által benyújtott adatok valójában szűkebb körűnek, és kevésbé reprezentatívnak bizonyultak, mivel csak a termékkör kis részére vonatkoztak, és egy fontos fogyasztói piacot, az Egyesült Királyságot, amelynek kiskereskedelmi piacára az érdekeltek szerint kiélezett verseny jellemző, nem vettek figyelembe. Ellenben a 23. táblázatban bemutatott információkat nemzeti statisztikai hivataloktól gyűjtöttük (ideértve az egyesült királyságbeli hivatalokat is, amelyek 2005 és a felülvizsgálati időszak között a fogyasztói árak enyhe csökkenéséről számoltak be), és főként az érintett termékre vonatkoznak. Mindenesetre az érdekeltek által a vizsgálat során rendelkezésre bocsátott információk szerény áremelkedésekről, vagy akár -csökkenésekről számoltak be. Ezért a fenti érveket el kellett utasítani.
(515)
Az egyik fél szerint a fogyasztóknak csak nehezen jutnak jó minőségű, de ésszerű áron kínált termékekhez. Mivel ezt az érvet nem támasztották alá, elvetettük.
(516)
Az egyik fél azzal érvelt, hogy a bőrlábbelik terén mutatkozó csökkenő fogyasztás a fogyasztókra gyakorolt negatív hatást jelezte, de állítását nem támasztotta alá. Amint a (482) preambulumbekezdés kifejti, a fogyasztói árak nagyrészt stabilak maradtak, tehát a fogyasztókat nem érték kedvezőtlen hatások. A Bizottság számos olyan tényezőt feltárt, amelyek a bőrlábbelik terén mutatkozó csökkenő fogyasztáshoz vezettek, többek között a változó divatot, ezért nem lehetett azt a következtetést levonni, hogy a csökkenő fogyasztás az intézkedéseknek tulajdonítható. A fenti érvet mindezek alapján elutasítottuk.
5. A NYILVÁNOSSÁGRA HOZATALT KÖVETŐEN TETT TOVÁBBI ÉSZREVÉTELEK
(517)
Két fél állítása szerint az uniós érdek elemzése nem volt teljes, mivel az Unió logisztikai szolgáltatóit (szállítási cégek stb.) nem vették figyelembe az uniós érdek elemzése során. Megjegyzendő, hogy egy ilyen gazdasági szereplő sem jelentkezett, és nem kérte, hogy vegyék figyelembe nézeteit, és e tárgyban nem nyújtottak be információkat. Azt az állítást tehát, miszerint az uniós érdek elemzése nem teljes, elutasítjuk. Ugyanígy néhány fél azt állította, hogy az uniós érdekre vonatkozó részben elemezni kellett volna az intézkedések hatályvesztéséből származó kedvező hatásokat. Ezt az állítást illetően a rendelet (502) preambulumbekezdésében azzal kapcsolatban kifejtett magyarázatra hivatkozunk, hogy miért nincs szükség ebben az esetben jogi szempontból ilyen elemzésre.
(518)
A vietnami kormány és a vietnami bőripar és cipőgyártók szövetsége szerint az intézkedések folytatása csökkenti az uniós segélyprogramok hatását. A dömpingellenes vámok elrendelése, illetve folytatása szabályos, technikai jellegű következménye annak, hogy a vietnami exportőrökről bebizonyosodott, hogy kárt okozó dömpingtevékenységet folytattak. Minden olyan politikai megfontolás, mint például a fenti, kívül esik a jogi keretrendszeren, tehát nem releváns. Ráadásul nem áll ellentmondásban egymással az a két tény, hogy az Unió egyrészt fejlesztési támogatásban részesíti Vietnamot számos területen, másrészt pedig a nemzetközi kereskedelmi jogszabályokkal összhangban alapos vizsgálatot végzett, amely alapján dömpingellenes vámokat rendelt el.
M. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
(519)
Az előbb említettekre figyelemmel a bőr lábbelikre vonatkozó dömpingellenes intézkedéseket fenn kell tartani. Mindemellett és tekintettel arra, hogy megállapítást nyert, hogy folytatódik a kárt okozó dömping, valamint hogy az uniós érdek szükségessé teszi intézkedések bevezetését, a jelenlegi eljárást a fenti (324)-(326) preambulumbekezdésben említett különleges körülmények jellemzik, amelyeknek a dömpingellenes intézkedések időtartamában is kellőképpen tükröződniük kell. A vizsgálat kimutatta, hogy fennáll a valószínűsége annak, hogy a kár folytatódik rövid/középtávon, amíg az uniós ipar helyreállításának folyamata befejeződik. Ennélfogva az intézkedések időtartamát 15 hónapra kell korlátozni.
(520)
Az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerint az intézkedések hatálya a hatályvesztéssel kapcsolatos felülvizsgálatot követően öt évvel hosszabbodik meg, hacsak nem állnak fenn olyan különleges okok vagy körülmények, amelyek rövidebb időszak mellett szólnak. Jelen esetben a vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az uniós ipar jelentős változásokon ment keresztül a figyelembe vett időszak alatt: megállapítást nyert, hogy az ágazat egyik része átalakította üzleti modelljét, miközben egyre növekvő nyereségre tett szert, a célul tűzött nyereséget megközelítve. Azt is megállapítottuk, hogy ez a csoport mind a forgalmát, mind a mennyiségeket tekintve jelentős terjeszkedésbe kezdett, olyannyira, hogy fokozatosan elnyeli az ágazat másik jelentős részét, amelyik üzleti modelljét nem változtatta meg lényegesen.
(521)
A megállapított fejlemények alapján a Bizottság úgy véli, hogy jelen pillanatban az (519) preambulumbekezdésben meghatározott időszakot követő periódus tekintetében a károkozás folytatásának valószínűsége már nem vehető biztosnak. Ezért nem tekintjük indokoltnak, hogy az intézkedések az említett időszakot követően is hatályban maradjanak.
(522)
Emlékeztetni kell arra, hogy a jelenlegi vizsgálat tárgyát képező intézkedéseket a 388/2008/EK rendelet (10) terjesztette ki a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított - a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül -, ugyanazon termék behozatalára. E vizsgálat keretében ezzel kapcsolatban nem került sor új tényező előterjesztésére. Ennélfogva a 16,5 %-os végleges dömpingellenes vámot, amely a Kínából származó behozatalra alkalmazandó, ki kell terjeszteni a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított - a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül - ugyanazon termék behozatalára.
N. ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
(523)
Valamennyi érintett felet tájékoztatták a lényeges tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján a végleges dömpingellenes vámoknak a KNK-ra és Vietnamra történő bevezetését ajánlották. Az alaprendelet rendelkezéseinek megfelelően a felek számára biztosítottak egy időszakot, amely alatt előterjesztést nyújthattak be e nyilvánosságra hozatalt követően. Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket figyelembe vették, és adott esetben azoknak megfelelően módosították a végleges megállapításokat. Valamennyi érdekelt részletes választ kapott észrevételeire.
A fentiekből következik, hogy a dömpingellenes vámokat 15 hónapig fenn kell tartani,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
1. A sportlábbelik, a különleges technológiával készült lábbelik, papucsok és más házicipők és az orrmerevítővel rendelkező lábbelik kivételével ideiglenes dömpingellenes vám kerül bevezetésre a Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó, egyes bőr, illetve mesterséges vagy rekonstruált bőr felsőrésszel rendelkező, az alábbi KN-kódok alá tartozó lábbelik behozatalára: 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 és ex 6405 10 00 (11).
A TARIC-kódokat e rendelet melléklete sorolja fel.
2. E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások érvényesek:
sportlábbelik: az 1031/2008/EK rendelet (12) I. mellékletében található, a 64. árucsoporthoz tartozó 1. alszámos megjegyzése alkalmazásában meghatározott lábbelik;
különleges technológiával készült sportcipők: sporttevékenység céljára gyártott olyan lábbelik, amelyek egy- vagy többrétegű öntött, de nem direktfröccsöntött, a függőleges és oldalirányú ütések felvételére alkalmas különleges műanyagokból készült talppal rendelkeznek, amelyek műszaki jellegzetességei a gázt vagy folyadékot tartalmazó hermetikus párnázások, az ütéselnyelő vagy -semlegesítő mechanikus alkotórészek és a kis sűrűségű polimer anyagok, amelyek páronkénti CIF-ára legalább 7,5 euro, és amelyek a következő KN-kódok alá tartoznak: 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98;
orrmerevítővel rendelkező lábbelik: legalább 100 J energiának (13) megfelelő ütéssel szemben védelmet nyújtó beépített orrmerevítővel rendelkező lábbelik, amelyek a következő KN-kódok alá tartoznak: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 és ex 6405 10 00;
papucs és más házicipő: az ex 6405 10 00 KN-kód alá tartozó lábbeli.
3. Az (1) bekezdésben meghatározott és az alábbi vállalatok által előállított termékek vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított nettó árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vám mértéke a következő:
Ország
Vállalat
Dömpingellenes vám
TARIC kiegészítő kód
KNK
Golden Step
9,7 %
A775
Összes többi vállalat
16,5 %
A999
Vietnam
Összes vállalat
10,0 %
-
4. A 16,5 %-os végleges dömpingellenes vám, amely a kínai népköztársaságbeli „összes többi vállalattól” származó behozatalra alkalmazandó, kiterjesztésre kerül a Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított - a Makaóból való származás bejelentésére tekintet nélkül -, az (1) bekezdésben meghatározott termékek behozatalára. A Makaó Különleges Közigazgatási Területről szállított behozatalra vonatkozó TARIC-kódokat e rendelet melléklete sorolja fel.
5. Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzétételét követő napon lép hatályba. A rendelet 15 hónapig lesz hatályban.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2009. december 22-én.