RÅDETS FORORDNING (EF) Nr. 2201/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 42 og 43,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1) Frugt- og grøntsagssektoren som helhed er udsat for en række påvirkninger, der medfører ændringer i sektoren; Fællesskabet bør tage hensyn til dette og give grundreglerne for sine markedsordninger et andet sigte; for bestemte forarbejdede frugter og grøntsager bør der endvidere tages hensyn til situationen på de internationale markeder; da den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager er blevet ændret gentagne gange, siden den oprindelig blev vedtaget, bør der for klarheds skyld vedtages en ny forordning;
(2) en række forarbejdede produkter er af særlig betydning i Fællesskabets Middelhavsområde, hvor produktionspriserne er mærkbart højere end tredjelandenes priser; den hidtidige ordning med produktionsstøtte baseret på kontrakter, som skal sikre industrien en regelmæssig forsyning, mod at der betales producenterne en minimumspris, har bevist sin egnethed, og den bør derfor videreføres; ligesom det er tilfældet for friske produkter, bør producentorganisationernes rolle dog styrkes for at sikre et mere samlet udbud og en mere rationel forvaltning af dette, og for at lette kontrollen med overholdelsen af minimumspriserne til producenterne;
(3) på grund af den forbindelse, der er mellem priserne for produkter, der er bestemt til konsum i frisk tilstand, og priserne for produkter, der er bestemt til forarbejdning, bør det fastsættes, at minimumsprisen til producenterne bestemmes under hensyntagen til, hvorledes markedspriserne for frugter og grøntsager udvikler sig, og til, at der må opretholdes en rimelig ligevægt i afsætningen af friske varer til de forskellige anvendelsesformål;
(4) støtten skal udligne forskellen mellem de priser, der betales producenterne i Fællesskabet, og de priser, der betales i tredjelande; der bør derfor fastlægges en beregningsmetode, hvorved der navnlig tages hensyn til denne forskel og til virkningen af minimumsprisens udvikling, dog således at der i beregningen også kan inddrages visse tekniske faktorer;
(5) på grund af de betydelige mængder råvarer og forarbejdningskapacitetens elasticitet kan produktionsstøtten i nogle tilfælde medføre, at produktionen øges væsentligt; for at dette ikke skal føre til afsætningsvanskeligheder, bør der fastsættes begrænsninger for støtten i form af en garantitærskel eller en kvoteordning, alt efter produktet;
(6) erfaringen med forarbejdede tomatprodukter viser, at der bør indføres en smidig ordning, som kan stimulere virksomhedernes foretagsomhed og forbedre fællesskabsindustriens konkurrenceevne; kvoterne for hver enkelt produktgruppe og hver enkelt medlemsstat bør for de første to år efter den nye ordnings ikrafttræden fastsættes som faste kvoter; støttebeløbet for tomatkoncentrat og heraf afledte produkter bør nedsættes for at udligne den forøgelse af udgifterne, der er en følge af forhøjelsen af kvoterne for tomatkoncentrat og andre produkter i forhold til den tidligere ordning;
(7) på grund af de særlige forhold, der gør sig gældende for tørrede druer, er der blevet anvendt en ordning med støtte for det areal, der dyrkes med specialiserede kulturer; denne ordning og ordningen med et maksimalt garantiareal, der skal hindre, at dyrkningen af druer til tørring udvides for stærkt, bør opretholdes som tidligere, og de to ordninger bør være indeholdt i samme forordning;
(8) der ydes en vedvarende indsats for genbeplantning med henblik på bekæmpelse af phylloxera; for at undgå, at denne indsats afbrydes på et tidspunkt, hvor der er betydelige arealer, som endnu ikke er genbeplantet, bør der fortsat ydes støtte til producenter, som genbeplanter deres vindyrkningsarealer for at bekæmpe phylloxera;
(9) for at lette afsætningen af de forarbejdede produkter og sikre en produktkvalitet, der svarer bedre til markedskravene, bør der åbnes mulighed for at fastsætte normer;
(10) for tørrede druer og figner bør ordningen med oplagring ved produktionsårets slutning opretholdes; ordningen, der er begrænset til en vis mængde for tørrede druers vedkommende, bør dog kunne tilpasses på en række punkter; der bør fastsættes særskilte opkøbspriser for hvert af de to produkter, da de har specifikke kendetegn;
(11) der bør åbnes mulighed for at iværksætte særforanstaltninger til fordel for bestemte sektorer, som er af stor lokal eller regional betydning, men som er udsat for international konkurrence; foranstaltningerne bør omfatte strukturforbedringer, der skal styrke konkurrenceevnen og fremme anvendelsen af de pågældende produkter; der bør i en overgangsfase indføres en fast støtte til arealer, hvor der dyrkes asparges bestemt til forarbejdning, under hensyn til situationen i denne sektor;
(12) ved forordning (EF) nr. 3290/94 (4) fastsættes de tilpasninger og overgangsforanstaltninger, der er nødvendige inden for landbrugssektoren med henblik på gennemførelsen af de aftaler, som er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, herunder er ny ordning for samhandelen med tredjelande med forarbejdede frugter og grøntsager; bestemmelserne i bilag XIV til forordning (EF) nr. 3290/94 medtages i nærværende forordning; med henblik på forenkling bør det dog overdrages Kommissionen at træffe bestemte tekniske foranstaltninger i tilfælde af knaphed på sukker;
(13) det indre marked kan ikke fungere korrekt, hvis visse former for støtte ydes; de bestemmelser i traktaten, der gør det muligt at vurdere medlemsstaternes støtteforanstaltninger og forbyde de støtteforanstaltninger, som er uforenelige med det fælles marked, bør derfor anvendes inden for den sektor, der er omfattet af denne forordning;
(14) bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (5) bør gælde for forarbejdede frugter og grøntsager, således at overlapning undgås med hensyn til normer og kontrolorganer; der må ligeledes fastlægges sanktioner for at sikre en ensartet gennemførelse af den nye ordning i hele Fællesskabet;
(15) i forbindelse med den fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager bør der på passende måde tages hensyn til både de i traktatens artikel 39 og 110 nævnte mål;
(16) for at lette iværksættelsen af foranstaltningerne i denne forordning bør der fastlægges en procedure for et snævert samarbejde mellem medlemsstaterne og Kommissionen inden for en forvaltningskomité -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Ved denne forordning oprettes en fælles markedsordning for forarbejdede frugter og grøntsager.
2. Markedsordningen gælder for følgende produkter:
TABELPOSITION
3. Produktionsårene for de i stk. 2 nævnte produkter fastsættes om nødvendigt efter proceduren i artikel 29.
AFSNIT I Støtteordning
Artikel 2
1. Der anvendes en ordning med produktionsstøtte for de i bilag I opførte produkter, som er fremstillet af frugt og grøntsager høstet i Fællesskabet.
2. Produktionsstøtten ydes til forarbejdningsvirksomheder, som for råvaren har betalt producenten en pris, der mindst er lig med minimumsprisen i henhold til kontrakter mellem på den ene side anerkendte eller foreløbigt anerkendte producentorganisationer, jf. forordning (EF) nr. 2200/96, og på den anden side forarbejdningsvirksomheder.
I de fem produktionsår, der følger efter denne forordnings ikrafttræden, kan kontrakterne imidlertid ligeledes indgås mellem forarbejdningsvirksomheder og individuelle producenter for en mængde, som for hvert af produktionsårene ikke overstiger henholdsvis 75 %, 65 %, 55 %, 40 % og 25 % af den mængde, der giver ret til produktionsstøtte.
Producentorganisationerne drager omsorg for, at bestemmelserne i denne artikel også får virkning for landbrugere, som ikke er medlem af nogen af de i forordning (EF) nr. 2200/96 omhandlede organisationer, men som forpligter sig til at afsætte hele deres produktion bestemt til fremstilling af de i bilag I nævnte produkter gennem disse organisationer, og som betaler et bidrag til de samlede udgifter til organisationens forvaltning af ordningen.
Kontrakterne skal underskrives inden hvert produktionsårs begyndelse.
Artikel 3
1. Den minimumspris, der skal betales producenten, fastsættes på grundlag af:
a) minimumsprisen i det foregående produktionsår
b) udviklingen i markedspriserne inden for frugt- og grøntsagssektoren
c) nødvendigheden af at sikre en normal afsætning af den friske råvare til de forskellige anvendelsesformål, herunder forsyning af forarbejdningsindustrien.
2. Minimumsprisen fastsættes inden hvert produktionsårs begyndelse.
3. Minimumsprisen samt gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.
Artikel 4
1. Produktionsstøtten kan ikke være større end forskellen mellem den minimumspris, der betales producenten i Fællesskabet, og prisen på råvaren i de vigtigste producerende og eksporterende tredjelande.
2. Produktionsstøttebeløbet fastsættes således, at det bliver muligt at afsætte fællesskabsproduktionen inden for den grænse, der er fastsat i stk. 1. Ved fastlæggelsen af dette beløb tages der hensyn til bl.a. følgende faktorer, jf. i øvrigt artikel 5:
a) forskellen mellem råvareomkostningerne i henholdsvis Fællesskabet og de vigtigste konkurrerende tredjelande
b) det støttebeløb, der for det foregående produktionsår er fastsat eller beregnet inden nedsættelsen efter artikel 10, såfremt den finder anvendelse
c) hvis fællesskabsproduktionen af det pågældende produkt udgør en væsentlig andel af markedet, udviklingen i samhandelen med tredjelande og i priserne, når sidstnævnte kriterium fører til en nedsættelse af støttebeløbet.
3. Produktionsstøtten fastsættes på grundlag af nettovægten af det forarbejdede produkt. Koefficienterne for forholdet mellem vægten af den anvendte råvare og nettovægten af det forarbejdede produkt fastsættes skønsmæssigt. De ajourføres regelmæssigt på grundlag af erfaringerne.
4. Forarbejdningsvirksomhederne modtager kun produktionsstøtte for forarbejdede produkter, der:
a) er fremstillet af en råvare, som er høstet i Fællesskabet, og for hvilken den pågældende forarbejdningsvirksomhed mindst har betalt den i artikel 3 omhandlede minimumspris
b) er i overensstemmelse med minimumskvalitetskravene.
5. Råvareprisen i de vigtigste konkurrerende tredjelande bestemmes især på grundlag af de priser, der faktisk opnås af landbrugsbedrift for friske produkter af tilsvarende kvalitet til forarbejdning, vægtet i forhold til de mængder færdigvarer, som disse tredjelande eksporterer.
6. Hvis fællesskabsproduktionen af det pågældende produkt udgør mindst 50 % af forbruget i Fællesskabet, vurderes udviklingen i priserne og i import- og eksportmængderne på grundlag af tallene for kalenderåret forud for begyndelsen af produktionsåret sammenholdt med tallene for det foregående kalenderår.
7. For så vidt angår forarbejdede tomater, beregnes produktionsstøtten for:
a) tomatkoncentrat henhørende under KN-kode 2002 90
b) hele flåede tomater fremstillet af sorten San Marzano eller lignende sorter henhørende under KN-kode 2002 10
c) hele flåede tomater fremstillet af sorten Roma eller lignende sorter henhørende under KN-kode 2002 10
d) tomatsaft henhørende under KN-kode 2009 50.
8. Produktionsstøtten for de øvrige produkter, der er fremstillet af tomater, afledes, alt efter tilfældet, enten af den støtte, der er fastsat for tomatkoncentrat, navnlig under hensyntagen til tørstofindholdet i de pågældende produkter, eller af den støtte, der er fastsat for hele flåede tomater fremstillet af sorten Roma eller lignende sorter, navnlig under hensyntagen til de pågældende sorters handelsegenskaber.
9. Kommissionen fastsætter produktionsstøttebeløbet inden begyndelsen af hvert produktionsår, efter proceduren i artikel 29. Efter samme procedure fastsætter den de i stk. 3 nævnte koefficienter, minimumskvalitetskravene samt de øvrige gennemførelsesbestemmelser til nærværende artikel.
10. For forarbejdede tomater må de samlede udgifter for hvert produktionsår ikke overstige det beløb, der ville svare til følgende franske og portugisiske kvoter for tomatkoncentrat for produktionsåret 1997/98:
TABELPOSITION
Det produktionsstøttebeløb, der er fastsat for tomatkoncentrat og heraf afledte produkter i henhold til stk. 9, nedsættes derfor med 5,37 %. Et tillægsbeløb udbetales eventuelt efter produktionsåret, hvis forhøjelsen af de franske og portugisiske kvoter ikke er udnyttet fuldt ud.
Artikel 5
1. For hvert produktionsår fastsættes der en garantitærskel for Fællesskabet, som gælder for nedennævnte produkter, og hvis overskridelse medfører en nedsættelse af produktionsstøtten. Tærsklen er:
a) for ferskner i sukkerlage og/eller i naturlig frugtsaft: 582 000 tons udtrykt i nettovægt
b) for Williams- og Rochapærer i sukkerlage og/eller i naturlig frugtsaft: 102 805 tons udtrykt i nettovægt.
2. Overskridelsen af de i stk. 1 nævnte tærskler beregnes på grundlag af den gennemsnitlige produktionsmængde i de tre produktionsår, der går forud for det produktionsår, som produktionsstøtten skal fastsættes for. Overskrides tærsklen, reduceres støtten for det følgende produktionsår i forhold til den konstaterede overskridelse for det pågældende produkt.
Artikel 6
1. Der indføres en kvoteordning for ydelse af produktionsstøtte for forarbejdede tomater. Støtten begrænses til en forarbejdet produktmængde svarende til 6 836 262 tons friske tomater.
2. Den i stk. 1 angivne mængde fordeles hvert femte år på tre produktgrupper, tomatkoncentrat, konserverede hele flåede tomater og øvrige produkter, på grundlag af de gennemsnitlige mængder, som er produceret og afsat til minimumsprisen i de fem produktionsår, der går forud for det produktionsår, med henblik på hvilket fordelingen foretages.
Den første fordeling, som gælder for produktionsåret 1997/98 og de fire følgende produktionsår, foretages dog på følgende måde:
- tomatkoncentrat:
4 585 253 tons
- konserverede hele flåede tomater:
1 336 119 tons
- øvrige produkter:
914 890 tons.
3. Den mængde friske tomater, som fastsættes for hver produktgruppe i overensstemmelse med stk. 2, fordeles hvert år mellem medlemsstaterne på grundlag af den gennemsnitlige mængde, der er produceret og afsat til minimumsprisen i de tre produktionsår, der går forud for det produktionsår, med henblik på hvilket fordelingen foretages.
Fordelingen for produktionsårene 1997/98 og 1998/99 er dog som anført i bilag III til denne forordning.
For produktionsåret 1999/2000 foretages fordelingen på grundlag af den gennemsnitlige mængde, der er produceret og afsat til minimumsprisen i produktionsårene 1997/98 og 1998/99.
Fra produktionsåret 1999/2000 kan ingen fordeling i henhold til dette stykke føre til en ændring pr. medlemsstat og pr. produktgruppe på over 10 % af de mængder, der var tildelt for det foregående produktionsår. Når der foretages en fordeling i henhold til stk. 2, beregnes dette loft i forhold til mængderne for det foregående produktionsår, multipliceret med den ændringskoefficient, der fremkommer for hver enkelt produktgruppe ved denne fordeling.
4. Medlemsstaterne fordeler de tildelte mængder mellem de forarbejdningsvirksomheder, der er etableret på deres område, på grundlag af den gennemsnitlige mængde, der er produceret og afsat til minimumsprisen i de tre produktionsår, der går forud for det produktionsår, for hvilket fordelingen foretages, med undtagelse af produktionsåret 1996/97, som ikke tages i betragtning.
Fordelingen for de første tre produktionsår, 1997/98, 1998/99 og 1999/2000, foretages dog på grundlag af de mængder, der faktisk er produceret i produktionsårene 1993/94, 1994/95 og 1995/96.
5. Den i stk. 2 og 3 nævnte fordeling foretages fra og med produktionsåret 1999/2000 efter proceduren i artikel 29. Gennemførelsesbestemmelserne til nærværende artikel fastsættes efter samme procedure. De omfatter bl.a. reglerne for virksomheder, der har påbegyndt deres aktiviteter for mindre end tre år siden, og for nye virksomheder samt de regler, der skal anvendes i tilfælde af virksomhedsfusion eller -afståelse.
Artikel 7
1. Der ydes støtte til dyrkning af druer bestemt til produktion af tørrede druer af sultanas- og Moscatel-sorterne og af korender.
Støttebeløbet fastsættes pr. hektar høstet areal med specialiserede afgrøder under hensyntagen til arealernes gennemsnitlige hektarudbytte. Det fastsættes endvidere under hensyn til:
a) nødvendigheden af at bevare de arealer, der traditionelt er blevet anvendt til nævnte afgrøder
b) afsætningsmulighederne for tørrede druer.
Støtten kan gradueres efter, hvilken druesort der er tale om, og under hensyntagen til andre faktorer, der kan indvirke på udbyttet.
2. For hvert produktionsår fastsættes et maksimalt EF-garantiareal svarende til gennemsnittet af de arealer, der blev anvendt til de i stk. 1 nævnte afgrøder i produktionsårene 1987/88, 1988/89 og 1989/90. Hvis de arealer, der anvendes til produktion af tørrede druer, overstiger det maksimale garantiareal, nedsættes støtten for det følgende produktionsår i forhold til den konstaterede overskridelse.
3. Støtten udbetales, når de pågældende arealer er høstet, og produkterne er tørret med henblik på forarbejdning.
4. Producenter, der genbeplanter deres vindyrkningsarealer med henblik på bekæmpelse af phylloxera, og som ikke modtager støtte i henhold til de strukturaktioner til bekæmpelse af denne sygdom, som EUGFL, Udviklingssektionen, afholder udgifterne til, har i tre produktionsår ret til en støtte, som fastsættes under hensyntagen til størrelsen af den i stk. 1 nævnte støtte samt den støtte, der ydes i henhold til nævnte strukturaktioner. I så fald finder stk. 3 ikke anvendelse.
5. Kommissionen fastsætter inden begyndelsen af hvert produktionsår støttebeløbet efter proceduren i artikel 29. Efter samme procedure fastsætter den gennemførelsesbestemmelserne til nærværende artikel og konstaterer en eventuel overskridelse af det maksimale garantiareal og fastsætter den deraf følgende nedsættelse af støttebeløbet.
Artikel 8
Der kan efter proceduren i artikel 29 fastsættes fælles normer for de i artikel 7, stk. 1, og bilag I nævnte produkter, der er bestemt til konsum i Fællesskabet eller til udførsel til tredjelande.
Artikel 9
1. De organer, som er godkendt af de pågældende medlemsstater, herefter benævnt »oplagringsorganerne«, opkøber i løbet af produktionsårets sidste to måneder de mængder sultanas og korender samt tørrede figner, der er produceret i Fællesskabet i det pågældende produktionsår, såfremt produkterne opfylder visse nærmere bestemte kvalitetskrav.
Mængden af sultanas og korender, der opkøbes i henhold til stk. 2, må ikke overstige 27 370 tons.
2. Oplagringsorganerne opkøber:
a) tørrede figner til den minimumspris, der gælder for den laveste kvalitetsklasse, nedsat med 5 %
b) sultanas og korender til den for produktionsåret 1994/95 gældende opkøbspris, som hvert år tilpasses i overensstemmelse med udviklingen i den i artikel 13 nævnte minimumsimportpris eller fra år 2000 i verdenspriserne.
3. Afsætningen af de af oplagringsorganerne opkøbte produkter skal ske på sådanne vilkår, at markedets ligevægt ikke bringes i fare, og således at der er lige adgang til de produkter, som skal sælges, og der ikke sker forskelsbehandling af køberne.
For produkter, som ikke kan afsættes på normale betingelser, kan der træffes særforanstaltninger. Der kan i så fald kræves en særlig sikkerhed for overholdelsen af indgåede forpligtelser navnlig vedrørende produktets anvendelse. Denne sikkerhed fortabes helt eller delvis, hvis forpligtelserne misligholdes helt eller delvis.
4. Der ydes oplagringsstøtte til oplagringsorganerne for de mængder produkter, de har opkøbt, og for den faktiske oplagringsperiode for disse produkter. Der kan dog højst ydes støtte i en periode på 18 måneder efter udgangen af det produktionsår, hvor produkterne blev opkøbt.
5. Oplagringsorganet modtager et udligningsbeløb svarende til forskellen mellem den opkøbspris, det har betalt, og salgsprisen. Udligningsbeløbet nedsættes med den eventuelle fortjeneste svarende til forskellen mellem opkøbsprisen og salgsprisen.
6. Med henblik på anvendelsen af stk. 1 godkender medlemsstaterne de oplagringsorganer, som frembyder passende sikkerhed både med hensyn til de tekniske betingelser for oplagringen og med hensyn til forvaltningen af de opkøbte produkter.
Oplagringsorganerne er navnlig forpligtet til at oplagre de opkøbte produkter i særskilte lokaler og til at føre særskilte regnskaber for produkterne.
7. De i henhold til stk. 1 opkøbte produkter sælges ved licitation eller til forud fastsatte priser.
Buddene tages kun i betragtning, hvis der er stillet sikkerhed.
8. Den i stk. 2 nævnte opkøbspris samt gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, navnlig vedrørende oplagringsstøtten, det finansielle udligningsbeløb samt oplagringsorganernes opkøb og salg af produkter, fastsættes efter proceduren i artikel 29.
Artikel 10
1. For de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, som har stor økonomisk eller økologisk, lokal eller regional betydning, og som især er udsat for stærk international konkurrence, kan der efter proceduren i artikel 29 vedtages særlige foranstaltninger til forbedring af produkternes konkurrenceevne og til fremme af salget af dem.
Disse foranstaltninger kan bl.a. omfatte:
a) forbedring af de høstede produkters egnethed til forarbejdning og tilpasning af produkternes egenskaber til forarbejdningsindustriens behov
b) videnskabelig og teknisk udformning af nye metoder med henblik på at forbedre kvaliteten og/eller reducere produktionsomkostningerne i forbindelse med de forarbejdede produkter
c) udvikling af nye produkter og/eller nye anvendelsesmuligheder for de forarbejdede produkter
d) gennemførelse af økonomiske undersøgelser og markedsundersøgelser
e) fremme af forbruget og af anvendelsen af de pågældende produkter.
2. De i stk. 1 fastsatte foranstaltninger gennemføres af anerkendte producentorganisationer eller sammenslutninger heraf, jf. forordning (EF) nr. 2200/96, i samarbejde med organisationer, der repræsenterer erhvervsdrivende, som forarbejder og/eller markedsfører det pågældende produkt eller de pågældende produkter.
3. For at lette gennemførelsen af de i stk. 1 omhandlede særlige foranstaltninger til forbedring af konkurrenceevnen for asparges bestemt til forarbejdning ydes der i henhold til denne artikel en fast støtte på 500 ECU/hektar for maksimalt 9 000 hektar i de tre år, der følger efter iværksættelsen af disse foranstaltninger.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, navnlig de nærmere bestemmelser, der skal sikre foranstaltningernes komplementaritet og forenelighed med dels de foranstaltninger, der vedtages i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. 2200/96, dels de foranstaltninger, der finansieres i henhold til artikel 2, 5 og 8 i forordning (EØF) nr. 4256/88 (6), vedtages efter proceduren i artikel 29.
AFSNIT II Samhandel med tredjelande
Artikel 11
1. Ved indførsel til eller udførsel fra Fællesskabet af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter kan der kræves fremlagt en import- eller eksportlicens.
Import- eller eksportlicensen udstedes af medlemsstaterne til enhver, der anmoder herom, uanset hvor i Fællesskabet han er etableret, uden at dette i øvrigt berører anvendelsen af artikel 15-18.
Import- eller eksportlicensen gælder for hele Fællesskabet. Licensudstedelsen kan gøres betinget af, at der stilles sikkerhed for opfyldelsen af forpligtelsen til at gennemføre indførslen eller udførslen inden for licensens gyldighedsperiode; sikkerheden fortabes helt eller delvis, hvis transaktionen ikke eller kun delvis har fundet sted inden for nævnte frist, undtagen i tilfælde af force majeure.
2. Import- og eksportlicensernes gyldighedsperiode og de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.
Artikel 12
1. Medmindre andet er fastsat i denne forordning, anvendes toldsatserne i den fælles toldtarif for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
2. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.
Artikel 13
1. Der anvendes for produktionsårene 1997/98, 1998/99 og 1999/2000 en minimumsimportpris for de i bilag II opførte produkter. Denne pris beregnes især under hensyntagen til:
- prisen franko grænse ved import til Fællesskabet
- priserne på verdensmarkedet
- situationen på Fællesskabets interne marked
- udviklingen i samhandelen med tredjelande.
Overholdes minimumsimportprisen ikke, opkræves foruden tolden en udligningsafgift, der beregnes på grundlag af de priser, der anvendes af de vigtigste leverandørtredjelande.
2. Minimumsimportprisen for tørrede druer fastsættes inden produktionsårets begyndelse.
Der skal fastsættes en minimumsimportpris for korender og for andre tørrede druer. For hver af de to produktgrupper kan minimumsimportprisen fastsættes for produkter i detailsalgsemballage med en nettovægt, der skal fastlægges nærmere, og for produkter i detailsalgsemballage med en større nettovægt.
3. Minimumsimportprisen for forarbejdede kirsebær fastsættes inden produktionsårets begyndelse. Prisen kan fastsættes for produkter i detailsalgsemballage med en nærmere fastlagt nettovægt.
4. Den minimumsimportpris, som skal overholdes for tørrede druer, er den, der gælder på importdagen. Den udligningsafgift, der i givet fald skal opkræves, er den, der gælder samme dag.
5. Den minimumsimportpris, der skal overholdes for forarbejdede kirsebær, er den pris, der gælder på datoen for antagelsen af angivelsen om overgang til fri omsætning.
6. Udligningsafgifterne for tørrede druer fastsættes i forhold til en skala af importpriser. Forskellen mellem minimumsimportprisen og hvert trin på skalaen er på:
- 1 % af minimumsprisen for første trin
- 3 %, 6 % og 9 % af minimumsprisen for henholdsvis andet, tredje og fjerde trin.
Skalaens femte trin omfatter alle de tilfælde, hvor importprisen er lavere end den, der gælder for fjerde trin.
Den maksimale udligningsafgift, der skal fastsættes for tørrede druer, må ikke overstige forskellen mellem minimumsprisen og et beløb, som fastlægges på grundlag af de mest fordelagtige priser, der for signifikante mængder anvendes på verdensmarkedet af de mest repræsentative tredjelande.
7. Når importprisen for forarbejdede kirsebær er lavere end minimumsprisen for de pågældende produkter, opkræves der en udligningsafgift, der er lig med forskellen mellem disse to priser.
8. Minimumsimportprisen, størrelsen af udligningsafgiften og de øvrige gennemførelsesbestemmelser til denne artikel fastsættes efter proceduren i artikel 29.
Artikel 14
1. For at undgå eller afhjælpe skadelige virkninger, for Fællesskabets marked af indførsel af nogle af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, pålægges indførsel til satsen i den fælles toldtarif af et eller flere af disse produkter en tillægsimporttold, hvis betingelserne i artikel 5 i den aftale om landbrug (7), der er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, er opfyldt, undtagen i tilfælde hvor der ikke er risiko for, at importen skaber forstyrrelser på Fællesskabets marked, eller virkningerne ikke står i forhold til det mål, der søges opnået.
2. De udløsningspriser, under hvilke der kan pålægges en tillægsimporttold, er dem, som Fællesskabet meddeler Verdenshandelsorganisationen i overensstemmelse med det tilbud, det afgav som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden.
De mængder, der skal overskrides, for at der pålægges en tillægsimporttold, fastlægges navnlig på grundlag af indførslen til Fællesskabet i de tre år, der går forud for det år, hvor de i stk. 1 nævnte skadelige virkninger opstår eller vil kunne opstå.
3. De importpriser, der tages i betragtning ved pålæggelse af en tillægsimporttold, fastlægges på grundlag af cif-importpriserne for den pågældende sending.
Med henblik herpå kontrolleres cif-importpriserne på grundlag af de repræsentative priser for det pågældende produkt på verdensmarkedet eller Fællesskabets importmarked.
4. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 29. De omfatter navnlig:
a) de produkter, for hvilke der kan anvendes tillægsimporttold i henhold til artikel 5 i den landbrugsaftale, der er nævnt i stk. 1 i nærværende artikel
b) de øvrige kriterier, som er nødvendige for at sikre, at stk. 1 anvendes i overensstemmelse med artikel 5 i nævnte aftale.
Artikel 15
1. De toldkontingenter for de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter, der følger af de aftaler, der er indgået som led i de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguay-runden, åbnes og forvaltes efter bestemmelser, der vedtages efter proceduren i artikel 29.
2. Forvaltningen af kontingenterne kan gennemføres efter en af følgende metoder eller ved en kombination af disse metoder:
a) en metode, der er baseret på den kronologiske rækkefølge af indgivelsen af ansøgninger (efter »først til mølle«-princippet)
b) en metode, der går ud på fordeling i forhold til de mængder, der er indgivet ansøgning for (efter den såkaldte metode med »samtidig behandling«)
c) en metode, hvor der tages hensyn til de traditionelle handelsstrømme (efter den såkaldte metode med »traditionelle/nye mønstre«).
Der kan fastsættes andre metoder. De må ikke medføre forskelsbehandling af de berørte erhvervsdrivende.
3. Forvaltningsmetoden skal, når det er relevant, tage hensyn til forsyningsbehovene på Fællesskabets marked og nødvendigheden af at sikre ligevægten på dette marked, idet der dog kan tages udgangspunkt i metoder, der tidligere er blevet anvendt til forvaltning af kontingenter svarende til dem, der er omhandlet i stk. 1, jf. dog de rettigheder, der følger af de aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne under Uruguay-runden.
4. De i stk. 1 omhandlede bestemmelser fastsætter åbning af årlige kontingenter, fastlægger med en hensigtsmæssig tidsfordeling den forvaltningsmetode, der skal anvendes, og omfatter, hvis dette er relevant:
a) bestemmelser, der giver sikkerhed for produktets art, afsendelsessted og oprindelse
b) bestemmelser om anerkendelse af det dokument, der muliggør kontrol af garantierne med henblik på den i litra a) nævnte sikkerhed, og
c) betingelserne for udstedelse af importlicenser og licensernes gyldighedsperiode.
Artikel 16
1. For at muliggøre udførsel af:
a) økonomisk set betydelige mængder af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter uden tilsætning af sukker
b) hvidt sukker og råsukker, henhørende under KN-kode 1701
- glucose og glucosesirup, henhørende under KN-kode 1702 30 51, 1702 30 59, 1702 30 91, 1702 30 99 og 1702 40 90
- isoglucose, henhørende under KN-kode 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 og 1702 90 30, samt
- sirup af sukkerroer og sukkerrør, henhørende under KN-kode ex 1702 90 99
som er indeholdt i de produkter, der er nævnt i artikel 1, stk. 2, litra b),
på grundlag af priserne for disse produkter i den internationale handel og inden for de grænser, der følger af aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, kan forskellen mellem disse priser og priserne i Fællesskabet i fornødent omfang udlignes ved en eksportrestitution.
2. For tildeling af de mængder, der kan udføres med restitution, skal den fremgangsmåde, der fastlægges, være:
a) den, der passer bedst til produktets art og til situationen på det pågældende marked, således at de disponible ressourcer udnyttes så effektivt som muligt, under hensyn til fællesskabseksportens effektivitet og struktur, uden at dette dog må føre til forskelsbehandling mellem små og store erhvervsdrivende
b) den, der administrativt set er mindst byrdefuld for de erhvervsdrivende under hensyn til de forvaltningsmæssige krav
c) af en sådan art, at der ikke sker nogen form for forskelsbehandling mellem de berørte erhvervsdrivende.
3. Restitutionen er ens for hele Fællesskabet.
Når situationen i den internationale handel eller særlige krav på visse markeder gør det nødvendigt, kan restitutionen for et bestemt produkt differentieres efter det pågældende produkts destination.
Restitutionerne fastsættes efter proceduren i artikel 29. Fastsættelsen sker med regelmæssige mellemrum.
Restitutioner, der fastsættes med regelmæssige mellemrum, kan om fornødent ændres af Kommissionen i løbet af en mellemliggende periode på begæring af en medlemsstat eller på Kommissionens eget initiativ.
4. Restitutionen ydes kun på begæring og mod fremlæggelse af den pågældende eksportlicens.
5. Det restitutionsbeløb, der skal anvendes, er det, der gælder på dagen for licensansøgningen, og, hvis der er tale om en differentieret restitution, som samme dag gælder:
a) for den i licensen angivne destination, eller
b) for den faktiske destination, hvis denne afviger fra den destination, der er anført i licensen. I så fald må beløbet ikke overstige det beløb, der gælder for den i licensen angivne destination.
For at undgå misbrug af fleksibiliteten i dette stykke kan der træffes passende foranstaltninger.
6. Stk. 4 og 5 kan efter proceduren i artikel 29 fraviges for produkter, for hvilke der ydes restitutioner i forbindelse med fødevarehjælp.
7. Overholdelse af de mængdemæssige begrænsninger, der er en følge af de aftaler, der er indgået i henhold til traktatens artikel 228, sikres på grundlag af de eksportlicenser, der udstedes for de deri fastsatte referenceperioder, og som gælder for de pågældende produkter.
For så vidt angår overholdelsen af de forpligtelser, der følger af de aftaler, der er indgået som led i handelsforhandlingerne under Uruguay-runden, berøres licensernes gyldighed ikke af referenceperiodens udløb.
8. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel, herunder bestemmelser vedrørende genfordeling af de ikke tildelte eller ikke opbrugte mængder, der kan eksporteres, vedtages efter proceduren i artikel 29.
Artikel 17
1. Denne artikel finder anvendelse på den restitution, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a).
2. Restitutionen fastsættes under hensyntagen til følgende faktorer:
a) situationen og den forventede udvikling med hensyn til:
- priserne på forarbejdede frugter og grøntsager på Fællesskabets marked og de disponible mængder
- priserne i den internationale handel
b) de laveste omkostninger i forbindelse med afsætning og transport fra Fællesskabets markeder til Fællesskabets havne eller øvrige eksportsteder samt omkostningerne i forbindelse med transport mv. til bestemmelseslandet
c) det økonomiske aspekt i forbindelse med den påtænkte udførsel
d) de begrænsninger, der følger af aftaler indgået i henhold til traktatens artikel 228.
3. De gældende priser på Fællesskabets marked for de produkter, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra a), fastsættes under hensyn til de priser, som med henblik på udførsel viser sig at være de gunstigste.
De gældende priser i den internationale handel fastsættes under hensyn til:
a) noteringerne på tredjelandes markeder
b) de gunstigste importpriser i de tredjelande, der er bestemmelseslande, ved indførsel fra andre tredjelande
c) de i de eksporterende tredjelande konstaterede producentpriser
d) tilbudspriserne ved Fællesskabets grænse.
4. Restitutionen betales, når det godtgøres, at produkterne:
- er udført fra Fællesskabet
- har oprindelse i Fællesskabet, og
- hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den destination, der er anført i licensen, eller en anden destination, for hvilken der har været fastsat en restitution, uden at dette berører artikel 16, stk. 5, litra b). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog fastsættes efter proceduren i artikel 29, såfremt der fastlægges betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
5. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 29.
Artikel 18
1. Denne artikel finder anvendelse på den restitution, der er omhandlet i artikel 16, stk. 1, litra b).
2. Restitutionsbeløbet svarer:
- for råsukker, hvidt sukker og sirup af sukkerroer og sukkerrør til det restitutionsbeløb, der i henhold til artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker (8) og gennemførelsesbestemmelserne hertil er fastlagt for udførsel af disse produkter i uforandret stand
- for isoglucose til det restitutionsbeløb, der i henhold til artikel 17 i forordning (EØF) nr. 1785/81 og gennemførelsesbestemmelserne hertil er fastlagt for udførsel af dette produkt i uforandret stand
- for glucose og glucosesirup til det restitutionsbeløb, der i henhold til artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 af 30. juni 1992 om den fælles markedsordning for korn (9) og gennemførelsesbestemmelserne hertil er fastlagt for udførsel af disse produkter i uforandret stand.
3. Forarbejdede produkter skal, for at restitutionen kan ydes, ved udførsel ledsages af en erklæring fra ansøgeren med angivelse af de mængder råsukker, hvidt sukker, sirup af sukkerroer og sukkerrør, isoglucose, glucose og glucosesirup, der er anvendt ved fremstillingen.
De kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat fører kontrol med nøjagtigheden af den i første afsnit nævnte erklæring.
4. Hvis restitutionen ikke er tilstrækkelig til at muliggøre udførsel af de i artikel 1, stk. 2, litra b), nævnte produkter, anvendes bestemmelserne for den restitution, der er nævnt i artikel 16, stk. 1, litra a), for disse produkter i stedet for bestemmelserne i stk. 1, litra b).
5. Restitutionen ydes ved udførsel af produkter, som:
a) har oprindelse i Fællesskabet
b) er indført fra tredjelande, og som ved indførslen er blevet pålagt den i artikel 12 omhandlede importafgift, såfremt eksportøren godtgør:
- at det indførte produkt og det produkt, der skal udføres, er den samme vare, og
- at der er blevet opkrævet importafgift ved indførslen af dette produkt
I det i første afsnit, litra b), nævnte tilfælde svarer restitutionen for hvert enkelt produkt til den ved indførslen opkrævede importafgift, såfremt denne er lavere end den gældende restitution; er den ved indførslen opkrævede importafgift højere end restitutionen, anvendes denne.
6. Restitutionen betales, når det er godtgjort, at produkterne:
- opfylder en af de i stk. 5 nævnte betingelser
- er blevet udført fra Fællesskabet, og
- hvis der er tale om en differentieret restitution, har nået den destination, der er anført i licensen, eller en anden destination, for hvilken der har været fastsat en restitution, uden at dette berører artikel 16, stk. 5, litra b). Undtagelser fra denne bestemmelse kan dog fastsættes efter proceduren i artikel 29, såfremt der fastlægges betingelser, der frembyder tilsvarende garantier.
7. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 29.
Artikel 19
1. I det omfang det er nødvendigt for, at de fælles markedsordninger for korn, for sukker og for frugt og grøntsager kan fungere efter hensigten, kan Rådet på forslag af Kommissionen efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, i særlige tilfælde helt eller delvis udelukke anvendelsen af proceduren for aktiv forædling for følgende produkter:
- de i artikel 16, stk. 1, litra b), nævnte produkter, og
- frugt og grøntsager, som er bestemt til fremstilling af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
2. Uanset stk. 1 træffer Kommissionen, hvis den dér omhandlede situation kræver særlig hastende indgreb, og Fællesskabets marked er udsat for forstyrrelse eller truet af forstyrrelse på grund af ordningen for aktiv forædling, på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ de nødvendige foranstaltninger, som meddeles Rådet og medlemsstaterne; de pågældende foranstaltninger kan ikke anvendes i mere end seks måneder, og de gælder umiddelbart. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest en uge efter begæringens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan senest en uge efter meddelelsesdagen indbringe Kommissionens afgørelse for Rådet. Rådet kan med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller annullere Kommissionens afgørelse. Har Rådet ikke truffet afgørelse inden for en frist på tre måneder, betragtes Kommissionens foranstaltning som annulleret.
Artikel 20
1. Når der i medfør af artikel 20 i forordning (EØF) nr. 1785/91 ved udførsel af hvidt sukker opkræves en eksportafgift på over 5 ECU pr. 100 kg, kan der efter proceduren i artikel 29 træffes beslutning om opkrævning af en eksportafgift for de i artikel 1, stk. 2, i nærværende forordning nævnte produkter, som indeholder mindst 35 % tilsat sukker.
2. Eksportafgiftens størrelse fastsættes under hensyntagen til:
- arten af det produkt, der er forarbejdet på basis af frugt og grøntsager med tilsætning af sukker
- indholdet af tilsat sukker i det pågældende produkt
- prisen på hvidt sukker i Fællesskabet og prisen på verdensmarkedet
- eksportafgiften for hvidt sukker
- de økonomiske aspekter ved anvendelsen af denne afgift.
3. Gennemførelsesbestemmelserne til denne artikel vedtages efter proceduren i artikel 29.
Artikel 21
1. De almindelige regler for fortolkningen af den kombinerede nomenklatur og de særlige regler for dens anvendelse gælder ved tariferingen af de produkter, der er omfattet af denne forordning; den toldnomenklatur, der følger af anvendelsen af denne forordning, optages i den fælles toldtarif.
2. Medmindre andet er afsat i denne forordning eller vedtaget i henhold til en af dens bestemmelser, er følgende forbudt ved indførsel fra tredjelande:
- opkrævning af afgifter med en virkning svarende til told
- anvendelse af kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Artikel 22
1. Bliver Fællesskabets marked for et eller flere af de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter på grund af indførslen eller udførslen udsat for eller truet af alvorlige forstyrrelser, som kan bringe virkeliggørelsen af de i traktatens artikel 39 nævnte mål i fare, kan der anvendes egnede foranstaltninger i samhandelen med tredjelande, indtil forstyrrelsen eller truslen herom er opført.
Rådet, der træffer afgørelse på forslag af Kommissionen efter afstemningsproceduren i traktatens artikel 43, stk. 2, vedtager de almindelige gennemførelsesbestemmelser til dette stykke og fastsætter de tilfælde, hvor medlemsstaterne kan træffe beskyttelsesforanstaltninger samt grænserne herfor.
2. Indtræder den i stk. 1 nævnte situation, træffer Kommissionen på begæring af en medlemsstat eller på eget initiativ bestemmelse om de nødvendige foranstaltninger, som meddeles medlemsstaterne og straks finder anvendelse. Har Kommissionen fået forelagt en begæring fra en medlemsstat, træffer den afgørelse herom senest tre arbejdsdage efter begæringens modtagelse.
3. Enhver medlemsstat kan inden for en frist på tre arbejdsdage efter meddelelsesdagen indbringe den af Kommissionen trufne afgørelse for Rådet. Rådet træder da straks sammen. Det kan med kvalificeret flertal bekræfte, ændre eller annullere den pågældende foranstaltning.
4. Bestemmelserne i denne artikel anvendes under iagttagelse af de forpligtelser, der følger af de internationale aftaler, som er indgået i overensstemmelse med traktatens artikel 228, stk. 2.
AFSNIT III Almindelige bestemmelser
Artikel 23
Traktatens artikel 92, 93 og 94 finder anvendelse på produktionen af og handelen med de i artikel 1, stk. 2, nævnte produkter.
Artikel 24
Bestemmelserne i afsnit VI om national og fællesskabskontrol i forordning (EF) nr. 2200/96 finder anvendelse på kontrollen af, om fællesskabsforskrifterne for markedet for forarbejdede frugter og grøntsager overholdes.
Artikel 25
Administrative, finansielle eller ikke-finansielle sanktioner fastlægges efter proceduren i artikel 29 på baggrund af sektorens særlige behov.
Artikel 26
Hvis det viser sig nødvendigt at træffe foranstaltninger for at lette overgangen fra den tidligere ordning til den, der vedtages ved denne forordning, vedtages de efter proceduren i artikel 29.
Artikel 27
1. Medlemsstaterne og Kommissionen udveksler de oplysninger, der er nødvendige for anvendelsen af denne forordning. Det fastlægges efter proceduren i artikel 29, hvilke oplysninger der skal udveksles. Efter samme procedure vedtages de nærmere bestemmelser vedrørende meddelelse og udbredelse af disse oplysninger.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om de love og administrative bestemmelser, som de vedtager med henblik på anvendelse af eller i henhold til denne forordning, samt om ændringer af disse bestemmelser senest en måned efter deres vedtagelse.
3. Medlemsstaterne træffer passende foranstaltninger til at straffe overtrædelser af denne forordning og forebygge og bekæmpe svig.
Artikel 28
Der nedsættes en forvaltningskomité for forarbejdede frugter og grøntsager, i det følgende benævnt »komitéen«, som består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
Artikel 29
1. Når der henvises til proceduren i denne artikel, indbringer formanden sagen for komitéen, enten på eget initiativ eller efter anmodning fra en medlemsstats repræsentant.
2. Kommissionens repræsentant forelægger komitéen et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes. Komitéen afgiver udtalelse om dette udkast inden for en frist, som formanden kan fastsætte under hensyn til, hvor meget det pågældende spørgsmål haster. Den udtaler sig med det flertal, der er fastsat i traktatens artikel 148, stk. 2, for vedtagelse af de afgørelser, som Rådet skal træffe på forslag af Kommissionen. Under afstemninger i komitéen tillægges de stemmer, der afgives af repræsentanterne for medlemsstaterne, den vægt, der er fastlagt i nævnte artikel. Formanden deltager ikke i afstemningen.
3. a) Kommissionen vedtager foranstaltninger, der straks finder anvendelse.
b) Hvis de ikke er i overensstemmelse med den af komitéen afgivne udtalelse, underrettes Rådet dog straks af Kommissionen om disse foranstaltninger. Kommissionen kan i så fald udsætte gennemførelsen af de foranstaltninger, den har truffet afgørelse om, i et tidsrum på højst en måned regnet fra datoen for denne underretning.
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe en anden afgørelse inden for en frist på en måned.
Artikel 30
Komitéen kan undersøge ethvert andet spørgsmål, som formanden forelægger den enten på eget initiativ eller på begæring af en medlemsstats repræsentant.
Artikel 31
De udgifter, der afholdes i henhold til artikel 2 og 7, artikel 9, stk. 4 og 5, og artikel 10, stk. 3, betragtes som interventioner til regulering af landbrugsmarkederne efter artikel 1, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (10).
Artikel 32
Ved anvendelsen af denne forordning skal der på passende måde tages hensyn til både de i traktatens artikel 39 og 110 nævnte mål.
Artikel 33
1. Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Den anvendes fra den 1. januar 1997. Afsnit I finder dog først anvendelse for hvert af de berørte produkter fra begyndelsen af produktionsåret 1997/98.
2. Følgende forordninger ophæves med virkning fra tidspunktet for nærværende forordnings iværksættelse:
- Rådets forordning (EØF) nr. 426/86 af 24. februar 1986 om den fælles markedsordning for produkter forarbejdet på basis af frugt og grøntsager (11)
- Rådets forordning (EØF) nr. 2245/88 af 19. juli 1988 om indførelse af den garantitærskelordning for ferskner og pærer i sukkerlage og/eller i naturlig frugtsaft (12)
- Rådets forordning (EØF) nr. 1206/90 af 7. maj 1990 om almindelige bestemmelser for producentstøtteordningen i sektoren for forarbejdede frugter og grøntsager (13)
- Rådets forordning (EØF) nr. 668/93 af 17. marts 1993 om begrænset ydelse af producentstøtte for produkter forarbejdet på basis af tomater (14).
Henvisninger til de ophævede forordninger gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen i bilag IV.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 28. oktober 1996.
A Tanács 2201/96/EK rendelete
(1996. október 28.)
a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 42. és 43. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
(1) mivel a zöldség-gyümölcs ágazat egészében olyan különféle változások vannak folyamatban, amelyekre a Közösségnek ezen ágazat piacszervezése alapvető szabályainak átalakításával kell felelnie; mivel bizonyos feldolgozott termékekkel kapcsolatban figyelembe kell venni a nemzetközi piacon kialakult helyzetet is; mivel a zöldség-gyümölcs ágazat közös piacszervezése számos változáson ment át kezdeti elfogadása óta, az átláthatóság érdekében új rendelet elfogadására van szükség;
(2) mivel a Közösség mediterrán vidékein, ahol harmadik országokhoz képest a termelői árak észrevehetően magasabbak, bizonyos feldolgozott termékek különös fontossággal bírnak; mivel a termelőknek fizetett minimumár ellenében az iparnak rendszeres szállításokat garantáló szerződéskötésen alapuló termelői támogatási rendszer az eddig alkalmazott módon kiállta az idők próbáját, és ezért azt folytatni kell; mivel azonban, mint a friss termékek esetében, a termelői szervezeteket meg kell erősíteni annak érdekében, hogy szavatolják a kínálat nagyobb mértékű koncentrációját, a kínálatot ésszerűbben kezeljék, és végül elősegítsék a termelőknek garantált minimumár betartásának nyomon követését;
(3) mivel a friss fogyasztásra, illetve feldolgozásra szánt termékek ára közötti kapcsolat következtében úgy kell rendelkezni, hogy a termelőnek fizetett minimumárat a zöldség-gyümölcs ágazatban megfigyelhető piaci áringadozások, valamint a friss termékek különböző értékesítési lehetőségei közötti helyes egyensúly figyelembevételével kell meghatározni;
(4) mivel a támogatás mértékének pótolnia kell a termelőknek a Közösségen belül fizetett árak és a harmadik országokban fizetett árak közötti különbséget; mivel ezért a számítások alapjait úgy kell meghatározni, hogy azok figyelembe vegyék ezt a különbséget és a minimumárban bekövetkező változások hatását, bizonyos technikai elemek alkalmazásának sérelme nélkül;
(5) mivel a nyersanyagok bőséges elérhetősége, valamint a feldolgozó-kapacitás rugalmassága miatt a termelési támogatás bizonyos esetekben a termelés jelentős bővítését eredményezheti; mivel az ebből eredő esetleges értékesítési nehézségek elkerülése érdekében a támogatás odaítélését a terméktől függően garanciaküszöb vagy kvótarendszer formájában korlátozni kell;
(6) mivel a múlt tapasztalatai alapján a paradicsomból készült termékek esetében rugalmas rendszer elfogadására van szükség, amely a Közösség iparának versenyképességét és a vállalkozások dinamizmusát van hivatva növelni; mivel a termékcsoportonkénti és tagországonkénti kvótákat az új rendszer bevezetésének első két évében átalánydíjas alapon kell rögzíteni; mivel a sűrítmények és azok származékos termékei után kifizetett támogatás mértékét csökkenteni kell a paradicsomsűrítmény és egyéb termékek a régi rendszerhez képest megemelt kvótája következtében beálló költségnövekedés ellensúlyozására;
(7) mivel a szárítottszőlő-ágazat olyan különleges jellemzőkkel rendelkezik, amelyek egy speciális területalapú támogatási rendszer bevezetéséhez vezettek; mivel ez a rendszer a garantált legnagyobb területi rendszerrel együtt a szárított szőlő előállításához termelt szőlő területarányának aránytalan megnövekedését kívánta elkerülni, és ezért azt meg kell hagyni úgy, ahogy azt a múltban, ugyanabban a rendeletben meghatározták;
(8) mivel a filoxéra leküzdését célzó újratelepítési programok továbbra is folytatódnak; mivel ezen tevékenység megszűnését elkerülendő, miközben még mindig hatalmas területek várnak újratelepítésre, folytatni kell azoknak a termelőknek a támogatását, akik a filoxéra leküzdése érdekében vállalják, hogy szőlőültetvényeiket újratelepítik;
(9) mivel lehetőséget kell biztosítani olyan szabványok meghatározására, amelyek elősegítik a feldolgozott termékek értékesítését, és minőségüknek a piac követelményeihez való nagyobb mértékű alkalmazkodását;
(10) mivel a szárítottszőlő- és szárítottfüge-ágazatban a korlátozott mennyiségű szárított szőlő tárolására meghatározott készletátviteli raktározási rendszereket bizonyos átalakítások sérelme nélkül kell megtartani; mivel erre a két termékre felvásárlási árszinteket kell kialakítani mindkét termék egyedi jellegzetességeinek figyelembevételével;
(11) mivel lehetőséget kell biztosítani, hogy a nemzetközi verseny által érintett egyes ágazatok érdekében különleges intézkedéseket lehessen hozni ott, ahol a termelésnek jelentős helyi, illetve regionális jelentősége van; mivel az ilyen intézkedéseknek szerkezeti fejlesztéseket is kell tartalmazniuk, amelyek a versenyképesség fokozását és a szóban forgó termék felhasználásának előmozdítását célozzák; mivel egy átmeneti időszak erejéig rendelkezni kell arról, hogy az ágazat helyzetére való tekintettel a támogatást átalányösszegben biztosítsák olyan földterületekre, ahol feldolgozásra szánt spárgát termesztenek;
(12) mivel a 3290/94/EK rendeletben [4] a Tanács a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulóján elért megállapodások kivitelezéséhez szükséges, a mezőgazdaságban végrehajtandó korrekciókat és átmeneti intézkedéseket elfogadta, különösen tekintettel a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek harmadik országokkal való kereskedelmét szabályozó új megállapodásokra; mivel a 3290/94/EK rendelet XIV. mellékletének rendelkezéseit be kell illeszteni ebbe a rendeletbe; mivel azonban az egyszerűség kedvéért a lehetséges cukorhiánnyal kapcsolatos egyes technikai jellegű rendelkezések végrehajtását a Bizottság hatáskörébe kell utalni;
(13) mivel bizonyos támogatások engedélyezése veszélyeztetné az egységes piac működését; mivel a Szerződés azon rendelkezéseit, amelyek értelmében a tagállamok által engedélyezett támogatásokat felül lehet vizsgálni, illetve az olyan támogatást, amely ellenkezik a közös piaccal, meg lehet tiltani, ki kell terjeszteni az ebben a rendeletben említett ágazatra is;
(14) mivel a gyümölcs- és zöldségpiac közös szervezéséről szóló, 1996. október 28-i 2200/96/EK tanácsi rendeletet [5] az előírások és felügyelő szervek megkettőzésének elkerülése érdekében alkalmazni lehet a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékekre is; mivel szükség van olyan szankciók biztosítására is, amelyek szavatolják, hogy az új rendszert az egész Közösség területén egységesen alkalmazzák;
(15) mivel a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezésével egyidejűleg kellő figyelmet kell fordítani a Szerződés 39. és 110. cikkének célkitűzéseire is;
(16) mivel a rendeletben foglaltak végrehajtásának elősegítése érdekében egy irányítóbizottság révén ki kell alakítani a Bizottság és a tagállamok közötti szoros együttműködés módját,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Ez a rendelet a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezését alakítja ki.
(2) A közös piacszervezés a következő termékekre terjed ki:
KN-kód | Leírás |
| Fagyasztott (főzés nélküli, vízben párolt vagy főzött) zöldségek, kivéve a 07104000 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukoricát, a 07108010 vámtarifaalszám szerinti olajbogyót és a 07108059 vámtarifaalszám szerinti Capsicum nemzetségbe tartozó, illetve Pimenta nemzetségbe tartozó terméseket |
ex0711 | Ideiglenesen (például kéndioxid gázzal, sós lében, kénes vízben vagy egyéb tartósító oldatban) tartósított, de ebben az állapotban közvetlen fogyasztásra nem alkalmas zöldségek, kivéve a 071120 vámtarifaalszám alá tartozó olajbogyót, a 07119010 vámtarifaalszám alá tartozó Capsicum nemzetségbe tartozó, illetve Pimenta nemzetségbe tartozó terméseket és a 07119030 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukoricát |
ex0712 | Egész, vágott, szeletelt, tört, porított vagy szárított, de tovább nem feldolgozott zöldségek, kivéve a mesterséges hőszárítással víztelenített és emberi fogyasztásra nem alkalmas, az ex07129005 vámtarifaalszám alá tartozó burgonyát, az ex07129011 és a 07129019 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukoricát, valamint az ex07129090 vámtarifaalszám alá tartozó olívabogyót |
08042090 | Szárított füge |
080620 | Szárított szőlő |
ex0811 | Főzés nélküli, vízben párolt vagy főzött gyümölcsök és olajos magvak, amelyek hozzáadott cukrot vagy egyéb édesítőszert nem tartalmaznak, kivéve az ex08119095 vámtarifaalszám alá tartozó fagyasztott banánt |
ex0812 | Ideiglenesen (például kéndioxidgázzal, sós lében, kénes vízben vagy egyéb tartósító oldatban) tartósított, de ebben az állapotban közvetlen fogyasztásra nem alkalmas gyümölcsök és olajos magvak, kivéve az ex08129095 vámtarifaalszám alá tartozó, ideiglenesen tartósított banánt |
ex0813 | A 0801 és 0806 számú cím alá nem tartozó szárított gyümölcsök; az ebbe a fejezetbe tartozó olajos magvak és szárított gyümölcsök keveréke, kivéve a 08135031 és a 08135039 vámtarifaalszám alá tartozó, kizárólag a 0801 és a 0802 vámtarifaszám alá tartozó magokból álló keverékeket |
08140000 | Citrusfélék és dinnyefélék héja (beleértve a görögdinnyét is), frissen, fagyasztva, szárítva vagy ideiglenesen sós lében, kénes vízben vagy egyéb tartósító oldatban tartósítva |
09042010 | Őröletlen és töretlen szárított édes paprika |
| Hozzáadott cukrot vagy egyéb édesítőszert tartalmazó gyümölcsök és olajos magvak főzés nélkül, vízben párolva vagy főzve, vagy fagyasztva |
130220 | Pektinanyagok és pektinátok |
ex2001 | Zöldség, gyümölcs, olajos magvak és egyéb ehető növényi részek ételecettel vagy ecetsavval tartósítva, kivéve az alábbi termékeket: A Capsicum nemzetségbe tartozó termések a 20019020 vámtarifaalszám alá tartozó édes paprika vagy spanyol paprika (pimento) kivételévelA 20019030 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukorica (Zea mays var. saccharata)Jamgyökér, édesburgonya és egyéb hasonló ehető növényi részek, amelyek a 20019040 vámtarifaalszám alá tartozó termékek közül 5 %-nál több tömegszázaléknyi keményítőt tartalmaznak, ésA 20019060 vámtarifaalszám alá tartozó pálmafa-csúcsrügyA 20019065 vámtarifaalszám alá tartozó olajbogyóA 20019096 vámtarifaalszám alá tartozó szőlőlevelek, komlóhajtások és egyéb ehető növényi részek |
2002 | Nem ételecettel vagy ecetsavval, hanem egyéb úton elkészített, illetve tartósított paradicsom |
2003 | Nem ételecettel vagy ecetsavval, hanem egyéb úton elkészített, illetve tartósított gomba és szarvasgomba |
ex2004 | Nem ételecettel vagy ecetsavval, hanem egyéb úton elkészített, illetve tartósított egyéb zöldségfélék, fagyasztva, kivéve a 2006 szám szerinti zöldségeket, a 20049010 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukoricát (Zea mays var. saccharata), a 20049030 vámtarifaalszám alá tartozó olajbogyót, valamint a 20041091 vámtarifa-alszám alá tartozó liszt, por vagy pehely formában elkészített, illetve tartósított burgonyát |
ex2005 | Nem ételecettel vagy ecetsavval, hanem egyéb úton elkészített, illetve tartósított egyéb zöldségfélék, fagyasztás nélkül, kivéve a 2006 szám szerinti zöldségeket, a 200570 vámtarifaalszám alá tartozó olajbogyót, a 20058000 vámtarifaalszám alá tartozó csemegekukoricát (Zea mays var. saccharata), a Capsicum nemzetségbe tartozó terméseket a 20059010 vámtarifaalszám alá tartozó édes paprika és spanyol paprika (pimento) kivételével, valamint a 20052010 vámtarifaalszám alá tartozó, liszt, por vagy pehely formában elkészített, illetve tartósított burgonyát |
ex200600 | Gyümölcsök, olajos magvak, gyümölcshéj és egyéb növényi részek cukorral tartósítva (átitatott és lecsepegtetett, bevont vagy kandírozott formában), kivéve az ex20060038 és a 20060099 vámtarifaalszám alá tartozó cukorral tartósított banánt |
ex2007 | Dzsemek, gyümölcskocsonyák, lekvárok, gyümölcsből vagy olajos magból készült pürék és gyümölcsből vagy olajos magból készült paszták, főzött készítmények akár tartalmaznak hozzáadott cukrot vagy egyéb édesítőszert, akár nem, kivéve az alábbiakat: Az ex200710 vámtarifaalszám alá tartozó homogenizált banánkészítményekAz ex20079939, az ex20079958, illetve az ex20079998 vámtarifaalszám alá tartozó, banánból készült dzsemek, gyümölcskocsonyák, lekvárok, pürék vagy paszták |
ex2008 | Egyéb módon elkészített, illetve tartósított gyümölcsök, olajos magvak és egyéb ehető növényi részek, akár tartalmaznak hozzáadott cukrot vagy egyéb édesítőszert vagy alkoholt, akár nem, amelyek máshol nem szerepelnek, illetve nincsenek meghatározva, kivéve az alábbiakat: A 20081110 vámtarifaalszám alá tartozó mogyoróvajA 20089100 vámtarifaalszám alá tartozó pálmafa csúcsrügyA 20089985 vámtarifaalszám alá tartozó szerinti kukoricaJamgyökér, édesburgonya, és egyéb hasonló ehető növényi részek, amelyek a 20089991 vámtarifaalszám alá tartozó termékek közül 5 %-nál több tömegszázaléknyi keményítőt tartalmaznak, ésA 20089999 vámtarifaalszám alá tartozó szőlőlevelek, komlóhajtások, és egyéb ehető növényi részekAz ex20089259, az ex20089278, az ex20089293, illetve az ex20089298 vámtarifaalszám alá tartozó, egyéb módon elkészített vagy tartósított banánkeverékAz ex20089949, az ex20089968, illetve az ex20089999 vámtarifaalszám alá tartozó, egyéb módon elkészített vagy tartósított banán |
ex2009 | Gyümölcslevek (kivéve a 200960 vámtarifa-alszám alá tartozó szőlőlevet és szőlőmustot és a 200980 vámtarifaalszám alá tartozó banánlevet) valamint zöldséglevek, erjesztés nélkül, melyek hozzáadott alkoholt nem tartalmaznak, akár tartalmaznak hozzáadott cukrot vagy egyéb édesítőszert, akár nem. |
(3) Szükség esetén a (2) bekezdésben említett termékek gazdasági évét a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell rögzíteni.
I. CÍM
Támogatási rendszer
2. cikk
(1) A termelési támogatás rendszere az I. mellékletben felsorolt, a Közösségben betakarított gyümölcsökből és zöldségekből előállított termékekre alkalmazandó.
(2) A termelési támogatást olyan feldolgozóknak adják, akik a 2200/96/EK rendelet alapján elismert vagy előzetesen elismert termelői szervezetek, illetve a feldolgozók között megkötött szerződésekben megszabott minimumárat kifizették a termelőknek a nyersanyagért.
Az ennek a rendeletnek az alkalmazását követő öt gazdasági évben azonban a termelési támogatásra jogosító mennyiség egymást követő években 75, 65, 55, 40, illetve 25 százalékát meg nem haladó mennyiségére még szerződést köthetnek feldolgozók és egyéni termelők is.
A termelői szervezetek ennek a cikknek az előnyeit kiterjesztik azokra a piaci szereplőkre is, akik a 2200/96/EK rendeletben előírt egyik közös struktúrának sem tagjai, amennyiben vállalják, hogy az I. mellékletben felsorolt termékek előállítására szánt termelésük teljes egészét ezeken a társulásokon keresztül értékesítik, és hozzájárulást fizetnek az illető szervezet által fenntartott rendszer általános irányítási költségeinek fedezésére.
A szerződéseket a gazdasági év kezdetét megelőzően kell aláírni.
3. cikk
(1) A termelőknek fizetendő minimumárat az alábbiak alapján kell kiszámítani:
a) az előző gazdasági év során érvényes minimumár;
b) a piaci árak mozgásai a gyümölcs- és zöldségágazatban;
c) a különböző felhasználási célokra szánt alapvető friss termékek rendes piaci értékesítésének biztosítására vonatkozó igény, beleértve a feldolgozóiparnak történő szállítást is.
(2) A minimumárakat a gazdasági évek megkezdését megelőzően kell rögzíteni.
(3) A minimumárakat és az ebben a cikkben foglaltak alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat a 29. cikkben előírt eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
4. cikk
(1) A termelési támogatás nem haladhatja meg a termelőnek a Közösségben kifizetett minimumár és a nyersanyagnak a főbb termelő és exportáló harmadik országokban érvényes ára közti különbséget.
(2) A termelési támogatás mértékét úgy kell rögzíteni, hogy lehetővé tegye a Közösségben termelt terméknek az értékesítését az (1) bekezdésben foglalt korlátokon belül. A támogatási összeg megállapításakor különösen a következőket kell figyelembe venni, az 5. cikk sérelme nélkül:
a) a nyersanyag Közösségben érvényes ára és a legfontosabb versenytársnak minősülő harmadik országokban érvényes ára közti különbség;
b) amennyiben alkalmazható, a (10) bekezdésben rendelkezett csökkentést megelőzően az előző gazdasági évre számított vagy rögzített támogatás mértéke; és
c) ha egy termék Közösségben való termelése a piac jelentős részét teszi ki, a külkereskedelemben és a külkereskedelmi árak alakulásában megfigyelhető tendenciák, amennyiben ez utóbbi a támogatási összeg csökkenését vonja maga után.
(3) A termelési támogatást a feldolgozott termék nettó tömege alapján kell rögzíteni. A felhasznált nyersanyag és a feldolgozott termék nettó tömege közötti összefüggést kifejező együtthatót szabványosított alapon kell meghatározni. A tapasztalat függvényében ezeket az együtthatókat rendszeresen módosítják.
(4) A termelési támogatást a feldolgozók számára csak olyan feldolgozott termékekre szabad engedélyezni, amelyek:
a) a Közösség területén betakarított nyersanyagokból készültek, és amelyekért a kérelmező legalább a 3. cikkben említett minimumárat kifizette;
b) megfelelnek a minőségi minimumkövetelményeknek.
(5) A főbb versenytársnak minősülő harmadik országokban érvényes nyersanyagárakat főleg a gazdaságokból közvetlenül felvásárolt, feldolgozásra szánt hasonló minőségű friss termékekért ténylegesen kifizetett árak alapján kell meghatározni, az illető harmadik országok által exportált késztermékek mennyisége alapján súlyozva.
(6) Olyan termékek esetén, ahol a Közösségen belüli termelés teszi ki a közösségi fogyasztói piac termékeinek legalább 50 %-át, az ártendenciák és az import- és exportmennyiségek alakulását a gazdasági év kezdetét megelőző naptári év adatait az előző naptári év adataival összevetve kell megbecsülni.
(7) Paradicsomból készített termékek esetén a termelési támogatást az alábbiakra kell kiszámítani:
a) a 200290 KN-kód alá tartozó paradicsomsűrítmény;
b) a 200210 KN-kód alá tartozó, a San Marzano vagy egyéb hasonló fajtából készített egész hámozott paradicsom;
c) a 200210 KN-kód alá tartozó, a Roma vagy egyéb hasonló fajtából készített egész hámozott paradicsom;
d) a 200950 KN-kód alá tartozó paradicsomlé.
(8) A paradicsomból készített egyéb termékek termelési támogatását attól függően, hogy melyik vonatkozik rá, vagy a paradicsomsűrítményre kiszámított termelési támogatás összegéből kell származtatni, figyelembe véve különösképpen a termék szárazanyag-tartalmát, vagy pedig a Roma vagy hasonló fajtákból nyert, egész, hámozott paradicsomra kiszámított termelési támogatásból, figyelembe véve különösképpen a termék kereskedelmi jellemzőit.
(9) A Közösség minden gazdasági év megkezdése előtt a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően rögzíti a termelési támogatás összegét. A (3) bekezdésben említett együtthatókat, a minőségi minimumkövetelményt, valamint az ebben a cikkben foglaltak alkalmazására vonatkozó további részletes szabályokat szintén ennek az eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(10) A paradicsomból készített termékeknél az egyes gazdasági évekre vonatkozó összes kiadás nem haladhatja meg azt az összeget, amelyet akkor értek volna el, ha az összes francia és portugál sűrítmény kvótáját az 1997/1998-as gazdasági évre a következőképpen állapították volna meg:
Franciaország : 224323 tonna
Portugália : 670451 tonna
E célból a (9) bekezdésnek megfelelően a termelési támogatás paradicsomsűrítményekre és azok származékos termékeire rögzített összegét 5,37 %-kal kell csökkenteni. A gazdasági évet követően kiegészítést lehet adni, ha a francia és portugál kvótában jelentkező emelkedés nincs teljes mértékben kihasználva.
5. cikk
(1) Az alábbiakban felsorolt termékekkel kapcsolatosan minden gazdasági évre az egész Közösség területére kiterjedő garanciaküszöb bevezetésére kerül sor. A garanciaküszöb átlépése esetén a termelési támogatás mértékét csökkenteni kell. A garanciaküszöb az alábbiak szerint alakul:
a) cukrozott lében (szirup) és/vagy természetes gyümölcslében eltett őszibarack tekintetében 582000 tonna nettó tömeg;
b) cukrozott lében (szirup) és/vagy természetes gyümölcslében eltett Vilmos és Rocha fajtájú körte tekintetében 102805 tonna nettó tömeg;
(2) Azt a mennyiséget, amennyivel a fent említett küszöb átlépése megtörtént, annak a gazdasági évnek a megkezdése előtti három gazdasági évben termelt átlagos mennyiségek alapján kell kiszámítani, amelyre a termelési támogatás összegét meg akarják állapítani. A garanciaküszöb átlépésekor a termelési támogatás összegét a garanciaküszöb feletti termelés mennyiségével arányosan kell csökkenteni.
6. cikk
(1) Ez a cikk olyan kvótarendszert vezet be, amely a paradicsomból készült termékek termelési támogatására vonatkozik. A termelési támogatást 6836262 tonna friss paradicsomnak megfelelő feldolgozott termékmennyiségre kell korlátozni.
(2) Az (1) bekezdésben említett feldolgozott termékek mennyiségét ötévente három külön termékcsoport között kell felosztani, nevezetesen a paradicsomsűrítmény, a hámozott, egész konzervparadicsom és az egyéb termékek csoportjára, annak alapján, hogy a felosztás gazdasági évét megelőző öt gazdasági évben a különböző csoportokban mennyi volt a minimumár követelményeinek megfelelő átlagos termékmennyiség.
Az 1997/1998 gazdasági évre és az azt követő négy gazdasági évre vonatkozó első felosztás azonban a következő lesz:
- paradicsomsűrítmény: 4585253 tonna,
- hámozott, egész konzervparadicsom: 1336119 tonna,
- egyéb termékek: 914890 tonna.
(3) Az egyes termékcsoportokra a (2) bekezdésnek megfelelően meghatározott friss paradicsom mennyiségét a tagállamok között évente aszerint osztják szét, hogy a felosztás gazdasági évét megelőző három gazdasági évben mekkora volt a minimumár követelményeinek megfelelő átlagos termelésük.
Az 1997/1998-as és 1998/1999-es gazdasági évekre vonatkozóan azonban a felosztást ennek a rendeletnek a III. melléklete tartalmazza.
Az 1999/2000-es gazdasági évre vonatkozó felosztás alapja az lesz, hogy 1997/1998-as és 1998/1999-es gazdasági évek során mennyi volt a minimumár követelményeinek megfelelő átlagos termékmennyiség.
Az 1999/2000 gazdasági évtől kezdve az ebben a bekezdésben foglaltak szerint végzett semmilyen felosztás nem eredményezhet 10 %-nál nagyobb eltérést tagállamonként és termékcsoportonként az egyik gazdasági évről a következőre. Ha a (2) bekezdés szerinti elosztást hajtják végre, annak százalékos arányát az előző gazdasági évben érvényes mennyiségek alapján kell kiszámítani, és termékcsoportonként az adott elosztásból eredő együtthatóval kell beállítani.
(4) A tagállamok a nekik előirányzott mennyiségeket a saját területükön működő feldolgozó vállalkozások között aszerint osztják szét, hogy azoknak a felosztás gazdasági évét megelőző három gazdasági évben mekkora volt a minimumár követelményeinek megfelelő átlagos termelése, kivéve az 1996/1997-es gazdasági évet, amelyet nem szabad figyelembe venni.
Az első három felosztás alkalmával azonban az 1997/1998-as, 1998/1999-es és 1999/2000-es gazdasági években az 1993/1994-es, 1994/1995-ös és 1995/1996-os gazdasági évekre vonatkozóan figyelembe veendő mennyiségek az ezekben az években ténylegesen megtermelt mennyiségek lesznek.
(5) Az 1999/2000-es gazdasági évtől kezdve a (2) és (3) bekezdésben említett felosztást a 29. cikkben megállapított eljárásrend szerint kell végrehajtani. Az ennek a cikknek az alkalmazására hozott részletes szabályokat is ezen eljárásrend alapján kell elfogadni. Ezeknek főként olyan szabályokat kell tartalmazniuk, amelyek a három évnél nem régebben működő vállalkozásokra, új vállalkozásokra és vállalkozások egyesüléséből, átruházásából eredő cégekre vonatkoznak.
7. cikk
(1) Termelési támogatást kell adni olyan szőlő művelésére, amelynek a terméséből malaga és Moscatel típusú szárított szőlőt, valamint mazsolát szándékoznak készíteni.
A támogatást az e célra használt területek betakarított hektárja után kell megállapítani, az érintett területen hektáronként termelt átlagos hozam után. Ezen túlmenően a támogatást úgy kell megállapítani, hogy figyelembe vegye az alábbi tényezőket:
a) a hagyományosan ilyen termény előállítására használt területek fenntartásának igénye;
b) az ilyen szárított szőlő számára rendelkezésre álló értékesítési lehetőségek.
A támogatás mennyiségét a szőlő fajtája szerint és egyéb, a hozamot érintő tényezők alapján differenciálni lehet.
(2) Minden gazdasági évre garantált legnagyobb közösségi területet kell bevezetni, amelynek nagysága megegyezik a Közösségen belül az 1987/1988-as, 1988/1989-es és 1989/1990-es gazdasági években, az (1) bekezdésben említett termények termelésére használt területek átlagos nagyságával. Ha a szárított szőlő előállítására használt területek nagysága meghaladja a Közösségre megállapított területi maximumot, a támogatás összegét a következő gazdasági évre a területi maximum túllépésének arányában kell csökkenteni.
(3) A támogatást akkor kell engedélyezni, amikor a területről a termény betakarítása megtörtént, és a termékeket feldolgozás céljára megszárították.
(4) Az olyan termelők, akik szőlőiket a filoxéra leküzdése érdekében újratelepítik, de a betegség elleni szerkezetváltási intézkedésekért az EMOGA Orientációs Részlegétől járó támogatást nem kapnak, három gazdasági éven keresztül jogosultak az (1) bekezdésben említett támogatási összeg és a fent említett szerkezetváltási intézkedések alapján megítélt támogatásra. Ilyen esetekben a (3) bekezdés nem alkalmazandó.
(5) Minden gazdasági év kezdetét megelőzően a Bizottság a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően állapítja meg a támogatás összegét. Az ennek a cikknek az alkalmazására hozott részletes szabályokat szintén ezen eljárásrend alapján állapítja meg, és meghatározza, hogy a garantált legnagyobb területet milyen mértékben lépték túl, és ennek következtében milyen mértékben kell a támogatás összegét csökkenteni.
8. cikk
A 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően közös előírásokat lehet bevezetni a 7. cikk (1) bekezdésében felsorolt, valamint az I. mellékletben foglalt termékekre, amelyeket akár a Közösségben történő fogyasztásra vagy harmadik országokba való kivitelre szánnak.
9. cikk
(1) A gazdasági év utolsó két hónapjában a tagállamok által jóváhagyott, a továbbiakban "raktározási ügynökség" néven említett ügynökségek felvásárolhatják az adott gazdasági évben a Közösségben termelt malagaszőlőt, mazsolát és szárított fügét, feltéve hogy a termékek megfelelnek a meghatározandó minőségi követelményeknek.
A (2) bekezdés értelmében felvásárolt malagaszőlő és mazsola mennyisége nem haladhatja meg a 27370 tonnát.
(2) A felvásárlási ár, amelyen a raktározási ügynökségek az (1) bekezdésben említett termékeket felvásárolják, az alábbiak szerinti alakul;
a) szárított füge esetében a legalacsonyabb minőségi osztály minimumáránál 5 %-kal kevesebb;
b) malagaszőlő és mazsola esetében az 1994/1995-ös gazdasági évben érvényes, a 13. cikkben említett legalacsonyabb behozatali árakban bekövetkezett változásokhoz, illetve 2000-től kezdve a világpiaci árakhoz igazított felvásárlási ár.
(3) A raktározási ügynökségek a felvásárolt termékeket olyan feltételek mellett értékesítik, amelyek nem veszélyeztetik a piac egyensúlyát, és amelyek biztosítják az eladásra kínált termékekhez való egyenlő hozzáférés esélyét, valamint a vevőkkel történő egyenlő bánásmódot.
Ha a termékeket rendes feltételek mellett nem lehet értékesíteni, úgy különleges intézkedések bevezetésére kerülhet sor. Ilyen esetben különleges biztosíték követelhető meg annak biztosítására, hogy a vállalt kötelezettségeknek eleget legyenek, különösen azoknak, amelyek a termék rendeltetési helyével vannak kapcsolatban. Ha a vállalt kötelezettségek teljesítése teljesen elmarad, vagy csak részlegesen kerül rá sor, a biztosíték teljes összege vagy egy része elvész.
(4) A raktározási támogatást a raktározási ügynökségeknek a felvásárolt termékek mennyisége, valamint a raktározás tényleges időtartama után ítélik meg. A támogatás azonban tovább nem ítélhető meg a termék felvásárlásának gazdasági éve végétől számított tizennyolcadik hónap leteltével.
(5) A raktározási ügynökségeknek pénzbeli térítést ítélnek meg az általuk felvásárolt termékek vételára és eladási ára közötti különbségre. Ezt a térítést a felvásárlási és eladási ár különbözetéből származó nyereség mértékével csökkentik.
(6) Az (1) bekezdés alkalmazásában a tagállamok olyan raktározási ügynökségek működését hagyják jóvá, amelyek megfelelő garanciákkal rendelkeznek mind arra vonatkozóan, hogy a termékeket kielégítő technikai feltételek mellett tudják tárolni, mind pedig abban a tekintetben, hogy a felvásárolt termékekkel megfelelően tudnak gazdálkodni.
Ezektől az ügynökségektől különösen azt kell megkövetelni, hogy a felvásárolt termékeket külön helyiségekben tárolják, és külön könyvelést vezessenek róluk.
(7) Az (1) bekezdés alapján felvásárolt termékek értékesítését pályázati kiírás megszervezésével vagy előre meghatározott áron kell végezni.
A beadott pályázatokat csak akkor szabad figyelembe venni, ha melléjük biztosítékot is letétbe helyeztek.
(8) A (2) bekezdésben említett felvásárlási ár kialakítását, valamint e cikk rendelkezéseire vonatkozó részletes szabályokat, különös tekintettel a raktározási támogatásra és a pénzbeli térítésre, valamint a raktározási ügynökségek által végzett felvásárlás és értékesítés szabályait érintő intézkedésekre vonatkozóan, a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
10. cikk
(1) Az 1. cikk (2) bekezdésében foglalt azon termékek támogatására és versenyképességük javítására, amelyek helyi vagy regionális szinten komoly gazdasági vagy ökológiai jelentőséggel bírnak, és egyben különösen erős nemzetközi versenynek vannak kitéve, különleges intézkedéseket lehet bevezetni a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően.
Az ilyen intézkedéseknek főként az alábbiakat kell tartalmazniuk:
a) olyan lépéseket, amelyek a betakarított termékeket alkalmasabbá teszik a feldolgozásra, és jellegzetességeiket a feldolgozóipar követelményeihez igazítják;
b) olyan lépéseket, amelyek tökéletesítik az új feldolgozási módszerek és eljárások tudományos és műszaki vonatkozásait, a feldolgozott termékek minőségének javítása és/vagy termelési költségeinek csökkentése érdekében;
c) új termékek kifejlesztését és/vagy a feldolgozott termékek újfajta felhasználását célzó lépéseket;
d) gazdasági és piackutatási tanulmányok végzését;
e) olyan lépéseket, amelyek az érintett termékek fogyasztását és felhasználását segítik elő.
(2) Az (1) bekezdésben előírt intézkedéseket a 2200/96/EK rendelet által elismert termelői szervezetek vagy azok társulásai végzik azokkal a szervezetekkel karöltve, amelyek az érintett ágazatban előállított termékek feldolgozásában és/vagy forgalmazásában érdekelteket képviselik.
(3) Ennek a cikknek az értelmében, az (1) bekezdésben említett, a versenyképesség javítását célzó intézkedések bevezetésének megkönnyítésére, a spárga esetében legfeljebb 9000 hektár erejéig az intézkedések bevezetését követő első három évben hektáronkénti 500 ECU átalánydíjas támogatást kell engedélyezni.
(4) Ennek a cikknek a rendelkezéseihez, különösen az ebben a cikkben rendelkezett intézkedéseknek, egyrészt a 2200/96/EK rendelet 17. cikkében elfogadott intézkedésekkel, másrészt a 4256/88/EGK rendelet [6] 2., 5. valamint 8. cikkének értelmében finanszírozott intézkedésekkel való kompatibilitás és egymás kölcsönös kiegészítése érdekében a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően, részletes alkalmazási szabályokkal kell hozni.
II. CÍM
Kereskedelem harmadik országokkal
11. cikk
(1) A Közösségbe történő behozatal, illetve az onnan történő kivitel bármely, az 1. cikk (2) bekezdésében felsorolt termék esetében behozatali vagy kiviteli engedély bemutatásának feltételéhez lehet kötött.
A tagállamoknak az engedélyeket a 15., 16., 17. valamint 18. cikk alkalmazására hozott intézkedések sérelme nélkül bármely kérelmezőnek meg kell adniuk azok Közösségen belüli székhelyétől függetlenül.
Az engedély az egész Közösségen belül érvényes. Az ilyen engedélyek kiadása biztosíték letétbe helyezéséhez lehet kötött, ami azt garantálja, hogy a termékeket az engedély érvényességének időtartama alatt exportálják, illetve importálják; a vis maior eseteit kivéve a biztosíték részben vagy egészben elvész, ha a behozatal, illetve a kivitel nem vagy csak részben valósul meg az adott időszak alatt.
(2) A behozatali és kiviteli engedély érvényességi idejét és egyéb, e cikk alkalmazását meghatározó részletes szabályokat a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
12. cikk
(1) Amennyiben e rendelet másképp nem rendelkezik, az 1. cikk (2) bekezdésében felsorolt termékekre a közös vámtarifában meghatározott vámtételek alkalmazandók.
(2) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
13. cikk
(1) A II. mellékletben felsorolt termékekre az 1997/1998-as, 1998/1999-es és 1999/2000-es gazdasági évekre minimális importárat kell rögzíteni. A minimális importár meghatározásakor különösen az alábbiakra kell tekintettel lenni:
- a Közösségbe való behozatalkor a határra szállított ár,
- a világpiacon elérhető árak,
- a közösségi belső piacon fennálló helyzet, és
- a harmadik országokkal folytatott kereskedelemben megfigyelhető tendenciák.
Ha a minimális importárat nem veszik figyelembe, a vámon kívül egy kiegyenlítő díjtétel alkalmazására kerül sor, amelynek alapja a főbb beszállító harmadik országok árai.
(2) A szárított szőlőre vonatkozó minimális importárat a gazdasági év megkezdése előtt kell meghatározni.
A mazsolára és egyéb szárított szőlőfajtákra minimális importárat kell megállapítani. Az árat mindkét termékcsoport esetében azonnali csomagolás mellett egy meghatározandó nettó tömegre, valamint az ezt a nettó tömeget meghaladó, szintén azonnal csomagolt termékekre lehet megadni.
(3) A feldolgozott cseresznyére és meggyre vonatkozó minimális importárat a gazdasági év megkezdése előtt kell meghatározni. A termékek árát azonnali csomagolás mellett egy meghatározott nettó tömegre lehet megadni.
(4) A szárított szőlőre figyelembe veendő minimális importár a behozatal napján érvényes ár. Az alkalmazandó kiegyenlítő vám díjtétele, amennyiben van, szintén az ezen a napon érvényes összeg.
(5) A feldolgozott cseresznyére és meggyre vonatkozó minimális importár a szabad forgalomba bocsátásra való átvétel napján érvényes ár.
(6) A szárított szőlőre alkalmazott kiegyenlítő vám díjtételét az importárak skálájának figyelembevételével kell megállapítani. A minimális importár és az árskála egyes lépcsői közti különbség:
- a minimumár 1 %-a az első lépcsőre,
- a minimumár 3, 6 illetve 9 %-a a második, harmadik valamint negyedik lépcsőre.
A skála ötödik lépcsőjének minden olyan esetet le kell fednie, ahol a behozatali ár kisebb, mint a negyedik lépcsőben alkalmazott ár.
A szárított szőlőre alkalmazott kiegyenlítő díjtétel nem haladhatja meg a minimumár és a legreprezentatívabb nem tagországok által a világpiacon jelentősebb mennyiségekre alkalmazott legkedvezőbb árak alapján meghatározott összeg különbségét.
(7) Ha a feldolgozott cseresznye és meggy behozatali ára kisebb, mint a rájuk vonatkozó minimumár, a két ár közti különbséggel azonos kiegyenlítő vámtétel kiszabására kerül sor.
(8) A minimális importár, a kiegyenlítő díjtétel összegét és az e rendelet alkalmazását meghatározó részletes szabályok egyéb rendelkezéseit a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
14. cikk
(1) Annak érdekében, hogy a Közösség piacán belül bizonyos, az 1. cikk (2) bekezdésében szereplő termékek behozatalából eredő kedvezőtlen hatásokat meg lehessen előzni, illetve azok ellen lehessen hatni, egy vagy több ilyen terméknek az importját a közös vámtarifa szerint meghatározott vámtételen túl további kiegészítő importvámmal is sújthatják, amennyiben a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulójának keretében hozott mezőgazdasági megállapodás [7] 5. cikkében foglalt feltételek teljesülnek, kivéve azt az esetet, amikor a behozatal valószínűleg nem jár a Közösség piacának megzavarásával, illetőleg a hatások aránytalanok a szándékolt célkitűzéshez képest.
(2) A Közösség, a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulója során előterjesztett ajánlatnak megfelelően bejelenti a Kereskedelmi Világszervezetnél azokat a jelzőárakat, amelyek a kiegészítő vámtétel kiszabását kiváltják.
Azokat a jelzőmennyiségeket, amelyeket meg kell haladni a kiegészítő vámtétel kiszabásának kiváltásához, különösen azt az évet megelőző három év során a Közösség területére behozott áruk alapján határozzák meg, amelyben az (1) bekezdésben említett kedvezőtlen hatások fellépnek vagy várható, hogy fellépnek.
(3) A kiegészítő vámtétel kiszabásához figyelembe veendő importárakat az érintett szállítmány CIF-importárainak alapján határozzák meg.
Ebből a célból a CIF-importárakat a kérdéses terméknek a világpiacon vagy a Közösség importpiacán érvényes reprezentatív ára alapján hitelesítik.
(4) E rendelet alkalmazásának részletes szabályait a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni. Ezeknek a részletes szabályoknak különösen az alábbiakra kell kitérniük:
a) azokra a termékekre, amelyekre kiegészítő importvámot szabnak ki az ennek a cikknek az (1) bekezdésében említett mezőgazdasági megállapodás 5. cikke értelmében;
b) az (1) bekezdés alkalmazásához a mezőgazdasági megállapodás 5. cikke értelmében szükséges egyéb szempontokra.
15. cikk
(1) Az 1. cikk (2) bekezdésében felsorolt termékekre a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulójának keretében hozott megállapodások eredményeként vámkontingenseket kell megnyitni és alkalmazni a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően elfogadott részletes szabályok szerint.
(2) A kontingenseket az alábbiakban ismertetett módszerek valamelyikével vagy azok kombinációjának alkalmazásával kell működtetni:
a) a kérelmek letétbe helyezésének időrendi sorrendjén alapuló módszer (az első érkezőt szolgálják ki először);
b) a kontingenseknek a kérelmek letétbe helyezésekor igényelt mennyiségek arányában történő szétosztása (az "egyidejű megvizsgálás" módszerének alkalmazása);
c) a hagyományos kereskedelmi forgalmat szem előtt tartó módszer (a "régiek/újak" módszerének használata).
Egyéb megfelelő módszer is elfogadható. A módszerek azonban nem tehetnek különbséget az érintett piaci szereplők között.
(3) Az elfogadott működtetési módszernek szükség esetén figyelembe kell vennie a Közösség piacának ellátási szükségleteit, és a belső piac egyensúlya megőrzésének szükségességét, ugyanakkor azonban a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulójának keretében hozott megállapodások eredményeként létrejött jogok sérelme nélkül fel kell használnia a múltban az (1) bekezdésben említett kontingenseknek megfelelő kvótákra alkalmazott módszerek tanulságait.
(4) Az (1) bekezdésben említett részletes szabályok rendelkeznek az éves kontingensről, amelyet éves szinten megfelelő szakaszokra bont, meghatározza az alkalmazni kívánt működtetési módszert, és ahol szükséges, az alábbiakat tartalmazza:
a) a termék jellegét, származási helyét és eredetét szavatoló garanciákat;
b) az a) pontban említett garanciák hitelességének ellenőrzésére szolgáló dokumentum elismerését; valamint
c) azokat a feltételeket, amelyek mellett a behozatali engedélyeket kiadják és azok érvényességének idejét.
16. cikk
(1) Az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontjában felsorolt termékekben felhasznált:
a) az 1. cikk (2) bekezdésében említett, gazdaságilag jelentős mennyiségű, hozzáadott cukor nélküli termékek;
b) - a 1701 KN-kód hatálya alá tartozó fehér- és nyerscukor:
- a 17023051, 17023059, 17023091, 17023099 valamint 17024090 KN-kódok hatálya alá tartozó szőlőcukor és szőlőcukor szirup,
- a 17023010, 17024010, 17026010, valamint 17029030 KN-kódok hatálya alá tartozó izoglükóz, és
- az 17029099 KN-kód hatálya alá tartozó cukorrépa- és cukornád-szirup
exportjának lehetővé tétele érdekében,
az e termékek nemzetközi kereskedelemben alkalmazott árai alapján, és a Szerződés 228. cikkével összhangban kötött megállapodások eredményeként létrejött korlátokon belül, az ezen árak, valamint a Közösségben érvényes árak közötti különbségeket export-visszatérítés útján lehet fedezni.
(2) Azoknak a mennyiségeknek a felosztásához, amelyeket export-visszatérítéssel lehet kivinni, olyan módszert kell alkalmazni, amely:
a) a termék jellegéhez és a szóban forgó piacon uralkodó helyzethez a leginkább illik, lehetővé teszi a rendelkezésre álló források lehető leghatékonyabb felhasználását, és kellő módon figyelembe veszi a Közösségi export szerkezetét és hatékonyságát, anélkül, hogy megkülönböztetést alkalmazna a nagy és kis piaci szereplők között;
b) a piaci szereplők számára adminisztratív tekintetben a legkevésbé terhes, de egyúttal figyelembe veszi az adminisztratív követelményeket is;
c) semmilyen tekintetben nem tesz különbséget az érintett piaci szereplők között.
(3) Az export-visszatérítés az egész Közösségen belül mindenütt egyforma.
Ha a nemzetközi kereskedelmi helyzet vagy bizonyos piacok különleges követelményei szükségessé teszik, egy adott termékre kapott export-visszatérítés összege a termék rendeletetési helye szerint változhat.
Az export-visszatérítést a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell meghatározni. Az export-visszatérítéseket rendszeres időközönként kell megállapítani.
A rendszeres időközönként megállapított export-visszatérítéseket szükség esetén valamely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére a Bizottság módosíthatja.
(4) Az export-visszatérítéseket csak kérelem alapján, és a vonatkozó kiviteli engedély bemutatása után adják meg.
(5) Az alkalmazott export-visszatérítés összege a kiviteli engedély iránti kérelem beadásának napján érvényes visszatérítési összeg lesz, differenciált visszatérítés esetén az ugyanazon a napon:
a) a kiviteli engedélyben jelzett rendeltetési helyre; vagy
b) a tényleges rendeltetési helyre érvényes összeg, ha az különbözik a kiviteli engedélyen jelzett rendeltetési helytől. Ebben az esetben az alkalmazandó visszatérítési összeg nem haladhatja meg a kiviteli engedélyen megjelölt rendeltetési hely esetén alkalmazandó összeget.
Az ebben a bekezdésben előírt rugalmassággal való visszaélések elkerülésére megfelelő intézkedéseket lehet tenni.
(6) A (4) és (5) bekezdés érvényessége feladható olyan termékek esetében, amelyekre élelmiszersegély-műveletek következtében fizetnek export-visszatérítést a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően.
(7) A Szerződés 228. cikkének megfelelően kötött megállapodások eredményeként létrejött mennyiségi korlátok betartását a kiviteli bizonylatok alapján az azokban meghatározott hivatkozási időszakok lejártáig az érintett termékek vonatkozásában kell biztosítani. A többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulójának keretében hozott megállapodások eredményeként létrejött kötelezettségek betartásával kapcsolatosan a referencia-időszak lejárta nem érinti a kiviteli engedélyek érvényességét.
(8) E rendelet alkalmazásának részletes szabályait, beleértve a ki nem osztott vagy fel nem használt kivihető mennyiségek újrafelosztását, a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
17. cikk
(1) Ez a cikk a 16. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett export-visszatérítésre vonatkozik.
(2) A következőkre kell tekintettel lenni az export-visszatérítés meghatározásakor:
a) a jelenlegi helyzet és a jövőbeni tendenciák az alábbi tényezők vonatkozásában:
- a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek ára és rendelkezésre állása a Közösség piacán,
- a nemzetközi kereskedelem irányadó árai;
b) a Közösség piacáról a kikötőkig, illetve a Közösségből való kivitel egyéb pontjaiig terjedő minimális piacraviteli és szállítási költségek, valamint a rendeltetési országokba történő szállítás költségei;
c) a javasolt kivitel gazdasági vonatkozásai;
d) a Szerződés 228. cikkének megfelelően kötött megállapodások eredményeként létrejött korlátok.
(3) A 16. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett termékekre a Közösség piacán érvényes árak meghatározásakor figyelembe kell venni azokat az uralkodó árakat, amelyek a kivitel szempontjából a legkedvezőbbek.
A nemzetközi kereskedelemben érvényes árak meghatározásakor a következőkre kell tekintettel lenni:
a) a harmadik országok piacain érvényes uralkodó árak;
b) a harmadik országokból való behozatalra vonatkozóan a rendeltetési helyként szereplő harmadik országban érvényes legkedvezőbb árak;
c) az exportáló harmadik országban feljegyzett termelői árak;
d) a Közösség határain érvényes kínálati árak.
(4) Az export-visszatérítés alapja az alábbiak igazolása:
- a termék kivitele a Közösségből megtörtént,
- a termékek a Közösségből származnak, és
- differenciált export-visszatérítés esetén a termékek ténylegesen elérték a kiviteli engedélyen szereplő rendeltetési helyüket vagy olyan másik rendeltetési helyet, amelyre az export-visszatérítést megállapították, a 16. cikk (5) bekezdésének b) pontjának sérelme nélkül. Mindazonáltal kivételek tehetők ez alól a szabály alól a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően akkor, ha olyan feltételeket szabnak, amelyek ezzel egyenértékű garanciát jelentenek.
(5) E rendelet alkalmazásának részletes szabályait a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
18. cikk
(1) Ezt a cikket a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett export-visszatérítésre kell alkalmazni.
(2) Az export-visszatérítés összege:
- nyerscukor, fehér cukor, valamint cukorrépa- és cukornádszirup esetében az ilyen termékek feldolgozatlan állapotára vonatkozóan, a cukorágazat piacának közös szervezéséről szóló, 1981. június 30-i 1785/81/EGK tanácsi rendelet [8] 17. cikke értelmében, valamint ennek végrehajtási rendelkezései szerint megállapított export-visszatérítés összegével lesz azonos,
- izoglükóz esetében az ilyen termékek feldolgozatlan állapotára vonatkozóan, az 1785/81/EGK rendelet 17. cikke értelmében, valamint ennek végrehajtási rendelkezései szerint megállapított export-visszatérítés összegével lesz azonos,
- szőlőcukor valamint szőlőcukorszirup esetében az egyes ilyen termékek feldolgozatlan állapotára vonatkozóan, a gabona piacának közös szervezéséről szóló, 1992. június 30-i 1766/92/EGK tanácsi rendelet [9] 13. cikke értelmében, valamint ennek végrehajtási rendelkezései szerint megállapított export-visszatérítés összegével lesz azonos.
(3) Ahhoz, hogy az export-visszatérítésből részesülhessenek, a feldolgozott termékeket a kivitelkor a kérelmező nyilatkozatának kell kísérnie, amelyben nyilatkozik arról, hogy a gyártási folyamat során mekkora mennyiségű nyers- és fehércukrot, cukorrépa- és cukornádszirupot, izoglükózt, szőlőcukrot, illetve szőlőcukorszirupot használt fel.
Az első pontban említett nyilatkozat pontosságát az érintett tagállam illetékes hatóságai ellenőrzik.
(4) Amennyiben az export-visszatérítés nem elegendő ahhoz, hogy az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontjában felsorolt termékeket exportálni lehessen, ezekre a termékekre a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontjában szabályozott rendelkezések helyett a 16. cikk (1) bekezdésének a) pontjában szabályozott rendelkezések lesznek mérvadóak.
(5) Az export-visszatérítést azokra az árukra kell megadni, amelyek:
a) a Közösség területéről származnak;
b) harmadik országból származnak, és a 12. cikkben említett importvámokat megfizették rájuk, feltéve hogy az exportőr bizonyítja, hogy:
- a kivinni szándékozott áru és a korábban behozott termék egy és ugyanaz, valamint
- az importvámot behozatalkor beszedték.
A b) pont által érintett esetekben az egyes termékekre vonatkozó export-visszatérítés egyenlő a behozatalkor megfizetett vámmal akkor, ha ez utóbbi alacsonyabb, mint a vonatkozó export-visszatérítés; amennyiben a behozatalkor beszedett vámtétel összege nagyobb, mint az export-visszatérítés, ez utóbbit kell alkalmazni.
(6) Az export-visszatérítést annak bizonyítását követően lehet kifizetni, hogy:
- a termékek az (5) bekezdésben foglalt két feltétel valamelyikét kielégítik,
- a termékeket kivitték a Közösség területéről, és
- differenciált export-visszatérítés esetén a termékek ténylegesen elérték a kiviteli engedélyen szereplő rendeltetési helyüket vagy olyan másik rendeltetési helyet, amelyre az export-visszatérítést megállapították, a 16. cikk (5) bekezdésének b) pontjának sérelme nélkül. Mindazonáltal kivételek tehetők ez alól a szabály alól a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően akkor, ha olyan feltételeket szabnak, amelyek ezzel egyenértékű garanciát jelentenek.
(7) E rendelet alkalmazásának részletes szabályait a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
19. cikk
(1) Olyan mértékben, amennyire erre a gabonafélék, a cukor és a zöldség-gyümölcs közös piacszervezésének megfelelő működéséhez szükség van, a Tanács, a Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésében rendelkezett szavazási eljárásnak megfelelően eljárva, a Bizottságtól érkező javaslat alapján, bizonyos esetekben teljes egészében vagy részben megtilthatja az aktív feldolgozás alkalmazását:
- a 16. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett termékekkel kapcsolatban, és
- az 1. cikk (2) bekezdésben felsorolt termékek gyártására szánt gyümölcs és zöldség tekintetében.
(2) Mindazonáltal az (1) bekezdéstől való eltérésként, amennyiben az (1) bekezdésben említett helyzet rendkívüli sürgősséggel áll elő és a Közösség piacán zavar keletkezik, illetve fennáll a lehetősége, hogy zavar keletkezzen az aktív feldolgozás eredményeként, a Bizottság a tagállamok kérésére vagy saját kezdeményezésére meghozza a szükséges lépéseket, és a Tanácsot valamint a tagállamokat ezekről a lépésekről, amelyek hat hónapnál hosszabb ideig nem lehetnek érvényben és azonnal alkalmazandók, értesíti. Amennyiben a Bizottság valamely tagállamtól kérést kap, ezzel kapcsolatos döntését a kérés kézhezvételét követő három héten belül meghozza.
(3) A Bizottság döntését az értesítéstől számított egy héten belül bármely tagállam a Tanács elé utalhatja. A Tanács minősített többségi szavazással megerősítheti, módosíthatja, vagy hatályon kívül helyezheti a Bizottság döntését. Amennyiben a Tanács három hónapon belül nem hoz döntést, a Bizottság döntését hatályon kívül helyezettnek kell tekintetni.
20. cikk
(1) Abban az esetben, ha az 1785/81/EGK rendelet 20. cikke értelmében a fehércukor kivitelére kirótt díj meghaladja a 100 kilogrammonként 5 ECU-t, az 1. cikk (2) bekezdésében felsorolt, és legalább 35 % hozzáadott cukrot tartalmazó termékek kivitelére is kiszabható hasonló díj a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően.
(2) A kiviteli díj összegét a következők figyelembevételével kell megállapítani:
- a gyümölcsből és zöldségből készült, hozzáadott cukrot tartalmazó termék jellege,
- a kérdéses termék hozzáadott cukortartalma,
- a fehércukor árai a Közösségen belül és a világpiacon,
- a fehércukorra kiszabható exportlefölözés,
- a fent említett díj alkalmazásának gazdasági vonatkozásai.
(3) Ezen rendelet alkalmazásának részletes szabályait a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
21. cikk
(1) Az ennek a rendeletnek a hatálya alá tartozó termékek vámtarifa besorolására a kombinált nómenklatúra, valamint az ennek alkalmazására kiadott speciális szabályok vonatkoznak; az e rendelet alkalmazásából eredő vámtarifa nómenklatúrát be kell építeni a közös vámtarifába.
(2) Amennyiben ez a rendelet, illetve az ennek értelmében elfogadott egyéb előírások másképpen nem rendelkeznek, a következők tiltottak a harmadik országokkal való kereskedésben:
- bármilyen olyan illeték kirovása, amelynek vámtétellel egyenértékű hatása van,
- bármilyen mennyiségi jellegű korlátozás vagy azzal azonos hatású intézkedés alkalmazása.
22. cikk
(1) Ha a behozatal vagy kivitel a Közösségben az 1. cikk (2) bekezdésében felsorolt egy vagy több termék piacán komoly zavart okoz vagy azzal fenyeget, amely a Szerződés 39. cikkében kitűzött célok elérését kockázatnak teszik ki, megfelelő intézkedéseket lehet hozni a harmadik országokkal való kereskedésre, amíg az ilyen zavar vagy a zavar veszélye meg nem szűnik.
A Tanács, a Szerződés 43. cikkének (2) bekezdésben rendelkezett szavazási eljárásnak megfelelően eljárva, a Bizottságtól érkező javaslat alapján ennek a rendeletnek az alkalmazását meghatározó általános szabályozást fogad el, és meghatározza azokat a korlátokat, amelyeken belül a tagállamok védintézkedéseket tehetnek.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett helyzet áll elő, a Bizottság saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam kérésére eldöntheti, hogy milyen intézkedésekre van szükség; a tagállamokat ezekről az intézkedésekről, amelyek azonnal alkalmazandóak, értesíti. Amennyiben a Bizottság valamely tagállamtól kérést kap, ezzel kapcsolatos döntését a kérés kézhezvételét követő három munkanapon belül meghozza.
(3) A Bizottság intézkedését az értesítéstől számított három munkanapon belül bármely tagállam a Tanács elé utalhatja. A Tanács haladéktalanul összeül. Minősített többségi szavazással megerősítheti, módosíthatja vagy törölheti a szóban forgó intézkedést.
(4) Ezt a cikket a Szerződés 228. cikke (2) bekezdésének értelmében megkötött nemzetközi megállapodásokból eredő kötelezettségek figyelembevételével kell alkalmazni.
III. CÍM
Általános rendelkezések
23. cikk
Az 1. cikk (2) bekezdésben említett termékek előállítására és a velük való kereskedelemre a Szerződés 92., 93. és 94. cikke alkalmazandó.
24. cikk
A 2200/96/EK rendelet VI. címe (Nemzeti és közösségi ellenőrzések) alkalmazandó a Közösségben a feldolgozott zöldség-gyümölcs termékek piacára vonatkozó szabályok betartásának ellenőrzésére.
25. cikk
A pénzbeli és egyéb adminisztratív szankciókat a 29. cikkben megállapított eljárásrenddel összhangban, az ágazat különleges igényeinek megfelelően, szükség szerint kell elfogadni.
26. cikk
Amennyiben intézkedésekre van szükség a régi előírásoktól az ebben a rendeletben létrehozott előírásokra való áttérés megkönnyítésére, azokat a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
27. cikk
(1) A tagállamok és a Bizottság közlik egymással az összes olyan információt, amelyek ennek a rendeletnek az alkalmazásához szükségesek. A közlendő adatokat a 29. cikkben megállapított eljárásrendnek megfelelően kell meghatározni. Az ilyen információk közlésére és terjesztésére vonatkozó részletes szabályokat szintén ugyanezen eljárásrendnek megfelelően kell elfogadni.
(2) A tagállamok által elfogadott, ennek a rendeletnek az alkalmazását szolgáló törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések bevezetését, beleértve azok bármilyen módosítását is, az elfogadásukat követő egy hónapon belül a Bizottsággal közölni kell.
(3) A tagállamok megteszik az összes szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy szankcionálják az ebben a rendeletben foglalt előírások megsértését és megelőzzenek, illetőleg megszüntessenek minden csalást.
28. cikk
Létre kell hozni a Feldolgozottgyümölcs- és Feldolgozottzöldség-piaci Irányítóbizottságot (a továbbiakban: "a bizottság"), amely a Bizottság képviselőjének vezetésével a tagállamok képviselőiből áll.
29. cikk
(1) Amikor az ebben a cikkben megállapított eljárásrendre történik hivatkozás, az elnök az ügyet akár saját kezdeményezésére, akár valamely tagállam képviselőjének kérésére terjeszti a bizottság elé.
(2) A Bizottság képviselője a tervezett intézkedésekre vonatkozóan tervezetet nyújt be a bizottsághoz. A bizottság a tervezetről, a bizottság elnöke által az ügy sürgőssége alapján megállapított határidőn belül foglal állást. Az állásfoglalást a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésben meghatározott többséggel kell meghozni olyan esetekben, amikor a Bizottság javaslatára a Tanács által elfogadásra szánt határozatról van szó. A tagállamok képviselőinek szavazatát a bizottságon belül az abban a cikkben megállapított módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.
(3) a) A Bizottság foganatosítja az intézkedéseket, amelyek azonnali hatállyal alkalmazandóak.
b) Olyan esetekben azonban, amikor az előirányzott intézkedések nem állnak összhangban a bizottság állásfoglalásával, a Bizottság késedelem nélkül tájékoztatja ezekről a Tanácsot. Ebben az esetben a Bizottság az előirányzott intézkedések alkalmazását a tájékoztatástól számított legfeljebb egy hónap időtartamra elhalaszthatja.
A Tanács minősített többséggel egy hónapon belül más döntést is hozhat.
30. cikk
A bizottság bármely más kérdést is napirendre tűzhet, amelyet az elnök akár saját kezdeményezésére, akár valamely tagállam képviselőjének kérésére a bizottság elé terjeszt.
31. cikk
A 2. és 7. cikk, a 9. cikk (4) és (5) bekezdése, valamint a 10. cikk (3) bekezdése alapján felmerült költségeket a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 1970. április 21-i 729/70/EGK tanácsi rendelet [10] 1. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében a mezőgazdasági piac stabilizálását szolgáló intervenciós költségnek kell tekinteni.
32. cikk
Ezt a rendeletet úgy kell alkalmazni, hogy egyidejűleg figyelembe kell venni a Szerződés 39. és 110. cikkében foglalt célkitűzéseket is.
33. cikk
(1) Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a rendeletet 1997. január 1-jétől kell alkalmazni. Mindazonáltal az I. címet az érintett termékekre csak az 1997/1998-as gazdasági évtől kezdve kell alkalmazni.
(2) A következő rendeletek hatályukat vesztik attól a naptól kezdődően, amikor ennek a rendeletnek a megfelelő előírásai hatályossá válnak:
- A Tanács 1986. február 24-i 426/86/EGK rendelete a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek piacának közös szervezéséről [11],
- a Tanács 1988. július 19-i 2245/88/EGK rendelete a szirupban és természetes gyümölcslében tartósított őszibarackra és körtére vonatkozó garanciaküszöb-rendszer bevezetéséről [12],
- a Tanács 1990. május 7-i 1206/90/EGK rendelete a feldolgozott gyümölcs- és zöldségtermékek termelési támogatási rendszerére vonatkozó általános szabályok megállapításáról [13],
- a Tanács 1993. március 17-i 668/93/EGK rendelete a feldolgozott paradicsomtermékekre adható termelési támogatás korlátozásának bevezetéséről [14].
A hatályon kívül helyezett rendeletre vonatkozó hivatkozásokat úgy kell értelmezni, mint az erre a rendeletre vonatkozó hivatkozásokat, és azokat az ennek a rendeletnek a IV. mellékletében található korrelációs táblázat szerint kell használni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 1996. október 28-án.