*****
RAADETS DIREKTIV
af 3. maj 1989
om indbyrdes tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet
(89/336/EOEF)
RAADET FOR DE EUROPAEISKE
FAELLESSKABER HAR -
under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab, saerlig artikel 100A,
under henvisning til forslag fra Kommissionen (1),
i samarbejde med Europa-Parlamentet (2),
under henvisning til udtalelse fra Det OEkonomiske og Sociale Udvalg (3), og
ud fra foelgende betragtninger:
Det er vigtigt, at der vedtages foranstaltninger med henblik paa gradvist at etablere det indre marked i loebet af en periode, der udloeber den 31. december 1992; det indre marked omfatter et omraade uden indre graenser, inden for hvilket der er fri bevaegelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital;
det paahviler medlemsstaterne at soerge for, at radiokommunikation samt mekanismer, apparater og systemer, hvis funktion kan vanskeliggoeres af elektromagnetiske forstyrrelser fremkaldt af elektriske og elektroniske apparater, er tilstraekkelig beskyttet mod problemer foraarsaget af disse forstyrrelser;
det paahviler ligeledes medlemsstaterne at soerge for, at eldistributionsnettene og udstyr, som forsynes med elektricitet fra disse net, er beskyttet mod eventuelle elektromagnetiske forstyrrelser;
Raadets direktiv 86/361/EOEF af 24. juli 1986 om foerste fase af den gensidige anerkendelse af typegodkendelser af teleterminaludstyr (4) omhandler navnlig de signaler, dette udstyr udsender under normal funktion, og beskyttelse af de offentlige telekommunikationsnet mod beskadigelse; tilbage staar derfor at soerge for en tilstraekkelig beskyttelse af disse net, herunder de apparater, der er tilsluttet dem, mod forbigaaende forstyrrelser fremkaldt af utilsigtede signaler, som disse apparater vil kunne udsende;
der foreligger i en raekke medlemsstater ufravigelige bestemmelser, som navnlig vedroerer dels tilladelige niveauer for elektromagnetiske forstyrrelser, som disse apparater kan taenkes at fremkalde, dels apparaternes grad af immunitet over for saadanne signaler; disse ufravigelige bestemmelser medfoerer ikke noedvendigvis forskellige beskyttelsesniveauer i medlemsstaterne, men paa grund af deres uensartethed udgoer de hindringer for samhandelen i Faellesskabet;
de nationale bestemmelser vedroerende denne beskyttelse, boer harmoniseres for at garantere den frie bevaegelighed for elektriske og elektroniske apparater, uden at medlemsstaternes nuvaerende, velbegrundede beskyttelsesniveauer saenkes;
uanset reglen om fri bevaegelighed for varer, som er en af Faellesskabets grundregler, boer hindringer for den frie bevaegelighed inden for Faellesskabet, som skyldes uoverensstemmelser mellem de enkelte landes retsregler om produkternes markedsfoering, ifoelge gaeldende faellesskabsret godkendes, for saa vidt de kan betragtes som noedvendige for at opfylde ufravigelige krav; harmonise
ringen af lovgivningen boer derfor i det foreliggende tilfaelde begraenses til de forskrifter, som er noedvendige for at opfylde beskyttelseskravene med hensyn til elektromagnetisk kompatibilitet; disse krav boer erstatte de nationale forskrifter paa omraadet;
i dette direktiv opstilles derfor kun beskyttelseskravene med hensyn til elektromagnetisk kompatibilitet; for at lette bevisfoerelsen for overensstemmelse med disse krav er det vigtigt, at elektromagnetisk kompatibilitet er omfattet af harmoniserede europaeiske standarder, hvis overholdelse sikrer produkterne en forhaandsformodning om, at de er i overensstemmelse med beskyttelseskravene; saadanne harmoniserede europaeiske standarder udarbejdes af private organer og boer bevare deres ikke-bindende status; i dette oejemed anerkendes Den Europaeiske Komité for Elektroteknisk Standardisering (CENELEC) som organ med kompetence til paa dette direktivs omraade at vedtage harmoniserede standarder i overensstemmelse med de generelle retningslinjer for samarbejdet mellem Kommissionen, Den Europaeiske Komité for Standardisering (CEN) og CENELEC, som blev underskrevet den 13. november 1984; i dette direktiv forstaas der ved en harmoniseret standard en teknisk specifikation (europaeisk standard eller harmoniseringsdokument), som er vedtaget af CENELEC efter henstilling fra Kommissionen i overensstemmelse med Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (1), senest aendret ved direktiv 88/182/EOEF (2), og ovennaevnte generelle retningslinjer;
indtil harmoniserede standarder i dette direktivs forstand er vedtaget, boer den frie bevaegelighed for varer lettes ved som en overgangsforanstaltning at gennemfoere accept paa faellesskabsplan af apparater, som er i overensstemmelse med nationale standarder, udvalgt efter en faellesskabsprocedure til kontrol af, at disse nationale standarder opfylder beskyttelseskravene i dette direktiv;
EF-overensstemmelseserklaering for apparatet udgoer en formodning om apparatets overensstemmelse med dette direktiv; denne erklaering boer vaere udformet saa enkelt som muligt;
for at opnaa en effektiv beskyttelse paa omraadet elektromagnetisk kompatibilitet boer overholdelsen af dette direktivs bestemmelser imidlertid, for saa vidt angaar de apparater, der er omfattet af direktiv 86/361/EOEF, attesteres ved overensstemmelsesmaerker eller -certifikater, der udstedes af organer, som medlemsstaterne har anmeldt; for at lette den gensidige anerkendelse af de maerker og certifikater, der udstedes af disse organer, boer kriterierne for, hvorledes de udpeges, harmoniseres;
alligevel kan det ske, at apparater foraarsager gener for radiokommunikationen og telekommunikationsnettene; der boer derfor indfoeres en procedure med henblik paa at afboede denne risiko;
dette direktiv gaelder for de apparater og det materiel, der er omfattet af direktiv 76/889/EOEF (3) og 76/890/EOEF (4) om tilnaermelse af medlemsstaternes lovgivning om dels radiostoej, foraarsaget af elektriske husholdningsapparater, transportabelt vaerktoej og lignende apparater, dels radiostoejdaempning af armaturer med starter for lysstofroer; de naevnte direktiver boer derfor ophaeves -
UDSTEDT FOELGENDE DIREKTIV:
Artikel 1
I dette direktiv forstaas ved:
1) »apparater«: alle elektriske og elektroniske apparater samt udstyr og anlaeg, der indeholder elektriske og/eller elektroniske komponenter
2) »elektromagnetisk forstyrrelse«: elektromagnetisk faenomen, der kan forstyrre en mekanismes, et apparats eller et systems funktion. En elektromagnetisk forstyrrelse kan vaere elektromagnetisk stoej, et uoensket signal eller en aendring i selve udbredelsesmediet
3) »immunitet«: en mekanismes, et apparats eller et systems evne til at fungere uden forringelse af kvaliteten, naar der optraeder en elektromagnetisk forstyrrelse
4) »elektromagnetisk kompatibilitet«: en mekanismes, et apparats eller et systems evne til at fungere tilfredsstillende i sit elektromagnetiske miljoe uden at frembringe elektromagnetiske forstyrrelser, der er uantagelige for nogen del af dette miljoe
5) »kompetent organ«: organ, som opfylder kriterierne i bilag II, og som er anerkendt som et saadant
6) »EF-typeattest«: dokument, hvorved et organ, der er anmeldt i henhold til artikel 10, stk. 6, attesterer, at den undersoegte apparattype opfylder de relevante bestemmelser i dette direktiv.
Artikel 2
1. Dette direktiv finder anvendelse paa apparater, der kan taenkes at fremkalde elektromagnetiske forstyrrelser, eller hvis funktion kan taenkes at blive paavirket af saadanne forstyrrelser.
Direktivet fastsaetter beskyttelseskrav og bestemmelser om kontrolforanstaltninger i denne forbindelse.
2. Dersom beskyttelseskrav i dette direktiv for visse apparaters vedkommende harmoniseres ved saerdirektiver, finder dette direktiv ikke anvendelse, eller det ophoerer med at finde anvendelse for disse apparater og beskyttelseskrav, saa snart disse saerdirektiver traeder i kraft.
3. Radioudstyr, der anvendes af radioamatoerer ifoelge definition nr. 53 i artikel 1 i radioreglementet, der indgaar i Den Internationale Telekommunikationskonvention, er ikke omfattet af dette direktivs anvendelsesomraade, medmindre udstyret findes i handelen.
Artikel 3
Medlemsstaterne traeffer passende foranstaltninger til at sikre, at de i artikel 2 omhandlede apparater kun kan markedsfoeres eller tages i brug, hvis de opfylder de krav, der er fastsat i dette direktiv, er korrekt installerede og vedligeholdt og anvendt i overensstemmelse med deres formaal.
Artikel 4
De i artikel 2 omhandlede apparater skal vaere konstrueret paa en saadan maade, at
a) de ikke frembringer kraftigere elektromagnetiske forstyrrelser, end at radio- og telekommunikationsapparater samt andre apparater kan fungere i overensstemmelse med deres formaal
b) apparaterne har tilstraekkelig iboende immunitet over for elektromagnetiske forstyrrelser, saa de kan fungere i overensstemmelse med deres formaal.
De vigtigste beskyttelseskrav findes i bilag III.
Artikel 5
Medlemsstaterne kan ikke af grunde, der vedroerer elektromagnetisk kompatibilitet, modsaette sig, at apparater som omhandlet i dette direktiv, der opfylder dettes bestemmelser, markedsfoeres og tages i brug paa deres omraade.
Artikel 6
1. Forskrifterne i dette direktiv er ikke til hinder for anvendelse i en medlemsstat af foelgende saerlige foranstaltninger:
a) foranstaltninger vedroerende ibrugtagningen og brugen af apparatet, der traeffes med henblik paa en saerlig lokalitet for at afhjaelpe et eksisterende eller forventet problem vedroerende elektromagnetisk kompatibilitet
b) foranstaltninger vedroerende installeringen af apparatet, der traeffes for at beskytte offentlige telekommunikationsnet eller modtage- eller sendestationer, der anvendes af sikkerhedsgrunde.
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater om de saerlige foranstaltninger, der traeffes i medfoer af stk. 1, jf. dog direktiv 83/189/EOEF.
3. Saerlige foranstaltninger, der anerkendes som vaerende berettigede, offentliggoeres af Kommissionen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende paa behoerig maade.
Artikel 7
1. Medlemsstaterne formoder, at apparaterne opfylder de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, naar de er i overensstemmelse med:
a) de relevante nationale standarder til gennemfoerelse af de harmoniserede standarder, hvis referencer er blevet offentliggjort i De Europaeiske Faellesskabers Tidende. Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for disse nationale standarder
b) eller de i stk. 2 omhandlede relevante nationale standarder, for saa vidt der paa de omraader, disse standarder omfatter, ikke findes harmoniserede standarder.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen ordlyden af deres i stk. 1, litra b), omhandlede nationale standarder, som efter deres opfattelse opfylder de beskytttelseskrav, der er omtalt i artikel 4. Kommissionen videresender straks disse tekster til de andre medlemsstater. Efter fremgangsmaaden i artikel 8, stk. 2, meddeler den medlemsstaterne de af de naevnte standarder, der giver anledning til formodning om overensstemmelse med de i artikel 4 omtalte beskyttelseskrav.
Medlemsstaterne offentliggoer referencerne for disse standarder. Kommissionen offentliggoer dem endvidere i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
3. Medlemsstaterne anerkender, at apparater, for hvilke fabrikanten ikke eller kun delvis har anvendt de i stk. 1 omhandlede standarder, eller for hvilke der ikke findes standarder, formodes at vaere i overensstemmelse med beskyttelseskravene i artikel 4, naar deres overensstemmelse med disse krav attesteres paa den i artikel 10, stk. 2, omhandlede maade.
Artikel 8
1. Skoenner en medlemsstat eller Kommissionen, at de i artikel 7, stk. 1, litra a) omhandlede harmoniserede standarder ikke fuldt ud opfylder kravene i artikel 4, forelaegger medlemsstaten eller Kommissionen spoergsmaalet for det staaende udvalg, der er oprettet ved direktiv 83/189/EOEF, i det foelgende benaevnt »udvalget«, og anfoerer sine bevaeggrunde herfor. Udvalget afgiver straks udtalelse.
Paa baggrund af udvalgets udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om de paagaeldende standarder helt eller delvis skal udgaa af de i artikel 7, stk. 1, litra a), naevnte publikationer. 2. Efter at have modtaget den i artikel 7, stk. 2, naevnte meddelelse, hoerer Kommissionen udvalget. Paa baggrund af dettes udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om den paagaeldende nationale standard skal give anledning til formodning om overensstemmelse, og i bekraeftede fald, om dens referencer skal offentliggoeres i de enkelte lande.
Skoenner Kommissionen eller en medlemsstat, at en national standard ikke laengere opfylder de noedvendige betingelser for at blive betragtet som vaerende i overensstemmelse med beskyttelseskravene i artikel 4, hoerer Kommissionen udvalget, som straks afgiver udtalelse. Paa baggrund af dettes udtalelse meddeler Kommissionen snarest muligt medlemsstaterne, om den paagaeldende standard stadig giver anledning til formodning om overensstemmelse, og i benaegtende fald om den helt eller delvist skal udgaa af de i artikel 7, stk. 2, omhandlede publikationer.
Artikel 9
1. Konstaterer en medlemsstat, at et apparat, der er ledsaget af en af de i artikel 10 fastlagte former for attestering, ikke opfylder de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, traeffer den alle fornoedne foranstaltninger for at traekke det paagaeldende apparat tilbage fra markedet, forbyde markedsfoering af det eller begraense dets frie bevaegelighed.
Medlemsstaten underretter omgaaende Kommissionen om denne foranstaltning og anfoerer begrundelsen for sin afgoerelse, herunder om den manglende overensstemmelse skyldes:
a) manglende opfyldelse af kravene i artikel 4, hvis apparatet ikke svarer til de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder
b) forkert anvendelse af de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder
c) en mangel i selve de i artikel 7, stk. 1, naevnte standarder.
2. Kommissionen hoerer snarest muligt de beroerte parter. Konstaterer den efter denne hoering, at foranstaltningen er berettiget, underretter den omgaaende den initiativtagende medlemsstat samt de oevrige medlemsstater.
Er den i stk. 1 naevnte afgoerelse begrundet i en mangel i standarderne, og agter den medlemsstat, der har truffet de paagaeldende foranstaltninger, at opretholde disse, forelaegger Kommissionen, efter at have hoert parterne, sagen for udvalget inden to maaneder og ivaerksaetter fremgangsmaaden i artikel 8.
3. Hvis et apparat, der ikke opfylder kravene, er ledsaget af en af de i artikel 10 naevnte former for attestering, traeffer den paagaeldende medlemsstat passende foranstaltninger mod den, den har foretaget attesteringen, og underretter Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
4. Kommissionen soerger for, at medlemsstaterne holdes underrettet om denne procedures forloeb og resultater.
Artikel 10
1. For saa vidt angaar apparater, for hvilke fabrikanten har anvendt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder, attesteres apparaternes overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv ved en EF-overensstemmelseserklaering, der udstedes af fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet. Denne erklaering skal stilles til raadighed for den kompetente myndighed, i en periode paa ti aar efter at markedsfoeringen af apparaterne er paabegyndt.
Endvidere anbringer fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, EF-overensstemmelsesmaerket paa apparatet eller, hvis dette ikke er muligt, paa emballagen, brugsanvisningen eller garantibeviset.
Hvis hverken fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede er etableret i Faellesskabet, paahviler ovennaevnte pligt til at stille EF-overensstemmelseserklaeringen til raadighed enhver person, som markedsfoerer apparatet i Faellesskabet.
Bestemmelserne vedroerende EF-erklaeringen og EF-maerket findes i bilag I.
2. For saa vidt angaar apparater, for hvilke fabrikanten ikke eller kun delvis har anvendt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder, eller saafremt der ikke findes nogen standarder, skal fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, saa snart markedsfoeringen paabegyndes, stille et teknisk konstruktionsdossier til raadighed for de kompetente myndigheder. Dette dossier skal indeholde en beskrivelse af apparatet og af de foranstaltninger, der er truffet for at sikre apparatets overensstemmelse med de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, og skal omfatte en teknisk rapport eller et certifikat fra et kompetent organ.
Dette dossier skal stilles til raadighed for de kompetente myndigheder, i en periode paa ti aar efter at markedsfoeringen af apparaterne er paabegyndt.
Hvis hverken fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede er etableret i Faellesskabet, paahviler denne pligt til at stille et teknisk dossier til raadighed enhver person, som markedsfoerer apparatet i Faellesskabet.
Apparatets overensstemmelse med det, der er beskrevet i det tekniske dossier, attesteres efter fremgangsmaaden i stk. 1.
Medlemsstaterne formoder, at disse apparater er i overensstemmelse med de i artikel 4 omhandlede beskyttelseskrav, jf. dog bestemmelserne i naervaerende stykke. 3. For saa vidt de i artikel 7, stk. 1, omhandlede standarder endnu ikke findes, kan de paagaeldende apparater med forbehold af stk. 2 i naervaerende artikel i en overgangsperiode indtil senest den 31. december 1992 fortsat vaere underlagt de nationale ordninger, der er gaeldende paa datoen for dette direktivs vedtagelse, forudsat at disse ordninger er forenelige med Traktatens bestemmelser.
4. Overensstemmelse med dette direktiv attesteres for saa vidt angaar apparater, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, i direktiv 86/361/EOEF, ifoelge fremgangsmaaden i stk. 1, efter at fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, for disse apparater har faaet meddelt EF-typeattest, der udstedes af et af de anmeldte organer, der er naevnt i stk. 6 i naervaerende artikel.
5. For apparater, der er bygget til udsendelse af radiomeddelelser, som defineret i Den Internationale Telekommunikationsunions konvention, attesteres overensstemmelse med dette direktiv ifoelge fremgangsmaaden i stk. 1, efter at fabrikanten eller dennes befuldmaegtigede, der er etableret i Faellesskabet, for disse apparater har faaet meddelt EF-typeattest, der udstedes af et af de anmeldte organer, der er naevnt i stk. 6.
Denne bestemmelse finder ikke anvendelse paa ovennaevnte apparater, naar de udelukkende er bygget og bestemt til radioamatoerbrug som anfoert i artikel 2, stk. 3.
6. Hver medlemsstat giver Kommissionen og de andre medlemsstater meddelelse om, hvilke myndigheder der er de kompetente som omhandlet i denne artikel, og om, hvilke organer der skal udstede de EF-typeattester, der er omhandlet i stk. 4 og 5. Kommissionen offentliggoer til orientering i De Europaeiske Faellesskabers Tidende en liste over disse myndigheder og organer og soerger for, at den ajourfoeres.
Det praeciseres i meddelelsen, om disse organer er kompetente i forbindelse med alle de apparater, der er omfattet af dette direktiv, eller om deres ansvar er begraenset til visse saerlige omraader.
Medlemsstaterne anvender kriterierne i bilag II ved vurderingen af de organer, der skal anmeldes.
De organer, der opfylder de i de paagaeldende harmoniserede standarder fastsatte vurderingskriterier, formodes at opfylde ovennaevnte kriterier.
En medlemsstat, som har anmeldt et organ, skal traekke sin godkendelse tilbage, hvis den konstaterer, at dette organ ikke laengere opfylder kriterierne i bilag II. Den underretter straks Kommissionen og de oevrige medlemsstater herom.
Artikel 11
Direktiv 76/889/EOEF og direktiv 76/890/EOEF ophaeves fra den 1. januar 1992.
Artikel 12
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggoer inden den 1. juli 1991 de noedvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv. De underretter Kommissionen herom.
De anvender disse bestemmelser fra den 1. januar 1992.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder paa det omraade, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 13
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfaerdiget i Bruxelles, den 3. maj 1989.
A Tanács irányelve
(1989. május 3.)
az elektromágneses összeférhetőségre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről
(89/336/EGK)
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,
tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,
tekintettel a Bizottság javaslatára [1],
az Európai Parlamenttel együttműködve [2],
tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],
mivel intézkedéseket kell tenni a belső piac fokozatos megvalósítása céljából az 1992. december 31-ével lezáruló időszak folyamán; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térséget jelent, ahol az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása biztosítva van;
mivel a tagállamok felelősek azért, hogy megfelelő védelemről gondoskodjanak a rádiótávközlés, valamint az olyan készülékek, berendezések vagy rendszerek számára, amelyek teljesítményét valamilyen elektromos vagy elektronikai készülék által keltett elektromágneses zavar leronthatja;
mivel a tagállamok azért is felelősek, hogy biztosítsák a villamosenergia-elosztó hálózatok védelmét az olyan elektromágneses zavarokkal szemben, amelyek ezekre, valamint rajtuk keresztül az általuk táplált berendezésekre is kihatnak;
mivel a távközlési végberendezések típusjóváhagyásának elismerése kezdeti szakaszáról [4] szóló, 1986. július 24-i 86/361/EGK tanácsi irányelv elsődlegesen az ilyen berendezések rendes működése közben kibocsátott jelekkel és a közcélú távközlő hálózatok ezektől származó kárainak kivédésével foglalkozik; mivel továbbá még biztosítani kell az ilyen hálózatok részére, ideértve azokat a berendezéseket is, amelyek hozzájuk vannak csatlakoztatva, a megfelelő védelmet az időszakos zavarokkal szemben, amelyeket az ilyen berendezések okozhatnak;
mivel egyes tagállamokban kötelező rendeletek határozzák meg különösen azokat a megengedhető elektromágneses zavarszinteket, amelyek ilyen berendezéstől származhatnak, valamint a zavartűrésük fokát az ilyen jelekkel szemben; mivel ezek a kötelező előírások nem szükségszerűen eredményeznek eltérő védettségi szinteket a különböző tagállamokban, de eltérésük miatt mégis akadályozzák a kereskedelmet a Közösségen belül;
mivel az ilyen védelmet biztosító nemzeti előírásokat harmonizálni kell annak érdekében, hogy biztosítsák az elektromos és elektronikai készülékek szabad forgalmazását anélkül, hogy csökkenne ezáltal a létező és indokolt védelmi szint a tagállamokban;
mivel a jelenlegi közösségi jogszabályok biztosítják, hogy az egyik alapvető közösségi szabálytól, az áruk közösségen belüli szabad mozgásától eltérően, a termékek forgalomba hozatalára vonatkozó nemzeti jogok különbözőségéből fakadó, a Közösségen belüli kereskedelmet korlátozó előírásokat kell elfogadni akkor, ha ezek az előírások lényeges követelmények kielégítéséhez szükségesnek tekinthetőek; mivel a jogharmonizációt ezért a szóban forgó esetben azokra a védelemi előírásokra kell korlátozni, amelyek az elektromágneses összeférhetőséget érintik; mivel ezekkel a követelményekkel a vonatkozó nemzeti előírásokat kell helyettesíteni;
mivel ez az irányelv ezért csak az elektromágneses összeférhetőségre vonatkozó védelmi követelményeket szabályozza; mivel az e követelményeknek való megfelelőség bizonyításának megkönnyítése érdekében lényeges olyan, elektromágneses összeférhetőségre vonatkozó európai szintű harmonizált szabványok létezése, amelyeknek megfelelő termékekről vélelmezhető, hogy azok kielégítik a védelemre vonatkozó követelményeket; mivel ezeket az európai szintű, harmonizált szabványokat magánszervezetek dolgozzák ki, és ezeknek nem kötelező hatályú szövegeknek kell lenniük; mivel az Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság (CENELEC) az elismert hatáskörrel rendelkező szervezet a harmonizált szabványok elfogadására ennek az irányelvnek a témakörében, a Bizottság, valamint az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN), továbbá a CENELEC közötti együttműködésre vonatkozó, 1984. november 13-án aláírt általános iránymutatás szerint; mivel ezen irányelv értelmében a harmonizált szabvány egy olyan műszaki leírás (európai szabvány vagy harmonizációs dokumentum), amelyet a CENELEC fogadott el a Bizottság felhatalmazása alapján a legutóbb a 88/182/EGK irányelvvel [5] módosított, a műszaki szabványok és szabályok terén a tájékoztatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelvének [6] előírásai szerint, és a fent említett általános iránymutatások értelmében;
mivel az ezen irányelv céljaira szolgáló harmonizált szabványok elfogadásáig az áruk szabad mozgását meg kell könnyíteni az olyan készülékek átmeneti, közösségi szintű elismerésével, amelyek megfelelnek a közösségi felügyeleti eljárással összhangban jóváhagyott nemzeti szabványoknak, biztosítva azt, hogy az ilyen nemzeti szabványok kielégítsék ennek az irányelvnek a védelemre vonatkozó céljait;
mivel a készülékre vonatkozó EK megfelelőségi nyilatkozat előfeltétele az ezen irányelvvel való megfelelésnek; mivel ennek a nyilatkozatnak a lehető legegyszerűbbnek kell lennie;
mivel a 86/361/EGK irányelv szerinti készülékek számára, annak érdekében, hogy a hatékony védelem megvalósuljon az elektromágneses összeférhetőség területén, az ezen irányelvvel való megfelelőséget a tagállamokban kijelölt szervezetek által megadott megfelelőséget tanúsító jelekkel vagy tanúsítványokkal kell igazolni; mivel az ilyen szervezetek által megadott jelek és tanúsítványok kölcsönös elismerésének megkönnyítése céljából az e szervezetek kijelölésekor figyelembe veendő szempontokat harmonizálni kell;
mivel ennek ellenére lehetséges az, hogy a berendezés zavarja a rádiótávközlést és a távközlő hálózatokat; mivel az ennek a veszélyét csökkentő eljáráshoz ezért előírásokat kell kidolgozni;
mivel ez az irányelv azokat a készülékeket és berendezéseket érinti, amelyekre az elektromos háztartási készülékek, hordozható eszközök és hasonló berendezések által okozott rádióinterferenciára, valamint a gyújtós fénycsöves lámpák tekintetében a rádióinterferencia elfojtására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/889/EGK [7] és 76/890/EGK [8] irányelv vonatkozik; mivel ezeket az irányelveket emiatt hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. "készülék": minden elektromos és elektronikai eszköz, az elektromos és/vagy elektronikai alkotóelemeket tartalmazó berendezésekkel és felszerelésekkel együtt;
2. "elektromágneses zavar": az az elektromágneses jelenség, amely ronthatja egy készülék, berendezés vagy rendszer működését. Az elektromágneses zavar lehet elektromágneses zaj, nem várt jel vagy magában a továbbítóközegben bekövetkező változás;
3. "zavartűrés": egy eszköznek, berendezésegységnek vagy rendszernek az a képessége, hogy elektromágneses zavar jelentkezésekor nem romlik a működőképessége;
4. "elektromágneses összeférhetőség": egy eszköznek, berendezésegységnek vagy rendszernek az a képessége, hogy kielégítően működik elektromágneses környezetben, anélkül hogy környezetében bármit elfogadhatatlan elektromágneses zavarnak tenne ki;
5. "hatáskörrel rendelkező szervezet": minden olyan szervezet, amely a 2. mellékletben felsorolt szempontoknak megfelel és ilyennek el van ismerve;
6. "EK-típusvizsgálati tanúsítvány": egy olyan dokumentum, amelyben a 10. cikk (6) bekezdésében említett, kijelölt szervezet tanúsítja, hogy a vizsgált berendezés megfelel ezen irányelv vonatkozó előírásainak.
2. cikk
(1) Ez az irányelv az olyan készülékekre vonatkozik, amelyek elektromágneses zavart okoznak vagy amelyek működését ilyen zavar befolyásolhatja.
Meghatározza a védelmi követelményeket és az ezekhez kapcsolódó ellenőrzési eljárásokat.
(2) Amennyiben az ezen irányelvben előírt védelmi követelmények harmonizálása olyan készülékek esetében történik, amelyekre külön irányelvek vonatkoznak, ezt az irányelvet nem kell alkalmazni vagy további alkalmazását meg kell szüntetni az ilyen készülékek vagy védelmi követelmények tekintetében, azután, hogy ezek a külön irányelvek hatályba lépnek.
(3) A rádióamatőrök által a Nemzetközi Távközlési Egyezmény rádiószabályzata 1. cikkének 53. meghatározása értelmében használt rádiós berendezések nem tartoznak ennek az irányelvnek a hatálya alá, kivéve, ha az ilyen készülékek kereskedelemi forgalomban hozzáférhetők.
3. cikk
A tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak érdekében, hogy ezzel biztosítsák, hogy a 2. cikkben említett készülékeket csak akkor lehessen forgalomba hozni vagy üzembe helyezni, ha azok megfelelő telepítése és karbantartása, valamint rendeltetésszerű használata megfelel az ezen irányelvben előírt követelményeknek.
4. cikk
A 2. cikkben említett készüléket úgy kell előállítani, hogy
a) az általa keltett elektromágneses zavar mértéke ne haladja meg azt a szintet, amely a rádió- és távközlési berendezések és egyéb készülékek rendeltetésszerű működését gátolja;
b) a készülék maga rendelkezzen megfelelő mértékű zavartűrő képességgel az elektromágneses zavarokkal szemben, hogy rendeltetésszerűen működtethető legyen.
Az alapvető védelmi követelményeket a 3. melléklet tartalmazza.
5. cikk
A tagállamok nem akadályozhatják meg az elektromágneses összeférhetőségre való hivatkozással az ezen irányelv hatálya alá tartozó olyan készülékeknek a forgalomba hozatalát és üzembe helyezését a területükön, amelyek eleget tesznek ezen irányelv előírásainak.
6. cikk
(1) Ennek az irányelvnek a követelményei egyetlen tagállamban sem akadályozzák meg a következő különös intézkedések alkalmazását:
a) egy meghatározott helyszínre vonatkozóan a készülékek üzembe helyezésével és használatával kapcsolatos olyan intézkedések, amelyek egy létező vagy feltételezett elektromágneses összeférhetőségi probléma megoldására irányulnak;
b) a közcélú távközlő hálózatok vagy biztonsági célokra szolgáló adó- vagy vevőállomások védelme érdekében készülékek telepítése.
(2) A 83/189/EGK irányelv sérelme nélkül a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot az (1) bekezdés szerint meghozott különleges intézkedéseikről.
(3) Az indokoltnak elismert különleges intézkedésekről a Bizottság megfelelő tájékoztatását az Európai Közösségek Hivatalos Lapja teszi közzé.
7. cikk
(1) A tagállamok vélelmezik, hogy a 4. cikkben említett védelmi követelményeknek megfelelnek az olyan készülékek, amelyek megfelelnek
a) azoknak a vonatkozó nemzeti szabványoknak, amelyek harmonizált szabványok honosításai, és amelyek hivatkozási száma az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában megjelent. A tagállamok közzéteszik az ilyen szabványaik hivatkozási számát;
b) vagy a (2) bekezdésben említett vonatkozó nemzeti szabványoknak, amennyiben az ezek által szabályozott területen nincs harmonizált szabvány.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal azoknak az (1) bekezdés b) pontjában említett nemzeti szabványaiknak a szövegét, amelyekről úgy vélik, hogy megfelelnek a 4. cikkben említett védelmi követelményeknek. A Bizottság ezeket a szövegeket haladéktalanul továbbítja a többi tagállamhoz. A 8. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárás szerint értesíti a tagállamokat azokról a nemzeti szabványokról, amelyekkel kapcsolatban fennáll a megfelelőség vélelme a 4. cikkben említett védelmi követelményekkel kapcsolatosan.
A tagállamok ezeknek a szabványoknak a hivatkozási számait közzéteszik. A Bizottság is közzéteszi ezeket az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.
(3) Ha egy készülékre a gyártó nem vagy csak részben alkalmazta az (1) bekezdésben említett szabványokat, vagy ha ilyen szabvány egyáltalán nem létezik, a tagállamok ezt a készüléket a védelemi követelményeknek megfelelőnek fogadják el, ha ezt a 10. cikk (2) bekezdésében előírt tanúsítási eljárás hitelesíti.
8. cikk
(1) Amennyiben egy tagállam vagy a Bizottság úgy véli, hogy a 7. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett harmonizált szabványok nem tesznek eleget teljes mértékben a 4. cikkben megadott követelményeknek, akkor az érintett tagállam vagy a Bizottság a kérdést megfelelő indoklással a 83/189/EGK irányelv alapján létrehozott állandó bizottság (a továbbiakban: bizottság) elé terjeszti. A bizottság késedelem nélkül véleményt nyilvánít.
Az állandó bizottság véleményének beérkeztét követően a Bizottság haladéktalanul tájékoztatja a tagállamokat arról, hogy a szabványokat a 7. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett közzétételből törölni kell-e teljes egészükben vagy részlegesen.
(2) A 7. cikk (2) bekezdésében említett értesítést követően a Bizottság tanácskozik az állandó bizottsággal. Ez utóbbi véleményének fogadása után a Bizottság haladéktalanul tájékoztatja a tagállamokat arról, hogy a kérdéses nemzeti szabvány megfelelősége vélelmezhető-e, és ha igen, akkor a hivatkozási számot nemzeti szinten közzé kell tenni.
Ha a Bizottság vagy egy tagállam úgy véli, hogy egy nemzeti szabvány már nem felel meg a 4. cikkben említett megfelelőségi követelmények vélelmezhetőségéhez szükséges feltételeknek, akkor a Bizottság erről egyeztetést folytat az állandó bizottsággal, amely a kérdésben haladéktalanul véleményt nyilvánít. Ez utóbbi véleményének fogadása után a Bizottság haladéktalanul tájékoztatja a tagállamokat arról, hogy a kérdéses nemzeti szabvány megfelelősége a továbbiakban vélelmezhető-e, és ha nem, akkor ezt a 7. cikk (2) bekezdésében említett közzétételből részben vagy egészében törölni kell.
9. cikk
(1) Amennyiben egy tagállam megállapítja, hogy egy, a 10. cikkben megadott igazolásokkal ellátott készülék nem felel meg a 4. cikkben említett védelmi követelményeknek, úgy minden megfelelő intézkedést megtesz a készülék piacról történő kivonására, forgalomba hozatalának megtiltására vagy szabad forgalmának korlátozására.
Az érintett tagállam az ilyen intézkedéséről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot, döntését indokolva, különösen, ha a meg nem felelés oka:
a) a 4. cikkben említett védelmi követelmények nemteljesítése, ha a készülék nem felel meg a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványoknak;
b) a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványok nem megfelelő alkalmazása;
c) a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványok hiányosságai.
(2) A Bizottság az érintett felekkel haladéktalanul egyeztet. Ha a Bizottság az ilyen egyeztetés után úgy véli, hogy az intézkedés indokolt, az intézkedést foganatosító tagállamot, valamint a többi tagállamot is azonnal értesíti.
Ha az (1) bekezdésben említett döntés oka a szabványok hiányossága, akkor a Bizottság a felekkel folytatott egyeztetés után a kérdést két hónapon belül az állandó bizottság elé terjeszti, ha az intézkedést az azt foganatosító tagállam fenn kívánja tartani, és kezdeményezi a 8. cikkben említett eljárást.
(3) Ha nem megfelelő készüléket igazoltak a 10. cikk szerinti tanúsítási módok valamelyike alapján, az illetékes tagállam megteszi a megfelelő intézkedést a tanúsítvány kiállítójával szemben, és erről a Bizottságot és a tagállamokat értesíti.
(4) A Bizottság gondoskodik arról, hogy a tagállamok tájékoztatva legyenek ennek az eljárásnak a folyamatáról és eredményéről.
10. cikk
(1) Olyan készülék esetében, amelyre a gyártó a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványokat alkalmazta, a készüléknek az ezen irányelvnek való megfelelőségét a Közösségen belül székhellyel rendelkező gyártó vagy annak meghatalmazott képviselője által kibocsátott EK-megfelelőségi nyilatkozat tanúsítja. A nyilatkozatot az illetékes hatóság részére történő bemutatás céljából meg kell őrizni a készülék forgalomba hozatalától számított tíz éven keresztül.
A Közösségen belül székhellyel rendelkező gyártó vagy ennek meghatalmazott képviselője feltünteti az EK-megfelelőségi jelet a készüléken vagy a csomagoláson, a használati utasításon vagy a jótállási jegyen.
Amennyiben sem a gyártó, sem meghatalmazott képviselője nem rendelkezik a Közösségen belül székhellyel, akkor az EK-megfelelőségi nyilatkozat rendelkezésre tartására vonatkozó fenti kötelezettség arra a személyre vonatkozik, aki a készüléket a Közösségben forgalomba hozza.
Az EK-megfelelőségi nyilatkozatra és az EK-megfelelőségi jelre vonatkozó előírásokat az 1. melléklet tartalmazza.
(2) Abban az esetben, ha a gyártó nem vagy csak részben alkalmazta a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványokat, vagy ezeket elmulasztotta alkalmazni, a Közösségen belül székhellyel rendelkező gyártó vagy ennek meghatalmazott képviselője az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátja a műszaki dokumentációt a készülék forgalomba hozatalakor. Ez a dokumentáció leírja a készüléket, ismerteti azt a módot, ahogyan a készülék megfelel a 4. cikkben említett védelmi követelményeknek, és tartalmazza azt a műszaki jelentést vagy tanúsítványt, amelyet a hatáskörrel rendelkező szervezet adott ki.
A dokumentációt az illetékes hatóságok részére történő bemutatás céljából meg kell őrizni a készülék forgalomba hozatalától számított tíz éven keresztül.
Amennyiben sem a gyártó, sem meghatalmazott képviselője nem rendelkezik a Közösségen belül székhellyel, a műszaki dokumentáció megőrzésére vonatkozó fenti kötelezettség arra a személyre vonatkozik, aki a készüléket a Közösségben forgalomba hozza.
A készülék műszaki dokumentációnak való megfelelőségét az (1) bekezdésben megállapított eljárás szerint kell tanúsítani.
A tagállamok vélelmezik e bekezdésre is figyelemmel, hogy az ilyen készülék megfelel a 4. cikkben említett védelmi követelményeknek.
(3) Amennyiben a 7. cikk (1) bekezdésében említett szabványok még nem léteznek, és e cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül, átmenetileg legfeljebb 1992. december 31-ig a készülékre továbbra is vonatkozhatnak azok a nemzeti előírások, amelyek ezen irányelv elfogadásakor hatályosak, feltéve, hogy az ilyen előírások megfelelnek a Szerződés rendelkezéseinek.
(4) A 86/361/EGK irányelv 2. cikkének (2) bekezdése szerinti készülék ezen irányelvnek való megfelelőségének tanúsítása az (1) bekezdésben meghatározott eljárás szerint történik, ha a gyártó vagy annak a Közösségben székhellyel rendelkező, meghatalmazott képviselője beszerzett egy olyan EK-típusvizsgálati tanúsítványt, amelyet az a cikk (6) bekezdésében említett kijelölt szervezetek valamelyike adott ki.
(5) A Nemzetközi Távközlési Egyesület Egyezményében meghatározott, rádiótávközlés céljára tervezett készülék ezen irányelvnek való megfelelőségének tanúsítása az (1) bekezdésben meghatározott eljárás szerint történik, ha a gyártó vagy annak a Közösségben székhellyel rendelkező meghatalmazott képviselője beszerzett egy olyan EK-típusvizsgálati tanúsítványt, amelyet a következő (6) bekezdésben említett kijelölt szervezetek valamelyike adott ki.
Ez az előírás nem vonatkozik a fenti készülékre abban az esetben, ha azt kizárólag rádióamatőrök részére tervezték és nekik szánták a 2. cikk (3) bekezdése értelmében.
(6) Mindegyik tagállam bejelenti a Bizottságnak és a többi tagállamnak az e cikkben említett illetékes hatóságait, valamint a (4) és (5) bekezdésben említett EK-típusvizsgálati tanúsítvány kiadására hatáskörrel rendelkező szervezeteket. A Bizottság tájékoztatási céllal közzéteszi ezeknek a hatóságoknak és szervezeteknek a felsorolását az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában, és gondoskodik a lista naprakésszé tételéről.
Az ilyen bejelentésnek tartalmaznia kell, hogy a megnevezett szervezetek hatásköre az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi készülékre kiterjed-e, vagy hatáskörük csak egy bizonyos meghatározott területre korlátozódik.
A tagállamok a 2. mellékletben felsorolt szempontokat alkalmazzák a kijelölendő szervezetek értékelésére.
Azoknak a szervezeteknek a fent említett kritériumok szerinti megfelelőségét vélelmezni kell, amelyek megfelelnek a vonatkozó harmonizált szabványok értékelési szempontjainak.
Ha egy tagállam megállapítja, hogy a kijelölt szervezet már nem felel meg a 2. mellékletben felsorolt szempontoknak, a kijelölés jóváhagyását vissza kell vonnia. Erről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot.
11. cikk
A 76/889/EGK és a 76/890/EGK irányelvet 1992. január 1-jével hatályon kívül helyezik.
12. cikk
(1) 1991. július 1-i hatállyal a tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
Ezeket a rendelkezéseket 1992. január 1-jétől kell alkalmazni.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
13. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 1989. május 3-án.