Rådets forordning (EF) nr. 92/2002
af 17. januar 2002
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22. december 1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab(1), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag fra Kommissionen forelagt efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. MIDLERTIDIGE FORANSTALTNINGER
(1) Ved forordning (EF) nr. 1497/2001(2) ("forordningen om midlertidig told") indførte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold på importen af urinstof, der henhører under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og har oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
(2) I den samme forordning blev det besluttet at afslutte proceduren vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Egypten og Polen.
B. EFTERFØLGENDE PROCEDURE
(3) Efter meddelelsen om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige foranstaltninger over for importen af urinstof fra Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine, fremsatte en række interesserede parter skriftlige bemærkninger. De parter, der anmodede herom, fik også mulighed for at blive hørt mundtligt.
(4) Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en endelig afgørelse.
(5) Der blev aflagt yderligere kontrolbesøg hos følgende selskaber:
EF-producenter
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris
Brugere i Fællesskabet
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale indførelse af endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der var stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også en frist til at gøre indsigelse efter denne meddelelse.
(7) Der blev taget hensyn til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra parterne, og de foreløbige afgørelser er i påkommende tilfælde blevet ændret i overensstemmelse hermed.
C. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(8) Eftersom der ikke er fremsat bemærkninger hertil, bekræftes definitionen af den pågældende vare og samme vare i betragtning 9 til 12 i forordningen om midlertidig told.
D. DUMPING
1. Lande med markedsøkonomi
Normal værdi
Anvendelse af artikel 18 i grundforordningen
(9) Den eksporterende producent i Libyen påstod, at betragtning 63 i forordningen om midlertidig told ikke giver en korrekt beskrivelse af selskabets samarbejdsvilje. Det hævdedes, at Kommissionen vidste og stiltiende accepterede, at selskabet af fortrolighedshensyn ikke kunne indgive samlede regnskaber for hele koncernen. Desuden hævdede selskabet, at det ifølge libyske bogføringsregler ikke er nødvendigt at føre offentlige reviderede regnskaber, og at Kommissionen derfor ifølge artikel 2, stk. 5, i grundforordningen ikke skulle have afvist selskabets regnskaber med denne begrundelse.
(10) Med hensyn til graden af samarbejdsvilje har Kommissionen aldrig givet udtryk for, at den accepterede, at selskabet ikke indgav væsentlige regnskabsbilag. Tværtimod har Kommissionen gentagne gange underrettet den eksporterende producent om, at den på grund af den utilstrækkelige samarbejdsvilje eventuelt ville gøre brug af artikel 18 i grundforordningen, herunder anvende de foreliggende faktiske oplysninger. Selskabet holdt imidlertid fast ved sit standpunkt og indgav ikke de væsentlige oplysninger, der var nødvendige for afstemningen af bl.a. hjemmemarkedssalget og produktionsomkostningerne for den pågældende vare. Under disse omstændigheder havde Kommissionen ikke andet valg end at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger, dvs. oplysningerne i klagen, til at fastsætte den normale værdi for det pågældende selskab, jf. artikel 18 i grundforordningen. På denne baggrund var det ikke korrekt af selskabet at antage, at den normale værdi blev fastsat på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, fordi der ikke fandtes nogen offentlige reviderede regnskaber.
(11) Dette bekræftes også af, at de indberettede oplysninger blev benyttet, når de kunne efterprøves og afstemmes med selskabets interne regnskaber, navnlig i forbindelse med fastsættelsen af eksportprisen for den libyske eksporterende producent (se betragtning 67 til 72 i forordningen om midlertidig told).
(12) Den samme eksporterende producent hævdede, at selskabets normale værdi burde være blevet fastsat på grundlag af de faktiske salgspriser på hjemmemarkedet eller være blevet beregnet ud fra selskabets egne regnskabsoplysninger i stedet for på grundlag af de oplysninger, som EF-erhvervsgrenen anførte i klagen. Selskabet fremførte, at det i den forbindelse havde indgivet alle de nødvendige beviser og oplysninger vedrørende produktion og salg af urinstof på hjemmemarkedet i Libyen.
(13) Selskabet undlod konsekvent at anføre væsentlige oplysninger i besvarelsen af spørgeskemaet og kunne ikke forklare uoverensstemmelser og modsigelser, der konstateredes ved kontrolbesøget, på trods af, at Kommissionen udtrykkeligt havde påpeget dem i mangelskrivelser og på stedet. Det var derfor ikke muligt at konstatere, om de indberettede tal vedrørende hjemmemarkedssalg og produktionsomkostninger var korrekte og fuldstændige. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 64 og 65 i forordningen om midlertidig told med hensyn til indgivelse af beviser og oplysninger vedrørende produktion og salg af urinstof på hjemmemarkedet i Libyen.
(14) Som nævnt i betragtning 66 i forordningen om midlertidig told måtte den normale værdi for den eksporterende producent i Libyen fastsættes på grundlag af oplysningerne i klagen i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen, da der ikke forelå andre pålidelige oplysninger.
(15) Den samme eksporterende producent hævdede, at den fortjenstmargen, der var anvendt i klagen til at beregne den normale værdi, under alle omstændigheder var for høj. Til støtte herfor fremførte selskabet, at fortjenstmargenerne traditionelt set er lave i urinstofbranchen.
(16) På grundlag af undersøgelsesresultaterne vedrørende andre samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne procedure, anså Kommissionen det for hensigtsmæssigt at tage den fortjenstmargen, der var anvendt til at beregne den normale værdi for den eksporterende producent i Libyen, op til fornyet overvejelse.
(17) Som nævnt i betragtning 22 i forordningen om midlertidig told blev den normale værdi for de eksporterende producenter, hvis fortjenstmargen ikke kunne fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 6, første afsnit eller litra a) og b), beregnet på grundlag af den gennemsnitlige fortjenstmargen, der konstateredes for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne undersøgelse ved salg af den pågældende vare på hjemmemarkedet, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. Da der ikke var nogen gyldig grund til at anvende en anden fortjenstmargen for den libyske eksporterende producent, blev det i mangel af mere relevante oplysninger besluttet at anvende den samme fortjenstmargen for den libyske producent med henblik på at fastsætte den normale værdi i den endelige fase.
Normal værdi baseret på hjemmemarkedssalget
(18) To eksporterende producenter i Rumænien hævdede, at den normale værdi burde fastsættes på månedsbasis på grund af inflationen i Rumænien i undersøgelsesperioden. Denne metode blev anvendt i den foreløbige fase for alle eksporterende producenter i Rumænien.
(19) Efter indførelsen af den midlertidige antidumpingtold blev denne fremgangsmåde imidlertid taget op til fornyet overvejelse. Det fremgik af undersøgelsen, at inflationens følgevirkninger ikke var tilstrækkelige til at berettige, at der beregnedes månedlige normale værdier. Det er Kommissionens faste praksis at fastsætte gennemsnitlige normale værdier for undersøgelsesperioden, undtagen når der f.eks. er tale om hyperinflation. Dette var imidlertid ikke tilfældet for Rumænien.
(20) Det ansås derfor for passende i den endelige fase at fastsætte den normale værdi for hver eksporterende producent i Rumænien på grundlag af den gennemsnitspris, der var betalt på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden.
Beregnet normal værdi
(21) EF-erhvervsgrenen hævdede, at det minimumsafkast af investeret kapital, der normalt ville være nødvendigt for at opretholde en levedygtig urinstofbranche på mellemlang og lang sigt, burde have været benyttet til at fastlægge den fortjenstmargen, der anvendtes til at beregne den normale værdi for de eksporterende producenter i Bulgarien, Estland og Litauen. Den fremførte, at fortjenstmargenerne i de ovennævnte lande i almindelighed ikke ville være pålidelige, da de pågældende selskabers regnskabspolitik stadig var under indflydelse fra det tidligere ikke-markedsøkonomiske system.
(22) Ifølge de beviser og oplysninger, der kom frem i løbet af undersøgelsen, var der ikke noget, der tydede på, at de pågældende selskabers regnskaber ikke var pålidelige og derfor ikke kunne anvendes til at fastlægge fortjenstmargenen. Derfor havde Kommissionen intet andet valg end at fastsætte den normale værdi i overensstemmelse med artikel 2, stk. 3 og 6, i grundforordningen. Fortjenstmargenerne blev således fastlagt i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra b) og c), i grundforordningen, dvs. for Litauens vedkommende på grundlag af den fortjeneste, som den pågældende eksporterende producent opnåede ved produktion og salg af varer inden for samme generelle kategori på hjemmemarkedet, og for Bulgariens og Estlands vedkommende på ethvert andet rimeligt grundlag, dvs. på grundlag af den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen, der konstateredes for de andre samarbejdsvillige eksporterende producenter i denne procedure.
(23) Kommissionen foretog imidlertid en fornyet undersøgelse af den fortjenstmargen, der fastsattes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen, dvs. på grundlag af den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, der havde rentabelt hjemmemarkedssalg. Efter afslutningen af proceduren vedrørende importen af urinstof med oprindelse i Egypten blev de eksporterende producenter fra Egypten udelukket fra beregningen af den gennemsnitlige fortjenstmargen.
(24) På baggrund af den estiske eksporterende producents bemærkninger blev den fortjenstmargen, der anvendtes til at beregne selskabets normale værdi, taget op til fornyet vurdering. En gennemgang af de foreløbige undersøgelsesresultater viste, at den anvendte fortjenstmargen, der var baseret på selskabets salg af andre varer, måtte revideres, da disse varer ikke kunne anses for at tilhøre den samme generelle kategori som den pågældende vare (dvs. gødningsstoffer). Da ingen andre estiske eksportører/producenter af den pågældende vare og/eller af andre varer i den samme generelle kategori, der solgtes af det pågældende estiske selskab, havde tilstrækkeligt salg i normal handel, måtte Kommissionen gøre brug af enhver anden rimelig metode i den endelige fase, jf. artikel 2, stk. 6, litra c), i grundforordningen. Fortjenstmargenen blev således baseret på den vejede gennemsnitlige fortjenstmargen for de andre samarbejdsvillige eksporterende producenter (som det bl.a. var tilfældet for den bulgarske eksporterende producent, jf. betragtning 22).
(25) Den litauiske eksporterende producent hævdede, at SA & G-omkostninger og fortjeneste for ammoniumnitrat ikke burde have været anvendt til at beregne den normale værdi. Selskabet påstod, at urinstof og ammoniumnitrat er forskellige gødningsstoffer, der sælges på forskellige markeder og under forskellige konkurrenceforhold, samt at der er forskelle med hensyn til fremstillingsteknologi, markedsefterspørgsel, salgspriser og omkostninger.
(26) Da der kun er en enkelt urinstofproducent i Litauen, og salget på hjemmemarkedet ikke er repræsentativt, kan der gøres brug af artikel 2, stk. 6, litra b), i grundforordningen til at fastlægge SA & G-omkostninger og fortjeneste. Desuden er både urinstof og ammoniumnitrat nitrogenholdige gødningsstoffer, og selv om der er visse forskellige i fremstillingsteknologien, tilhører de samme generelle varekategori som krævet i grundforordningen. Endvidere bør det nævnes, at markeds- og konkurrenceforholdene ikke er forskellige (en enkelt producent og importkonkurrence). I lyset af ovenstående blev det besluttet at holde fast ved den foreløbige afgørelse.
Eksportpris
(27) Da ingen af de interesserede parter fremsatte nogen bemærkninger, og der ikke fremkom andre oplysninger, som var i strid med de foreløbige undersøgelsesresultater, bekræftes de eksportpriser, der fastsattes foreløbigt for de pågældende eksporterende producenter.
Sammenligning
Håndterings- og lasteomkostninger
(28) Som følge af den libyske eksporterende producents bemærkninger til beregningen af håndterings- og lasteomkostninger ved eksport af den pågældende vare til Fællesskabet gennemgik Kommissionen sine beregninger og fandt en regnefejl, som derefter blev rettet.
2. Lande uden markedsøkonomi
(29) Den eksporterende producent fra Belarus gjorde indsigelse mod, at Kommissionen angiveligt har behandlet selskabet som en ikke-samarbejdsvillig part i proceduren. Selskabet hævdede at have indgivet alle de anmodede oplysninger til Kommissionen og mente, at Kommissionen havde behandlet det som ikke-samarbejdsvilligt for at berøve selskabet dets rettigheder som en samarbejdsvillig part og navnlig muligheden for at afgive tilsagn.
(30) I denne undersøgelse anvendtes bestemmelsen i grundforordningens artikel 18 vedrørende ikke-samarbejdsvillige parter og dermed til dels de "foreliggende faktiske oplysninger", dvs. eksporttal fra Eurostat, fordi selskabet ikke indgav de oplysninger, der var nødvendige for at fastsætte en verificerbar eksportpris.
(31) Det skal imidlertid bemærkes, at i modsætning til, hvad selskabet hævdede, betød den delvise anvendelse af artikel 18 ikke, at det mistede sine rettigheder som interesseret part, navnlig retten til at modtage oplysninger, blive hørt, indgive skriftlige bemærkninger, få adgang til fortrolige optegnelser samt afgive tilsagn.
Markedsøkonomisk status
(32) Som nævnt i betragtning 118 til 130 i forordningen om midlertidig told påstod tre selskaber i Ukraine, at de markedsøkonomiske principper var fremherskende med hensyn til fremstilling og salg af den pågældende samme vare ("markedsøkonomisk status"), jf. artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen. Det skal erindres, at to af de ukrainske selskaber blev indrømmet markedsøkonomisk status. En ukrainsk eksporterende producent, der blev nægtet markedsøkonomisk status, gjorde indsigelse mod Kommissionens konklusion om den mulige statslige indgriben.
(33) EF-erhvervsgrenen gentog sin påstand om, at der er en betydelig statslig indgriben i de ukrainske selskaber, der fremstiller og sælger nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof, og at der derfor generelt set ikke burde være blevet indrømmet nogen markedsøkonomisk status. Den hævdede, at det ukrainske marked for gødningsstoffer var præget af forarbejdningsaftaler, byttehandelsaftaler og statslig indgriben i energi-, elektricitets- og transportomkostninger, samt at alle disse faktorer var uforenelige med markedsøkonomiske forhold.
(34) Disse argumenter fra de eksporterende producenter og EF-erhvervsgrenen er allerede gennemgået i betragtning 118 til 130 i forordningen om midlertidig told. Det skal imidlertid tilføjes, at forarbejdningsaftaler ikke i sig selv anses for at være en hindring for markedsøkonomisk status, da de ikke nødvendigvis kan betragtes som et typisk kendetegn på statslig indgriben. Der blev taget højde for den statslige indgriben i transportomkostningerne ved at anvende de gældende transportpriser i referencelandet. Der blev ikke fundet beviser for, at energi- og elektricitetsomkostninger blev væsentligt fordrejet af statslig indgriben og ikke i tilstrækkelig grad afspejlede markedsværdien. I forhold til naturgas er energi- og elektricitetsomkostninger desuden ikke en væsentlig produktionsfaktor for urinstof.
Individuel behandling
(35) EF-erhvervsgrenen gjorde indsigelse mod beslutningen om at indrømme individuel behandling for en af de ukrainske eksporterende producenter, da statens aktiepost i selskabet gav mulighed for betydelig statslig indgriben.
(36) Den klagende EF-erhvervsgren fremlagde imidlertid ingen nye oplysninger eller beviser til støtte for påstanden om, at den statslige indgriben ville gøre det muligt at omgå de indførte foranstaltninger, og påstanden måtte således afvises. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne fra forordningen om midlertidig told (betragtning 132).
Salg under forarbejdningsaftaler
(37) Som beskrevet i betragtning 133 til 135 i forordningen om midlertidig told havde tre ukrainske selskaber indgået forarbejdningsaftaler. I henhold til ukrainsk lovgivning forbliver leverandøren af råmaterialerne ejer af den færdige vare, og ejendomsretten overgår ikke til det selskab, der forarbejder råmaterialerne.
(38) Det fremgik af undersøgelsen, at et af de selskaber, der blev indrømmet markedsøkonomisk status, ikke i egen ret kunne anses for en eksporterende producent af den pågældende vare. Dette selskab havde i lang tid været forretningsmæssigt forbundet med et andet selskab i et tredjeland. Denne forbindelse betød, at det sidstnævnte selskab stort set var den eneste leverandør (og ejer gennem hele produktionsprocessen) af det vigtigste råmateriale, som var omfattet af en forarbejdningsaftale. Dette selskab deltog også aktivt i eksportsalget af den pågældende vare. Der var således tydelige tegn på, at forholdet mellem disse to selskaber var mere end et sædvanligt forhold mellem køber og sælger.
(39) Da den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør ikke udviste samarbejdsvilje, var det ikke muligt at fastlægge, og slet ikke at efterprøve, de fulde fremstillingsomkostninger og den pris, der var betalt eller skulle betales ved eksportsalg. Det bør også bemærkes, at selv om der forelå visse oplysninger om eksportpriserne ved salg til den første uafhængige køber, kunne de ikke efterprøves og dermed ikke anvendes til at fastlægge dumpingmargenen. Uden samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne leverandør (og retmæssige ejer af både det vigtigste råmateriale og den færdige vare) kunne hverken den normale værdi eller eksportprisen for det pågældende ukrainske selskab fastslås med sikkerhed. Derfor kunne der ikke fastsættes en individuel dumpingmargen for dette selskab.
(40) Hele eksportsalget for et andet ukrainsk selskab, der hverken blev indrømmet markedsøkonomisk eller individuel behandling, fandt sted under forarbejdningsaftaler. Da dets gasleverandør ikke udviste samarbejdsvilje, og eksportpriserne ved salg til den første uafhængige køber ikke kunne efterprøves, blev priserne på disse transaktioner fastsat som beskrevet i betragtning 66 med henblik på at vurdere den landsdækkende dumpingmargen.
(41) Endelig havde et tredje selskab foretaget en del af sit hjemmemarkeds- og eksportsalg på grundlag af forarbejdningsaftaler. Heller ikke i dette tilfælde havde Kommissionen andet valg end at se bort fra det salg, der fandt sted under sådanne forarbejdningsaftaler, da selskabets leverandører ikke udviste samarbejdsvilje, og priserne ved salg til den første uafhængige køber ikke kunne efterprøves. Alt andet salg på hjemmemarkedet var stadig repræsentativt, som fastlagt i betragtning 138 i forordningen om midlertidig told.
(42) To andre ukrainske selskaber, hvis salg også fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, og hvis gasleverandører også nægtede at samarbejde, hævdede ikke desto mindre, at de indgivne salgsoplysninger var korrekte og pålidelige, og at de havde fremlagt tilstrækkelige beviser til, at disse transaktioner kunne tages med i betragtning ved fastsættelse af den normale værdi eller eksportprisen.
(43) Under kontrolbesøget konstateredes det, at hverken de fakturerede priser eller betalingerne for urinstof var opført i disse selskabers regnskaber. Da gasleverandørerne, i hvis regnskaber disse oplysninger normalt burde være opført, ikke samarbejdede, og der ikke forelå nogen beviser for, at disse transaktioner rent faktisk var blevet betalt, kunne oplysningerne ikke efterprøves og derfor ikke godtages.
Normal værdi
i) Referenceland
(44) Tre ukrainske eksporterende producenter hævdede, at deres normale værdi ikke skulle have været baseret på priserne og omkostningerne på hjemmemarkedet i et referenceland, men på hjemmemarkedssalget for en ukrainsk eksporterende producent, der var indrømmet markedsøkonomisk status.
(45) Det er Kommissionens faste praksis, jf. artikel 2, stk. 7, litra b), i grundforordningen, kun at fastsætte den normale værdi på grundlag af grundforordningens artikel 2, stk. 1 til 6, for producenter, der kan bevise, at de driver virksomhed under markedsøkonomiske vilkår. For alle andre producenter i det samme land fastsættes den normale værdi på grundlag af artikel 2, stk. 7, litra a), dvs. på grundlag af prisen eller en beregnet værdi i et tredjeland med markedsøkonomi, eller på ethvert andet rimeligt grundlag, som fastsat i artikel 2, stk. 7, litra a). Der er derfor ingen grund til at ændre de foreløbige undersøgelsesresultater i denne forbindelse.
(46) Den belarussiske eksporterende producent, tre ukrainske eksporterende producenter, regeringerne i Belarus og Ukraine samt en importørsammenslutning gjorde indsigelse mod valget af USA som referenceland og hævdede, at Litauen var et bedre egnet tredjeland med markedsøkonomi.
(47) Disse parter påstod, at USA ikke var et egnet valg på grund af de høje gasomkostninger (hvilket ville føre til fordrejede urinstofpriser), forskellen i det økonomiske udviklingsniveau i forhold til Belarus og Ukraine og forskelle i markedsstørrelse. Et andet argument for ikke at anvende USA som et tredjeland med markedsøkonomi var, at kun en enkelt producent i USA udviste samarbejdsvilje. Det hævdedes endvidere, at Litauen var det mest egnede referenceland. Mængden af urinstof, der fremstilles i Litauen, hævdedes at være repræsentativt i forhold til mængden af urinstof, der udførtes fra Ukraine og Belarus til Fællesskabet i undersøgelsesperioden. Det blev desuden påstået, at Litauen havde et åbent og konkurrencepræget marked uden importtold samt en tilsvarende adgang til naturgas og en tilsvarende produktionsproces som i Belarus og Ukraine. Parterne mente heller ikke, at det var relevant, at der kun var en urinstofproducent i Litauen, da Litauen og andre lande med kun en enkelt producent af den pågældende vare allerede er blevet anvendt i tidligere undersøgelser vedrørende varer, der tilhører samme varekategori.
(48) Kommissionen gennemgik alle disse argumenter og drog følgende konklusioner:
(49) På det amerikanske marked er der mere end ti producenter af urinstof sammenlignet med mindst fem producenter i Ukraine, mens der kun er en enkelt producent i Litauen. Selv om USA har indført antidumpingtold på importen af urinstof fra landene i det tidligere Sovjetunionen, er der en betydelig import af urinstof (over 1 mio. tons) fra en række andre tredjelande. Yderligere undersøgelser viste, at der ikke er nogen importtold på importen af urinstof i Litauen, men denne import er imidlertid meget lille. USA har et stort marked for urinstof (over 10 mio. tons om året), mens der stort set ikke eksisterer noget marked for urinstof i Litauen. Salget af urinstof på det litauiske marked var således minimalt i undersøgelsesperioden og fandt ifølge oplysninger fra den litauiske producent ikke sted i normal handel. Det konkluderedes derfor, at det amerikanske marked for urinstof er stærkt konkurrencepræget i modsætning til det litauiske marked. Endelig er hjemmemarkedssalget i USA, i modsætning til i Litauen, repræsentativt i forhold til eksporten fra Belarus og Ukraine til Fællesskabet.
(50) Ovennævnte konklusioner bliver ikke ugyldige af, at der kun var en enkelt amerikansk producent, der samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse. Denne producents priser, som blev anvendt til at fastsætte den normale værdi, er rent faktisk betinget af ovennævnte konkurrenceforhold. Salgsmængderne for denne producent alene var endda repræsentative i forhold til den samlede mængde, der eksporteredes fra Belarus og Ukraine til Fællesskabet.
(51) For at afgøre om adgangen til naturgas, som er det vigtigste råmateriale i produktionen af urinstof, var den samme, undersøgte Kommissionen urinstofproducenternes forsyningskilder. Det bekræftedes, at den amerikanske producent fik leveret naturgas fra mere end en leverandør, som det var tilfældet i Ukraine, mens den litauiske producent kun havde en enkelt leverandør og ingen andre mulige leverandører. Desuden er USA, ligesom Ukraine, både producent og importør af naturgas, mens Litauen ikke selv har nogen naturgasressourcer.
(52) Kommissionen sammenlignede også produktionsprocessen i USA, Belarus og Ukraine og konkluderede, at den teknologi, som den amerikanske producent anvendte, var mindst lige så effektiv som den, der anvendtes af producenterne i Belarus og Ukraine.
(53) Det hævdedes også, at Litauen burde anvendes som referenceland, da det var omfattet af den samme undersøgelse.
(54) Det er rigtigt, at et tredjeland med markedsøkonomi, som er omfattet af den samme undersøgelse, anvendes, når det er relevant, jf. artikel 2, stk. 7, i grundforordningen, men af de årsager, der er nævnt ovenfor i betragtning 49 til 51, kunne Litauen ikke anses for et egnet referenceland i denne undersøgelse.
(55) Som nævnt i betragtning 107 i forordningen om midlertidig told blev der foretaget en justering af de høje naturgasomkostninger i USA i undersøgelsesperioden. De høje naturgasomkostninger skyldtes en særlig markedssituation i USA i undersøgelsesperioden. Denne justering bragte gasomkostningerne ned på et niveau, der kunne sammenlignes med niveauet for de andre selskaber, der samarbejdede i forbindelse med denne procedure.
(56) EF-erhvervsgrenen støttede valget af USA som referenceland. Den hævdede imidlertid, at der kun var tale om mindre stigninger i gaspriserne i USA, og at der derfor ikke burde have været foretaget nogen justering i denne forbindelse. Det er korrekt, at den største stigning i gaspriserne først fandt sted i anden halvdel af 2000, dvs. efter undersøgelsesperioden, men det konstateredes imidlertid, at naturgasomkostningerne allerede i anden halvdel af undersøgelsesperioden var steget usædvanlig meget. Justeringen blev derfor anset for berettiget.
(57) På denne baggrund konkluderes det, at USA er et egnet referenceland med markedsøkonomi, og at det blev valgt på et rimeligt grundlag. En normal værdi baseret på det hjemmemarkedssalg i USA, der fandt sted i normal handel, og som omfatter en rimelig fortjenstmargen,opfylder derfor fuldt ud kravene i artikel 2, stk. 7, litra a), i grundforordningen.
ii) Normal værdi for selskaber, der er indrømmet markedsøkonomisk status
(58) Det ukrainske selskab, hvis salg næsten udelukkende fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, hævdede, at dets hjemmemarkedssalg burde lægges til grund for fastsættelsen af dets normale værdi. Selskabet foreslog, at Kommissionen alternativt gjorde brug af den normale værdi for en ukrainsk eksporterende producent, der var indrømmet markedsøkonomisk status, eller beregnede den normale værdi på grundlag af selskabets egne oplysninger.
(59) Som følge af det manglende samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør konkluderedes det, at dette ukrainske selskab ikke i egen ret kunne anses for en eksporterende producent af urinstof (jf. betragtning 38 og 39). Derfor blev der ikke fastsat nogen normal værdi.
(60) Som anført i betragtning 138 i forordningen om midlertidig told undersøgte Kommissionen endvidere, om det var nødvendigt at justere andre omkostningsfaktorer, som f.eks. afskrivninger foretaget af den ukrainske eksporterende producent, for hvem den normale værdi var baseret på egne oplysninger.
(61) En sammenligning viste, at der var visse forskelle mellem de afskrivningsomkostninger, der var indregnet i produktionsomkostningerne for de forskellige produktionsanlæg, som tilhørte den samarbejdsvillige producent i referencelandet, og de afskrivninger, som den ukrainske producent havde foretaget. Disse forskelle kan imidlertid skyldes en lang række faktorer og var under alle omstændigheder ikke så store, at det var nødvendigt at justere den ukrainske producents omkostninger. Desuden var den normale værdi for denne ukrainske producent baseret på hjemmemarkedssalget, og de eventuelle følgevirkninger af enhver omkostningsændring ville derfor kun have været ubetydelige. Der blev derfor ikke foretaget nogen justeringer.
Eksportpris
(62) To selskaber i Ukraine, hvis eksportsalg fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, og som derfor ikke indgik i dumpingberegningerne, fremførte, at deres eksportpris burde beregnes på grundlag af det forarbejdningsgebyr, som deres eksportkunder betalte, og de gasomkostninger, som de selv eller en anden eksporterende producent i Ukraine betalte, samt en rimelig fortjeneste.
(63) For et af selskaberne konkluderedes det som følge af det manglende samarbejde fra den forretningsmæssigt forbundne gasleverandør, at priserne på dets eksportsalg ikke kunne efterprøves, og at selskabet ikke i sig selv kunne anses for en eksporterende producent af urinstof (jf. betragtning 38 og 39). Derfor blev der ikke fastsat nogen individuel dumpingmargen for dette selskab.
(64) Med hensyn til det andet selskab er den foreslåede metode ikke i overensstemmelse med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen. Formålet med denne artikel er ikke at give alternative metoder til at fastsætte eksportpriserne i tilfælde af manglende samarbejde, men derimod at tage højde for den indflydelse, som en importør i Fællesskabet, der er forretningsmæssigt forbundet eller knyttet til den eksporterende producent, har på eksportsalget. Den metode, der foreslås af de ukrainske selskaber, er i modsætning til grundforordningens artikel 2, stk. 9, ikke baseret på en salgspris til en uafhængig part. Den tager i stedet udgangspunkt i en produktionsomkostning, hvilket er en metode, der anvendes til at beregne normale værdier og ikke eksportpriser. Påstanden afvistes derfor.
(65) Et tredje ukrainsk selskab, hvis eksportsalg også udelukkende fandt sted på grundlag af forarbejdningsaftaler, hævdede, at den gennemsnitlige eksportpris for andre ukrainske eksporterende producenter burde have været anvendt i stedet for de laveste eksportpriser.
(66) Der var imidlertid ikke nogen grund til at antage, at den gennemsnitlige eksportpris for andre ukrainske eksporterende producenter var mere korrekt. I tilfælde af manglende samarbejdsvilje er det Kommissionens praksis at gøre brug af den vejede gennemsnitlige eksportpris for de transaktioner, der finder sted til de laveste eksportpriser, og som samtidig udgør en betydelig del af de eksportmængder, hvis priser kan efterprøves.
Sammenligning
(67) To ukrainske selskaber og et belarussisk selskab anmodede Kommissionen om at give dem visse grundlæggende oplysninger, så de kunne gøre krav på naturlige sammenligningsfordele.
(68) Da kun et enkelt amerikansk selskab samarbejdede i forbindelse med proceduren, var det ikke muligt at videregive oplysninger om selskabets produktion og salg uden at bryde reglerne om fortrolighed. Andre grundlæggende oplysninger (geografisk beliggenhed, adgang til råmaterialer osv.) er offentligt tilgængelige. Kommissionen har gennemgået de tilgængelige oplysninger og har på eget initiativ foretaget de nødvendige justeringer. Som nævnt var naturgasomkostningerne i USA i undersøgelsesperioden usædvanlig høje, og derfor blev det samarbejdsvillige amerikanske selskabs gasomkostninger justeret, så de kom ned på et niveau, der kunne sammenlignes med niveauet for de andre samarbejdsvillige selskaber.
(69) Tre ukrainske selskaber og det belarussiske selskab gjorde indsigelse mod, at Kommissionen foretog en justering af eksportprisen for indenlandsk transport på grundlag af jernbanetarifferne i referencelandet. De fremførte, at de ukrainske eller de litauiske tariffer burde anvendes.
(70) Jernbanetarifferne i Ukraine og Belarus, hvor de markedsøkonomiske principper endnu ikke er fremherskende, fastsættes af staten og kan derfor ikke anses for at afspejle de normale markedspriser. Det har længe været Kommissionens praksis at basere justeringer for denne type af indenlandsk transport i lande, der er omfattet af grundforordningens artikel 2, stk. 7, på efterprøvede oplysninger fra referencelandet, når sådanne foreligger. Da nogle af de pågældende ukrainske selskaber blev indrømmet markedsøkonomisk status, blev det også udtrykkeligt nævnt, at visse omkostningsfaktorer kunne blive justeret for at tilnærme dem til den normale markedsværdi. Der er derfor ingen grund til at ændre de foreløbige undersøgelsesresultater.
(71) Det blev også hævdet, at der burde anvendes lavere tariffer, da de ukrainske eksporterende producenter anvendte deres egne togvogne til at forsende store varemængder og også stod for returnering af de tomme vogne.
(72) Det fremgik af oplysninger fra producenten i referencelandet, at det var berettiget at foretage en justering for brug af egne vogne. Beregningerne ændredes derfor i overensstemmelse hermed.
(73) De ukrainske og belarussiske selskaber hævdede, at justeringen for fysiske forskelle mellem urinstof i granulatform, der sælges på hjemmemarkedet i referencelandet, og urinstof i pilleform, der eksporteres af disse lande, burde have været baseret på prisforskelle på fællesskabsmarkedet.
(74) Da formålet er at fastsætte en normal værdi for urinstof i pilleform på referencelandets marked, må justeringen imidlertid baseres på en prisforskel på dette marked. Justeringen blev derfor baseret på prisforskelle på det amerikanske marked. Det ville ikke være hensigtsmæssigt at anvende fællesskabsmarkedet, da prisforskellen på dette marked højst sandsynligt ville være påvirket af dumpingimporten. Denne påstand blev derfor afvist.
(75) To ukrainske selskaber og selskabet i Belarus anmodede også om en justering for forskelle i handelsled, da de angiveligt kun solgte til forhandlere.
(76) De eksporterende producenter i Ukraine og Belarus eksporterede den pågældende vare til forhandlere. Den samarbejdsvillige producent i referencelandet solgte også varen til forhandlere. Producentens hjemmemarkedssalg i referencelandet fandt delvis sted til blandingsproducenter. En nøje gennemgang af funktioner og priser viste, at det ikke var berettiget at imødekomme påstanden.
3. Dumpingmargen for undersøgte selskaber
Anvendelse af artikel 18 i grundforordningen
(77) Efter indførelsen af midlertidig told undersøgte Kommissionen yderligere, om de fragtomkostninger, som den litauiske eksporterende producent havde indberettet, men som importørerne havde betalt, var korrekte. Det konstateredes, at disse omkostninger var sat for højt, efter at have sammenlignet dem med oplysninger fra importører og offentligt tilgængelige priser for de samme ruter. Fragtomkostningerne er blevet revideret i overensstemmelse hermed, og der er gjort brug af de reelle omkostninger.
(78) På baggrund af den estiske eksporterende producents bemærkninger om, at den justering af cif-værdien for det ikke-indberettede salg, der anvendtes til at fastlægge dumpingmargenen for dette salg i den foreløbige fase, var urimelig, undersøgte Kommissionen sagen nærmere og besluttede at revidere den anvendte metode. Den justering, der blev foretaget i den foreløbige fase, er trukket tilbage. Da selskabet ikke havde indgivet nogen pålidelige oplysninger, besluttede Kommissionen imidlertid at basere sine undersøgelsesresultater på oplysninger fra Eurostat, som er de mest pålidelige oplysninger, der foreligger.
(79) Kommissionen foretog en foreløbig justering af den cif-værdi for den belarussiske eksporterende producent, der anvendtes til at beregne dumpingmargenen. Da denne justering var forkert, er den blevet trukket tilbage.
Dumpingmargener
(80) Udtrykt i procent af cif-importprisen, Fællesskabets grænse, udgør de endelige dumpingmargener følgende:
Belarus
TABELPOSITION
Bulgarien
TABELPOSITION
Kroatien
TABELPOSITION
Estland
TABELPOSITION
Libyen
TABELPOSITION
Litauen
TABELPOSITION
Rumænien
TABELPOSITION
Ukraine
TABELPOSITION
E. SKADE
1. Definition af erhvervsgrenen i Fællesskabet
(81) En række interesserede parter gentog deres krav om, at de EF-producenter, som købte og importerede urinstof fra de lande, der er omfattet af denne procedure, skulle holdes uden for definitionen af EF-erhvervsgrenen.
(82) Som nævnt i betragtning 156 i forordningen om midlertidig told var disse køb overvejende af beskedent omfang og tog sigte på at dække den utilstrækkelige produktion som følge af vedligeholdelsesarbejde. Det ene selskab, der foretog større køb, svarende til ca. 20 % af dets egenproduktionen i undersøgelsesperioden, gjorde det for at supplere sit vareudvalg. Undersøgelsen viste, at dette selskab hovedsagelig er producent og ikke importør af urinstof, og der er således ingen gyldige grunde til at holde det uden for definitionen af EF-erhvervsgrenen. Dette ville under alle omstændigheder hverken have haft nogen væsentlig indflydelse på undersøgelsesresultaterne eller på størrelsen af den indførte told.
(83) Undersøgelsesresultaterne i betragtning 157 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
2. Forbruget i Fællesskabet
(84) I mangel af nye oplysninger bekræftes undersøgelsesresultaterne vedrørende forbruget i Fællesskabet i betragtning 158 og 159 i forordningen om midlertidig told.
3. Importen fra de pågældende lande
Kumulativ vurdering af virkningerne af den pågældende import
(85) Det hævdedes, at importen af urinstof med oprindelse i Rumænien ikke skulle kumuleres med importen fra de andre lande, der er omfattet af proceduren. Påstanden var begrundet med, at importmængderne og markedsandelene udviklede sig forskelligt i den betragtede periode.
(86) I betragtning 162 i forordningen om midlertidig told blev det fastslået, at:
- importen fra alle de pågældende lande var betydelig og lå et godt stykke over de tærskler, der er fastlagt i artikel 5, stk. 7, i grundforordningen
- de konstaterede dumpingmargener alle var over de minimis, og at alle de eksporterende producenter underbød EF-erhvervsgrenens salgspriser
- priserne på både importeret og EF-produceret urinstof faldt betydeligt i den betragtede periode.
(87) Mængden af urinstof, der importeredes fra Rumænien, fulgte udviklingen i priserne på urinstof på fællesskabsmarkedet, dvs. at der var en vis forbindelse mellem priserne på og mængden af importen fra Rumænien i den betragtede periode. I 1999, hvor priserne var lavest, var der næsten ingen import fra Rumænien. Dette viser, at der er prisgennemsigtighed på Fællesskabets urinstofmarked. Det viser også, at de rumænske eksportører trækker sig tilbage fra et marked, når priserne kommer for langt ned. Det delvise genopsving i priserne mellem 1999 og undersøgelsesperioden (betragtning 164 i forordningen om midlertidig told) betød imidlertid, at den rumænske import steg betydeligt og nåede op på en markedsandel på 2,3 % i undersøgelsesperioden. Rumænien var den fjerdestørste eksportør til Fællesskabet blandt de pågældende lande i undersøgelsesperioden.
(88) Denne importudvikling gjaldt ikke kun for Rumænien. Importen fra en række af de pågældende lande fulgte også et bemærkelsesværdigt ens mønster med faldende import mellem 1996 og 1999 og derefter en stærk tilbagevenden til fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden. Dette skal ses på baggrund af, at den samlede importmængde fra de pågældende lande steg hvert år i den betragtede periode. Det eneste, der ændrede sig, var fordelingen af denne import mellem de pågældende lande og priserne herpå. Dette er endnu et bevis på konkurrence mellem de importerede varer og er ikke en grund til ikke at kumulere importen fra Rumænien eller nogen af de andre pågældende lande.
(89) Af ovennævnte årsager konkluderes det, at kriterierne i artikel 3, stk. 4, i grundforordningen er opfyldt. Derfor bekræftes undersøgelsesresultaterne i betragtning 162 i forordningen om midlertidig told.
Importens mængde, markedsandel og priser
(90) I mangel af nye oplysninger bekræftes de foreløbige undersøgelsesresultater om mængden og priserne på importen fra de pågældende lande.
Underbud
(91) I den foreløbige fase blev underbuddet beregnet ved at sammenligne eksportørernes priser, Fællesskabets grænse, ab kaj, leveret fortoldet (DEQ), med EF-producenternes kontrollerede priser ab fabrik. Sammenligningen skete henholdsvis mellem varer i pilleform, varer i granulatform, varer i løs vægt og varer i sække.
(92) Flere parter, herunder en række af de eksporterende producenter, hævdede, at de priser for EF-producenterne, der anvendtes til at beregne underbuddet, burde være den vejede gennemsnitlige pris for EF-erhvervsgrenen og ikke priserne for de individuelle producenter. Det hævdedes, at sidstnævnte metode kunstigt øger margenen gennem nulsatsning for EF-producenterne.
(93) For det første skal det bemærkes, at underbuds- og prissammenligningen er en skadesindikator, som ifølge artikel 3, stk. 3, i grundforordningen tager sigte på at undersøge, "om dumpingvarerne udbydes til en væsentlig lavere pris end prisen på samme vare fremstillet af erhvervsgrenen i Fællesskabet, eller om priserne som følge af en sådan indførsel er blevet trykket betydeligt".
(94) Det er sandt, at det ikke var hele importen fra de pågældende lande, der underbød priserne for de forskellige EF-producenter. En betydelig del af eksportsalget fandt imidlertid sted til priser, der lå under EF-erhvervsgrenens. Det skal også bemærkes, at urinstofmarkedet i Fællesskabet både er meget gennemsigtigt og følsomt over for prisændringer.
(95) Efter en yderligere undersøgelse konstateredes det for de pågældende lande, at andelen af importen pr. selskab, der underbød EF-erhvervsgrenens priser, var på mellem 0 % og 56 %, med et samlet gennemsnit for hele importen på 46 %. Underbuddet nåede helt op på 17 %. Nulsatsning blev ikke anvendt for denne sammenligning. På grund af problemer med samarbejdet fra den eksporterende producent i Belarus (betragtning 113 i forordningen om midlertidig told) og Estland (betragtning 58 i forordningen om midlertidig told) var det ikke muligt at foretage denne prissammenligning for disse selskaber. Der er imidlertid ingen grund til at antage, at resultaterne ville have været anderledes for deres vedkommende.
(96) Det skal endvidere bemærkes, at EF-erhvervsgrenen var tabsgivende i undersøgelsesperioden (betragtning 175 i forordningen om midlertidig told), dvs. at EF-erhvervsgrenens priser var trykket. Selv for det ene selskab, der ikke underbød EF-erhvervsgrenens priser, konstateredes et målprisunderbud.
(97) Det konstateres derfor endeligt, at der både forekom et betydeligt prisunderbud fra de eksporterende producenter i de pågældende lande og et pristryk på fællesskabsmarkedet i undersøgelsesperioden.
(98) Der blev fremsat en række påstande vedrørende beregningen af skadestærsklen. Disse påstande gennemgås i betragtning 114 til 116 og 121 til 123. Det bekræftes imidlertid, at når der blev indrømmet justeringer, blev disse også taget i betragtning med henblik på at beregne underbuddet.
4. EF-erhvervsgrenens situation
(99) Efter en yderligere kontrol af to EF-producenter ændredes nogle af skadesindikatorerne i absolutte tal. Disse ændringer var imidlertid hverken tilstrækkelige til at påvirke udviklingen i skadesindikatorerne nævneværdigt i den betragtede periode eller til at ændre de foreløbige konklusioner. På baggrund af ovenstående bekræftes de foreløbige undersøgelsesresultater vedrørende den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen.
F. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(100) Flere interesserede parter gentog deres påstand om, at den skade, der var påført EF-erhvervsgrenen, ikke skyldtes dumpingimporten, men snarere overforsyningen af urinstof på verdensmarkedet. Denne påstand er knyttet til nogle af parternes påstand om, at den skade, der er påført EF-erhvervsgrenen, skete som følge af faldet i dens eksportsalg, hvilket påvirkede dens salg på fællesskabsmarkedet.
(101) I denne forbindelse bør det bemærkes, at vurderingen af EF-erhvervsgrenens situation var baseret på oplysninger om salget af den pågældende vare på fællesskabsmarkedet. Derfor er de eventuelle negative følgevirkninger af det mindskede eksportsalg ikke medtaget i ovennævnte skadesanalyse.
(102) Desuden faldt EF-erhvervsgrenens eksportsalg med 337000 tons i den betragtede periode, mens dens salg på fællesskabsmarkedet steg med 172000 tons. I den vanskelige eksportsituation var EF-erhvervsgrenen således i stand til at omlægge halvdelen af det mistede eksportsalg til fællesskabsmarkedet.
(103) Samtidig steg forbruget i Fællesskabet med 1,25 mio. tons, den billige dumpingimport steg med 867000 tons (betragtning 163 i forordningen om midlertidig told), og EF-erhvervsgrenen mistede 10,3 % af fællesskabsmarkedet (betragtning 173 i forordningen om midlertidig told). EF-erhvervsgrenens manglende evne til at drage fordel af det voksende hjemmemarkedssalg, da eksportsalget faldt, er ikke årsagen til skaden, men snarere et bevis på den skade, der forårsagedes af dumpingimporten.
(104) Overforsyningen og det tabte eksportsalg kunne således kun påvirke EF-erhvervsgrenen (i form af et begrænset tab af stordriftsfordele), fordi dumpingimporten forhindrede den i at drage fuld fordel af det voksende marked i Fællesskabet. Derfor konkluderes det, at hverken følgevirkningerne af EF-erhvervsgrenens faldende eksportsalg eller den påståede overforsyning var tilstrækkelige til at bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den væsentlige skade, der er påført EF-erhvervsgrenen. Konklusionerne i betragtning 197 og 198 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
G. FÆLLESSKABETS INTERESSER
1. Importører/forhandlere
(105) Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger fra de samarbejdsvillige importører efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. En importørsammenslutning fastholdt imidlertid, at indførelsen af antidumpingforanstaltninger ikke var i urinstofimportørernes interesse, og at en blomstrende landbrugssektor var vigtig for dem.
(106) Som anført i betragtning 206 i forordningen om midlertidig told vil der stadig være behov for at importere urinstof. Selv hvis tolden overvæltes helt på næste led, vil det i værste fald kun medføre en stigning på 0,6 % i landbrugernes omkostninger. Selv om en sådan stigning kan føre til, at landbrugerne ændrer deres indkøb af urinstof, er det ikke en tilstrækkelig grund til at stille spørgsmålstegn ved konklusionerne i betragtning 206 i forordningen om midlertidig told.
2. Brugere
Landbrugere
(107) Der blev ikke modtaget nogen bemærkninger fra landbrugsorganisationerne i Det Forenede Kongerige, Italien, Spanien og Østrig efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told. Ingen af parterne gjorde indsigelse mod den foreløbige konklusion om, at tolden i værste fald ville føre til en stigning på 0,6 % i landbrugernes omkostninger. De protesterede imidlertid imod indførelsen af foranstaltninger og konklusionen om, at prisstigningerne ikke ville blive overvæltet helt på næste led.
(108) Efter et kontrolbesøg hos et landbrugskooperativ bekræftedes konklusionen om de foreslåede foranstaltningers følgevirkninger for omkostningerne. Konklusionen om, at foranstaltningernes virkninger ikke vil blive overvæltet helt på næste led, er baseret på erfaringer fra en lang række antidumpingprocedurer. Der er ikke nogen beviser for, at dette ikke vil være tilfældet i denne procedure.
(109) Selv om det bekræftes, at landbrugerne er i en vanskelig situation, kan det ikke konkluderes, at tolden vil få sådanne virkninger, at det ikke vil være i Fællesskabets interesse at indføre foranstaltninger.
Industrielle brugere
(110) Der blev ikke modtaget skriftlige bemærkninger direkte fra nogen af de samarbejdsvillige industrielle brugere af urinstof. Dette tyder på, at foranstaltningerne ikke vil få særligt store virkninger for disse brugere.
(111) En industriel bruger, der også importerer og sælger urinstof, indgav bemærkninger via en importørsammenslutning. Dette selskab anførte, at indførelsen af foranstaltninger vil kunne tvinge det til at lukke sit produktionsanlæg med deraf følgende tab af op til 380 arbejdspladser. Denne påstand afvises imidlertid, da den ikke blev fremført direkte af selskabet, og der ikke er fremlagt nogen dokumentation herfor.
3. Konklusion om Fællesskabets interesser
(112) I mangel af nye oplysninger om Fællesskabets interesser bekræftes konklusionerne i betragtning 219 i forordningen om midlertidig told.
H. ENDELIGE ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
(113) I den foreløbige fase blev målprisunderbuddet beregnet ved at sammenligne eksportørernes priser, Fællesskabets grænse, ab kaj, leveret fortoldet (DEQ), med EF-producenternes kontrollerede målpriser ab fabrik. Priserne er sammenlignet for hvert selskab, henholdsvis for varer i pilleform, varer i granulatform, varer i løs vægt og varer i sække.
(114) Mange eksporterende producenter påstod, at den justering, der var foretaget for losningsomkostninger for at beregne eksportørernes priser, var utilstrækkelig. Det hævdedes også, at der burde medtages en margen for importører (navnlig forhandlere) på linje med andre nyligt afgjorte sager vedrørende gødningsstoffer.
(115) Kommissionen har modtaget yderligere dokumentation for de faktiske losningsomkostninger fra en række forskellige kilder, bl.a. de eksporterende producenter, EF-erhvervsgrenen og uafhængige importører. Losningsomkostningerne er blevet justeret på grundlag af disse oplysninger.
(116) Anmodningen om en justering for importørernes margen blev behandlet ud fra omstændighederne i denne særlige undersøgelse. Det konstateredes, at eksporterende producenter solgte urinstof på fællesskabsmarkedet gennem en række kanaler, herunder direkte til den endelige bruger. Der blev ikke fremlagt dokumentation for, at priserne varierede for de forskellige kanaler. Det konstateredes derimod, at salgspriserne i almindelighed ikke afhang af kundetypen. Der blev heller ikke konstateret væsentlige forskelle mellem de salgskanaler, som henholdsvis EF-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter anvendte. Derfor blev anmodningen om en justering for importørernes margen afvist.
(117) Flere parter, herunder hovedparten af de eksporterende producenter, hævdede, at de priser for EF-producenterne, der anvendtes til at beregne målprisunderbuddet, burde være den vejede gennemsnitlige pris for EF-erhvervsgrenen og ikke priserne for de individuelle producenter. Det hævdedes, at den anvendte metode kunstigt øger margenen ved at udelukke negative målprisunderbud for de individuelle EF-producenter. Det blev desuden hævdet, at det var i strid med en afgørelse, som WTO traf for nylig(3), at basere antidumpingtolden på en beregningsmetode, der fører til nulsatsning.
(118) Det skal bemærkes, at formålet med at beregne målprisunderbuddet er at fastlægge det reelle omfang af den skade, som dumpingimporten har påført EF-erhvervsgrenen. For at prissammenligningen kan give et sandt billede, bør den afspejle den økonomiske virkelighed. Undersøgelsen viste, at der på fællesskabsmarkedet er konkurrence mellem hver enkelt eksporterende producent og hver enkelt individuel producent, der indgår i EF-erhvervsgrenen. I den forbindelse skal det bl.a. bemærkes, at der er store prismæssige og geografiske forskelle mellem EF-producenterne. Derfor bør omfanget af den dumping, som en eksporterende producent måtte have foretaget med deraf følgende skadelige virkninger for EF-erhvervsgrenen, vurderes ud fra den reelle markedssituation samt specifikke og kontrollerede oplysninger for hvert selskab.
(119) En sammenligning af priserne for hvert selskab giver en præcis vurdering af det fulde omfang af dumpingens skadelige virkninger for EF-erhvervsgrenen og øger ikke kunstigt målprisunderbudsniveauet i dette tilfælde. Derfor afvises denne påstand.
(120) EF-erhvervsgrenen hævdede, at noget af det urinstof, der indførtes i Fællesskabet, rent faktisk var "store" piller, som skulle behandles som en anden type urinstof. Det hævdedes endvidere, at denne type burde sammenlignes med prisen på de "store" piller, der fremstilles i Fællesskabet, for at kunne beregne målprisunderbuddet.
(121) Det konstateredes, at piller med stor diameter, eller "store" piller, rent faktisk produceredes af EF-erhvervsgrenen og eksporteredes til Fællesskabet fra nogle af de pågældende lande. Den eneste forskel i forhold til standardpiller er imidlertid deres store diameter. Der er heller ingen dokumentation for, at produktionsomkostningerne er større, eller at "store" piller solgtes til en højere pris i undersøgelsesperioden. Derfor konkluderes det, at der ikke er nogen grund til at anse "store" piller for en anden varetype.
(122) Nogle af de eksporterende producenter gentog deres krav om en justering for kvaliteten af deres vare. Der blev imidlertid ikke fremlagt nogen dokumentation herfor. Det var heller ikke opfattelsen på markedet, at der var problemer med kvaliteten af rumænsk urinstof. Kravet afvises derfor.
(123) Det skal bemærkes, at der for at beregne den ikke-skadevoldende pris i den foreløbige fase blev gjort brug af en fortjenstmargen på 8 % af omkostningerne og ikke på 8 % af omsætningen som anført i betragtning 222 i forordningen om midlertidig told. Visse samarbejdsvillige parter fremførte, at fortjenstmargenen burde begrænses til 5 %, som det var tilfældet i tidligere antidumpingprocedurer vedrørende nitratholdige gødningsstoffer samt i proceduren vedrørende urinstof fra Rusland(4). EF-erhvervsgrenen gentog sin påstand om, at en fortjenstmargen på 15 % afkast af investeret kapital ville være mere passende.
(124) Det bekræftes, at den pågældende fortjenstmargen i denne procedure er fastlagt på grundlag af en vurdering af den fortjenstmargen, som EF-erhvervsgrenen med rimelighed kunne forvente under normale konkurrencevilkår uden dumpingimport. Den er derfor baseret på en vurdering af de faktiske oplysninger i denne sag og ikke i andre procedurer vedrørende andre varer og/eller andre undersøgelsesperioder.
(125) Kravet om at basere rentabiliteten på afkastet af investeret kapital afvises af de årsager, der er anført i betragtning 223 i forordningen om midlertidig told.
(126) På baggrund af ovenstående, og da der ikke foreligger nogen dokumentation for, at det ikke er korrekt at fastsætte en fortjenstmargen på 8 %, bekræftes konklusionerne i betragtning 221 til 227 i forordningen om midlertidig told.
(127) Endelig blev de oplysninger, der var modtaget og kontrolleret efter offentliggørelsen af forordningen om midlertidig told, herunder kontrollerede oplysninger fra to andre EF-producenter, også medtaget i beregningerne, når det var relevant.
2. Toldens form og størrelse
(128) På baggrund af ovenstående finder Kommissionen, at der i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4, i grundforordningen bør indføres en endelig antidumpingtold på importen af urinstof med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine, som bør svare til de konstaterede skades- eller dumpingmargener, alt efter hvilken der er lavest.
(129) Resttolden for de ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter fastsattes på grundlag af den højeste toldsats, der var konstateret for de samarbejdsvillige eksportører i hvert land.
(130) En af de eksporterende producenter hævdede, at tolden for at kunne være på linje med en tidligere procedure burde indføres i form af en mindsteimportpris, som det var tilfældet for urinstof fra Rusland.
(131) For at sikre foranstaltningernes effektivitet og forhindre den prismanipulation, der er blevet konstateret i tidligere procedurer vedrørende samme generelle varekategori, dvs. gødningsstoffer, indføres den endelige told i form af et særligt beløb pr. ton, jf. betragtning 231 i forordningen om midlertidig told. Påstanden afvises derfor.
(132) På grundlag af ovenstående fastsættes den endelige told til følgende:
TABELPOSITION
(133) De antidumpingtoldsatser for individuelle selskaber, der er anført i denne forordning, blev fastsat på grundlag af resultaterne af den foreliggende undersøgelse. De afspejler derfor den situation, der konstateredes for disse selskaber i undersøgelsen. Disse toldsatser finder således (i modsætning til den landsomfattende told, der gælder for "alle andre selskaber") udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i det pågældende land, som er fremstillet af de nævnte selskaber og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Varer, der er fremstillet af andre selskaber, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning med navn og adresse, herunder enheder, der er forretningsmæssigt forbundet med de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for "alle andre selskaber".
(134) Alle anmodninger om anvendelse af disse individuelle toldsatser (f.eks. efter ændring af den pågældende virksomheds navn eller efter oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) fremsendes straks til Kommissionen(5) sammen med alle relevante oplysninger, især om ændringer af selskabets aktiviteter i forbindelse med fremstilling og hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til den pågældende navneændring eller ændring vedrørende produktions- og salgsenheder. Kommissionen vil efter høring af det rådgivende udvalg om nødvendigt ændre forordningen i overensstemmelse dermed ved at ajourføre listen over de selskaber, der er omfattet af individuelle toldsatser.
3. Opkrævning af midlertidig told
(135) På grund af størrelsen af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EF-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold, indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told. I tilfælde, hvor den endelige told er højere end den midlertidige told, opkræves kun de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed med niveauet for den midlertidige told, endeligt.
4. Tilsagn
(136) Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger afgav eksporterende producenter i Belarus, Kroatien, Libyen, Rumænien og Ukraine pristilsagn i henhold til artikel 8, stk. 1, i grundforordningen. De eksporterende producenter i Estland og Litauen fornyede de tilsagn, som de allerede havde afgivet i den foreløbige fase, men som var blevet afvist af de årsager, der er anført i betragtning 236 og 237 i forordningen om midlertidig told.
(137) Kommissionen havde allerede godtaget et tilsagn fra den bulgarske eksporterende producent i den foreløbige fase af denne procedure (se betragtning 236 i forordningen om midlertidig told). Som nævnt i betragtning 128 indvirkede de nye oplysninger, der blev medtaget i beregningen af den endelige skadesmargen, på den konstaterede skadestærskel. Mindsteprisen i tilsagnet blev derfor justeret i overensstemmelse hermed.
(138) Efter meddelelsen om de foreløbige undersøgelsesresultater gjorde den klagende EF-erhvervsgren indsigelse mod Kommissionens beslutning om at godtage et tilsagn fra den bulgarske eksporterende producent. Den fremførte i denne forbindelse, at det pågældende selskab var forretningsmæssigt forbundet med - eller havde tætte tekniske og industrielle forbindelser til - andre eksportører og/eller producenter af nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof, i Bulgarien, Belarus og Ukraine, hvilket gav store muligheder for kompensationsaftaler. Endvidere satte EF-erhvervsgrenen spørgsmålstegn ved denne eksporterende producents evne til at opfylde forpligtelserne i et tilsagn.
(139) EF-erhvervsgrenen hævdede, at tilsagn, og således også mindstepriser, i almindelighed ikke er en hensigtsmæssig foranstaltning i forbindelse med nitrogenholdige gødningsstoffer, herunder urinstof.
(140) Det skal bemærkes, at EF-erhvervsgrenen ikke kunne fremlægge tilstrækkelig dokumentation for sine påstande vedrørende den eksporterende producent i Bulgarien. Desuden blev disse påstande ikke bekræftet af Kommissionens undersøgelse, og de måtte derfor afvises. Hvad angår tilsagnets hensigtsmæssighed skal det bemærkes, at en vurdering heraf hovedsageligt koncentreres om selskabets specifikke situation. Det konstateredes således, at det pågældende selskab udelukkende fremstiller og eksporterer urinstof, og at det højst sandsynligt vil være muligt at overvåge tilsagnet effektivt i dette tilfælde.
(141) Hvis tilsagnet formodes misligholdt, misligholdes eller trækkes tilbage, kan der under alle omstændigheder indføres antidumpingtold i henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 9 og 10.
(142) Kommissionen gennemgik også alle de andre afgivne tilsagn og konstaterede, at der navnlig var to forhold, der gjorde, at disse tilsagn ikke kunne godtages:
(143) De eksporterende producenter i Litauen, Rumænien, Kroatien, Ukraine og Libyen producerer forskellige typer af gødningsstoffer og/eller andre kemiske produkter, som de tidligere konsekvent har eksporteret til de samme kunder (navnlig forhandlere) i Fællesskabet. Denne praksis indebærer en stor risiko for krydskompensation, dvs. at prisen i et tilsagn formelt overholdes, men at priserne for andre varer, der ikke er omfattet af tilsagnet, sænkes. Dette gør forpligtelsen til at overholde en mindstepris for urinstof nem at omgå og meget vanskelig at overvåge effektivt.
(144) Desuden påstod visse producenter (Estland, Ukraine og Belarus), at de hverken kunne kontrollere eller have noget kendskab til bestemmelsesstedet og/eller salgsbetingelserne for deres eksport af urinstof, selv om det klart fremgik af de officielle statistikker, at varen var eksporteret til Fællesskabet i store mængder i undersøgelsesperioden. Som nævnt indgav disse selskaber ikke tilstrækkelige oplysninger herom, og Kommissionen måtte derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at fastsætte eksportprisen i overensstemmelse med artikel 18 i grundforordningen. Desuden udviste visse eksporterende producenter (Libyen, Estland) ikke tilstrækkelig samarbejdsvilje i forbindelse med undersøgelsen. På denne baggrund fandt Kommissionen, at risikoen ved at godtage et tilsagn var uforholdsmæssig stor, og at der ikke var tilfredsstillende garantier for en passende overvågning.
(145) Af ovenstående grunde konkluderede Kommissionen, at ingen af de tilsagn, der var afgivet efter meddelelsen om de endelige undersøgelsesresultater, kunne godtages.
(146) De interesserede parter blev underrettet herom, og de pågældende eksporterende producenter fik nærmere besked om, hvorfor deres tilsagn ikke kunne godtages. Det Rådgivende Udvalg er blevet hørt -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig antidumpingtold på importen af urinstof, også i vandig opløsning, henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Fællesskabets grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 anførte vare:
TABELPOSITION
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks(6), reduceres det toldbeløb, der er beregnet på grundlag af bestemmelserne i stk. 2, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er angivet.
Artikel 2
1. Importerede varer undtages fra den ved artikel 1 indførte antidumpingtold, forudsat at de er fremstillet og direkte eksporteret (dvs. faktureret og sendt) til den første uafhængige kunde i Fællesskabet, der handler som importør, af det selskab, som er anført herunder, og hvis tilsagn er godtaget af Kommissionen, når denne import er i overensstemmelse med stk. 2.
TABELPOSITION
2. a) Toldfritagelsen er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der er udstedt af det i stk. 1 anførte selskab, samtidig med angivelsen om overgang til fri omsætning i henhold til et tilsagn.
b) Tilsagnsfakturaen skal overholde kravene til sådanne fakturaer, som er fastsat i de af Kommissionen godtagne tilsagn, og som for de vigtigste elementers vedkommende er anført i bilaget til denne forordning.
c) Toldfritagelsen er yderligere betinget af, at de varer, der er angivet og frembudt for toldmyndighederne, svarer nøjagtig til beskrivelsen i tilsagnsfakturaen.
3. Importerede varer, der ledsages af en tilsagnsfaktura, skal angives under Taric-tillægskoden, der er anført i stk. 1.
Artikel 3
De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold i henhold til forordning (EF) nr. 1497/2001 opkræves endeligt med den toldsats, der blev endeligt indført på importen af urinstof, også i vandig opløsning, henhørende under KN-kode 3102 10 10 og 3102 10 90 og med oprindelse i Belarus, Bulgarien, Kroatien, Estland, Libyen, Litauen, Rumænien og Ukraine.
Beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 4
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. januar 2002.
A Tanács 92/2002/EK rendelete
(2002. január 17.)
a Bulgáriából, Észtországból, Fehéroroszországból, Horvátországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából származó karbamid behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről, valamint az ezen behozatalra kivetett ideiglenes dömpingellenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 1995. december 22-i 384/96/EK tanácsi rendeletre [1], és különösen annak 9. cikkére,
tekintettel a Bizottságnak a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
A. ÁTMENETI INTÉZKEDÉSEK
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(1) A Bizottság 1497/2001/EK rendeletével [2] (ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Bulgáriából, Észtországból, Fehéroroszországból, Horvátországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából származó, 31021010 és 31021090 KN-kód alá sorolt karbamid importjára.
(2) Ugyanazon rendelettel az Egyiptomból, illetve Lengyelországból származó karbamid importjával kapcsolatos eljárást megszűntette.
B. TOVÁBBI ELJÁRÁS
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(3) A Bulgáriából, Észtországból, Fehéroroszországból, Horvátországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából származó karbamid importra alkalmazott ideiglenes intézkedések bevezetéséről szóló döntés alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően számos érdekelt fél írásos állásfoglalást nyújtott be. Az azt kérelmező felek szóbeli meghallgatásra is lehetőséget kaptak.
(4) A Bizottság folytatta a végleges ténymegállapításokhoz szükségesnek ítélt valamennyi információ összegyűjtését és ellenőrzését.
(5) Az alábbi vállalatok üzemeiben került sor kiegészítő ellenőrző látogatásokra:
Közösségi termelők
- Fertiberia, Madrid.
- Hydro Agri France, Párizs.
Közösségi felhasználók
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján a végleges dömpingellenes vámok kivetésére és az ideiglenes vámok úján biztosított összegek végleges beszedésére vonatkozó javaslat napirendre került. A felek rendelkezésére állt egy meghatározott időszak ahhoz, hogy ezen tájékoztatást követően észrevételeiket megtegyék.
(7) A felek szóbeli és írásban benyújtott érveit mérlegelték, és indokolt esetben az ideiglenes ténymegállapításokat ennek megfelelően módosították.
C. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(8) További megjegyzések hiányában az érintett termék, illetve a hasonló termék meghatározását az ideiglenes rendelet (9)-(12) preambulumbekezdésében foglaltak szerint megerősítették.
D. DÖMPING
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
1. Piacgazdasággal rendelkező országok
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
Rendes érték
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(9) A líbiai gyártó-exportőr arra hivatkozott, hogy az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdése nem tükrözi megfelelő módon az általa mutatott együttműködés mértékét. Azt állította, hogy a Bizottság tudatában volt annak, illetve hallgatólagosan elfogadta azt a tényt, hogy a vállalat a titoktartási kötelezettségre hivatkozva nem nyújtotta be a csoport valamennyi tevékenységét lefedő teljes könyvelését. Arra hivatkozott továbbá, hogy a líbiai könyvelési előírások alapján az auditált mérleget nem kell nyilvánosságra hozni, ezért ilyen alapon az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésével összhangban a Bizottság nem utasíthatta volna vissza a vállalat könyvelését.
(10) Az együttműködés mértékét illetően a Bizottság egyszer sem adta jelét annak, hogy elfogadta volna azt, hogy az említett vállalat elutasítja az alapvető számviteli bizonylatok rendelkezésre bocsátását. Ezzel ellentétben a Bizottság a nem kielégítő együttműködés következtében többször értesítette a gyártó-exportőrt az alaprendelet 18. cikke alkalmazásának lehetőségéről, amely többek között a rendelkezésre álló adatok felhasználását írja elő. Ennek ellenére az említett vállalat kitartott álláspontja mellett, és nem nyújtotta be, a különösen az érintett termék belföldi eladásának, illetve gyártási költségének megállapításához nélkülözhetetlen adatokat. Ezen körülmények között, illetve az érintett vállalatra érvényes rendes érték megállapítása érdekében az alaprendelet 18. cikkével összhangban a rendelkezésre álló, vagyis a kérelemben szereplő adatokból kellett kiindulni. A fentiek figyelembevételével az említett vállalat által megfogalmazott feltételezés helytelen, miszerint az auditált mérleg hiányában került sor a rendes érték kiszámítására a rendelkezésre álló adatok felhasználásával.
(11) Mindezeket az is alátámasztja, hogy a Bizottság minden olyan esetben, amikor lehetséges volt, a szolgáltatott adatokat használta a megfelelő ellenőrzésre, illetve azoknak a vállalat belső könyvelésével való egyeztetésére, különösen a líbiai gyártó-exportőr exportárainak megállapításához (lásd az ideiglenes rendelet (67)-(72) preambulumbekezdését).
(12) Az említett gyártó-exportőr ugyanakkor azt állította, hogy a rendes értéket a közösségi ipar által a kérelemben szereplő adatok helyett a tényleges belföldi eladási ár vagy pedig a vállalat saját számviteli adatai alapján kellett volna megállapítani. A vállalat azzal érvelt, hogy erre a célra valamennyi, a líbiai belföldi piacon lebonyolított karbamid gyártásra, illetve eladásra vonatkozó bizonyíték és adat rendelkezésre állt.
(13) A kérdőívre adott válaszaiban a vállalat következetesen kihagyta a leglényegesebb adatokat, illetve nem adott kielégítő magyarázatot az ellenőrző látogatás alkalmával felmerült következetlenségekre és ellentmondásokra, annak ellenére, hogy a Bizottság hiánypótlásra felszólító leveleiben, valamint a helyszínen azokra kifejezetten felhívta a figyelmet. A bejelentett belföldi eladások, illetve gyártási költségek teljességét és helyességét ezért lehetetlen volt megállapítani. Következésképp a líbiai karbamid gyártásra és eladásra vonatkozó adatok és bizonyítékok szolgáltatásával kapcsolatosan a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (64) és (65) preambulumbekezdésének ténymegállapításait.
(14) Az ideiglenes rendelet (66) preambulumbekezdése értelmében egyéb megbízható adatok hiányában a líbiai gyártó-exportőrre vonatkozó rendes értéket az alaprendelet 18. cikkével összhangban a benyújtott kérelemben foglalt adatok alapján kellett megállapítani.
(15) Az említett gyártó-exportőr arra hivatkozott, hogy a kérelemben a rendes érték kiszámításához használt haszonkulcs túlzott mértékű volt. Állításának igazolására azzal érvelt, hogy a karbamid-ágazatban alkalmazott haszonkulcs hagyományosan alacsony.
(16) Az eljárásban együttműködő egyéb gyártó-exportőrökkel kapcsolatos ténymegállapítások alapján a Bizottság helyénvalónak találta a líbiai gyártó-exportőrre vonatkozó rendes érték megállapításához használt haszonkulcs szintjének felülvizsgálatát.
(17) Az ideiglenes rendelet (22) preambulumbekezdése alapján azon gyártók esetében, akikre nézve a haszonkulcsot lehetetlen volt az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének bevezető mondata, illetve a) és b) pontja szerint megállapítani, a rendes érték megállapításakor a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének (c) pontjával összhangban az ezen vizsgálat során együttműködő gyártó-exportőröknek az érintett termék belföldi piacon való eladásakor elért haszonkulcsot használta. Tekintettel arra, hogy a vizsgálat eredménye nem indokolta, hogy a Bizottság a líbiai gyártó-exportőr esetében más haszon kulccsal dolgozzon, megfelelőbb adatok hiányában azt a döntést hozta, hogy a líbiai gyártó-exportőr esetében a végleges vizsgálat keretében az említett haszonkulcsot alkalmazva állapítja meg a rendes értéket.
Rendes érték a belföldi eladás alapján
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(18) Két romániai gyártó-exportőr a vizsgálati időszakban Romániában jelentkező infláció miatt a rendes érték havonta történő megállapítását kérelmezte. Az ideiglenes vizsgálati szakaszban valamennyi romániai gyártó-exportőrrel kapcsolatban ezt a módszert alkalmazták.
(19) Az ideiglenes dömpingellenes vám bevezetését követően azonban a fenti módszert felülvizsgálták. A vizsgálat azt mutatta, hogy az infláció hatása nem szolgáltat kellő alapot a rendes érték havi értékek szerint történő számításához. A Bizottság általában csak olyan helyzetekben nem állapít meg átlagos rendes értéket a teljes vizsgálati időszakra vonatkozóan, mint például a hiperinfláció. Románia esetében azonban ez a feltétel nem teljesült.
(20) Következésképpen a Bizottság a végleges szakaszban helyénvalónak ítélte a romániai gyártó-exportőrökre alkalmazandó rendes érték megállapítását a belföldi piacon a teljes vizsgálati időszak alatt fizetett átlagárak alapján.
Számított rendes érték
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(21) A közösségi ipar azt állította, hogy a bulgáriai, észtországi, illetve litvániai gyártó-exportőrökre alkalmazandó rendes érték kiszámítása során használt haszonkulcs meghatározásához "egy közép-, illetve hosszú távon életképes karbamid vállalkozás fenntartásához rendes körülmények között szükséges" minimális tőkehozam rátát kellett volna alkalmazni. Azzal érveltek, hogy a fenti országokban alkalmazott haszonkulcs általában megbízhatatlan, mivel az érintett vállalatok számviteli politikájának bizonyos pontjaira a nem piacgazdasági rendszer továbbra is rányomja a bélyegét.
(22) A vizsgálat nem tárt fel az érintett vállalatok könyvelésének megbízhatatlanságára és ezért annak a haszonkulcs kiszámítására való alkalmatlanságára utaló bizonyítékot vagy adatot. Ezért más lehetőség hiányában a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (3) és (6) bekezdésével összhangban állapította meg a rendes értékeket. Így a haszonkulcsot az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) és c) pontjával összhangban, azaz Litvánia esetében az érintett gyártó-exportőr által a belföldi piacon gyártott és forgalmazott hasonló termékkategória nyeresége alapján, Bulgária és Észtország esetében pedig egyéb megbízható adatok, vagyis az ezen eljárásban együttműködő egyéb gyártó-exportőrök haszonkulcsának súlyozott átlaga alapján állapította meg.
(23) A nyereséges belföldi eladással rendelkező együttműködő gyártó-exportőrök haszonkulcsának súlyozott átlaga alapján azonban az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontjával összhangban megállapított haszonkulcs szintjét a Bizottság újravizsgálta. Az Egyiptomból származó karbamid importra irányuló intézkedések megszüntetését követően a Bizottság az egyiptomi gyártó-exportőröket az átlagos haszonkulcs kiszámítása során figyelmen kívül hagyta.
(24) Az észtországi gyártó-exportőr megjegyzései alapján a vállalat rendes értékének rekonstruálásához használt haszonkulcsot újraértékelték. Az előzetes ténymegállapítások felülvizsgálata kimutatta, hogy a felhasznált - a vállalat más termékeinek eladásából számított - haszonkulcsot ismételten meg kell állapítani, mivel az említett termékek (pl. műtrágya) nem tekinthetők az érintett termékkel egy kategóriába tartozó termékeknek. Ily módon az érintett terméknek bármely más észtországi gyártó-exportőr által és/vagy egyéb, azzal azonos kategóriába tartozó terméknek az érintett észtországi gyártó-exportőr által a rendes kereskedelmi forgalomban értékesített elegendő mennyisége hiányában az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja értelmében a végleges vizsgálat keretében egy másik megbízható módszert alkalmaztak. Ennek értelmében a haszonkulcsot a többi érintett együttműködő gyártó-exportőr haszonkulcsának súlyozott átlagára alapozták (a bulgáriai gyártó-exportőr tekintetében lásd a fenti (22) preambulumbekezdést).
(25) A litvániai gyártó-exportőr az ammónium-nitrátra (AN) vonatkozó eladási, általános és adminisztratív költségeknek (EÁ&A), illetve nyereségnek a rendes érték kiszámításában való felhasználása ellen érvelt. Arra hivatkozott, hogy a karbamid és az AN két különböző műtrágya, amelyeket más piacokon és versenykörülmények között forgalmaznak, ugyanakkor a gyártási technológia, a piaci kereslet, az eladási ár, illetve a költségek tekintetében is különbségeket mutatnak.
(26) Mivel Litvániában egyetlen karbamid gyártó működik, reprezentatív belföldi értékesítési adat pedig nem áll rendelkezésre, így az eladási, általános és adminisztratív költségek, illetve a nyereség megállapítására az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) pontja nyújt lehetőséget. Azonkívül a karbamid és az AN egyaránt nitrogénalapú műtrágya, és a gyártási folyamat bizonyos mértékű különbözőségei ellenére is az alaprendelet értelmében ugyanazon általános termékkategóriába tartoznak. A teljesség kedvéért meg kell jegyezni, hogy a két termék piaca, illetve versenyhelyzete sem feltétlenül eltérő (egyetlen gyártó, importverseny). A fentiek értelmében a Bizottság az ideiglenes meghatározás megtartása mellett döntött.
Export ár
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(27) Az érintett felek megjegyzései, illetve az előzetes ténymegállapításokat érvénytelenítő bármilyen ténymegállapítás hiányában az érintett gyártó-exportőrökre ideiglenesen megállapított export árakat megerősítik.
Összehasonlítás
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
Kezelési és rakodási költségek
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(28) A líbiai gyártó-exportőrnek az érintett termék Közösségbe való importálásakor számított rakodási és kezelési költségei kiszámítására vonatkozó megjegyzései alapján a Bizottság felülvizsgálta számításait, és a talált számítási hibát megfelelő módon kijavította.
2. Piacgazdasággal nem rendelkező országok
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(29) A fehéroroszországi gyártó-exportőr kifogásolta, hogy a Bizottság állítólag az eljárásban nem együttműködő félként kezelte. Az említett vállalat azt állította, hogy valamennyi kért adatot a Bizottság rendelkezésére bocsátotta, és úgy ítélte, hogy nem együttműködő félként való kezelése az együttműködő fél státusszal járó jogaitól, nevezetesen az ajánlattevés lehetőségétől való megfosztására irányult.
(30) Ezen vizsgálatban az a tény, hogy az említett vállalat nem közölte a Bizottsággal az ellenőrizhető export ár megállapításához megkövetelt adatokat, az alaprendelet 18. cikkében a nem együttműködő felekre vonatkozó szabály alkalmazásához, következésképpen a "rendelkezésre álló", ebben az esetben az Eurostat által megadott, exportra vonatkozó adatok részbeni felhasználásához vezetett.
(31) Meg kell jegyezni azonban, hogy a vállalat állításával szemben a 18. cikk részleges alkalmazása nem fosztotta meg a vállalatot az érdekelt félként őt megillető jogoktól, vagyis az információkhoz való hozzáférés, a meghallgatás, az írott állásfoglalások benyújtása, a nem bizalmas jellegű adatokba való betekintés, illetve az ajánlattevés jogától.
Piacgazdasági státus (PGS)
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(32) Az ideiglenes rendelet (118)-(130) preambulumbekezdése szerint, illetve az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontjával összhangban három ukrán vállalat kérelmet nyújtott be, amelyben azt állították, hogy az érintett hasonló termékre nézve a gyártás, illetve az eladás terén piacgazdasági körülmények állnak fenn ("piacgazdasági státusz" vagy "PGS"). Mint ismeretes, két ukrán vállalat megkapta a PGS-t. Egy ukrán gyártó-exportőr, amely nem kapott PGS-t, nem értett egyet a Bizottságnak az esetleges állami beavatkozással kapcsolatos ténymegállapításaival.
(33) A közösségi ipar megerősítette azt az állítását, amely szerint a karbamidot, illetve egyéb nitrogénalapú műtrágyát gyártó és forgalmazó ukrán vállalatok jelentős állami beavatkozásnak vannak kitéve, és ennek következtében általában nem kaphattak volna PGS-t. Különösen azzal érveltek, hogy az ukrán műtrágyapiacot a vámegyezmények, illetve a barter-hálózatok, valamint az energia-, áram- és szállítási költségek terén állami beavatkozás jellemzi, és hogy mindezen tényezők a piacgazdaság fogalmával összeférhetetlenek.
(34) A gyártó-exportőrök, illetve a közösségi ipar fenti érveivel az ideiglenes rendelet (118)-(130) preambulumbekezdése foglalkozik. A vámegyezményekkel kapcsolatban azonban hozzá kell tenni, hogy ezek nincsenek eleve ellentmondásban a PGS fogalmával, mivel nem feltétlenül tekinthetők az állami beavatkozás jellegzetes formájának. Ami a szállítási költségekkel kapcsolatos állami beavatkozást illeti, az analóg országban érvényes szállítási ráták felhasználásával lett figyelembe véve. Az energia- és áramköltségek kérdésében nem derült fény ezeket jelentősen eltorzító állami beavatkozásra utaló bizonyítékokra, illetve arra, hogy ezek alapvetően ne a piaci értékeket tükrözték volna. A földgázhoz viszonyítva pedig az energia, illetve az áram költsége a karbamid esetében nem számít jelentős ráfordításnak.
Egyéni elbánás
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(35) A közösségi ipar kifogásolta az ukrán gyártó-exportőrök egyike számára egyéni elbánást biztosító döntést, és arra hivatkozott, hogy a vállalat állami tulajdoni hányada jelentős állami beavatkozásra ad lehetőséget.
(36) A kérelmet benyújtó közösségi ipar azonban nem szolgált további adattal, illetve bizonyítékkal arra nézve, hogy az állítólagos állami beavatkozás lehetővé tenné a hatályos intézkedések kijátszását, így a kérelmet elutasították. A Bizottság ennek következtében megerősíti az ideiglenes rendelet ténymegállapításait ((132) preambulumbekezdés).
Vámegyezmény alá eső értékesítés
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(37) Az ideiglenes rendelet (133)-(135) preambulumbekezdésében foglaltak szerint három ukrajnai vállalat működését szabályozta vámegyezmény. Mint ismeretes, az ukrán törvények szerint a késztermék tulajdonosa a nyersanyagot szolgáltató fél marad: az átalakítást végző vállalat nem szerez tulajdonosi jogokat.
(38) A vizsgálat szerint a piacgazdasági státusszal rendelkező vállalatok egyike önmagában nem tekinthető az érintett termék gyártó-exportőrének. Ez a vállalat hosszú távú üzleti kapcsolatot létesített egy harmadik országban működő vállalattal. A kapcsolat értelmében gyakorlatilag ez utóbbi vállalat volt a vámegyezmény alapján a fő nyersanyag egyedüli szállítója (és a teljes gyártási folyamat során a tulajdonosi jogok élvezője). Ez a vállalat az érintett termék exportértékesítésében is tevékenyen részt vett. Ezen tények világosan mutatták, hogy a két vállalat közötti kapcsolat a hagyományos eladó-vevő kapcsolatnál jóval szorosabb.
(39) Mivel a kapcsolódó gázszolgáltató nem működött együtt, a teljes gyártási költség, illetve az exportértékesítésnél fizetett vagy fizetendő ár kiszámítása és ellenőrzése lehetetlennek bizonyult. Meg kell jegyezni továbbá, hogy bár az első független vevő által fizetett export árra vonatkozó adatok egy része rendelkezésre állt, az említett adatok ellenőrizhetetlennek és így a dömping különbözet megállapításához használhatatlannak bizonyultak. A kapcsolódó szolgáltató (és egyben a fő nyersanyag, illetve a késztermék törvényes tulajdonosa) együttműködésének hiányában az érintett ukrán vállalatra vonatkozó rendes értéket, illetve export árat lehetetlen volt pontosan megállapítani. Ennek következtében erre a vállalatra nézve nem lehetett egyedi dömping különbözetet meghatározni.
(40) Egy másik, piacgazdasági státuszra, illetve egyéni elbánásra nem jogosult ukrán vállalat teljes eladását vámegyezmény alapján valósította meg. Mivel gázszolgáltatója nem mutatott együttműködést, az említett tranzakciók árát, az egész országra érvényes dömpingkülönbözet megállapítása céljából az alábbi (66) preambulumbekezdésben leírtak szerint határozta meg a Bizottság.
(41) Egy harmadik vállalat is vámegyezmény alapján végezte termékei belföldi és export értékesítésének egy részét. Hasonló módon, mivel beszállítói nem mutattak együttműködést, illetve nem állt rendelkezésre az első független vevővel szemben alkalmazott ellenőrizhető export ár, a Bizottság kénytelen volt a vámegyezmény alá eső eladások teljes mennyiségét figyelmen kívül hagyni. A vámra vonatkozó ideiglenes rendelet (138) preambulumbekezdése alapján azonban a fennmaradó belföldi eladás továbbra is reprezentatívnak bizonyult.
(42) Két további, vámegyezmény alapján működő ukrán vállalat, amelyek gázszolgáltatója hasonló módon megtagadta az együttműködést, arra hivatkozott, hogy a szolgáltatott eladási adatok pontosak és megbízhatóak, és megfelelő bizonyítékot nyújtanak a rendes érték, illetve az export ár kiszámításához az említett tranzakciók figyelembe vételével.
(43) Az ellenőrző látogatás során kiderült, hogy az említett vállalatok bizonylatai között nem szerepelnek a kiszámlázott árak, illetve a karbamidra vonatkozó kifizetések. Mivel a gázszolgáltatók, amelyek könyvelésében egyébként a fent nevezett adatoknak szerepelniük kellene, nem mutattak együttműködést, illetve mivel nem állt rendelkezésre bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az említett tranzakciók ellenében valóban sor került volna kifizetésekre, az adatok ellenőrizhetetlenek és ezért elfogadhatatlanok voltak.
Rendes érték
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
i. Analóg ország
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(44) Három ukrán gyártó-exportőr arra hivatkozott, hogy az esetükben számított rendes értéket nem egy analóg ország belföldi áraira és költségeire kellett volna alapozni, hanem egy piacgazdasági státusszal rendelkező ukrán gyártó-exportőr belföldi eladására.
(45) Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének b) pontja alapján a rendes érték megállapítását az alaprendelet 2. cikke (1)-(6) bekezdése szerint általában csak olyan gyártók esetében engedélyezik, amelyek bizonyítani tudják azt, hogy piacgazdasági körülmények között működnek. Az érintett ország többi gyártójára nézve a rendes értéket a 2. cikk (7) bekezdésének a) pontja alapján, vagyis egy piacgazdasággal rendelkező harmadik ország árai vagy számított értéke alapján, vagy bármely más, a 2. cikk (7) bekezdésének a) pontjában előírt megfelelő módszerrel állapítják meg. Ennek következtében az előzetes megállapításokat ilyen tekintetben nem kell módosítani.
(46) A fehéroroszországi gyártó-exportőr, három ukrán gyártó-exportőr, a fehérorosz és ukrán kormány, valamint egy importőrszövetség kifogásolta az USA analóg országnak való kiválasztását, és arra hivatkoztak, hogy a vizsgálat céljaira Litvánia megfelelőbb, piacgazdasággal rendelkező harmadik ország.
(47) A felek a torz karbamidárakat eredményező magas amerikai gázárakkal, valamint az amerikai gazdaságnak a fehéroroszországihoz, illetve az ukrajnaihoz viszonyított magasabb fejlettségi szintjével, illetve a különböző méretű piacokkal indokolták, hogy az USA helytelen választás volt. Továbbá azzal érveltek az USA piacgazdasággal rendelkező harmadik országként való alkalmazása ellen, hogy mindössze egyetlen amerikai vállalat működött együtt a vizsgálat során. Továbbá arra hivatkoztak, hogy Litvánia a legmegfelelőbb, analóg ország. Állításuk szerint a Litvániában termelt karbamid mennyisége az Ukrajnából, illetve Fehéroroszországból a vizsgálati időszak folyamán a Közösség területére exportált karbamid szempontjából reprezentatív. Azt állították továbbá, hogy Litvánia piaca nyitott és versenyképes, import vám nélkül működik, a földgázhoz való hozzáférés, illetve a gyártási folyamat pedig a fehéroroszországihoz és ukrajnaihoz hasonló. A felek lényegtelennek ítélték azt, hogy Litvániában egyetlen karbamid gyártó működik, mivel Litvánia és az érintett termék tekintetében egyetlen gyártóval rendelkező más országok számos alkalommal szerepeltek analóg országként az ugyanezen kategóriába tartozó termékkel kapcsolatos korábbi vizsgálatokban.
(48) Részletesen elemezték a fenti érveket, és az alábbi következtetésre jutottak:
(49) Míg az ukrajnai, legalább öt gyártóhoz képest az USA piacán legalább tíz karbamid gyártó működik, addig Litvániában egyetlen vállalat állít elő karbamidot. Annak ellenére, hogy az USA-ban a volt szovjet tagállamokkal szemben dömpingellenes vám van érvényben, az amerikai piacra jelentős (1 millió tonna feletti) mennyiségű karbamid import jut számos egyéb harmadik országból. Annak ellenére, hogy a további vizsgálatokból kiderült: Litvániában nem vonatkozik importvám a karbamid importra, az említett ország területére importált áru csekély mennyiségű. Az USA karbamid piaca hatalmas (évenként 10 millió tonna fölötti), a litván karbamid piac viszont gyakorlatilag nem létezik. Így a vizsgálati időszakban a litván piacon minimális karbamid eladás bonyolódott le, és a litván gyártó által beküldött adatok alapján az sem a szokásos kereskedelmi forgalomban történt. Így megállapítást nyert, hogy a litván piaccal ellentétben az amerikai karbamid piacon csakugyan komoly a piaci verseny. Végül a litván piaccal ellentétben a közösségi területre szállított ukrán és fehérorosz export szempontjából az amerikai belföldi eladás mennyisége reprezentatívnak tekinthető.
(50) Az, hogy a jelen vizsgálatban csupán egyetlen amerikai gyártó vett részt, nem érvényteleníti a fenti következtetéseket. Valójában, az említett gyártó árai, amelyek alapján a rendes értéket meghatározták, a fent leírt versenyhelyzet függvényében alakulnak. Az említett gyártó által eladott karbamid mennyiséget önmagában is reprezentatívnak lehetett tekinteni a Fehéroroszországból, illetve Ukrajnából a Közösség területére szállított karbamid teljes mennyiségével való összehasonlításban.
(51) A földgázhoz, a karbamidgyártás alapvető nyersanyagához való hozzáférés hasonlatossága tekintetében elemezték a karbamid gyártók által beszerzett gáz eredetét. Kiderült, hogy míg az amerikai gyártó az Ukrajnában uralkodó helyzethez hasonlóan több helyről szerzi be a szükséges nyersanyagot, addig a litvániai gyártó számára egyetlen vállalat szállít, és nem rendelkezik alternatív beszállítókkal. Ugyancsak Ukrajnához hasonlóan az USA foglalkozik földgáztermeléssel, ugyanakkor importál is, Litvánia viszont nem rendelkezik saját földgázkészlettel.
(52) A Bizottság összehasonlította az amerikai, illetve a fehéroroszországi és ukrajnai gyártási folyamatot, és úgy ítélte meg, hogy az amerikai gyártó által használt technológia legalább annyira hatékony, mint a fehérorosz, illetve ukrán gyártók által alkalmazott.
(53) Az említett felek arra is hivatkoztak, hogy Litvániát azért is ajánlatos analóg országként alkalmazni, mivel ugyanezen vizsgálaton már átesett.
(54) A Bizottság tudomásul veszi, hogy az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése szerint, adott esetben egy olyan piacgazdasággal rendelkező országot kell analóg országként alkalmazni, amely ugyanazon vizsgálat tárgyát képezi. A (49)-(51) preambulumbekezdésben felsorolt okokból kifolyólag azonban Litvániát a jelen vizsgálatban nem lehetett analóg országként alkalmazni.
(55) Az ideiglenes rendelet (107) preambulumbekezdésében megállapítottak szerint a vizsgálati időszakban tapasztalt magas amerikai földgázköltségek miatt módosításokra került sor. A vizsgálati időszakban jelentkező magas földgáz költségek az amerikai piaci helyzetnek tulajdoníthatók. A módosítás a vizsgálat során együttműködő egyéb vállalatok gázárainak megfelelő szintre csökkentette az amerikai gázárakat.
(56) A közösségi ipar támogatta az USA analóg országként való alkalmazását. Ugyanakkor azt állították, hogy az amerikai gázárak csak enyhén emelkedtek, így ebben a tekintetben nem kellett volna módosítani. Igaz ugyan, hogy a legszámottevőbb gázáremelkedésre a 2000. év második felében, vagyis a vizsgálati időszakot követően került sor, de a földgáz költségét tekintve már a vizsgálati időszak második felében jelentkezett egy szokatlan és egyértelmű emelkedés. Ezért az elvégzett módosítás helyénvalónak bizonyult.
(57) A fenti okokra tekintettel úgy ítélték, hogy az USA egy olyan piacgazdasággal rendelkező ország, amely megfelelő összehasonlítási alapul szolgál, kiválasztásának módja pedig megalapozott volt. Ezért a szokásos amerikai kereskedelmi forgalom keretében történő belföldi eladások alapján megállapított és egy mértéktartó haszonkulcsot magában foglaló rendes érték teljesen összhangban van az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának előírásaival.
ii. A piacgazdasági státuszt elnyerő vállalatok rendes értéke
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(58) Az eladásainak szinte teljes mennyiségét vámegyezmény alapján lebonyolító ukrán vállalat arra hivatkozott, hogy a vállalatra vonatkozó rendes érték megállapításának alapjául belföldi eladásainak mennyiségét kellett volna figyelembe venni. Alternatív megoldásként a vállalat azt ajánlotta a Bizottságnak, hogy használja egy piacgazdasági státuszt elnyert ukrán gyártó-exportőr rendes értékét, vagy pedig számítsa ki a rendes értéket a vállalat saját adatai alapján.
(59) A kapcsolódó gázszolgáltató együttműködésének hiányában azonban a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az említett ukrán vállalat önmagában nem sorolható a karbamid gyártó és exportőr kategóriába (lásd a (38)-(39) preambulumbekezdést). Ebből következően erre a vállalatra nézve nem állapítottak meg rendes értéket.
(60) Az ideiglenes vámrendelet (138) preambulumbekezdésében leírtak szerint egyéb költségtényezők, különösen pedig annál az ukrán gyártó-exportőrnél jelentkező amortizáció tekintetében, amely esetében a rendes érték alapját a saját adatok szolgáltatták, tovább vizsgálták a módosítások szükségességét.
(61) Az analóg országban együttműködő gyártó különböző gyártó létesítményeinek termelési költségeibe tartozó amortizációs költségek összehasonlítása az ukrán gyártó amortizációjával bizonyos különbségeket mutatott ki. Ezeket a különbségeket azonban több tényező is okozhatja, és nem olyan mértékűek, hogy az ukrán vállalat költségeinek módosítását indokolnák. Továbbá mivel az ukrán gyártóra vonatkozó rendes értéket a belföldi eladásokra alapozták, a költségek bármilyen mértékű módosítása jelentéktelen hatással volna a megállapított értékekre. Ezért további módosításokra nem került sor.
Export ár
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(62) Kettő, vámegyezmény alapján exportra szállító és ezért a dömpingszámításból kizárt ukrán vállalat arra hivatkozott, hogy export áraikat az ügyfeleiknek felszámított átalakítási díj, valamint az általuk, vagy egy másik ukrán gyártó-exportőr által fizetett gázköltség alapján, továbbá egy méltányos nyereség hozzáadásával kellene kiszámítani.
(63) Az egyik vállalat esetében a kapcsolódó gázszolgáltató együttműködésének hiányában nemcsak az exporteladás során realizált árak voltak ellenőrizhetetlenek, hanem a vállalatot önmagában sem lehetett a karbamid gyártó és exportáló vállalatok közé sorolni (lásd a (38) és (39) preambulumbekezdést). Következésképp erre a vállalatra nézve a Bizottság nem állapított meg egyedi dömpingkülönbözetet.
(64) A másik vállalatra nézve ajánlott módszer nincs összhangban az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének előírásaival. Az említett cikk célja nem az, hogy együttműködés hiányában az export ár megállapítására alternatív módszert ajánljon, hanem az, hogy a gyártó-exportőrrel kapcsolatban álló közösségi importőr exportértékesítésben való részvételét vegye figyelembe. Az ukrán vállalatok által ajánlott számítási módszer az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének előírásaival ellentétben nem egy független féllel szemben számított eladási árra alapoz. Ehelyett a gyártási költségekből indul ki (a rendes érték és nem az export árak kiszámításánál használatos módszer). A kérelmet a fenti okok miatt visszautasították.
(65) Egy harmadik, kizárólag vámegyezmény alapján exportáló vállalat arra hivatkozott, hogy a legalacsonyabb export árak figyelembevétele helyett a többi ukrán gyártó-exportőr export árainak átlagát kellett volna alkalmazni.
(66) Azonban semmi nem mutatott arra, hogy a többi ukrán gyártó-exportőr átlagos export árának használata megfelelőbb volna. Együttműködés hiányában a legalacsonyabb export áron lebonyolított tranzakciók export árainak súlyozott átlagát alkalmazzák, amelyek egyúttal az ellenőrizhető árú export mennyiség jelentős részét képezik.
Összehasonlítás
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(67) Két ukrán és egy fehérorosz vállalat arra kérte a Bizottságot, hogy bocsásson rendelkezésükre alapvető adatokat annak érdekében, hogy a természetes komparatív előnyöket érvényesíthessék.
(68) Mivel csupán egyetlen amerikai vállalat működött együtt a vizsgálat során, az illető vállalat konkrét termelési, illetve eladási adatait lehetetlen volt a titoktartási kötelezettségre vonatkozó szabályok megsértése nélkül nyilvánosságra hozni. Egyéb alapvető adatok (földrajzi helyzet, nyersanyagforrások stb.) a nyilvánosság rendelkezésére állnak. Elemezték a rendelkezésre álló adatokat és saját megítélésük szerint elvégezték a szükséges módosításokat. Mint ismeretes, a vizsgálati időszakban az USA területén szokatlanul magas gázárakat tapasztaltak, így az együttműködő amerikai vállalatnál alkalmazott gázárak módosítása következtében a gázköltségek a vizsgálatban együttműködő többi vállalatéhoz hasonlóvá váltak.
(69) Három ukrán és a fehérorosz vállalat nem értett egyet azzal, hogy a Bizottság a belföldi szállítási költségekben mutatkozó eltérések miatt az analóg ország vasúti tarifáit alapul véve módosította a export árat. Azzal érveltek, hogy ukrán vagy esetleg litván vasúti tarifákat kellene alkalmazni.
(70) Az ukrán és fehérorosz (egyelőre nem piacgazdasági körülmények között működő országok) vasúti tarifákat az állam állapítja meg, ezért azok nem tükrözik a valódi piaci árakat. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése alá tartozó országok ilyen típusú belföldi szállítás költségét, hagyományosan az analóg ország ellenőrzött adatai szerint módosítják, amennyiben azok rendelkezésre állnak. A piacgazdasági státusz megadásakor kifejezetten felhívták egyes érintett ukrán vállalatok figyelmét arra, hogy bizonyos költségtényezőket a normál piaci értékhez való közelítés érdekében esetleg módosítani kell. Az előzetes ténymegállapítások változtatására ezért nem került sor.
(71) Az említett vállalatok arra is hivatkoztak, hogy alacsonyabb tarifákat kellene alkalmazni, mivel az ukrán gyártó-exportőrök nagyobb szállítmányok esetén saját vasúti kocsijaikat használják, amelyek aztán üresen térnek vissza.
(72) Az analóg országban működő gyártótól származó információkból az derült ki, hogy a saját vasúti kocsi használata miatt kérelmezett módosítás helyénvaló. A számításokat ennek megfelelően korrigálták.
(73) Az ukrán és fehérorosz vállalatok arra hivatkoztak, hogy az analóg ország belföldi piacán eladott "granulált" karbamid, illetve az említett országok által exportált darabos karbamid közötti fizikai különbségeket érintő módosítást az európai piacon tapasztalható árkülönbségekre kellett volna alapozni.
(74) Ugyanakkor mivel az analóg ország belföldi piacán eladott darabos karbamid rendes értékének megállapítása volt a cél, a módosítást az ugyanazon ország piacán tapasztalt árkülönbség alapján kell elvégezni. Az elvégzett módosításokat így az amerikai piacon tapasztalt árkülönbség alapján végezték el. A közösségi piac alkalmazása nem tűnik megfelelőnek, mivel az ottani árkülönbségeket minden bizonnyal befolyásolja a dömping. Ezért a kérelmet elutasították.
(75) Két ukrán és a fehérorosz vállalat a kereskedelmi szint miatt is kért módosítást, mivel termékeiket állítólag kizárólag kereskedőknek adják el.
(76) Az ukrán és fehérorosz gyártó-exportőrök kereskedőknek exportálták az érintett terméket. Az analóg országban együttműködő gyártó szintén kereskedőknek adta el az említett terméket. Az analóg országban működő gyártó belföldi eladásának egy része műtrágyakeveréket előállító vállalatok felé irányult. Működése és az árak mélyreható elemzéséből az derült ki, hogy a kérelem megalapozatlan.
3. A vizsgált vállalatok dömpingkülönbözete
Az alaprendelet 18. cikkének alkalmazása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(77) Az ideiglenes vám kivetését követően a Bizottság folytatta annak vizsgálatát, hogy a litván gyártó-exportőr által bejelentett, ugyanakkor az importőrök által fizetett szállítási költségek a valóságnak megfelelnek-e. Az eredmény azt mutatta, hogy e költségeket az importőröktől érkező adatokhoz, illetve az ugyanazon útvonalakra nyilvánosan hozzáférhető árajánlatokhoz képest a valóságosnál magasabbnak tüntették fel. A szállítási költségek nagyságát ennek megfelelően módosították, és a tényleges költségeket vették figyelembe.
(78) Miután az észt gyártó-exportőr észrevételezte, hogy a be nem jelentett eladásokra vonatkozó dömpingkülönbözet kifejezéséhez használt CIF-értéket az előzetes vizsgálat során nem megfelelően módosították, a Bizottság részletesen elemezte a problémát, és a használt módszer felülvizsgálata mellett döntött. Az előzetes vizsgálat során végzett módosítást visszavonták. Mivel azonban a vállalat nem szolgáltatott megbízható adatokat, a Bizottság az Eurostat által kiadott adatokra alapozta ténymegállapításait, mivel ez bizonyult a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb forrásnak.
(79) A Bizottság az előzetes vizsgálat során módosította a fehérorosz gyártó-exportőrnek a dömpingkülönbözet megállapításához használt CIF-értékét. Mivel ezt a módosítást hibásan hajtották végre, a Bizottság visszavonta azt.
Dömpinkülönbözet
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(80) A közösségi határon számított CIF-importárak százalékában kifejezett végleges dömpingkülönbözetek a következők:
Fehéroroszország
Valamennyi vállalat: | 67,3 % |
Bulgária
- Chimco AD: | 90,3 % |
- Más vállalatok: | 90,3 % |
Horvátország
- Petrokemija d.d.: | 72,9 % |
- Más vállalatok: | 72,9 % |
Észtország
- JSC Nitrofert | 37,4 % |
- Más vállalatok: | 37,4 % |
Líbia
- National Oil Corporation: | 48,8 % |
- Más vállalatok | 48,8 % |
Litvánia
- Joint Stock Company Achema, Jonava: | 10,0 % |
- Más vállalatok: | 10,0 % |
Románia
- S.C. Amonil S.A., Slobozia | 20,1 % |
- Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 40,7 % |
- Sofert S.A. Bacau | 25,2 % |
- Más vállalatok: | 40,7 % |
Ukrajna
- Cherkassy Azot, Cherkassy | 21,1 % |
- Dnipro Azot, Dniprodzerzhinsk | 66,3 % |
- Más vállalatok: | 82,1 % |
E. KÁR
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
1. A közösségi ipar meghatározása
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(81) Számos érdekelt fél ismételten kérte, hogy a jelen eljárás alá eső országokból karbamidot importáló, illetve beszerző közösségi gyártókat a Bizottság zárja ki a közösségi ipar meghatározásából.
(82) Az ideiglenes rendelet (156) preambulumbekezdése szerint ezek a beszerzések kismennyiségűek voltak és általában a fenntartási munkálatok miatt kieső termelést voltak hivatottak fedezni. Az egyetlen, jelentősebb mennyiségeket vásárló vállalat, amely a vizsgálati időszakban saját termelése mintegy 20 %-ának megfelelő árut vásárolt, termékválasztékának szélesítése érdekében tett így. A vizsgálat kimutatta, hogy ez a vállalat elsősorban a karbamid előállításával és nem importjával foglalkozik, ezért a közösségi ipar meghatározásából való kizárása nem indokolt. Az említett kizárás egyébként sem volna jelentős hatással az említett esettel kapcsolatos ténymegállapításokra, sem pedig a kivetett vám mértékének meghatározására.
(83) Az ideiglenes rendelet (157) preambulumbekezdésének ténymegállapításait ennek megfelelően megerősítik.
2. Közösségi fogyasztás
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(84) Újabb adatok hiányában az ideiglenes rendelet (158) és (159) preambulumbekezdésének a közösségi fogyasztásra vonatkozó ténymegállapításait megerősítik.
3. Az érintett országokból származó import
Az érintett import hatásainak összesítő elemzése
Mezőgazdasági termelők
(85) Kérelem érkezett arra vonatkozóan, hogy a Romániából származó karbamid importot ne az ezen eljárás alá eső egyéb országokból behozott karbamid mennyiséggel együtt elemezzék. A kérelmezők arra hivatkoztak, hogy az importált mennyiségek, illetve piaci részesedések a vizsgálati időszak folyamán eltérően alakultak.
(86) Az ideiglenes rendelet (162) preambulumbekezdése a következőket állapította meg:
- valamennyi érintett országból származó import jelentős mennyiségű volt, és jóval meghaladta az alaprendelet 5 cikke (7) bekezdésében meghatározott szinteket,
- valamennyi megállapított dömpingkülönbözet meghaladta a de minimis szintet, és valamennyi gyártó-exportőr a közösségi ipar árai alatt értékesítette termékeit,
- a behozott és a Közösség területén előállított karbamid ára egyaránt jelentősen csökkent a figyelembe vett időszak során.
(87) A Romániából származó karbamid mennyisége a közösségi piacon tapasztalható karbamidárak változásához igazodott, vagyis a Romániából a figyelembe vett időszak folyamán behozott karbamid mennyisége bizonyos összefüggést mutatott az árak alakulásával. 1999-ben, amikor az árak a legalacsonyabbak voltak, szinte egyáltalán nem érkezett karbamid Romániából. Ez a közösségi karbamid piac árainak átláthatóságát igazolja. Ugyanakkor azt is jelzi, hogy a román gyártók visszavonulnak a piacról akkor, amikor az árak egy bizonyos szint alá esnek. Az árak 1999 és a vizsgálati időszak közötti részleges emelkedésével azonban (lásd az ideiglenes rendelet (164) preambulumbekezdését) a Romániából származó import olyannyira jelentős mértékben megnőtt, hogy a vizsgálati időszakban a piaci részesedés 2,3 %-át érte el. Az érintett országok között a vizsgálati időszakban Románia volt a negyedik legnagyobb, közösségi területre karbamidot exportáló fél.
(88) Az import ilyen irányú alakulása nemcsak Romániára volt jellemző. Több érintett ország esetében is hasonló csökkenő tendenciát lehetett megfigyelni 1996 és 1999 között, majd a vizsgálati időszak folyamán ezek az országok jelentős mértékben visszatértek a közösségi piacra. Mindez a figyelembe vett időszak folyamán teljes importjuk évről évre történő növekedése mellett következett be. Jelentős változás csupán az országoknak az árváltozások függvényében megszerzett piaci részesedése terén mutatkozott. Ez az importált termékek közötti verseny újabb bizonyítéka, és nem ok arra, hogy a romániai vagy bármely más érintett országból származó import az egyéb importtal ne kerüljön összesítésre.
(89) A fenti okokból kifolyólag a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az alaprendelet 3. cikke (4) bekezdésében meghatározott feltételek teljes mértékben teljesültek. Ezért az ideiglenes rendelet (162) preambulumbekezdésének ténymegállapításait megerősítik.
Az érintett import mennyisége, piaci részesedése, ára
Mezőgazdasági termelők
(90) Az érintett országokból származó import mennyiségére és áraira vonatkozó újabb adatok hiányában az előzetes ténymegállapításokat megerősítik.
Ár alákínálás
Mezőgazdasági termelők
(91) Az előzetes megállapítások során az alákínálást az exportőrök közösségi határnál realizált DEQ-paritású (rakpartról, elvámolva) árszintjének, illetve a közösségi gyártók ellenőrzött, gyártelepi árainak összehasonlításával határozták meg. Az összehasonlítás a darabos, a granulált, az ömlesztett, illetve a csomagolt karbamid esetében egyaránt megtörtént.
(92) A felek egy része - közöttük számos gyártó-exportőr - kérelmezte azt, hogy az alákínálási összehasonlításhoz szükséges közösségi termelői árnak a közösségi ipar szintjén megállapított ár súlyozott átlagát, és ne az egyes gyártók árait használják. Arra hivatkoztak, hogy a fenti módszer a közösségi gyártói szint lenullázásával mesterségesen megnöveli a haszonkulcsot.
(93) Elsősorban meg kell jegyezni, hogy az alákínálási vagy ár-összehasonlítási gyakorlat olyan károsodási mutató, amely az alaprendelet 3. cikke (3) bekezdése értelmében azt vizsgálja meg, hogy "a dömpingelt behozatal okozott-e jelentős árbeli alákínálást a közösségi ipar hasonló termékeinek árához képest, vagy az említett import okozott-e más módon jelentős árzuhanást".
(94) Az alacsonyabb ár nem minden importra és nem minden közösségi gyártóhoz való viszonyításban érvényes. Ennek ellenére jelentős mennyiségű export eladás jóval a közösségi ipar árai alatti szinten történt. Tudomásul kell venni ugyanakkor azt is, hogy a közösségi karbamid piacra jellemző az átláthatóság, illetve árérzékenység.
(95) További elemzések során az derült ki, hogy az érintett országok esetében a közösségi áraknak alákínáló áron lebonyolított import aránya vállalattól függően 0 és 56 % között mozgott, a teljes importált mennyiségre pedig átlagosan 46 % volt jellemző. Az alákínálás szintje mintegy 17 %-ot ért el. Ebben az elemzésben a lenullázás módszerét nem használták. A fehérorosz (ideiglenes rendelet (113) preambulumbekezdése), illetve az észt (ideiglenes rendelet (58) preambulumbekezdése) gyártó-exportőr hiányos együttműködése következtében e vállalatokra vonatkozóan lehetetlen volt az ár-összehasonlítást elvégezni. Ennek ellenére nincs ok azt feltételezni, hogy esetükben eltérő eredményekre jutottak volna.
(96) Meg kell jegyezni továbbá, hogy a vizsgálati időszak alatt a közösségi ipar veszteségesen működött (lásd az ideiglenes rendelet (175) preambulumbekezdését), azaz nyomott árak jellemezték. Még az az egyetlen vállalat is, amely nem kínált alá a közösségi ipar árainak, csak olcsóbban tudott értékesíteni.
(97) Ezért véglegesen megállapítható, hogy a vizsgálati időszak alatt az érintett országok gyártó-exportőrei jelentős alákínálást valósítottak meg, ugyanakkor a közösségi piac árai is nyomottak voltak.
(98) A károk kiküszöbölésére irányuló számításokkal kapcsolatban számos kérelem érkezett. Ezeket a (114)-(116), illetve (121)-(123) preambulumbekezdések tárgyalják részletesen. A módosított pontok esetében az alákínálás megállapításához ezeket is figyelembe vették.
4. A közösségi ipar helyzete
Mezőgazdasági termelők
(99) Két közösségi gyártó további ellenőrzését követően bizonyos károsodási mutatók abszolút értelemben megváltoztak. Ezen változások azonban nem voltak olyan jelentősek, hogy a figyelembe vett időszak során mért károsodási mutatók tendenciáit lényegesen befolyásolják, vagy az előzetes következtetéseket módosítsák. A fentiek alapján a közösségi ipar által szenvedett jelentős kárra vonatkozó előzetes ténymegállapításokat megerősítik.
F. OKOZAT
Mezőgazdasági termelők
(100) Számos érintett fél megismételte arra vonatkozó állítását, hogy a közösségi ipart ért kár nem a dömpingelt behozatal, hanem a világpiacon uralkodó karbamid túlkínálat eredménye. Ez néhány fél azon állításához kapcsolódik, amely szerint a közösségi ipart ért kár exporteladásaik csökkenésének eredménye volt, ami viszont a közösségi piacon való eladásaikat is befolyásolta.
(101) Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a közösségi ipar helyzetének felmérését az érintett terméknek a közösségi piacion való eladásával kapcsolatos adatokra alapozták. Ennek következtében az alacsony exporteladás esetleges negatív hatásai a fenti kárelemzésben kizártnak tekinthetők.
(102) Azonkívül, a figyelembe vett időszak során a közösségi ipar exportja 337000 tonnával csökkent, a közösségi piacon lebonyolított eladása viszont 172000 tonnával nőtt. A nehéz export feltételekkel viaskodó közösségi ipar elvesztett export lehetőségeinek felét tehát képes volt a közösségi piac felé irányítani.
(103) A közösségi fogyasztás ugyanakkor 1,25 millió tonnával megemelkedett, az alacsony árú dömpingelt behozatal 867000 tonnával nőtt (lásd az ideiglenes rendelet (163) preambulumbekezdését), a közösségi ipar pedig elveszítette a közösségi piac 10,3 %-át (ideiglenes rendelet (173) preambulumbekezdése). Az a tény, hogy a közösségi ipar az export nehézségek felmerülése idején nem volt képes kihasználni a bővülő belföldi piac adta lehetőségeket, nem oka, hanem sokkal inkább bizonyítéka a dömpingelt behozatal által okozott kárnak.
(104) A túlkínálat, illetve az export eladás csökkenése csupán abból kifolyólag lehetett volna hatással a közösségi iparra (a méretgazdaságossági előnyök korlátozott csökkenése formájában), hogy azt a dömpingelt behozatal megakadályozta a bővülő közösségi piac teljes kihasználásában. Ezért úgy ítélték, hogy az exporteladások csökkenésének a közösségi iparra gyakorolt hatása, illetve az állítólagos túlkínálat külön-külön elemezve a közösségi ipar jelentős károsodása és a dömpingelt behozatal hatása közötti összefüggés megváltoztatásához nem volt elegendő. Az ideiglenes rendelet (197) és (198) preambulumbekezdésének következtetéseit ezért megerősítik.
G. KÖZÖSSÉGI ÉRDEK
Mezőgazdasági termelők
1. Importőrök, kereskedők
Mezőgazdasági termelők
(105) Az ideiglenes rendelet kihirdetését követően egyetlen együttműködő importőr sem jelezte észrevételeit. Egy importőrszövetség azonban ismételten állította, hogy a dömpingellenes intézkedések bevezetése sérti a karbamid importőrök érdekeit, illetve hogy a virágzó mezőgazdasági ágazat számukra döntő jelentőségű.
(106) Az ideiglenes rendelet (206) preambulumbekezdése értelmében az importra továbbra is szükség van. A vám teljes mértékű áthárítása legfeljebb 0,6 %-kal növelheti a mezőgazdasági termelők költségeit. Ez az emelkedés ugyan hozhat változást a mezőgazdasági termelők karbamid beszerzési gyakorlatában, az ideiglenes rendelet (206) preambulumbekezdésének következtetéseit ez a tény nem kérdőjelezi meg.
2. Felhasználók
Mezőgazdasági termelők
(107) Az ideiglenes rendelet kihirdetését követően mezőgazdasági termelők szervezetei jelezték észrevételeiket Ausztriából, Olaszországból, Spanyolországból és Nagy-Britanniából. E felek egyike sem vitatta azt az előzetes következtetést, mely szerint a vám bevezetése legrosszabb esetben legfeljebb 0,6 %-os költségnövekedést okozhat a mezőgazdasági termelőknek. Ugyanakkor az intézkedések bevezetését, illetve az árnövekedés nem teljes mértékű áthárítására vonatkozó következtetéseket az említett felek ellenezték.
(108) Egy mezőgazdasági szövetkezet üzemeiben végzett ellenőrzést követően az ajánlott intézkedések költségvonatkozásait érintő következtetéseket megerősítik. Az a feltételezés, hogy az intézkedések hatása nem hárítódik teljes mértékben tovább, több korábbi dömpingellenes intézkedés kapcsán szerzett tapasztalaton alapul. Semmi nem enged arra következtetni, hogy ezen eljárás során ez másképp alakulna.
(109) Ismételten elismerték a mezőgazdasági termelők nehéz helyzetét, mégsem vonhatja le azt a következtetést, hogy az intézkedések bevezetése a vám hatása miatt a közösség érdekei ellen való volna.
Ipari felhasználók
(110) A karbamid együttműködő ipari felhasználói részéről nem érkezett közvetlen írásos észrevétel. Ez arra enged következtetni, hogy az intézkedések nincsenek jelentős hatással a karbamid ipari felhasználóira.
(111) Egy karbamid importjával és értékesítésével is foglalkozó ipari felhasználó egy importőrszervezeten keresztül nyújtotta be észrevételeit. A vállalat arról számolt be, hogy az intézkedések bevezetése folytán kénytelen üzemét 380 munkahely felszámolásával bezárni. Mivel azonban ez a nyilatkozat nem közvetlenül az említett vállalat részéről érkezett, és azt bizonyítékok sem támasztják alá, a kérelmet elutasították.
3. A közösségi érdekkel kapcsolatos következtetés
(112) A közösségi érdekre vonatkozó újabb információk hiányában az ideiglenes rendelet (219) preambulumbekezdésének következtetéseit megerősítik.
H. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár kiküszöbölésének szintje
(113) Az előzetes megállapítások során az alulárazást az exportőrök közösségi határnál realizált DEQ-paritású (rakpartról, elvámolva) árszintjének, illetve a közösségi gyártók ellenőrzött, gyártelepi célárainak összehasonlításával határozták meg. A vállalatonkénti összehasonlítás a darabos, a granulált, az ömlesztett, illetve a csomagolt karbamid esetében egyaránt megtörtént.
(114) Számos gyártó-exportőr azt állította, hogy a DEQ-paritás elérése érdekében a kirakodási költségeket illetően tett módosítások elégtelenek voltak. Arra is hivatkoztak, hogy a közelmúlt egyéb, műtrágyával kapcsolatos eseteihez hasonlóan az importőrök (főként kereskedők) haszonkulcsát is figyelembe kell venni.
(115) Számos forrásból, így a gyártó-exportőröktől, a közösségi ipartól, illetve független importőröktől érkeztek a ténylegesen felmerült kirakodási költségekre vonatkozó további bizonyítékok. A kirakodási költségeket ezen adatok alapján módosították.
(116) Az importőrök haszonkulcsával kapcsolatos módosítás elfogadásának kérdését a jelen vizsgálat főbb szempontjai alapján mérlegelték. Kiderült, hogy a gyártó-exportőrök számos csatornán keresztül - néha közvetlenül a végfelhasználónak - forgalmaznak karbamidot a közösségi piacon. Nem volt arra vonatkozó bizonyíték, hogy az árak az adott értékesítési csatornától függően változnának. Sokkal inkább az derült ki, hogy az eladási ár egyáltalán nem függ a vevőtípustól. A közösségi ipar által, illetve a gyártó-exportőrök által használt csatornák között sem mutatkozott jelentős különbség. Mindezek alapján az importőrök haszonkulcsát figyelembe vevő módosítás iránti kérelmet elutasították.
(117) Számos fél, köztük a gyártó-exportőrök többsége azt kérelmezte, hogy az alulárazás számításánál a közösségi gyártók árait ne az egyéni termelői árak, hanem a közösségi ipar árainak súlyozott átlaga adja meg. Arra hivatkoztak, hogy ez a módszer a közösségi gyártók szintjén jelentkező negatív alulárazást kizárva mesterségesen megnöveli a haszonkulcsot. Továbbá arra hivatkoztak, hogy a dömpingellenes vám kiszámítását egy nullázást eredményező kalkulációs módszerre alapozni ellenkezik egy közelmúltban kiadott WTO-döntéssel [3].
(118) Meg kell jegyezni, hogy az alulárazási számítás célja a dömpingelt behozatal miatt a közösségi ipar által elszenvedett károk tényleges mértékének kiszámítása. A hiteles kép megalkotásához az ár-összehasonlításoknak a gazdasági realitásokat kell tükrözniük. A vizsgálat azt mutatta ki, hogy a közösségi piacon zajló verseny a közösségi ipar részét alkotó egyes gyártó-exportőrök, illetve egyes gyártók között folyik. Ilyen értelemben, többek között meg kell azt is jegyezni, hogy a közösségi gyártókat jelentős árkülönbségek, illetve meglehetősen eltérő földrajzi elhelyezkedés jellemzik. Ennek alapján a gyártó-exportőr dömpingelt termékei által a közösségi iparnak okozott károk mértékét az aktuális piaci helyzet, illetve a vállalatonként ellenőrzött konkrét adatok alapján kell megítélni.
(119) Az árak vállalatonkénti összehasonlítása a közösségi ipar által elszenvedett káros dömping teljes hatásának pontos értékelését segíti elő, és ebben az esetben nem növeli mesterségesen az alulárazott termékek eladásának mértékét. A kérelmet ennek megfelelően elutasították.
(120) A közösségi ipar azt állította, hogy a közösségi területre behozott karbamid egy része tulajdonképpen "zsíros" darabolt áru volt, és ezt külön karbamidtípusként kell kezelni. Továbbá arra hivatkoztak, hogy az alulárazás számításánál ezt a típust a Közösség területén előállított "zsíros" darabolt áru árával kell egybevetni.
(121) Kiderült, hogy nagyobb átmérőjű vagy "zsíros" darabolt karbamidot a közösségi ipar valóban állít elő, sőt az érintett országok némelyikéből is exportálnak ilyet a Közösség területére. A standard darabolt karbamidtól azonban ez a típus csak nagyobb átmérőjében különbözik. Magasabb gyártási költséget vagy a "zsíros" darabolt karbamid vizsgálati időszak alatti magasabb eladási árát igazoló bizonyíték nem került elő. Ennek megfelelően úgy ítélik, hogy nincs megfelelő alap a "zsíros" karbamid külön terméktípusként való kezelésére.
(122) Néhány gyártó-exportőr ismételten kérelmezett egy termékei minőségét figyelembe vevő módosítást. Ennek alátámasztására azonban nem szolgáltak bizonyítékokkal. A román karbamiddal kapcsolatban sem merültek fel minőségi problémák a piacon. A kérelmet ezért elutasították.
(123) Meg kell jegyezni, hogy az előzetes vizsgálat során a nem károsító ár megállapításánál a költségek 8 %-ának megfelelő haszonkulcsot és nem az ideiglenes rendelet (222) preambulumbekezdése szerinti, a forgalom 8 %-ának megfelelő haszonkulcsot vettek figyelembe. Néhány együttműködő fél arra hivatkozott, hogy a haszonkulcsot a nitráttartalmú műtrágyát érintő előző dömpingellenes eljárásokban, illetve az Oroszországból származó karbamidra vonatkozó eljárásban [4] alkalmazott módszerhez hasonlóan 5 %-ra kell korlátozni. A közösségi ipar ugyanakkor megismételte arra vonatkozó állítását, hogy egy 15 %-os tőkehozamrátának (ROCE) megfelelő haszonkulcs alkalmazása célszerűbb lenne.
(124) A Bizottság megerősíti, hogy ebben az eljárásban a mértékadó haszonkulcs meghatározása azon haszonkulcs megállapításán alapul, amelyre normál versenykörülmények között, illetve a dömpingelt behozatal nélkül a közösségi ipar joggal számíthatott volna. A kalkuláció ezért ezen eset tényeinek, nem pedig más termékekkel, illetve más vizsgálati időszakokkal kapcsolatos tények más eljárások során való felmérésén alapul.
(125) Az ideiglenes rendelet (223) preambulumbekezdésében felsorolt okokból kifolyólag a nyereségesség tőkehozamrátára való alapozására irányuló kérelmet a Bizottság elutasította.
(126) A fentiek ismeretében, illetve a 8 %-os haszonkulcs megállapításának helytelen voltát igazoló bizonyítékok hiányában az ideiglenes rendelet (221)-(227) preambulumbekezdésének következtetéseit a Bizottság megerősíti.
(127) A Bizottság a kalkuláció során adott esetben figyelembe vette az ideiglenes rendelet kihirdetését követően érkezett és ellenőrzött adatokat is, ideértve két további közösségi gyártó ellenőrzött adatait.
2. A vám mértéke és formája
(128) Az előbbiek fényében a Bizottság az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Fehéroroszországból, Bulgáriából, Horvátországból, Észtországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából származó karbamidra vonatkozóan észlelt, kárt okozó haszonkulcs vagy dömpingkülönbözet (a kettő közül az alacsonyabb érték) szintjén végleges dömpingellenes vám kivetését tartja szükségesnek.
(129) A nem együttműködő gyártó-exportőrökre vonatkozó fennmaradó vámot a Bizottság az együttműködő vállalatok esetében országonként megállapított legmagasabb vámtétel alapján határozta meg.
(130) Egy gyártó-exportőr arra hivatkozott, hogy egy előző eljárás következetes figyelembe vétele érdekében az Oroszországból származó karbamidra vonatkozó eljáráshoz hasonlóan a vámot egy minimális importár formájában kellene kifejezni.
(131) Az ideiglenes rendelet (231) preambulumbekezdése szerint azonban az intézkedések hatékonyságának biztosítása, illetve az ugyanezen általános termékkategóriát, azaz a műtrágyákat érintő néhány előző eljárás során tapasztalt ármanipuláció megelőzése érdekében a végleges vámot tonnánkénti érték formájában kell meghatározni. A kérelmet ezért a Bizottság elutasította.
(132) A fentiek alapján a végleges vám mértéke a következőképpen alakul:
Ország | Vállalat | Dömpingellenes vám (%) | Végleges vám (euró/tonna) |
Fehéroroszország | Egységes országos haszonkulcs | 8,0 | 7,81 |
Bulgária | Chimco AD | 24,2 | 21,43 |
Más vállalatok | 24,2 | 21,43 |
Horvátország | Petrokemija d.d. | 9,4 | 9,01 |
Más vállalatok | 9,4 | 9,01 |
Észtország | JSC Nitrofert | 11,4 | 11,45 |
Más vállalatok | 11,4 | 11,45 |
Líbia | National Oil Corporation | 12,5 | 11,55 |
Más vállalatok | 12,5 | 11,55 |
Litvánia | Joint Stock Company Achema | 10,0 | 10,05 |
Más vállalatok | 10,0 | 10,05 |
Románia | S.C. Amonil S.A., Slobozia | 6,7 | 7,20 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 5,7 | 6,18 |
Sofert S.A., Bacau | 7,6 | 8,01 |
Más vállalatok | 7,6 | 8,01 |
Ukrajna | Open Joint Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 18,7 | 16,27 |
Joint Stock Company DniproAzot, Dniprodzerzinsk | 9,2 | 8,85 |
Más vállalatok | 19,5 | 16,84 |
(133) Az e rendeletben megállapított, vállalatokra vonatkozó egyedi dömpingellenes vám ezen vizsgálat ténymegállapításain alapul. Ezért ezek az illető vállalatok fenti vizsgálat által feltárt helyzetét tükrözik. Ezért a vámtételek (a "más vállalatok"-ra érvényes országos szintű vámmal ellentétben) kizárólag az érintett országból származó és a megnevezett vállalatok - azaz konkrét jogi személyek - által gyártott termékekre érvényesek. Az ezen rendelet rendelkező részében névvel és címmel meg nem jelölt bármely más vállalat, illetve a konkrétan megnevezettekkel kapcsolatban álló bármely más vállalat által előállított termékre a fent megjelölt vámtételek nem alkalmazhatók, ezekre a termékekre a "más vállalat"-ok alatt meghatározott vámtételek vonatkoznak.
(134) Az említett, vállalatokra vonatkozó egyedi dömpingellenes vám alkalmazására irányuló kérelmeket (pl. a jogi személy névváltozását, illetve új gyártó vagy értékesítési részlegek létrehozását követően) a Bizottságnak [5] kell benyújtani, és csatolni kell a vonatkozó adatokat, különösen pl. a névváltozással vagy az új gyártó vagy értékesítési részleggel összefüggésben a vállalat gyártáshoz, import és export értékesítéshez kapcsolódó tevékenységében bekövetkezett változásokat. A Bizottság adott esetben a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megfelelő módon módosítja a rendeletet, és frissíti az egyedi vámra jogosult vállalatok jegyzékét.
3. Az ideiglenes vám beszedése
(135) A megállapított dömpingkülönbözetek mértékét tekintetbe véve, illetve a közösségi iparnak okozott kár fényében a Bizottság szükségesnek ítéli az ideiglenes rendeletben kivetett ideiglenes dömpingellenes vámmal biztosított összegeknek a véglegesen kivetett vám mértékéig terjedő végleges beszedését. Amennyiben a végleges vám az ideiglenes vámnál magasabb, csak az ideiglenes vám mértékéig terjedő összeget kell véglegesen beszedni.
4. Kötelezettségvállalás
(136) Az ideiglenes intézkedések bevezetését követően a fehérorosz, horvát, líbiai, román és ukrán gyártó-exportőrök az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdésével összhangban ár kötelezettségvállalást tettek. Az észt és litván gyártó-exportőrök megújították az előzetes vizsgálat során vállalt kötelezettségvállalásaikat, amelyeket az ideiglenes rendelet (236) és (237) preambulumbekezdésében ismertetett okokból akkor elutasítottak.
(137) Mint ismeretes, ezen eljárás előzetes vizsgálatai során a Bizottság elfogadta egy bolgár gyártó-exportőr kötelezettségvállalását (lásd az ideiglenes rendelet (236) preambulumbekezdését). A (128) preambulumbekezdés szerint a végleges, kárt okozó haszonkulcs számításakor figyelembe vett új adatok hatással voltak a kár kiküszöbölésének megállapított szintjére. A kötelezettségvállalásban szereplő minimum árat ezért ennek megfelelően módosították.
(138) Az előzetes ténymegállapítások nyilvánossá tételét követően a kérelemet benyújtó közösségi ipar kifogásolta a bolgár gyártó-exportőr kötelezettségvállalását elfogadó bizottsági döntést. Arra hivatkoztak, hogy az érintett vállalat kapcsolatban áll, illetve szoros technikai és ipari kapcsolatban áll egyéb bolgár, fehérorosz, illetve ukrán karbamidot és egyéb nitrogénalapú műtrágyát gyártó és/vagy exportáló vállalatokkal, és ez komoly lehetőségeket kínál kompenzációs egyezményekre. Továbbá a közösségi ipar aggodalmát fejezte ki az említett gyártó-exportőr kötelezettségvállalásai teljesítésére való képességével kapcsolatban.
(139) Általánosságban a közösségi ipar azt állította, hogy a kötelezettségvállalások - így a minimum árak - a karbamid és egyéb nitrogénalapú műtrágyák esetében nem megfelelő eszközök.
(140) Meg kell jegyezni, hogy a bolgár gyártó-exportőrre vonatkozó állításait a közösségi ipar képtelen volt megfelelő bizonyítékokkal alátámasztani. Az említett állításokat a Bizottság vizsgálatai sem erősítették meg, ezért azokat elutasították. A kötelezettségvállalás helyességével kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az ilyen típusú felmérés elsősorban az érintett vállalat konkrét helyzetére irányul. A vizsgálat kimutatta, hogy az érintett vállalat kizárólag karbamidot gyárt és exportál, és hogy ebben az esetben a kötelezettségvállalás teljesítése hatékonyan figyelemmel kísérhető.
(141) A kötelezettségvállalás megszegésének gyanúja, illetve megszegése vagy pedig a kötelezettségvállalástól való visszalépés esetén az alaprendelet 8. cikke (9) és (10) bekezdése értelmében dömpingellenes vám vethető ki.
(142) A Bizottság az egyéb beérkezett kötelezettségvállalásokat is részletes elemzésnek vetette alá. A vizsgálatból ezen kötelezettségvállalások elfogadásának két fő akadálya derült ki:
(143) Az érintett litván, román, horvát, ukrán és líbiai gyártó-exportőrök különböző típusú műtrágyát, illetve más vegyi termékeket állítanak elő, és eddig következetesen ugyanazon közösségi partnereknek (leginkább kereskedőknek) szállították termékeiket. Ez a gyakorlat a kereszt-kompenzáció komoly veszélyét rejti magában, mivel a vállalt árak formális betartásával egyidejűleg a nem érintett termékek ára csökkenne. Az említett vállalatok így könnyen kijátszhatják a minimum karbamid ár betartására irányuló kötelezettségvállalást, ami a hatékony ellenőrzést rendkívül megnehezíti.
(144) Továbbá bizonyos gyártók (Észtország, Ukrajna, Fehéroroszország) arra hivatkoztak, hogy karbamid exportjuk irányát, illetve eladási körülményeit nem ellenőrzik, sőt azok nem is ismertek, jóllehet a hivatalos statisztikákból világosan kitűnt: a vizsgálati időszak alatt az említett terméket nagy mennyiségben szállították a közösség területére. Mint ismeretes, az említett vállalatok nem szolgáltattak kellő mennyiségű erre vonatkozó adatot, ezért a Bizottság kénytelen volt az alaprendelet 18. cikkével összhangban az exportárak megállapításához a rendelkezésre álló tényeket figyelembe venni. Továbbá bizonyos exportőrök (Líbia, Észtország) a vizsgálat egészét tekintve sem mutattak megfelelő együttműködést. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy ez a magatartás megalapozatlanul magas kötelezettségvállalások veszélyét rejti magában, illetve a megfelelő ellenőrzést biztosító garanciák nem elégségesek.
(145) A fenti okok miatt arra a következtetésre jutottak, hogy a végleges ténymegállapítások nyilvánossá tételét követően felajánlott kötelezettségvállalások egyikét sem lehet elfogadni.
(146) Ennek megfelelően tájékoztatták az érdekelt feleket, és az érintett exportőrök számára részletesen kifejtették a felajánlott kötelezettségvállalások elutasításának okait. A Bizottság a tanácsadó bizottsággal konzultációt folytatott,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) A Bizottság a 31021010 és 31021090 KN-kód alá tartozó, Bulgáriából, Észtországból, Fehéroroszországból, Horvátországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából importált karbamidra (vizes oldatban is) végleges dömpingellenes vámot vet ki.
(2) A fenti 1. cikkben leírt terméknek a vámolás előtti, közösségi határparitáson számított, nettó árára a következő végleges dömpingellenes vámtételek alkalmazandók:
Származási ország | Gyártó vállalat | Végleges dömpingellenes vám (euró/t) | kiegészítő TARIC-kód |
Fehéroroszország | Valamennyi vállalat | 7,81 | - |
Bulgária | Valamennyi vállalat | 21,43 | A999 |
Horvátország | Valamennyi vállalat | 9,01 | - |
Észtország | Valamennyi vállalat | 11,45 | - |
Líbia | Valamennyi vállalat | 11,55 | - |
Litvánia | Valamennyi vállalat | 10,05 | - |
Románia | S.C. Amonil SA, Slobozia | 7,20 | A264 |
Petrom SA, Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 6,18 | A265 |
Sofert SA, Bacau | 8,01 | A266 |
Más vállalatok | 8,01 | A999 |
Ukrajna | Open Joint Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 16,27 | A268 |
Joint Stock Company DniproAzot, Dniprodzerzinsk | 8,85 | A269 |
Más vállalatok | 16,84 | A999 |
(3) Azokban az esetekben, amikor az áru a szabad forgalomba kerülés előtt megsérül, és ezért a ténylegesen fizetett vagy fizetendő árat a Közösségi Vámtarifa létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 22-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet [6] 145. cikke szerinti vámérték meghatározása érdekében felosztják, a fenti 2. cikk alapján számított dömpingellenes vámtétel összegét a ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár felosztásának megfelelő százalékkal kell csökkenteni.
(4) Eltérő rendelkezések hiányában a hatályban lévő vámokat kell alkalmazni.
2. cikk
(1) Az import mentesül az 1. cikkben megállapított dömpingellenes vám hatálya alól, amennyiben az adott import megfelel a (2) bekezdés rendelkezéseinek, és az alább megnevezett, a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalást tevő vállalat által termelt és a közvetlenül importőrként működő első független közösségi félnek exportált (szállított és számlázott) termékről van szó.
Ország | Vállalat | kiegészítő TARIC-kód |
Bulgária | Chimco AD, Shoze az Mezdra, 3037 Vratza | A272 |
(2) a) Egy kötelezettségvállalás alapján szabad forgalomba bocsátásra feljogosító nyilatkozat felmutatásakor a dömpingellenes vám alól való mentesség csak az (1) bekezdésben felsorolt vállalat által kibocsátott érvényes kereskedelmi számlának a tagállam vámhatóságai számára történő felmutatása esetén érvényes.
b) A kötelezettségvállalási számla megfelel a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalásban az ilyen típusú számlákra vonatkozóan megjelölt követelményeknek, amelyek közül a legfontosabbak a mellékletben találhatók.
c) A dömpingellenes vámmentesség feltétele továbbá az, hogy a vámolásra kerülő termékek pontosan megfeleljenek a kereskedelmi számlában szereplő leírásnak.
(3) Az említett kötelezettségvállalási számla kíséretében érkező importárut az (1) bekezdésben megadott kiegészítő TARIC-kód alatt kell bejelenteni.
3. cikk
Az 1497/2001/EK rendelet alapján biztosított ideiglenes dömpingellenes vámból befolyó összegeket a 31021010 és 31021090 KN-kód alá tartozó karbamid (vizes oldatban is) Bulgáriából, Észtországból, Fehéroroszországból, Horvátországból, Líbiából, Litvániából, Romániából és Ukrajnából származó importjára kivetett végleges vámnak megfelelően véglegesen be kell szedni.
A végleges vám fölötti összegeket fel kell szabadítani.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2002. január 17-én.