Kommissionens forordning (EF) nr. 2236/2003
af 23. december 2003
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR -
under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1868/94 af 27. juli 1994 om en kvoteordning for produktionen af kartoffelstivelse(1), særlig artikel 8, og
ud fra følgende betragtninger
(1) I Kommissionens forordning (EF) nr. 97/95(2) fastsættes gennemførelsesbestemmelserne til forordning (EF) nr. 1868/94. På grund af de ændringer i forordning (EF) nr. 1868/94, som traktaten vedrørende Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse og Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 har medført, bør forordning (EF) nr. 97/95 tilpasses under hensyn til disse ændringer. For at fremme klarheden og retssikkerheden er det derfor nødvendigt at ophæve forordning (EF) nr. 97/95 og at erstatte den af en ny retsakt.
(2) For at modtage EU-støtte under kvoteordningen i forordning (EF) nr. 1868/94 skal virksomhederne indgå dyrkningskontrakter med kartoffelavlerne.
(3) Det er nødvendigt at fastsætte, hvilke forhold der skal omfattes af en dyrkningskontrakt mellem en stivelsesproducerende virksomhed og en avler for at undgå, at der indgås kontrakter, som overstiger en virksomheds delkvote. Sådanne virksomheder bør hindres i at acceptere leverance af kartofler, som ikke er omfattet af en dyrkningskontrakt, da dette ville bringe effektiviteten af kvoteordningen og det krav, at den i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94 omhandlede minimumspris betales for alle kartofler bestemt til stivelsesproduktion, i fare. Såfremt vejrforholdene i de områder, der er omfattet af en dyrkningskontrakt, imidlertid fører til produktion af en større mængde kartofler eller af kartofler med et højere stivelsesindhold end oprindeligt fastsat, bør det dog være muligt for en stivelsesproducerende virksomhed at acceptere sådanne kartofler, forudsat at den betaler minimumsprisen.
(4) Kartofler med et stivelsesindhold på under 13 % kan ikke betragtes som kartofler beregnet til fremstilling af kartoffelstivelse. Kartofler med et stivelsesindhold på under 13 % bør ikke accepteres af virksomhederne. Såfremt vejrforholdene medfører et lavere stivelsesindhold, bør Kommissionen på en medlemsstats anmodning være i stand til at godkende, at kartofler med et stivelsesindhold på under 13 % accepteres.
(5) Det er nødvendigt at fastsætte acceptable metoder for bestemmelse af kartoflers vægt under vand og at udarbejde en oversigt, der viser det tilsvarende stivelsesindhold og den tilsvarende støtte, der skal betales.
(6) Der bør indføres kontrolforanstaltninger for at sikre, at kun stivelse produceret i overensstemmelse med denne forordnings bestemmelser giver anledning til betaling af præmien. For at beskytte avlerne af kartofler bestemt til stivelsesproduktion er det vigtigt, at den i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94 fastsatte minimumspris betales for alle kartofler. Det er derfor nødvendigt at fastsætte sanktioner i tilfælde af, at minimumsprisen ikke betales og for tilfælde, hvor virksomhederne accepterer kartofler, der ikke er omfattet af en dyrkningskontrakt.
(7) Det er nødvendigt med regler for at sikre, at kartoffelstivelse, der produceres ud over en virksomheds delkvote, eksporteres uden eksportrestitution som krævet i artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1868/94. Der bør anvendes sanktioner i tilfælde af, at dette ikke er tilfældet.
(8) Det er nødvendigt at fastsætte, hvad der vil ske med delkvoterne for virksomheder, der bliver sammenlagt, skifter ejer eller ophører med deres aktiviteter.
(9) Medlemsstaten og Kommissionen skal kunne kontrollere kvoteordningens funktion. Det må derfor fastsættes, hvilke oplysninger de stivelsesproducerende virksomheder skal meddele medlemsstaten og medlemsstaten skal meddele Kommissionen.
(10) De i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Korn -
UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:
KAPITEL I DEFINITIONER - KVOTEORDNINGEN
Artikel 1
I denne forordning forstås ved:
a) "kvote": den kvote for den enkelte medlemsstat, der er fastsat i artikel 2, stk. 1 og 3, i forordning (EF) nr. 1868/94
b) "delkvote": den del af kvoten, medlemsstaten tildeler en stivelsesproducerende virksomhed
c) "stivelsesproducerende virksomhed": enhver fysisk eller juridisk person, der er etableret på den pågældende medlemsstats område, og som har modtaget den i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94 omhandlede delkvote og præmie
d) "avler": enhver fysisk eller juridisk person eller en sammenslutning af sådanne personer, der til en stivelsesproducerende virksomhed leverer kartofler, der er produceret af vedkommende selv eller af medlemmerne i hans navn og for hans regning i henhold til en dyrkningskontrakt, der er indgået af vedkommende eller i hans navn
e) "dyrkningskontrakt": enhver kontrakt indgået mellem en avler eller producentsammenslutning og en stivelsesproducerende virksomhed
f) "kartofler": de i artikel 93 i forordning (EF) nr. 1782/2003 omhandlede kartofler bestemt til fremstilling af kartoffelstivelse, hvis stivelsesindhold er på mindst 13 %
g) "uforarbejdet stivelse": fremstillet stivelse henhørende under KN-kode 1108 13 00, som ikke har været underkastet nogen forarbejdning
h) "sammenlægning af stivelsesproducerende virksomheder": sammenslutning af to eller flere stivelsesproducerende virksomheder til én virksomhed
i) "afhændelse af en stivelsesproducerende virksomhed": overdragelse eller overtagelse af formuegoderne i en virksomhed, som har fået tildelt delkvoter, til fordel for en eller flere stivelsesproducerende virksomheder
j) "afhændelse af en stivelsesfabrik": overdragelse af ejendomsretten til en teknisk enhed, der omfatter alle de til fremstilling af stivelse nødvendige installationer, til en eller flere stivelsesproducerende virksomheder, som helt eller delvis overtager den overdragende virksomheds produktion
k) "bortforpagtning af en fabrik": udlejning af en teknisk enhed, der omfatter alle de til fremstilling af stivelse nødvendige installationer, med henblik på drift deraf, ved en kontrakt, indgået for et tidsrum af mindst tre på hinanden følgende produktionsår med en stivelsesproducerende virksomhed, der er etableret i samme medlemsstat som den, hvor den pågældende fabrik er beliggende, såfremt den stivelsesproducerende virksomhed, der lejer nævnte fabrik, efter at lejeforholdet har fået virkning for så vidt angår hele dens produktion, kan betragtes som én enkelt stivelsesproducerende virksomhed
l) "Støtte til kartofler til stivelsesproduktion": støtte til avlere, der producerer kartofler til stivelsesfremstilling, jf. artikel 93 i forordning (EF) nr. 1782/2003.
Artikel 2
Når artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1868/94 finder anvendelse, tilpasses de tildelte delkvoter tilsvarende i begyndelse af det produktionsår, der følger efter overskridelsen.
KAPITEL II PRIS- OG PRÆMIEORDNING
Artikel 3
1. Der indgås en dyrkningskontrakt for hvert produktionsår. Denne kontrakt skal forsynes med et identifikationsnummer og mindst indeholde følgende oplysninger:
a) avlerens eller producentsammenslutningens navn og adresse
b) den stivelsesproducerende virksomheds navn og adresse
c) de dyrkede arealer i ha med to decimaler og identificeret i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001(3) om det integrerede system for forvaltning og kontrol
d) angivelse af den mængde kartofler i tons, der forventes høstet på disse arealer og leveret til den stivelsesproducerende virksomhed
e) angivelse af kartoflernes stivelsesindhold på grundlag af det gennemsnitlige stivelsesindhold i de kartofler, avleren har leveret til den stivelsesproducerende virksomhed i de tre sidste produktionsår eller, såfremt denne oplysning ikke foreligger, på grundlag af gennemsnitsindholdet i produktionsområdet
f) den stivelsesproducerende virksomheds forpligtelse til at betale avleren den i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94 omhandlede minimumspris.
2. Hver stivelsesproducerende virksomhed skal før produktionsårets begyndelse til den kompetente myndighed fremsende en sammenfattende fortegnelse over kontrakterne, idet der for hver kontrakt foruden identifikationsnummeret oplyses om avlerens navn, det dyrkede areal og den mængde, der er indgået kontrakt for, udtrykt som stivelsesækvivalent, før en dato, som medlemsstaten fastsætter før begyndelsen af produktionsåret for at sikre den nødvendige kontrol.
3. Summen udtrykt som stivelsesækvivalent af de mængder, der er fastsat i dyrkningskontrakterne, må ikke overstige den delkvote, der er fastsat for den pågældende stivelsesproducerende virksomhed.
4. Når den mængde, der faktisk er avlet i henhold til dyrkningskontrakten, udtrykt som stivelsesækvivalent, overstiger den mængde, der er fastsat i kontrakten, kan denne mængde efter den stivelsesproducerende virksomheds valg leveres på betingelse af, at den i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94 fastsatte minimumspris betales for denne mængde.
5. Der forbudt en stivelsesproducerende virksomhed at modtage kartofler, der ikke er omfattet af en dyrkningskontrakt.
Artikel 4
1. Modtagelse af de leverede kartofler finder sted på de stivelsesproducerende virksomheder selv eller på disses modtagesteder.
2. Bestemmelsen af kartoflernes vægt og stivelsesindhold, jf. artikel 5 og 7, sker på leveringstidspunktet under opsyn af en af medlemsstaten godkendt kontrollør.
Artikel 5
1. Kartoflernes bruttovægt bestemmes, hvis anvendelsen af en af de i bilag I i Kommissionens forordning (EF) nr. 2235/2003(4) nævnte metoder gør denne foranstaltning nødvendig, for hver ladning på leveringstidspunktet ved sammenlignende vejning af de læssede og det tomme transportmiddel.
2. Kartoflernes nettovægt bestemmes efter en af de metoder, der er anført i forordning (EF) nr. 2235/2003.
3. Accepterede partier skal have et stivelsesindhold på mindst 13 %.
De stivelsesproducerende virksomheder kan dog acceptere partier med et stivelsesindhold på under 13 %, hvis den stivelsesmængde, der kan produceres af disse kartofler, ikke overstiger 1 % af delkvoten. I dette tilfælde er den minimumspris, der skal betales, den, som gælder for et stivelsesindhold på 13 %.
Artikel 6
Kartoflernes stivelsesindhold bestemmes på grundlag af vægten under vand af 5050 g leverede kartofler.
Vandet skal være rent og uden tilsætningsstoffer, og dets temperatur skal være under 18 °C.
Artikel 7
1. Præmien til de stivelsesproducerende virksomheder ydes for stivelse af kartofler af sund og sædvanlig handelskvalitet på grundlag af de anvendte kartoffelmængder og kartoflernes stivelsesindhold, jf. satserne i bilag II i forordning (EF) nr. 2235/2003, inden for grænserne af den stivelsesmængde, der svarer til deres delkvote. Der ydes hverken præmie for stivelse fremstillet af kartofler, der ikke er af sund og sædvanlig handelskvalitet, eller for stivelse fremstillet af kartofler med et stivelsesindhold på under 13 %, jf. dog artikel 5, stk. 3, andet afsnit.
Fremkommer der ved beregning af kartoflernes stivelsesindhold ved hjælp af Reimanns eller Parows vægt en værdi, som figurerer over to eller tre linjer i anden kolonne i bilag II i forordning (EF) nr. 2235/2003, gælder de værdier, der er anført i anden henholdsvis tredje linje.
2. Indeholder de leverede partier 25 % eller derover af kartofler, der kan passere gennem et sold med kvadratiske masker på 28 mm på hvert led, i det følgende benævnt "mindstekartofler", foretages der følgende nedsættelse af den nettovægt, som anvendes ved bestemmelse af den minimumspris, den stivelsesproducerende virksomhed skal betale:
TABELPOSITION
Indeholder partierne over 50 % mindstekartofler, handles disse partier frit, og der betales ingen præmie herfor.
Procentdelen af mindstekartofler bestemmes samtidig med nettovægten.
3. Kontrollen af, at de stivelsesproducerende virksomheder ikke overskrider deres delkvote, sker på grundlag af mængden af de anvendte kartofler og disses stivelsesindhold i overensstemmelse med satserne i bilag II i forordning (EF) nr. 2235/2003.
Artikel 8
1. Der udarbejdes et modtagebevis under den stivelsesproducerende virksomheds, den godkendte kontrollørs og leverandørens fælles ansvar. Den stivelsesproducerende virksomhed udsteder en genpart til avleren og beholder originalen med henblik på eventuel forelæggelse for det organ, der skal føre kontrol med præmierne.
2. Modtagebeviset skal mindst indeholde følgende oplysninger, for så vidt disse følger af de i henhold til artikel 4 til 7 foretagne foranstaltninger:
a) leveringsdato
b) leveringsnummer
c) dyrkningskontraktens nummer
d) avlerens navn og adresse
e) transportmidlets vægt ved dets ankomst til den stivelsesproducerende virksomhed eller dennes modtagested
f) transportmidlets vægt efter aflæsning og udtømning af tilbagebleven jord
g) leverancens bruttovægt
h) fradrag, udtrykt i procent, i leverancens bruttovægt i forhold til forekomsten af fremmede bestanddele og til det under vaskningen absorberede vand
i) fradrag, udtrykt i vægt, i leverancens bruttovægt i forhold til forekomsten af fremmede bestanddele
j) procentdel af mindstekartofler
k) leverancens samlede nettovægt (bruttovægten minus fradrag, herunder nedsættelsen for mindstekartofler)
l) indhold af stivelse, udtrykt i procent eller i vægt under vand
m) den enhedspris, der skal betales.
Artikel 9
Den stivelsesproducerende virksomhed udfærdiger for hver avler en betalingskupon med følgende oplysninger:
a) den stivelsesproducerende virksomheds navn
b) avlerens navn og adresse
c) dyrkningskontraktens nummer
d) modtagebevisernes dato og nummer
e) hver leverances nettovægt efter eventuelle fradrag som omhandlet i artikel 8, stk. 2,
f) enhedspris pr. leverance
g) det samlede beløb, avleren har til gode
h) beløb udbetalt til avleren og tidspunktet for betalingerne
i) stivelsesavlerens underskrift og stempel.
KAPITEL III UDBETALINGER - SANKTIONER
Artikel 10
1. Den i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94 fastsatte præmie udbetales, såfremt den stivelsesproducerende virksomhed fremlægger bevis for, at følgende betingelser er overholdt:
- stivelsen er produceret i de pågældende produktionsår
- den pris frit fabrik, som avlerne har fået udbetalt for alle mængder kartofler avlet i Fællesskabet, der anvendes til stivelsesproduktion, må ikke være lavere end den pris, der er anført i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94
- den pågældende stivelse er blevet fremstillet af kartofler, som er omfattet af de i artikel 3 omhandlede dyrkningskontrakter.
2. Den i stk. 1 omhandlede dokumentation består i fremlæggelse af den i artikel 9 foreskrevne betalingskupon samt enten avlerens bekræftelse af betalingen eller et bevis fra det pengeinstitut, som har foretaget betalingen på den stivelsesproducerende virksomheds vegne, af hvilket det fremgår, at betalingen har fundet sted.
3. Præmien til de stivelsesproducerende virksomheder betales af den medlemsstat, på hvis område kartoffelstivelsen er produceret, inden fire måneder efter den dato, hvor den i stk. 1 omhandlede dokumentation er fremlagt.
Artikel 11
1. Medlemsstaterne indfører en kontrolordning, for at det kan kontrolleres på stedet, om de processer, der giver ret til præmien, har fundet sted, og at den delkvote, der er tildelt hver stivelsesproducerende virksomhed, ikke er blevet overskredet. Med henblik herpå har kontrollørerne adgang til de stivelsesproducerende virksomheders lagerregnskab og finansbogholderi og til produktions- og oplagringsstederne.
Kontrollen omfatter i hver produktionsperiode alle processerne under fremstillingen for mindst 10 % af den mængde kartofler, der er leveret til den stivelsesproducerende virksomhed.
2. Medlemsstaten giver i givet fald hver stivelsesproducerende virksomhed meddelelse om de mængder stivelse, hvormed dens delkvote er overskredet.
3. Konstaterer det kompetente organ, at den stivelsesproducerende virksomhed ikke har overholdt de i artikel 10, stk. 1, andet led, omhandlede forpligtelser, udelukkes den, bortset fra force majeure, helt eller delvis fra præmieydelse efter følgende regler:
- hvis den manglende overholdelse vedrører en stivelsesmængde på under 20 % af den samlede mængde stivelse, der er produceret af denne stivelsesproducerende virksomhed, nedsættes præmien med fem gange den konstaterede procentsats
- hvis procentsatsen er på 20 % eller derover, ydes der ingen præmie.
4. Konstateres det, at det i artikel 3, stk. 5, omhandlede forbud ikke overholdes, nedsættes den præmie, der ydes for delkvoten, efter følgende regler:
- hvis kontrollen viser, at den stivelsesproducerende virksomhed har accepteret en mængde i stivelsesækvivalenter på under 10 % af dens delkvote, nedsættes det samlede præmiebeløb, der skal betales til en stivelsesproducerende virksomhed for det pågældende produktionsår, med ti gange procentsatsen for overskridelsen
- hvis den mængde, der ikke er omfattet af dyrkningskontrakter, overskrider den i første led omhandlede grænse, ydes der ingen præmie for det pågældende produktionsår. Endvidere udelukkes den stivelsesproducerende virksomhed fra præmien for det følgende produktionsår.
5. Hvis den stivelse, der kan fremstilles af accepterede partier med et stivelsesindhold på under 13 %, i modstrid med artikel 5, stk. 3:
- overstiger 1 % af den stivelsesproducerende virksomheds delkvote, udbetales der ingen præmie for den overskridelsen. Desuden skal præmien for delkvoten nedsættes med ti gange procentsatsen for overskridelsen
- overstiger 11 % af den stivelsesproducerende virksomheds delkvote, udbetales der ingen præmie for de pågældende produktionsår. Endvidere udelukkes den stivelsesproducerende virksomhed fra præmien for det følgende produktionsår.
6. Kontrol i henhold til denne artikel udelukker ikke anden kontrol udført af de ansvarlige myndigheder.
Artikel 12
1. Eksport som omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94 anses for at have fundet sted, hvis:
a) det kompetente organ i den medlemsstat, på hvis område fremstillingen har fundet sted, har modtaget det i artikel 13, stk. 2, nævnte bevis, uanset fra hvilken medlemsstat stivelsen er blevet eksporteret
b) den pågældende udførselsangivelse er blevet godkendt af den medlemsstat, fra hvilken eksporten har fundet sted, inden den 1. januar efter udløbet af det produktionsår, hvor stivelsen er fremstillet
c) den pågældende stivelse har forladt Fællesskabets toldområde senest 60 dage efter den i litra b) nævnte 1. januar
d) produktet er blevet eksporteret uden restitution.
Bortset fra tilfælde af force majeure anses den pågældende mængde stivelse, der overstiger delkvoten, for at være afsat på det indre marked, hvis ikke samtlige betingelser i første afsnit er opfyldt.
2. I tilfælde af force majeure træffer det kompetente organ i den medlemsstat, på hvis område stivelsen er blevet fremstillet, de nødvendige foranstaltninger på baggrund af de omstændigheder, den pågældende har påberåbt sig.
Er stivelsen blevet eksporteret fra en anden medlemsstats område end den, hvor den er produceret, træffes disse foranstaltninger, efter at der om fornødent er indhentet udtalelse fra myndighederne i den pågældende medlemsstat.
3. I forbindelse med anvendelsen af denne forordning kan bestemmelserne i artikel 36 i Kommissionens forordning (EF) nr. 800/1999(5) gøres gældende.
Artikel 13
1. Som undtagelse fra artikel 12 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1342/2003(6) er sikkerhedsstillelsen for en licens lig med 23 EUR/t.
2. Beviset for, at den pågældende stivelsesproducerende virksomhed har opfyldt de i artikel 12, stk. 1, første afsnit, fastsatte betingelser, føres over for det kompetente organ i den medlemsstat, på hvis område stivelsen er fremstillet, inden den 1. april efter udløbet af det produktionsår, hvor fremstillingen fandt sted.
3. Beviset føres ved fremlæggelse af:
a) en eksportlicens udstedt til den pågældende stivelsesproducerende virksomhed af det kompetente organ i den i stk. 2 omhandlede medlemsstat. Licensen skal som undtagelse fra artikel 3 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1518/95(7) indeholde en af følgende angivelser:
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) n° 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EC) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l'article 6 du règlement (CE) n° 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell'articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) de i artikel 32 og 33 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1291/2000(8) omhandlede dokumenter, der er nødvendige for at få sikkerheden frigivet
c) en erklæring fra den stivelsesproducerende virksomhed, hvori den attesterer, at stivelsen er fremstillet af den.
4. Når uforarbejdet stivelse, der er fremstillet af en stivelsesproducerende virksomhed, med henblik på eksport oplagres i en silo, på et lager eller i en beholder uden for fabrikantens virksomhed i fremstillingsmedlemsstaten eller en anden medlemsstat, hvor der også oplagres anden uforarbejdet stivelse fremstillet af andre stivelsesproducerende virksomheder eller af den pågældende stivelsesproducerende virksomhed, således det ikke muligt at fastslå de oplagrede produkters fysiske identitet, skal den samlede mængde således oplagrede produkter indtil godkendelsen af den i artikel 12, stk. 1, litra b), omhandlede udførselsangivelse anbringes under administrativt tilsyn, der frembyder samme garanti som toldtilsyn, og fra tidspunktet for nævnte godkendelse anbringes under toldtilsyn.
I det i første afsnit nævnte tilfælde fremlægges, når udlagringen sker inden godkendelse af den i artikel 12, stk. 1, litra b), omhandlede udførselsangivelse, et yderligere bevis udstedt af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor oplagringen har fundet sted.
Sker udlagringen efter godkendelse af den i artikel 12, stk. 1, litra b), omhandlede udførselsangivelse, fremlægges et bevis, jf. artikel 33, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1291/2000, udstedt af toldmyndighederne i den medlemsstat, hvor oplagringen har fundet sted.
Det i andet og tredje afsnit omhandlede bevis skal bekræfte, at det pågældende produkt eller den tilsvarende substitutionsmængde, jf. første afsnit, er blevet udlagret.
Artikel 14
Hvis ubehandlet stivelse, der er fremstillet af en stivelsesproducerende virksomhed, oplagres løst under den procedure for toldoplag eller frizone, som gælder for forudbetaling af restitutionen, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 565/80(9), kan denne stivelse ud over at undergå de behandlinger, der er nævnt i artikel 29, stk. 4, i forordning (EF) nr. 800/1999, blandes på samme oplagringssted med anden stivelse, der henhører under samme underposition i restitutionsnomenklaturen, forudsat at sidstnævnte stivelse har de samme tekniske kendetegn og opfylder betingelserne for ydelse af eksportrestitution, og at den også er undergivet den procedure, der er fastsat i forordning (EF) nr. 800/1999 eller forordning (EØF) nr. 565/80.
Artikel 15
1. For de mængder, som efter artikel 12, stk. 1, andet afsnit, betragtes som afsat på det indre marked, opkræver den pågældende medlemsstat et beløb, der for uforarbejdet stivelse eller ethvert afledt produkt, som er anført i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1518/95(10) eller er omfattet af anvendelsesområdet for Kommissionens forordning (EF) nr. 1520/2000 er lig med et standardbeløb, der beregnes pr. ton uforarbejdet stivelse, og som svarer til den told i den fælles toldtarif, der gælder pr. ton stivelse under KN-kode 1108 13 00 i det produktionsår, hvor stivelsen eller det afledte produkt er fremstillet, forhøjet med 10 %.
2. Den pågældende medlemsstat meddeler inden den 1. maj, som følger efter den i artikel 12, stk. 1, litra b), omhandlede 1. januar, de pågældende stivelsesproducerende virksomheder det samlede beløb, der skal betales.
De pågældende stivelsesproducerende virksomheder betaler dette samlede beløb senest den 20. maj samme år.
Artikel 16
1. Ved sammenlægning af stivelsesproducerende virksomheder tildeler medlemsstaten den herved opståede virksomhed en delkvote, som svarer til summen af de delkvoter, de pågældende stivelsesproducerende virksomheder havde fået tildelt før sammenlægningen.
Ved afhændelse af en stivelsesproducerende virksomhed tildeler medlemsstaten overtagervirksomheden den afhændede virksomheds delkvote. Hvis der er tale om flere overtagervirksomheder, sker fordelingen i forhold til de produktionsmængder, som virksomhederne hver især har overtaget.
Ved afhændelse af en stivelsesfabrik nedsætter medlemsstaten delkvoten for den stivelsesproducerende virksomhed, der overdrager ejendomsretten til fabrikken, og forhøjer delkvoten for den eller de stivelsesproducerende virksomheder, der overtager den pågældende fabrik, med den afståede mængde, i forhold til de overtagne produktionsmængder.
2. I tilfælde af indstilling, under andre vilkår end de i stk. 1 omhandlede, af aktiviteterne i en stivelsesproducerende virksomhed eller af aktiviteterne i en eller flere stivelsesfabrikker under en stivelsesproducerende virksomhed, kan medlemsstaten overføre de af indstillingen berørte delkvoter til en eller flere stivelsesproducerende virksomheder.
3. I tilfælde af bortforpagtning af en fabrik, der tilhører en stivelsesproducerende virksomhed, skal medlemsstaten nedsætte delkvoten for den virksomhed, der bortforpagter fabrikken, og tildele den virksomhed, der forpagter fabrikken med henblik på stivelsesproduktion, en delkvote svarende til denne nedsættelse.
Hvis forpagtningsforholdet bringes til ophør inden udløbet af den i artikel 1, litra k), omhandlede frist, annullerer medlemsstaten den tilpasning af delkvoten, der er foretaget i henhold til bestemmelserne i første afsnit, med tilbagevirkende kraft til den dato, på hvilken forpagtningen fik virkning.
4. Hvis produktionen efter anvendelse af stk. 1, første afsnit, ophører i fabrikkerne under en eller flere stivelsesproducerende virksomheder, der er blevet sammenlagt, og der således opstår en alvorlig trussel mod den fortsatte avl af kartofler til stivelsesfremstilling i det område, der tidligere forsynede den eller disse stivelsesproducerende virksomheder, kan medlemsstaten pålægge den virksomhed, der er blevet sammenlagt med en anden, at den til medlemsstaten overfører den delkvote, der oprindelig blev tildelt den virksomhed, hvis fabrikker i mellemtiden er ophørt med at producere. Enhver kvote, der er overført ifølge første afsnit, kan af medlemsstaten omfordeles til eksisterende stivelsesproducerende virksomheder, der forpligter sig til stivelsesfremstilling i det pågældende område.
Artikel 17
Når virksomhedens eller fabrikkens indstilling af aktiviteterne, sammenlægningen eller afhændelsen sker mellem den 1. juli og den 31. marts det følgende år, får de i artikel 16 omhandlede foranstaltninger virkning for det produktionsår, der løber i denne periode.
Når virksomhedens eller fabrikkens indstilling af aktiviteterne, sammenlægningen eller afhændelsen sker mellem den 1. april og den 30. juni samme år, får de i artikel 16 omhandlede foranstaltninger virkning for det produktionsår, der følger efter denne periode.
KAPITEL IV MEDDELELSER
Artikel 18
De stivelsesproducerende virksomheder fremsender senest den 30. april i hvert produktionsår følgende meddelelser til myndighederne
- de mængder kartofler til stivelsesfremstilling, der har været omfattet af den støtte, der omhandles i artikel 93 i forordning (EF) nr. 1782/2003
- de mængder stivelse, for hvilke den præmie, der er fastsat i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94, er blevet ydet.
Artikel 19
1. Hver medlemsstat fremsender senest den 30. juni i hvert produktionsår følgende meddelelser til Kommissionen:
a) de mængder kartofler til stivelsesfremstilling, der har været omfattet af bestemmelserne i artikel 93 i forordning (EF) nr. 1782/2003
b) de mængder stivelse, for hvilke den præmie, der er fastsat i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1868/94, er blevet ydet
c) mængder og delkvoter for de stivelsesproducerende virksomheder, der er omfattet af anvendelsen af artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1868/94, i løbet af produktionsåret og de i det følgende produktionsår disponible delkvoter
d) de mængder, der skal udføres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94
e) de mængder, der er omhandlet i artikel 11, stk. 3 og stk. 4, i nærværende forordning
f) de mængder, der er omhandlet i artikel 15 i nærværende forordning
2. Når artikel 16 finder anvendelse, stiller medlemsstaterne senest den 30. juni i hvert produktionsår alle detailoplysninger i denne forbindelse til rådighed for Kommissionen, ledsaget af bilag, der viser, at betingelserne er opfyldt.
KAPITEL V ALMINDELIGE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 20
Ved omregning til national valuta af den minimumspris, der omhandles i artikel 4a i forordning (EF) nr. 1868/94, og den præmie, der omhandles i artikel 5 i samme forordning, anvendes den omregningskurs, der af Den Europæiske Centralbank offentliggøres senest forud for den dag, hvor den stivelsesproducerende virksomhed har modtaget kartoflerne.
Artikel 21
Forordning (EF) nr. 97/95 ophæves fra den 1. juli 2004.
Artikel 22
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra produktionsåret 2004/05.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. december 2003.
A Bizottság 2236/2003/EK rendelete
(2003. december 23.)
a burgonyakeményítő-gyártásra vonatkozó kvótarendszer létrehozásáról szóló 1868/94/EK tanácsi rendelet alkalmazása részletes szabályainak megállapításáról
AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
tekintettel a burgonyakeményítő-gyártásra vonatkozó kvótarendszer létrehozásáról szóló, 1994. július 27-i 1868/94/EK tanácsi rendeletre [1], és különösen annak 8. cikkére,
mivel:
(1) A 97/95/EK bizottsági rendelet [2] megállapította az 1868/94/EK rendelet alkalmazására vonatkozó szabályokat. Az 1868/94/EK rendeletnek a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia csatlakozási szerződése, valamint a közös agrárpolitika keretébe tartozó közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról, és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott támogatási rendszerek létrehozásáról, továbbá a 2019/93/EGK, 1452/2001/EK, 1453/2001/EK, 1454/2001/EK, 1868/94/EK, 1251/1999/EK, 1254/1999/EK, 1673/2000/EK, 2358/71/EGK és a 2529/2001/EK rendeletek módosításáról szóló, 2003. szeptember 29-i 1782/2003/EK tanácsi rendelet által történt módosításai miatt a 97/95/EK rendeletet ki kell igazítani az említett módosítások figyelembevétele érdekében. Ezért az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében a 97/95/EK rendeletet hatályon kívül kell helyezni, és a helyébe új szöveget kell léptetni.
(2) Annak érdekében, hogy az 1868/94/EK rendeletben megállapított kvótarendszer szerinti közösségi támogatásból részesüljenek, a burgonyakeményítő-gyártó vállalkozásoknak termeltetési szerződéseket kell kötniük a burgonyatermelőkkel.
(3) Az olyan szerződések megkötésének megakadályozása érdekében, amelyek meghaladják a vállalkozás alkvótáját, meg kell határozni, hogy a burgonyakeményítő-gyártó vállalkozás és a burgonyatermelő közötti termeltetési szerződés milyen kérdésekre terjedjen ki. Az említett vállalkozásoknak meg kell tiltani a termeltetési szerződésben foglalt burgonyaszállítmányokon felüli szállítmányok átvételét, mivel az veszélyeztetné a kvótarendszer hatékonyságát, valamint azt az előírást, hogy az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében megállapított minimálárat valamennyi keményítőgyártásra szánt burgonyára ki kell fizetni. Mindazonáltal lehetővé kell tenni, hogy ha az időjárási viszonyok következtében a termeltetési szerződés hatálya alá tartozó területeken nagyobb mennyiségű, vagy az eredetileg vártnál magasabb keményítőtartalmú burgonya terem, akkor a burgonyakeményítő-gyártó vállalkozások átvehessék az ilyen burgonyát, amennyiben a minimálárat kifizetik.
(4) A 13 %-nál alacsonyabb keményítőtartalommal rendelkező burgonya nem tekinthető keményítőgyártásra szánt burgonyának. A keményítőgyártó vállalkozások nem vehetik át a 13 %-nál alacsonyabb keményítőtartalmú burgonyát. Amennyiben az időjárási viszonyok alacsonyabb keményítőtartalmat eredményeznek, illetve valamely tagállam kérésére, a Bizottság engedélyezheti a 13 %-nál alacsonyabb keményítőtartalmú burgonya meghatározott feltételek mellett történő átvételét.
(5) Elfogadható módszereket kell meghatározni a burgonya víz alatti tömegének megállapítására, valamint olyan táblázatot kell készíteni, amely feltünteti a megfelelő keményítőtartalmat és a fizetendő támogatást.
(6) Felügyeleti intézkedéseket kell bevezetni annak érdekében, hogy kizárólag az e rendelet rendelkezéseinek megfelelően gyártott keményítőre lehessen támogatást fizetni. A keményítőgyártásra szánt burgonya termelőinek védelme érdekében elengedhetetlen, hogy az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében megállapított minimálár az összes burgonyára vonatkozóan kifizetésre kerüljön. Ezért szankciókat kell előírni arra az esetre, ha a minimálárat nem fizetik ki, vagy ha a keményítőgyártó vállalkozások olyan burgonyát vesznek át, amely nem tartozik a termeltetési szerződés hatálya alá.
(7) Szabályokra van szükség annak biztosítására, hogy keményítőgyártó vállalkozás alkvótáján felül gyártott burgonyakeményítő export-visszatérítés nélkül kerüljön kivitelre, ahogyan azt az 1868/94/EK rendelet 6. cikkének (1) bekezdése előírja. A fentiek bármilyen jellegű megszegése esetén szankciókat kell alkalmazni.
(8) Meg kell határozni, hogy mi történik a keményítőgyártó vállalkozások alkvótájával egyesülés, tulajdonrész-átruházás, illetve a kereskedelmi tevékenység megszüntetése esetén.
(9) Lehetővé kell tenni a tagállamok és a Bizottság részére, hogy ellenőrizzék a kvótarendszer működését. Meg kell határozni a burgonyakeményítő-gyártó vállalkozások által a tagállammal, valamint a tagállam által a Bizottsággal közlendő információkat.
(10) Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak a Gabonapiaci Irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET MEGHATÁROZÁSOK - KVÓTARENDSZER
1. cikk
E rendelet alkalmazásában a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
a) "kvóta": az 1868/94/EK rendelet 2. cikkének (1) és (3) bekezdésében az egyes tagállamokra vonatkozóan megállapított kvóta;
b) "alkvóta": a kvótának a tagállam által valamely keményítőgyártó vállalkozás számára kiosztott része;
c) "keményítőgyártó vállalkozás": bármely, az érintett tagállam területén letelepedett természetes vagy jogi személy, aki vagy amely alkvótát, illetve az 1868/94/EK rendelet 5. cikkében említett jövedelemtámogatást kap;
d) "termelő": bármely természetes vagy jogi személy, vagy ilyen személyek csoportja, aki vagy amely maga vagy tagjai által termelt burgonyát - a saját maga vagy a saját nevében megkötött termeltetési szerződés alapján - szállít saját nevében és saját hasznára a keményítőgyártó vállalkozás részére;
e) "termeltetési szerződés": a termelő vagy termelői csoport, valamint a keményítőgyártó vállalkozás között megkötött bármely szerződés;
f) "burgonya": az 1782/2003/EK rendelet 93. cikkében említett burgonyakeményítő-gyártásra szánt és legalább 13 % keményítőtartalmú burgonya;
g) "feldolgozatlan keményítő": az 11081300 KN-kód szerint gyártott keményítő, amely nem ment át semmilyen feldolgozáson;
h) "keményítőgyártó vállalkozások egyesülése": két vagy több keményítőgyártó vállalkozás egy vállalkozássá alakítása;
i) "keményítőgyártó vállalkozás tulajdonrészének átruházása": alkvótával rendelkező vállalkozás vagyonának egy másik keményítőgyártó vállalkozásra vagy vállalkozásokra történő átruházása vagy abba történő bevitele;
j) "keményítőgyártó üzem tulajdonrészének átruházása": valamely műszaki egység - a keményítőgyártáshoz szükséges minden berendezést beleértve - tulajdonjogának valamely másik vállalkozásra vagy vállalkozásokra történő átruházása, ami az átruházó vállalkozás termelésének részleges vagy teljes beolvadását eredményezi;
k) "üzem haszonbérlete": valamely műszaki egység - a keményítőgyártáshoz szükséges valamennyi berendezést beleértve - működtetést célzó haszonbérleti szerződése, amelyet legalább három egymást követő gazdasági évre kötöttek olyan vállalkozással, amely ugyanazon tagállamban telepedett le, mint az érintett üzem, amennyiben a haszonbérleti szerződés hatálybalépését követően az üzemet bérlő vállalkozás termelésének egészét tekintve egyetlen keményítőgyártó vállalkozásnak tekinthető;
l) "a keményítőgyártásra szánt burgonyára vonatkozó támogatás": az 1782/2003/EK rendelet 93. cikkében említett, burgonyakeményítő-gyártásra szánt burgonyát termesztő mezőgazdasági termelők részére létrehozott támogatás.
2. cikk
Az 1868/94/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdése alkalmazása esetén, a kiosztott alkvótákat megfelelően ki kell igazítani azon gazdasági évet követő gazdasági év elején, amelyben a kvótát túllépték.
II. FEJEZET ÁR- ÉS KIFIZETÉSI RENDSZER
3. cikk
(1) Minden egyes gazdasági évre termeltetési szerződést kell kötni. Az egyes szerződések azonosító számmal rendelkeznek, és legalább a következő adatokat kell tartalmazniuk:
a) a termelő vagy a termelői csoport neve és címe;
b) a keményítőgyártó vállalkozás neve és címe;
c) a megművelt területek két tizedesjegy pontossággal hektárban kifejezve, valamint - a 2419/2001/EK bizottsági rendeletnek [3] megfelelően - az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer (IIER) alapján azonosítva;
d) az előreláthatóan betakarításra és a keményítőgyártó vállalkozás részére szállításra kerülő burgonyamennyiség tonnában;
e) a burgonya előrelátható átlagos keményítőtartalma, amely a termelő által az elmúlt három gazdasági év során a keményítőgyártó vállalkozás részére szállított burgonya átlagos keményítőtartalmán vagy - amennyiben ilyen adat nem áll rendelkezésre - az ellátási területre vonatkozó átlagos keményítőtartalmon alapul;
f) a keményítőgyártó vállalkozás arra vonatkozó kötelezettségvállalása, hogy kifizeti a termelőnek az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében említett minimálárat.
(2) A gazdasági év kezdete előtt, a szükséges ellenőrzések biztosítása érdekében minden egyes keményítőgyártó vállalkozás továbbítja az illetékes hatóságnak a szerződések összefoglalását, amely minden egyes szerződésre vonatkozóan tartalmazza az azonosító számot, a termelő nevét, a megművelt területeket, a keményítő-egyenértékben kifejezett lekötött tonnamennyiséget a gazdasági év kezdetét megelőzően az adott tagállam által meghatározásra kerülő időpont előtt.
(3) A termeltetési szerződésben felsorolt mennyiségek keményítő-egyenértékének összege nem haladhatja meg az adott keményítőgyártó vállalkozásra vonatkozóan megállapított alkvótát.
(4) Amennyiben a termeltetési szerződés alapján ténylegesen gyártott mennyiség keményítő-egyenértékben kifejezve meghaladja a szerződésben feltüntetett mennyiséget, a keményítőgyártó vállalkozás választása szerint a fenti mennyiség leszállítható, amennyiben az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében megállapított minimálárat kifizetik érte.
(5) A keményítőgyártó vállalkozás nem vehet át olyan burgonyaszállítmányt, amely nem tartozik a termeltetési szerződés hatálya alá.
4. cikk
(1) A burgonyát vagy magukhoz a keményítőgyártó vállalkozásokhoz vagy átvételi helyeikhez kell leszállítani.
(2) Az 5. és 7. cikknek megfelelően a burgonya tömegének és a keményítőtartalomnak a meghatározását leszállításkor, az adott tagállam által elismert ellenőr felügyelete mellett kell elvégezni.
5. cikk
(1) Amennyiben a 2235/2003/EK rendelet I. mellékletében [4] említett módszerek értelmében ez szükséges, a burgonya bruttó tömegét minden egyes rakományra vonatkozóan az átvételkor, a felhasznált szállítóeszköz megrakottan és üresen történő összehasonlító súlymérésével kell meghatározni.
(2) A burgonya nettó tömegét a 2235/2003/EK rendelet I. mellékletében említett módszerek valamelyikével kell meghatározni.
(3) Az átvett szállítmányoknak legalább 13 %-os keményítőtartalommal kell rendelkezniük.
A keményítőgyártó vállalkozások azonban 13 %-nál alacsonyabb keményítőtartalmú burgonyaszállítmányokat is átvehetnek, amennyiben az ezekből gyártható keményítőmennyiség nem haladja meg az alkvóta 1 %-át. A fenti esetben fizetendő minimálár a 13 %-os keményítőtartalom esetén érvényes minimálár.
6. cikk
A burgonya keményítőtartalmát a szállított burgonya 5050 grammjára érvényes víz alatti tömeg alapján kell meghatározni.
A felhasznált víz tiszta és adalékanyagoktól mentes, hőmérséklete 18 °C-nál alacsonyabb.
7. cikk
(1) A keményítőgyártó vállalkozások számára támogatás a megbízható, kifogástalan kereskedelmi minőségű burgonyából gyártott keményítő után a felhasznált burgonyamennyiség és a keményítőtartalom alapján, illetve a 2235/2003/EK rendelet II. mellékletében meghatározott számoknak megfelelően nyújtható addig a keményítőmennyiségig, amelyre vonatkozóan alkvótával rendelkeznek. Nem nyújtható támogatás az olyan keményítőre, amelyet nem megbízható, kifogástalan kereskedelmi minőségű burgonyából gyártottak, illetve az olyan keményítőre, amely 13 %-nál kisebb keményítőtartalmú burgonyából készült, kivéve az 5. cikk (3) bekezdésének alkalmazása esetét.
Amennyiben a burgonya keményítőtartalmát a Reimann- vagy a Parrow-skála szerint számítják ki, és az megfelel a 2235/2003/EK rendelet II. melléklete második oszlopának két vagy három sorában szereplő adatoknak, az alkalmazandó számok azok, amelyek a második és a harmadik sorra vonatkoznak.
(2) Amennyiben a szállított tételek legalább 25 %-ban olyan burgonyát tartalmaznak, amely átmegy a 28 mm-es négyzethálós rostán (a továbbiakban: méreten aluli burgonya), a keményítőgyártó vállalkozás által kifizetendő minimálár meghatározására használt nettó tömeg a következőképpen csökken:
Méreten aluli burgonya (százalékban) | Csökkentés (százalékban) |
25-30 % | 10 % |
31-40 % | 15 % |
41-50 % | 20 % |
Amennyiben a tételek 50 %-nál több méreten aluli burgonyát tartalmaznak, azokat közös megegyezéssel kell kezelni, és nem fizethető utánuk támogatás.
A méreten aluli burgonya százalékos arányát a nettó tömeggel egy időben kell meghatározni.
(3) A keményítőgyártó vállalkozás alkvótája keretének betartását a felhasznált burgonya mennyisége és keményítőtartalma alapján, a 2235/2003/EK rendelet II. mellékletében meghatározott számoknak megfelelően kell meghatározni.
8. cikk
(1) A keményítőgyártó vállalkozás, az elismert ellenőr és a szállító közös felelősségére átvételi igazolást kell kiállítani. A keményítőgyártó vállalkozás egy másolatot átad a termelőnek, és megtartja az eredeti példányt, hogy az szükség esetén benyújtható legyen a támogatások felügyeletéért felelős hivatalnak.
(2) Az átvételi igazolásnak legalább a következő adatokat kell tartalmaznia, feltéve, hogy azok a 4-7. cikk szerint végrehajtott műveletek alapján megállapíthatók:
a) a szállítás napja;
b) a szállítmány száma;
c) a termeltetési szerződés száma;
d) a burgonyatermelő neve és címe;
e) a szállítóeszköz súlya a keményítőgyártó üzemhez vagy az átvételi helyhez való érkezéskor;
f) a szállítóeszköz súlya a kirakodást és a földmaradványok eltávolítását követően;
g) a szállítmány bruttó tömege;
h) az idegen anyagokra és a mosás során elnyelt víz tömegére vonatkozó, százalékban kifejezett csökkentés, amelyet a szállítmány bruttó tömegére alkalmaznak;
i) tömegben kifejezett csökkentés, amelyet az idegen anyagok miatt alkalmaznak a szállítmány bruttó tömegére;
j) a méreten aluli burgonya százalékos aránya;
k) a szállítmány teljes nettó tömege (a bruttó tömegből levonva a csökkentést, a méreten aluli burgonyára vonatkozó korrekciót beleértve);
l) százalékban vagy víz alatti tömegben kifejezett keményítőtartalom;
m) fizetendő egységár.
9. cikk
A keményítőgyártó vállalkozás minden egyes termelőre vonatkozóan elkészít egy egyszerűsített fizetési bizonylatot, amely a következő adatokat tartalmazza:
a) a keményítőgyártó vállalkozás cégneve;
b) a burgonyatermelő neve és címe;
c) a termeltetési szerződés száma;
d) az átvételi igazolások dátuma és száma;
e) minden egyes szállítmány nettó tömege a 8. cikk (2) bekezdésében előírt bármely csökkentés után;
f) szállítmányonkénti egységár;
g) a termelőnek fizetendő teljes összeg;
h) a burgonyatermelőnek kifizetett összegek és a kifizetések ideje;
i) a keményítőgyártó aláírása és pecsétje.
III. FEJEZET KIFIZETÉSEK - SZANKCIÓK
10. cikk
(1) Az 1868/94/EK rendelet 5. cikkében említett támogatás kifizetése ahhoz a feltételhez kötött, hogy a keményítőgyártó vállalkozás igazolja, hogy megfelel a következő előírásoknak:
- a szóban forgó keményítőt az érintett gazdasági évben gyártották,
- a termelőknek kifizetett ár nem alacsonyabb az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében említettnél, amely az üzembe szállítás szakaszában a Közösségben termelt, és keményítőgyártásra használt teljes burgonyamennyiségre vonatkozik,
- a szóban forgó keményítőt a 3. cikkben említett termeltetési szerződések hatálya alá tartozó burgonya felhasználásával gyártották.
(2) Az (1) bekezdésben említett igazolást a 9. cikkben foglalt egyszerűsített fizetési bizonylat benyújtásával kell szolgáltatni, vagy a termelő kifizetési igazolása, vagy a keményítőgyártó megbízásából a kifizetést teljesítő pénzügyi vállalkozás által kiadott, a kifizetés teljesítését igazoló fizetési bizonylat mellékelésével.
(3) A keményítőgyártó vállalkozás részére az (1) bekezdésben említett igazolás benyújtásának napjától számított négy hónapon belül az a tagállam fizeti ki a támogatást, amelynek a területén a burgonyakeményítőt gyártották.
11. cikk
(1) A tagállamok felügyeleti intézkedéseket vezetnek be a támogatásra való jogosultságot eredményező műveletek és az egyes keményítőgyártó vállalkozásokra vonatkozóan meghatározott alkvóta betartásának helyszíni ellenőrzésére. Az ilyen ellenőrzések elvégzése céljából az ellenőrök betekinthetnek a vállalkozások raktárnyilvántartásába és könyvelésébe, valamint a gyártó- és raktárhelyiségekbe.
Az ellenőrzés minden egyes gyártási időszakban a keményítőgyártó vállalkozásnak szállított burgonya legalább 10 %-ának teljes gyártási folyamatára terjed ki.
(2) A tagállamok adott esetben minden egyes keményítőgyártó vállalkozást értesítenek azokról a keményítőmennyiségekről, amelyekkel túllépték kvótájukat.
(3) Amennyiben az illetékes szerv megállapítja, hogy a keményítőgyártó vállalkozás nem tartja be a 10. cikk (1) bekezdésének második francia bekezdésében meghatározott előírást, a fenti vállalkozás - kivéve a vis maior eseteit - az alábbiakban meghatározott módon részben vagy teljesen elveszti a támogatásra való jogosultságot:
- amennyiben az előírást a vállalkozás által gyártott teljes keményítőmennyiség 20 %-ánál kisebb mennyiség tekintetében nem tartották be, a megadott támogatást a szóban forgó százalék ötszörösével kell csökkenteni,
- amennyiben a szóban forgó százalék legalább 20 %, nem adható jövedelemtámogatás.
(4) Amennyiben megállapítják a 3. cikk (5) bekezdésében foglalt tilalom megsértését, az alkvótára vonatkozóan kifizetett támogatást a következőképpen kell csökkenteni:
- amennyiben az ellenőrzés kimutatja, hogy a vállalkozás által átvett keményítő-egyenérték mennyisége kevesebb az alkvótája 10 %-ánál, az adott gazdasági évre a vállalkozásnak fizetendő támogatások teljes összegét a feljegyzett százalék tízszeresével kell csökkenteni,
- amennyiben a termeltetési szerződés által nem szabályozott mennyiség nagyobb az első francia bekezdésben meghatározottnál, az adott gazdasági évre nem adható támogatás; továbbá a vállalkozás számára a következő gazdasági évre nem fizethető támogatás.
(5) Amennyiben az 5. cikk (3) bekezdésével ellentétben a 13 %-nál alacsonyabb keményítőtartalommal átvett szállítmányokból gyártható keményítő:
- meghaladja a feldolgozó vállalkozás alkvótájának 1 %-át, a többletmennyiségre nem adható támogatás; továbbá, az alkvótára vonatkozóan nyújtott támogatást a feljegyzett többletmennyiség százalékának tízszeresével kell csökkenteni;
- meghaladja a feldolgozó vállalkozás alkvótájának 11 %-át, a szóban forgó gazdasági évre nem nyújtható támogatás; továbbá a feldolgozó vállalkozás a következő évre vonatkozóan sem jogosult támogatásra.
(6) Az e cikk alapján elvégzett ellenőrzések nem érintik az illetékes hatóságok által végezhető további ellenőrzéseket.
12. cikk
(1) Az 1868/94/EK rendelet 6. cikkében említett kiviteli műveletet akkor kell megtörténtnek tekinteni, ha:
a) a gyártás helye szerinti tagállam - függetlenül attól, hogy melyik tagállamból exportálták a keményítőt - illetékes szerve kézhez vette a 13. cikk (2) bekezdésében említett igazolást;
b) az exportáló tagállam annak a gazdasági évnek a végét követő január 1-je előtt átvette a vonatkozó kiviteli nyilatkozatot, amelyben a keményítőt gyártották;
c) a szóban forgó keményítő a b) pontban meghatározott január 1-jétől számított legfeljebb 60 nap elteltével elhagyta a Közösség vámterületét;
d) a terméket visszatérítés nélkül exportálták.
Amennyiben - a vis maior eseteinek kivételével - nem teljesítik az első albekezdésben megállapított feltételteleket, az alkvótán felüli bármely keményítőmennyiséget a belső piacon értékesítettnek kell tekinteni.
(2) Vis maior esetén annak a tagállamnak az illetékes szerve, amelynek területén a keményítőt gyártották, az érintett fél által említett körülményeknek megfelelő intézkedéseket hoz.
Amennyiben a keményítőt a gyártási helye szerintitől eltérő tagállam területéről exportálják, a fenti intézkedéseket az adott tagállam illetékes hatóságai véleményének kézhezvételét követően kell meghozni.
(3) E rendelet alkalmazásában a 800/1999/EK bizottsági rendelet [5] 36. cikkére nem lehet hivatkozni.
13. cikk
(1) Az 1342/2003/EK bizottsági rendelet [6] 12. cikkétől eltérve, a kiviteli engedélyekre vonatkozó biztosíték 23 euró/tonna.
(2) Annak igazolását, hogy a szóban forgó keményítőgyártó vállalkozás teljesítette a 12. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében meghatározott feltételeket, azon tagállam illetékes szervéhez kell benyújtani, amelynek a területén a keményítőt gyártották, a gyártás szerinti gazdasági év végét követő naptári év április 1-je előtt.
(3) Az említett igazolást a következő iratok bemutatásával kell szolgáltatni:
a) a (2) bekezdésben említett tagállam illetékes szerve által az érintett keményítőgyártó vállalkozás részére kiadott kiviteli engedély, amelyen az 1518/95//EGK rendelet [7] 3. cikkétől eltérve a következő bejegyzések egyike szerepel:
- "Para exportación sin restitución, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1868/94"
- "Skal eksporteres uden restitution, jf. artikel 6 i forordning (EF) nr. 1868/94"
- "Ausfuhr ohne Erstattung gemäß Artikel 6 der Verordnung (EG) Nr. 1868/94"
- "Προς εξαγωγή χωρίς επιστροφή σύμφωνα με το άρθρο 6 του κανονισμού (ΕΚ) αριθ. 1868/94"
- "For export without refund under Article 6 of Regulation (EK) No 1868/94"
- "À exporter sans restitution conformément à l’article 6 du règlement (CE) no 1868/94"
- "Da esportare senza restituzione a norma dell’articolo 6 del regolamento (CE) n. 1868/94"
- "Overeenkomstig artikel 6 van Verordening (EG) nr. 1868/94 zonder restitutie uit te voeren"
- "A exportar sem restituição em conformidade com o artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1868/94"
- "Viedään tuetta asetuksen (EY) N:o 1868/94 6 artiklan mukaisesti"
- "För export utan exportbidrag enligt artikel 6 i förordning (EG) nr 1868/94"
b) az 1291/2000/EK bizottsági rendelet [8] 32. és 33. cikkében említett, a biztosíték felszabadításához szükséges iratok;
c) a keményítőgyártó vállalkozás nyilatkozata, amely igazolja, hogy ő gyártotta a keményítőt.
(4) Amikor a keményítőgyártó vállalkozás által gyártott feldolgozatlan keményítőt kivitel céljából a gyártó üzemén kívül olyan silóban, raktárban vagy tartályban tárolják a gyártás helye szerinti tagállamban vagy bármely más tagállamban, ahol más vállalkozások vagy ugyanazon vállalkozás által gyártott más feldolgozatlan keményítőt is tárolnak oly módon, hogy az így tárolt termékeket nem lehet fizikailag elkülöníteni egymástól, minden ilyen terméket közigazgatási felügyelet alá kell helyezni, amely a 12. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kiviteli nyilatkozat elfogadásáig a vámszervek által biztosítottakkal egyenértékű garanciákat nyújt, majd a nyilatkozat elfogadását követően azokat vámfelügyelet alá kell helyezni.
Az első albekezdésben említett körülmények között, amikor a készletből történő kivételre a 12. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kiviteli nyilatkozat átvételét megelőzően kerül sor, a raktározás helye szerinti tagállam illetékes hatóságai szolgáltatnak igazolást.
Amennyiben a készletből történő kivételre a 12. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kiviteli nyilatkozat átvételét követően kerül sor, az 1291/2000/EK rendelet 33. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerinti igazolást a raktározás helye szerinti tagállam illetékes hatóságai szolgáltatják.
A második és a harmadik albekezdésben említett igazolás tanúsítja az adott terméknek vagy a megfelelő helyettesítő mennyiségnek az első albekezdés szerinti készletből történő kivételét.
14. cikk
Amennyiben a keményítőgyártó vállalkozás által gyártott feldolgozatlan keményítőt az 565/80/EGK tanácsi rendeletben [9] meghatározottak szerinti előzetes visszatérítésre vonatkozó vámraktározási vagy vámszabadterületi eljárás alapján ömlesztve tárolják, a 800/1999/EK rendelet 29. cikkének (4) bekezdésében említett műveleteken kívül a fenti keményítő keveredhet ugyanazon tárolóhelyen más, a visszatérítésekhez használt nómenklatúra ugyanazon alszáma alá tartozó keményítőkkel, amelyek ugyanolyan fizikai jellemzőkkel rendelkeznek és megfelelnek az export-visszatérítés megadásához szükséges feltételeknek, valamint amelyeket szintén a 800/1999/EK vagy az 565/80/EGK rendeletben foglalt intézkedések alá helyezték.
15. cikk
(1) Az érintett tagállam azokra a mennyiségekre, amelyeket a 12. cikk (1) bekezdésének második albekezdése szerint a belső piacon értékesítettnek tekintenek, a feldolgozatlan keményítő vagy az ebből származó bármilyen, az 1518/95/EK bizottsági rendelet [10] mellékletében felsorolt vagy az 1520/2000/EK bizottsági rendelet [11] hatálya alá tartozó termék esetében átalányösszeget vet ki, amelyet a feldolgozatlan keményítő tonnájánként számítanak ki, és amely megegyezik az 11081300 KN-kód alá tartozó keményítő egy tonnájára az abban a gazdasági évben alkalmazandó közös vámtarifával, amelyben a keményítőt vagy származó termékeket gyártották, 10 %-kal megnövelve.
(2) Az érintett tagállam a 12. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározottak szerinti január 1-jét követő május 1. előtt értesíti a keményítőgyártó vállalkozásokat a kifizetendő teljes összegekről.
Az érintett keményítőgyártó vállalkozásnak az adott évben legkésőbb május 20-ig kell kifizetnie a teljes összeget.
16. cikk
(1) A keményítőgyártó vállalkozások egyesülése esetében a tagállam az egyesüléssel létrejött vállalkozásnak az egyesülést megelőzően az érintett vállalkozások részére kiosztott alkvóták összegével megegyező alkvótát oszt ki;
A keményítőgyártó vállalkozás tulajdonrészének átruházása esetén a tagállam a kedvezményezett vállalkozás részére osztja ki az érintett vállalkozás alkvótáját. Egynél több kedvezményezett vállalkozás esetén az alkvótát az egyes vállalkozások által lekötött keményítőgyártás arányában kell kiosztani.
A keményítőgyártó üzem tulajdonrészének átruházása esetén a tagállam csökkenti az üzem tulajdonrészét átruházó vállalkozás alkvótáját, és a keményítőgyártás arányában a levont mennyiséggel növeli a szóban forgó üzemet megvásárló keményítőgyártó vállalkozás vagy vállalkozások alkvótáját.
(2) A keményítőgyártó vállalkozásnak vagy a keményítőgyártó vállalkozás egy vagy több üzemének az (1) bekezdésben említettől eltérő körülmények közötti bezárása esetén a tagállam az ilyen megszüntetés által érintett alkvótákat kioszthatja másik keményítőgyártó vállalkozás vagy vállalkozások részére.
(3) A keményítőgyártó vállalkozáshoz tartozó üzem bérbeadása esetében a tagállam csökkenti az üzemet bérbe adó vállalkozás alkvótáját, és az alkvótából levont részt az üzemet keményítőgyártás céljából bérlő vállalkozásnak osztja ki.
Amennyiben a bérleti szerződés az 1. cikk k) pontjában említett időszak előtt jár le, az alkvóta előző albekezdés szerinti kiigazítását a tagállam a bérleti szerződés hatálybalépésének napjától visszamenőleg érvényteleníti.
(4) Amennyiben az (1) bekezdés első albekezdésének alkalmazását követően egy vagy több egyesült keményítőgyártó vállalkozás üzemében megszűnik a termelés, így komolyan veszélybe kerül a keményítőgyártásra szánt burgonya folyamatos termelése azon a területen, amely korábban e vállalkozást vagy e vállalkozásokat ellátta, a tagállam utasíthatja az egyesült vállalkozást, hogy adja át a tagállamnak az eredetileg annak a vállalkozásnak kiosztott alkvótát, amelynek üzemeiben azóta megszűnt a termelés. Az első albekezdésnek megfelelően átadott bármely alkvótát a tagállam újra kioszthatja bármely olyan keményítőgyártó vállalkozás részére, amely vállalja, hogy az érintett térségben keményítőt gyárt.
17. cikk
Amennyiben a vállalkozás vagy az üzem bezárására, az egyesülésre vagy a tulajdonrész-átruházásra július 1-je és a következő év március 31-e között kerül sor, a fenti időszakban a folyó gazdasági évre vonatkozóan hatályba lépnek a 16. cikkben említett intézkedések.
Amennyiben a vállalkozás vagy az üzem bezárására, az egyesülésre vagy a tulajdonrész-átruházására április 1-je és ugyanazon év június 30-a között kerül sor, a fenti időszakot követő gazdasági évre vonatkozóan hatályba lépnek a 16. cikkben említett intézkedések.
IV. FEJEZET ÉRTESÍTÉSEK
18. cikk
A keményítőgyártó vállalkozások legkésőbb minden egyes gazdasági év április 30-ig értesítik az illetékes hatóságokat a következő adatokról:
- az 1782/2003/EK rendelet 93. cikkében foglalt támogatásban részesült, keményítőgyártásra szánt burgonyamennyiségek,
- burgonyakeményítő-mennyiségek, amelyek után kifizették az 1868/94/EK rendelet 5. cikkében foglalt támogatást.
19. cikk
(1) A tagállamok minden egyes gazdasági év legkésőbb április 30-ig értesítik a Bizottságot a következő adatokról:
a) az a keményítőgyártásra szánt burgonyamennyiség, amely után az 1782/2003/EK rendelet 93. cikke szerint támogatás jár;
b) az a keményítőmennyiség, amely után kifizették az 1868/94/EK rendelet 5. cikkében foglalt támogatást;
c) az adott gazdasági évben azon keményítőgyártó vállalkozásokra vonatkozó mennyiségek és alkvóták, amelyekre az 1868/94/EK rendelet 6. cikkének (2) bekezdése vonatkozik, valamint a következő gazdasági évben rendelkezésre álló alkvóták;
d) az 1868/94/EK rendelet 6. cikkének megfelelően visszatérítés nélkül exportálandó mennyiségek;
e) az e rendelet 11. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett mennyiségek;
f) az e rendelet 15. cikkében említett mennyiségek.
(2) Amikor a 16. cikket kell alkalmazni, a tagállamok legkésőbb minden egyes gazdasági év június 30-ig a meghatározott feltételek betartását igazoló iratokkal együtt benyújtják a Bizottsághoz az ehhez kapcsolódó részletes adatokat.
V. FEJEZET ÁLTALÁNOS ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Az 1868/94/EK rendelet 4a. cikkében említett minimálár és az 5. cikkében említett támogatás kifejezéséhez használandó, nemzeti pénznemben megállapított átváltási árfolyam az Európai Központi Bank által legutóbb azt a napot megelőzően közzétett árfolyam, amelyen a keményítőgyártó átvette a burgonyát.
21. cikk
A 97/95/EK rendelet 2004. július 1-jétől hatályát veszti.
22. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Rendelkezéseit a 2004/2005-ös gazdasági évtől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2003. december 23-án.