Směrnice Rady
ze dne 15. července 1980
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod
(80/777/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států vymezují přírodní minerální vody; že ve Společenství jsou přijaty v této souvislosti rozdílné definice; že uvedené právní předpisy stanoví podmínky, za kterých jsou přírodní minerální vody uznány jako takové, a upravují podmínky využívání jejich zřídel; že dále stanoví zvláštní pravidla pro prodej těchto vod;
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi těmito právními předpisy jsou překážkou volnému pohybu přírodních minerálních vod, neboť vytvářejí rozdílné podmínky soutěže, a mají tak přímý vliv na vytváření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že v tomto případě mohou být tyto překážky odstraněny stanovením povinnosti každého členského státu umožnit na svém území uvádění na trh přírodních minerálních vod uznaných jako takové všemi ostatními členskými státy a stanovením společných pravidel týkajících se zejména mikrobiologických požadavků, kterým musí přírodní minerální vody vyhovět, a stanovením podmínek, za kterých musí určitá minerální voda nést zvláštní název;
vzhledem k tomu, že až do uzavření dohod o vzájemném uznávání přírodních minerálních vod mezi Společenstvím a třetími zeměmi by měly být stanoveny podmínky, za kterých mohou být do okamžiku provedení uvedených dohod podobné výrobky dováženy ze třetích zemí do Společenství jako přírodní minerální vody;
vzhledem k tomu, že by měla být věnována pozornost tomu, aby si přírodní minerální vody až do okamžiku prodeje zachovaly vlastnosti, díky kterým byly uznány jako takové; že by proto nádoby, ve kterých jsou baleny, měly mít vhodné uzávěry;
vzhledem k tomu, že na označování přírodních minerálních vod se vztahují obecná pravidla stanovená směrnicí Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4]; že tato směrnice se tedy může omezit na stanovení nezbytných doplňků k těmto obecným pravidlům a odchylek od nich;
vzhledem k tomu, že přijetí prováděcích technických opatření a zejména stanovení metod odběru vzorků a analytických metod nezbytných pro kontrolu složení přírodních minerálních vod by mělo být svěřeno Komisi v zájmu zjednodušení a urychlení postupů;
vzhledem k tomu, že pro všechny případy, kdy Rada svěřuje Komisi pravomoci přijímat prováděcí pravidla týkající se potravin určených k lidské spotřebě, by měl být stanoven postup zajišťující úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny, zřízeného rozhodnutím 69/414/EHS [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na vody jímané na území některého členského státu a uznané příslušným orgánem členského státu jako přírodní minerální vody, které vyhovují příloze I oddílu I.
2. Tato směrnice se vztahuje také na vody jímané na území třetí země, dovážené do Společenství a uznané příslušným orgánem členského státu jako přírodní minerální vody.
Vody uvedené v prvním pododstavci mohou být takto uznány pouze tehdy, pokud příslušný orgán země, na jejímž území se vody jímají, potvrdí, že vody vyhovují příloze I oddílu I a že je uplatňování přílohy II bodu 2 pravidelně kontrolováno.
Doba platnosti potvrzení podle druhého pododstavce nesmí být delší než dva roky. Postup uznávání není nutné opakovat, pokud je platnost potvrzení prodloužena před uplynutím uvedené doby platnosti.
3. Tato směrnice se nevztahuje na
- vody, které jsou léčivým přípravkem ve smyslu směrnice 65/65/EHS [6],
- přírodní minerální vody využívané u zdroje k léčebným účelům v termálních nebo balneologických zařízeních.
4. Uznání podle odstavců 1 a 2 musí příslušný orgán členského státu řádně odůvodnit a musí být úředně zveřejněna.
5. Každý členský stát uvědomí Komisi o případech, kdy bylo uznání podle odstavců 1 a 2 uděleno nebo odebráno. Seznam takto uznaných přírodních minerálních vod se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby jako přírodní minerální vody mohly být prodávány pouze vody uvedené v článku 1, které vyhovují této směrnici.
Článek 3
Zřídla přírodních minerálních vod mohou být využívána a voda z těchto zřídel může být plněna do lahví pouze v souladu s přílohou II.
Článek 4
1. K přírodním minerálním vodám u zdroje nesmí být nic přidáno a vody nesmí být nijak upravovány kromě
a) odstranění nestabilních látek, jakými jsou sloučeniny železa a síry, filtrací nebo odsazením po případném předchozím okysličení, pokud tato úprava nezmění složení vody, co se týče základních složek vody, které jí propůjčují její vlastnosti,
b) úplného nebo částečného odstranění volného oxidu uhličitého výhradně fyzikálními metodami,
c) sycení oxidem uhličitým nebo jeho opětovné navrácení za podmínek stanovených v příloze I oddíle III.
2. Je zejména zakázáno přírodní minerální vodu dezinfikovat jakýmikoliv prostředky kromě úpravy podle odst. 1 písm. c), přidávat do ní bakteriostatické látky nebo ji jinak upravovat způsobem, který by změnil počet životaschopných kolonotvorných jednotek.
3. Odstavcem 1 není dotčeno využívání přírodních minerálních vod při výrobě nealkoholických nápojů.
Článek 5
1. Celkový počet kolonotvorných jednotek schopných pomnožování, které lze v přírodní minerální vodě u zdroje nalézt, musí odpovídat normálnímu počtu životaschopných kolonotvorných jednotek v této vodě a musí poskytovat dostatečný důkaz o ochraně zdroje před jakýmkoliv znečištěním. Tento celkový počet kolonotvorných jednotek se stanoví podle podmínek stanovených v příloze I oddílu II bodu 1.3.3.
Počet kolonotvorných jednotek po naplnění do láhví nesmí překročit hodnotu 100 v mililitru při kultivaci při 20 až 22 °C za 72 hodin na půdě agar-agar nebo směsi agar-želatina a hodnotu 20 v mililitru při kultivaci při 37 °C za 24 hodin na půdě agar-agar. Celkový počet kolonotvorných jednotek se musí stanovit během 12 hodin po naplnění do láhví, během nichž musí být voda udržována při teplotě 4 °C ± 1 °C.
Ve vodě u zdroje by neměly tyto hodnoty za obvyklých podmínek překročit hodnotu 20 v 1 mililitru při 20 až 22 °C za 72 hodin a hodnotu 5 na mililitr při 37 °C za 24 hodin, s tím, že tyto hodnoty jsou orientační, a nikoliv nejvyšší přípustné hodnoty.
2. Přírodní minerální voda u zdroje a během prodeje nesmí obsahovat
a) parazity a patogenní mikroorganismy,
b) bakterie Escherichia coli a ostatní koliformní bakterie ani fekální streptokoky v kterémkoliv vyšetřovaném vzorku o objemu 250 ml,
c) sporulující anaerobní bakterie redukující siřičitany v kterémkoliv vyšetřovaném vzorku o objemu 50 ml,
d) bakterie Pseudomonas aeruginosa v kterémkoliv vyšetřovaném vzorku o objemu 250 ml.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2 a podmínky pro využívání stanovené v příloze II, musí přírodní minerální voda v době uvedení na trh splňovat tyto požadavky:
- celkový počet kolonotvorných jednotek schopných pomnožování musí odpovídat pouze normálnímu počtu kolonotvorných jednotek ve vodě u zdroje,
- musí být bez organoleptických vad.
Článek 6
Veškeré nádoby použité k plnění přírodních minerálních vod musí být opatřeny uzávěry navrženými tak, aby vylučovaly možnost padělání nebo znečištění.
Článek 7
1. Přírodní minerální vody musí být prodávány pod obchodním označením "přírodní minerální voda", nebo v případě minerální vody obsahující oxid uhličitý vymezené v příloze I oddíle III "přirozeně sycená přírodní minerální voda", "přírodní minerální voda obohacená o oxid uhličitý ze zdroje" nebo "sycená přírodní minerální voda".
Přírodní minerální vody upravené jakýmkoliv způsobem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) musí být prodávány pod označením doplněným odpovídajícím údajem "dekarbonovaná" nebo "částečně dekarbonovaná".
2. Na etiketách přírodních minerálních vod musí být uvedeny také tyto povinné údaje:
a) - buď slova "složení je v souladu s výsledky úředně uznané analýzy ze dne… (den analýzy)",
- nebo údaje o analytickém složení udávající charakteristické složky vody;
b) místo, ve kterém je zřídlo využíváno, a název zřídla.
3. Členské státy rovněž mohou
a) zachovat právní předpisy, které požadují uvedení země původu, avšak tento údaj nesmí být požadován v případě přírodních minerálních vod pocházejících ze zřídel na území Společenství,
b) stanovit předpisy, které požadují uvedení údajů o případném způsobu úpravy podle čl. 4 odst. 1 písm. a).
Článek 8
1. Název lokality, obce nebo místa smí být uveden v rámci znění obchodního názvu za předpokladu, že se jedná o přírodní minerální vodu pocházející ze zřídla v místě uvedeném v tomto obchodním názvu, a za předpokladu, že tento název není zavádějící, pokud jde o místo, kde se zřídlo využívá.
2. Zakazuje se uvádění přírodní minerální vody z téhož zřídla na trh s více obchodními názvy.
3. Pokud je na etiketě nebo v nápisu na nádobě, ve které jsou přírodní minerální vody nabízeny k prodeji, uveden obchodní název odlišný od názvu zřídla nebo místa využívání, musí být toto místo nebo název tohoto zřídla uveden písmem nejméně jedenapůlkrát větším a širším než písmo, které je použito pro obchodní název.
První pododstavec se použije obdobně, pokud jde o význam přikládaný názvu zřídla nebo místa jeho využívání ve vztahu k obchodnímu názvu použitému k jakékoliv reklamě přírodních minerálních vod.
Článek 9
1. Na obalech nebo etiketách a při jakékoliv reklamě je zakázáno použití označení, chráněných názvů, ochranných známek, obchodních značek, vyobrazení nebo jiných značek ve formě symbolů či v jiné formě, které
a) v případě přírodní minerální vody naznačují vlastnost, kterou tato voda nemá, zejména pokud jde o její původ, datum povolení k využívání vody, výsledky analýz vody nebo podobné odkazy zaručující pravost,
b) v případě pitné vody balené v nádobách nevyhovující příloze I oddílu I mohou způsobit záměnu s přírodní minerální vodou, zejména pokud jde o označení "minerální voda".
2. a) Uvedení jakýchkoliv údajů připisujících přírodní minerální vodě vlastnosti týkající se prevence, ošetřování nebo léčby lidských nemocí je zakázáno.
b) Uvedení údajů uvedených v příloze III této směrnice je však povoleno, pokud vyhovují odpovídajícím kritériím stanoveným v uvedené příloze, nebo pokud taková kritéria nejsou stanovena, vyhovují kritériím stanoveným ve vnitrostátních předpisech za předpokladu, že jsou tato kritéria založena na fyzikálně-chemických analýzách, popřípadě na farmakologických, fyziologických a klinických zkouškách provedených uznávanými vědeckými metodami v souladu s přílohou I oddílem I bodem 2.
c) Členské státy mohou povolit uvedení údaje "podporuje trávení", "může podporovat jaterní a žlučové funkce" nebo podobných údajů. Mohou také povolit zahrnutí jiných údajů za předpokladu, že nejsou v rozporu se zásadami písmene a) a jsou slučitelné se zásadami písmene b).
3. Členské státy mohou přijmout zvláštní předpisy týkající se údajů o vhodnosti podávání přírodní minerální vody kojencům, které jsou uváděny jak na obalech nebo etiketách, tak při reklamě. Tyto předpisy se také mohou týkat vlastností vody, které podmiňují použití těchto údajů.
Členské státy musí o záměru přijmout taková opatření předem uvědomit ostatní členské státy a Komisi.
4. Komise předloží Radě nejpozději do tří let od oznámení této směrnice zprávu a popřípadě vhodné návrhy týkající se uplatňování přílohy I oddílu II bodu 1.2.12.
Článek 10
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby nebylo bráněno obchodování s přírodními minerálními vodami, které vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici, uplatňováním neharmonizovaných vnitrostátních předpisů týkajících se vlastností, složení, podmínek využívání, plnění nebo označování přírodních minerálních vod nebo potravin obecně.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na neharmonizované vnitrostátní předpisy odůvodněné
- ochranou veřejného zdraví,
- předcházením podvodům, pokud tyto předpisy nevedou k překážkám používání definic a pravidel stanovených touto směrnicí,
- ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví, uvádění zdroje, označení původu a zabránění nekalé soutěži.
Článek 11
Postupy odběru vzorků a analytické metody nezbytné pro kontrolu mikrobiologických požadavků podle článku 5 a pro kontrolu charakteristického složení podle přílohy I oddílu II bodu 1.2 budou stanoveny postupem podle článku 12.
Článek 12
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro potraviny (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která by měla být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 41 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha stanovená v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
c) Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 13
Použitelnost článku 12 končí po uplynutí 18 měsíců ode dne, kdy byla věc poprvé předložena výboru podle čl. 12 odst. 1.
Článek 14
Tato směrnice se nevztahuje na přírodní minerální vody určené pro vývoz do třetích zemí.
Článek 15
Členské státy změní v případě potřeby své právní předpisy pro dosažení souladu s touto směrnicí a neprodleně o nich uvědomí Komisi. Takto pozměněné právní předpisy se použijí tak, aby
- umožnily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, nejpozději do dvou let od oznámení této směrnice,
- zakázaly obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, do čtyř let od oznámení této směrnice.
Článek 16
Tato směrnice se vztahuje rovněž na francouzské zámořské departementy.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. července 1980.