Rozhodnutí Rady
ze dne 6. prosince 2001
o ochraně eura proti padělání
(2001/887/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského unie, a zejména na článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Francouzské republiky [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [3] stanoví, že počínaje 1. lednem 2002 budou uvedeny do oběhu bankovky znějící na euro, a ukládá zúčastněným členským státům povinnost, aby zajistily přiměřené sankce proti padělání a napodobování eurobankovek a euromincí.
(2) Opatření na ochranu eura zavedená předchozími předpisy by měla být doplněna a posílena ustanoveními o úzké spolupráci mezi příslušnými orgány členských států, Evropskou centrální bankou, národními centrálními bankami, Europolem a Eurojustem, aby bylo potírána trestná činnost zahrnující padělání eura.
(3) Dne 29. května 2000 přijala Rada rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura [4].
(4) Dne 28. června 2001 přijala Rada nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání [5], a nařízení (ES) č. 1339/2001, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, na členské státy, které nepřijaly euro za svou jednotnou měnu [6],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) "padělanými bankovkami" a "padělanými mincemi" rozumí bankovky a mince definované jako takové v článku 2 nařízení (ES) č. 1338/2001;
b) "paděláním a trestnou činností týkající se padělání eura" rozumí jednání vůči euru popsané v článcích 3 až 5 rámcového rozhodnutí Rady 2000/383/SVV;
c) "příslušnými orgány" rozumějí orgány určené členskými státy k soustřeďování informací, zejména státní ústředny, a k odhalování, vyšetřování a trestání padělání a trestné činnosti týkající se padělání eura;
d) "Ženevskou úmluvou" rozumí Mezinárodní úmluva o potírání penězokazectví, podepsaná v Ženevě dne 20. dubna 1929, a protokol k ní;
e) "Úmluvou o Europolu" rozumí Úmluva ze dne 26. července 1995 o zřízení Evropského policejního úřadu [7].
Článek 2
Odborná analýza bankovek a mincí
Členské státy zajistí, že v souvislosti s vyšetřováním padělání a trestné činnosti týkající se padělání eura
a) provede nezbytné odborné analýzy podezřelých padělaných bankovek národní analytické středisko určené nebo zřízené podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1338/2001;
b) provede nezbytné odborné analýzy podezřelých padělaných mincí národní mincovní analytické středisko určené nebo zřízené podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1338/2001.
Článek 3
Předávání výsledků odborných analýz
Členské státy zajistí, aby byly výsledky analýz prováděných národním analytickým střediskem a národním mincovním analytickým střediskem podle článku 2 sdělovány Europolu v souladu s Úmluvou o Europolu.
Článek 4
Povinnost sdělovat informace
1. Členské státy zajistí, aby ústředny jednotlivých států uvedené v článku 12 Ženevské úmluvy sdělovaly Europolu, v souladu s Úmluvou o Europolu, soustředěné informace o vyšetřování padělání a trestné činnosti týkající se padělání eura, včetně informací obdržených od třetích zemí. Členské státy a Europol spolupracují na určení informací, které mají být sdělovány. Informace obsahují alespoň údaje o zúčastněných osobách, o trestné činnosti, o okolnostech, za nichž byla trestná činnost odhalena, o okolnostech zadržení bankovek nebo mincí a o spojitosti s jinými případy.
2. Příslušné orgány členských států využívají tam, kde je to vhodné, při vyšetřování padělání a trestné činnosti týkající se padělání eura možnosti poskytované prozatímní jednotkou pro soudní spolupráci a následně možnosti poskytované Eurojustem, jakmile bude zřízen, v souladu s dokumenty zřizujícími prozatímní jednotku pro soudní spolupráci a Eurojust.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku.
V Bruselu dne 6. prosince 2001.