Nařízení Rady (ES) č. 872/2004
ze dne 29. dubna 2004
o dalších omezujících opatřeních vůči Libérii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2004/487/SZBP ze dne 29. dubna 2004 o zmrazení finančních prostředků bývalého liberijského prezidenta Charlese Taylora a s ním spojených osob a subjektů [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 po přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003), kterou se stanoví revidovaná opatření vůči Libérii, s ohledem na vývoj v Libérii, a zejména na odchod bývalého prezidenta Charlese Taylora, a po přijetí společného postoje Rady 2004/137/SZBP ze dne 10. února 2004 o omezujících opatřeních vůči Libérii [2], přijala Rada nařízení (ES) č. 234/2004 ze dne 10. února 2004 o některých omezujících opatřeních vůči Libérii [3].
(2) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1532 (2004) ze dne 12. března 2004 stanoví zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vlastněných nebo ovládaných bývalým prezidentem Libérie Charlesem Taylorem, Jewell Howard Taylorovou a Charlesem Taylorem ml., dalšími jeho blízkými rodinnými příslušníky, jeho bývalými vysokými vládními úředníky a jinými blízkými spojenci a partnery určenými výborem Rady bezpečnosti zřízeným na základě odstavce 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1521 (2003).
(3) Činnost a politické postupy bývalého liberijského prezidenta Charlese Taylora a dalších osob, zejména vydrancování liberijských zdrojů a jejich vyvezení z Libérie a ukrytí liberijských finančních prostředků a majetku této země, narušilo přechod Libérie k demokracii a harmonický rozvoj jejích politických, správních a hospodářských institucí a prostředků.
(4) Vzhledem k negativnímu dopadu převodu zpronevěřených finančních prostředků a aktiv a využívání těchto zpronevěřených prostředků Charlesem Taylorem a jeho společníky k porušování míru a stability v Libérii a v regionu je nezbytné finanční prostředky Charlese Taylora a jeho společníků zmrazit.
(5) Společný postoj 2004/487/SZBP stanoví provádění zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů bývalého liberijského prezidenta Charlese Taylora a jeho druhů a jeho nejbližších rodinných příslušníků, vedoucích činitelů Taylorova bývalého režimu a dalších nejbližších Taylorových spojenců a jeho společníků.
(6) Jelikož tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, je k jejich provedení, zejména z důvodu zamezení narušení hospodářské soutěže v celém Společenství, potřebný akt Společenství. Pro účely tohoto nařízení se za území Společenství považuje území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
(7) Společný postoj 2004/487/SZBP rovněž stanoví, že pro humanitární účely nebo k uspokojení nároků ze zástavního práva nebo soudních rozhodnutí přijatých před dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1532 (2004) lze povolit některé odchylky od povinnosti zmrazení.
(8) Rada bezpečnosti OSN vyjádřila svůj záměr posoudit, zda a jakým způsobem se mají dostupné finanční prostředky a hospodářské zdroje zmrazené na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1532 (2004) poskytnout liberijské vládě, jakmile tato vláda zavede transparentní účetnictví a kontrolu účtů, aby bylo zajištěno zodpovědné využívání státních příjmů k přímému prospěchu liberijského lidu.
(9) K zajištění účinnosti opatření tohoto nařízení by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1. "Výborem pro sankce" se rozumí výbor Rady bezpečnosti OSN zřízený podle odstavce 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003);
2. "finančními prostředky" se rozumí finanční prostředky a hospodářské výhody všeho druhu, zejména:
a) hotovost, šeky, finanční pohledávky, směnky a jiné platební prostředky;
b) vklady u finančních ústavů a jiných subjektů, zůstatky na účtech, dluhy a dluhopisy;
c) cenné papíry a dluhové nástroje včetně akcií a podílů, certifikáty na cenné papíry, dluhopisy, opční listy, obligace a smlouvy o derivátových nástrojích;
d) úroky, dividendy nebo jiné výnosy z aktiv nebo přírůstků hodnoty aktiv;
e) úvěry, vzájemně započitatelné nároky, záruky včetně záruk plnění závazků a jiné finanční závazky;
f) akreditivy, nákladní listy a kupní smlouvy;
g) dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích nebo na finančních zdrojích;
h) ostatní nástroje financování vývozu.
3. "zmrazením finančních prostředků" se rozumí zamezení takovému pohybu, převodu, změně, použití, přístupu k nebo nakládání s finančními prostředky, které vede ke změně jejich objemu, hodnoty, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
4. "hospodářskými zdroji" se rozumí aktiva všeho druhu, ať hmotná nebo nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale lze je použít k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
5. "zmrazením hospodářských zdrojů" se rozumí zamezení jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo jejich zastavením.
Článek 2
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje vlastněné nebo ovládané, ať přímo či nepřímo, bývalým liberijským prezidentem Charlesem Taylorem, Jewell Howard Taylorovou a Charlesem Taylorem ml., jakož i těmito osobami a subjekty, určenými Výborem pro sankce a uvedenými v příloze I:
a) další blízcí rodinní příslušníci bývalého liberijského prezidenta Charlese Taylora;
b) vysocí vládní úředníci Taylorova režimu a další blízcí spojenci a společníci;
c) právnické osoby a subjekty vlastněné nebo ovládané, přímo či nepřímo, výše uvedenými osobami;
d) všechny fyzické a právnické osoby jednající v zastoupení nebo na příkaz výše uvedených osob.
2. Žádné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje nesmějí být, přímo či nepřímo, poskytnuty fyzické nebo právnické osobě anebo subjektům uvedeným v příloze I, nebo v jejich prospěch.
3. Zakazuje se jakákoli vědomá nebo úmyslná účast na činnostech, jejichž přímým nebo nepřímým účelem nebo důsledkem je obcházení opatření uvedených v odstavcích 1 a 2.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze II povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů anebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za takových podmínek, které považují za vhodné, poté, co zjistily, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou
a) nezbytné k úhradě základních výdajů, zejména plateb za potraviny, za nájemné nebo splácení hypoték, za léky a lékařskou péči, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a úhradě výdajů spojených s poskytnutím právních služeb;
c) určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na držbu nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů
za předpokladu, že dotyčný příslušný orgán oznámil Výboru pro sankce záměr povolit přístup k těmto finančním prostředkům nebo hospodářským zdrojům a do dvou pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel zápornou odpověď Výboru pro sankce.
2. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členského státu uvedené v příloze II povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů anebo poskytnout některé zmrazené finanční prostředky nebo hospodářské zdroje, pokud příslušný orgán rozhodl, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou nezbytné k úhradě mimořádných výdajů a pokud příslušný orgán oznámil toto rozhodnutí Výboru pro sankce a tento výbor toto rozhodnutí schválil.
Článek 4
Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členského státu uvedené v příloze II povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo arbitrážního zástavního práva zřízeného před 12. březnem 2004 nebo jsou předmětem soudního, správního nebo arbitrážního rozhodnutí vydaného před uvedeným dnem;
b) dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo uznaných takovým rozhodnutím za vykonatelné, a to v mezích stanovených platnými právními a správními předpisy, jimiž se řídí práva osob majících takové nároky;
c) zástavní právo nebo rozhodnutí není ve prospěch osoby nebo subjektu určeného Výborem pro sankce a uvedených v příloze I;
d) uznání zástavního práva nebo rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v dotčeném členském státě;
e) příslušný orgán oznámil zástavní právo nebo rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 5
Příslušný orgán informuje příslušné orgány jiných členských států a Komisi o každém povolení vydaném podle článků 3 a 4.
Článek 6
Ustanovení čl. 2 odst. 2 se nepoužije na připsání k zmrazeným účtům
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, kdy se tyto účty staly předmětem tohoto nařízení,
pokud jsou v souladu s čl. 2 odst. 1 takové úroky, výnosy a platby zmrazeny.
Článek 7
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nebrání finančním institucím, které přijímají finanční prostředky převedené třetími stranami na účet osoby nebo subjektu uvedeného v seznamu, v připisování částek k dobru zmrazených účtů, budou-li všechny tyto připsané částky rovněž zmrazeny. Dotyčná finanční instituce musí o těchto převodech neprodleně informovat příslušné orgány.
Článek 8
1. Aniž jsou dotčeny platné předpisy o ohlašování, důvěrnost údajů a úřední tajemství a článek 284 Smlouvy, fyzické a právnické osoby a subjekty
a) okamžitě sdělí každou informaci, která by usnadnila plnění tohoto nařízení, např. účty a částky zmrazené podle článku 2, příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze II, ve kterých mají sídlo nebo jsou usazení, a předají tyto informace Komisi, a to přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů;
b) spolupracovat s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při každém ověřování této informace.
2. Každá další informace, kterou přijme Komise přímo, je zpřístupněna příslušným orgánům dotyčných členských států.
3. Každá informace poskytnutá nebo obdržená na základě tohoto článku musí být použita pouze pro účely, pro které byla poskytnuta nebo obdržena.
Článek 9
Ani fyzické nebo právnické osoby nebo subjekty, ani jejich ředitelé nebo zaměstnanci, kteří v dobré víře, že je takové jednání v souladu s tímto nařízením, zmrazí nebo neposkytnou finanční prostředky či hospodářské zdroje, nenesou odpovědnost za takové jednání, pokud není prokázáno, že k němu došlo z nedbalosti.
Článek 10
Komise a členské státy se bezodkladně navzájem informují o opatřeních přijatých na základě tohoto nařízení a vzájemně si poskytují veškeré relevantní informace, jež mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, a to zejména informace týkající se problémů s jeho porušováním a prosazováním a dále o rozhodnutích vynesených vnitrostátními soudy.
Článek 11
Komise je oprávněna
a) měnit přílohu I na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo Výboru pro sankce a
b) měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 12
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušování tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich provádění. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato pravidla neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí jejich další pozdější změny.
Článek 13
Toto nařízení se použije
a) na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b) na palubě letadla a lodi, které spadají do pravomoci některého členského státu;
c) na státní příslušníky členského státu, ať se nacházejí kdekoliv;
d) na právnické osoby, subjekty nebo instituce usazené nebo zřízené podle právních předpisů některého členského státu;
e) na všechny právnické osoby, subjekty nebo instituce, které provozují obchodní činnost v rámci Společenství.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 29. dubna 2004.