Směrnice Rady
ze dne 19. listopadu 1991
o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS
(91/628/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 20. února 1987 o politice k zajištění dobrých životních podmínek chovných zvířat [4] vyzval Komisi k předložení návrhů o ochraně zvířat během přepravy;
vzhledem k tomu, že pro odstranění technických překážek v obchodu s živými zvířaty a pro umožnění správného fungování dotyčných organizací trhu a zároveň pro zajištění dostatečné úrovně ochrany dotyčných zvířat přijalo Společenství v této oblasti pravidla;
vzhledem k tomu, že všechny členské státy ratifikovaly Evropskou dohodu o ochraně zvířat při mezinárodní přepravě a podepsaly dodatkový protokol umožňující Společenství jako takovému, aby přistoupilo k uvedené dohodě;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 ze dne 3. prosince 1982 o provádění Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve Společenství [5] (dále jen "CITES") upravuje podmínky přepravy některých druhů těchto živočichů a rostlin;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/489/EHS [6] stanovila pravidla o ochraně zvířat při mezinárodní přepravě; že směrnice 81/389/EHS [7] stanovila opatření týkající se provádění směrnice 77/489/EHS, a zejména zavedla kontroly na vnitřních hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že pro dosažení těchto stejných cílů, a zejména pro dosažení ochrany zvířat během přepravy je třeba v rámci uskutečňování vnitřního trhu pozměnit pravidla směrnice 90/425/EHS [8] s cílem harmonizovat především předchozí kontroly týkající se dobrých životních podmínek zvířat během přepravy;
vzhledem k tomu, že v tomto rámci musí být pokryta přeprava zvířat uvnitř, do nebo ze Společenství a že musí být zrušeny soustavné kontroly na vnitřních hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že z důvodů dobrých životních podmínek zvířat by měla být snížena, pokud je to možné, přeprava zvířat na dlouhé vzdálenosti, včetně přepravy jatečných zvířat;
vzhledem k tomu, že navrhovaná pravidla musejí zaručovat účinnější ochranu zvířat během přepravy;
vzhledem k tomu, že je třeba navíc změnit směrnici 91/496/EHS [9], aby byla přizpůsobena této směrnici; že je třeba rovněž zrušit směrnice 77/489/EHS a 81/389/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na přepravu:
a) domácích lichokopytníků a domácího skotu, ovcí, koz a prasat;
b) drůbeže, domácích ptáků a domácích králíků;
c) domácích psů a domácích koček;
d) jiných savců a ptáků;
e) jiných obratlovců a studenokrevných zvířat.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) cestující, kteří nevýdělečně přepravují domácí zvířata zájmového chovu, která je doprovázejí;
b) aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy použitelné v této oblasti, na přepravu zvířat prováděnou:
- a vzdálenost nejvýše 50 kilometrů od začátku přepravy zvířat až do místa určení nebo
- chovateli nebo krmiči pomocí zemědělských vozidel nebo dopravních prostředků, které jim patří, jestliže zeměpisné podmínky vyžadují nevýdělečné sezónní stěhování některých druhů zvířat na pastvu.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se podle potřeby použijí definice uvedené v článku 2 směrnic 89/662/EHS [10], 90/425/EHS, 90/675/EHS [11] a 91/496/EHS.
2. Kromě toho se rozumí:
a) "dopravním prostředkem" části používané pro nakládku a přepravu zvířat v silničních vozidlech, kolejových vozidlech, na plavidlech a v letadlech, jakož i v kontejnerech pro pozemní, námořní a leteckou přepravu;
b) "přepravou" každý pohyb zvířat prováděný dopravním prostředkem, který zahrnuje nakládku a vykládku zvířat;
c) "místem zastávky" místo, kde je cesta přerušena, aby si zvířata mohla odpočinout a mohla být nakrmena nebo napojena;
d) "místem překládky" místo, kde je přeprava přerušena, aby mohla být zvířata přeložena z jednoho dopravního prostředku na druhý;
e) "místem odeslání", aniž je dotčen čl. 1 odst. 2 písm. b), místo, kde je zvíře poprvé naloženo na dopravní prostředek, jakož i všechna místa, ve kterých byla zvířata vyložena a ustájena alespoň na 10 hodin, napojena, nakrmena a případně ošetřena, s výjimkou každého místa zastávky nebo překládky.
Za místo odeslání mohou být rovněž považovány trhy a shromažďovací střediska schválené v souladu s právními předpisy Společenství:
- pokud je první místo nakládky zvířat vzdáleno méně než 50 kilometrů od uvedených trhů nebo shromažďovacích středisek,
- pokud v případě, že je vzdálenost uvedená v první odrážce větší než 50 kilometrů, měla zvířata dobu na odpočinek v délce, která má být stanovena postupem podle článku 17, byla napojena a nakrmena dříve, než byla znovu naložena;
f) "místem určení" místo, kde je zvíře vyloženo naposledy z dopravního prostředku, s výjimkou každého místa odpočinku nebo překládky;
g) "cestou" přemístění z místa odeslání na místo určení.
KAPITOLA II
Přeprava a kontroly na území Společenství
Článek 3
1. Členské státy dbají na to, aby:
a) se přeprava zvířat uvnitř, do nebo z každého členského státu prováděla v souladu s touto směrnicí a u zvířat uvedených v:
- čl. 1 odst. 1 písm. a) kapitole I přílohy,
- čl. 1 odst. 1 písm. b) kapitole II přílohy,
- čl. 1. odst. 1 písm. c) kapitole III přílohy,
- čl. 1 odst. 1 písm. d) kapitole IV přílohy,
- čl. 1 odst. 1 písm. e) kapitole V přílohy;
b) mohla být zvířata přepravována pouze tehdy, jsou-li způsobilá pro plánovanou cestu a byla-li přijata všechna potřebná opatření pro jejich ošetřování během cesty a při jejich příjezdu na místo určení. Zvířata, která jsou nemocná nebo zraněná, nejsou považována za způsobilá k přepravě. Toto ustanovení se však nevztahuje na:
i) zvířata lehce poraněná nebo nemocná, jejichž přeprava by nebyla příčinou zbytečného utrpení;
ii) zvířata, která se přepravují pro účely vědeckého výzkumu schváleného příslušným orgánem;
c) zvířata, která onemocní nebo se poraní během přepravy, dostala první pomoc, jakmile je to možné. Případně jim musí být poskytnuto vhodné veterinární ošetření, a je-li to nezbytné, musí být nutně poražena tak, aby jim nebylo způsobeno zbytečné utrpení.
2. Odchylně od odst. 1 písm. b) mohou členské státy povolit přepravu zvířat na nutné veterinární ošetření nebo porážku za podmínek, které nejsou v souladu s touto směrnicí. Členské státy dbají na to, aby taková přeprava byla povolena pouze tehdy, nezpůsobí-li dotyčným zvířatům žádné utrpení nebo špatné zacházení. Případně se postupem podle článku 17 stanoví zvláštní prováděcí pravidla k tomuto odstavci.
3. Aniž jsou dotčeny požadavky stanovené v odst. 1 písm. a) a b) a v příloze, stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou odpovídající dodatečné podmínky pro přepravu některých druhů zvířat, jako jsou lichokopytníci, volně žijící ptáci a mořští savci, aby byly zajištěny jejich dobré životní podmínky.
Členské státy mohou až do provádění uvedených ustanovení s ohledem na obecná ustanovení Smlouvy uplatňovat příslušné doplňující vnitrostátní předpisy v této oblasti.
Článek 4
Členské státy dbají na to, aby byla zvířata během celé cesty identifikována a zaevidována v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 90/425/EHS a provázena doklady stanovenými v předpisech Společenství nebo ve vnitrostátních předpisech, umožňujícími příslušnému orgánu kontrolovat:
- jejich původ a jejich majitele,
- jejich místo odeslání a jejich místo určení,
- datum a dobu odeslání.
Článek 5
Členské státy dbají na to, aby:
1. každá fyzická nebo právnická osoba přepravující zvířata za účelem zisku:
a) byla zaregistrována takovým způsobem, aby bylo umožněno příslušnému orgánu kontrolovat dodržování požadavků této směrnice;
b) používala pro přepravu zvířat uvedených v této směrnici dopravní prostředky, které umožňují dodržovat požadavky stanovené v příloze;
c) nepřepravovala nebo nenechala přepravovat zvířata za podmínek, za nichž by mohla být poraněna nebo vystavena zbytečnému utrpení;
2. odpovědná osoba podniku pro přepravu zvířat:
a) svěřila přepravu personálu, která má požadované znalosti pro poskytování případné vhodné péče přepravovaným zvířatům;
b) sestavila pro cesty od místa odeslání a s ohledem na místo určení, které trvají déle než 24 hodin, plán cesty - včetně případných míst zastávek nebo překládek - umožňující zajistit odpočinek, nakrmení a napojení, jakož i případnou vykládku nebo ustájení zvířat při dodržování požadavků této směrnice pro druh zvířete, které má být přepravováno;
c) mohla prokázat v závislosti na přepravovaných druzích zvířat a pokud vzdálenosti, které mají být překonány, předpokládají dobu přepravy delší než 24 hodiny, že byla přijata opatření s cílem uspokojit potřeby, pokud jde o napojení a nakrmení přepravovaných zvířat během cesty, a to i v případě změny plánu cesty nebo přerušení cesty z důvodů, které nezávisejí na její vůli;
d) se ujistila, že zvířata budou dodána bez zpoždění na místo určení nehledě k obvyklým dobám odpočinku, kterých využívají řidiči;
e) zajistila, že přepravu provází během cesty originál cestovního plánu uvedeného v písmenu b) s doplněním dne, místa a času odeslání;
f) uchovávala po dobu stanovenou příslušným orgánem druhý exemplář výše uvedeného plánu cesty, který by mohl být na požádání předložen příslušnému orgánu k případnému prověření;
g) ujistila se, pokud jsou zvířata přepravována bez doprovodu, že se odesilatel přizpůsobil, co se týče doručení zvířat, ustanovením této směrnice a že příjemce přijal nezbytná opatření pro přijetí zvířat;
3. místa zastávek dohodnutá předem odpovědnou osobou uvedenou v bodu 2 byla pravidelně kontrolována příslušným orgánem.
Článek 6
1. Směrnice 90/425/EHS se mění takto:
a) V článku 1 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Touto směrnicí nejsou dotčeny kontroly, které se provádějí v rámci úkolů uskutečňovaných nediskriminačním způsobem orgány pověřenými obecným uplatňováním zákonů v nějakém členském státě."
b) V příloze A je kolonka I doplněna tímto odkazem: "Směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, 11.12.1991, s. 17)."
2. Osvědčení a doklady uvedené v článku 3 směrnice 90/425/EHS jsou doplněny postupem podle článku 17 tak, aby byly vzaty v úvahu požadavky této směrnice.
3. Výměna informací mezi orgány o dodržování požadavků této směrnice musí být začleněna do počítačového systému podle článku 20 směrnice 90/425/EHS (ANIMO) a u dovozů ze třetích zemí do projektu Shift v souladu s čl. 12 odst. 4 směrnice 91/496/EHS.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci se stanoví postupem podle článku 17.
Článek 7
1. Členské státy dbají, aby byla přijata nezbytná opatření, která mají předejít nebo co nejvíce snížit každé zpoždění během přepravy nebo každé utrpení zvířat v případě stávky nebo jiných okolností, které brání uplatňování této směrnice. Zvláštní opatření jsou zejména přijata v přístavech, na letištích, v železničních stanicích, na seřadištích a stanovištích hraniční kontroly uvedených v článku 6 směrnice 91/496/EHS s cílem urychlit přepravu zvířat za podmínek, které jsou v souladu s požadavky této směrnice.
2. Aniž jsou dotčena ostatní opatření Společenství v oblasti zdraví zvířat, může být přeprava zvířat přerušena pouze tehdy, je-li takové opatření nezbytné pro dobré životní podmínky zvířat. Pokud má být přeprava zvířat přerušena na delší dobu než 2 hodiny, musí být přijata odpovídající opatření, aby mohla být zvířata ošetřena, a je-li to nutné, vyložena a ustájena.
Článek 8
Členské státy dbají, aby příslušné orgány v souladu se zásadami a pravidly kontroly stanovenými směrnicí 90/425/EHS kontrolovaly dodržování požadavků této směrnice a prováděly nediskriminačním způsobem kontrolu:
a) dopravních prostředků a zvířat při jejich příjezdu na místa určení;
b) dopravních prostředků a zvířat na trzích, místech odeslání, jakož i na místech zastávky a překládky;
c) zápisů uvedených v provázejících dokladech.
Pokud má příslušný orgán členského státu informace, které mu dovolují předpokládat porušení této směrnice, mohou být tyto kontroly rovněž prováděny během přepravy zvířat na jeho území.
Tímto článkem nejsou dotčeny kontroly, které se provádějí v rámci úkolů uskutečňovaných nediskriminačním způsobem orgány pověřenými obecným uplatňováním zákonů v nějakém členském státě.
Článek 9
1. Pokud se během přepravy zjistí, že nejsou nebo nebyla dodržována ustanovení této směrnice, požádá příslušný orgán v místě, kde je toto zjištění provedeno, osoby odpovědné za dopravní prostředek, aby přijaly všechna opatření, která považuje příslušný orgán za nezbytná pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat.
V závislosti na okolnostech každého případu mohou tato opatření zahrnovat:
a) ukončení cesty nebo odeslání zvířat co nejkratší cestou zpět na místo odeslání, pokud toto opatření nevyvolá jejich zbytečné utrpení;
b) vhodné ustájení zvířat s poskytnutím nezbytné péče až do vyřešení problému;
c) humánní porážku zvířat. Místo určení a využití těchto mrtvých těl zvířat se řídí podle ustanovení směrnice 64/433/EHS [12].
2. Pokud osoba odpovědná za přepravu nedodrží pokyny příslušného orgánu, příslušný orgán okamžitě nařídí vykonání přijatých opatření a nechá uhradit odpovídajícím postupem náklady vzešlé vykonáním uvedených opatření.
3. Touto směrnicí nejsou dotčeny možnosti odvolání podle platných právních předpisů v členských státech proti rozhodnutím příslušných orgánů.
Rozhodnutí přijatá příslušnými orgány členských států a odůvodnění těchto rozhodnutí musí být sdělena odesilateli nebo jeho zplnomocněnému zástupci, jakož i příslušnému orgánu odesílajícího členského státu.
Pokud o to odesilatel nebo jeho zplnomocněný zástupce požádá, musí mu být odůvodnění rozhodnutí sdělena písemně s uvedením možností odvolání, které mu nabízí platné právní předpisy členského státu určení, jakož i formy a lhůty, ve kterých musí být uvedená odvolání podána.
Nicméně v případě sporu a pokud s tím obě strany souhlasí, mohou strany ve lhůtě nejvýše jednoho měsíce předložit spor k posouzení znalci uvedenému na seznamu znalců Společenství, který má být sestaven Komisí.
Znalec je pověřen vydat stanovisko ve lhůtě nejvýše 72 hodin. Strany se podrobí stanovisku znalce s ohledem na veterinární předpisy Společenství.
Článek 10
1. Znalci Komise mohou, pokud je to nutné pro jednotné uplatňování této směrnice, provádět ve spolupráci s příslušnými orgány členských států kontroly na místě. Členský stát, na jehož území je prováděna kontrola, poskytne znalcům veškerou nezbytnou pomoc při plnění jejich úkolu. Komise informuje členské státy o výsledcích prováděných kontrol.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 17.
KAPITOLA III
Dovozy ze třetích zemí
Článek 11
1. Pravidla stanovená směrnicí 91/496/EHS se použijí, zejména pokud jde o organizaci a výsledky kontrol.
2. Dovoz, tranzit a přeprava na území a přes území Společenství živých zvířat uvedených v této směrnici a pocházejících ze třetích zemí je povolena pouze tehdy, pokud se vývozce a/nebo dovozce písemně zaváže, že bude dodržovat požadavky této směrnice, a pokud přijme opatření, aby se jim přizpůsobil.
3. Ve směrnici 91/496/EHS se ode dne 1. ledna 1993 v čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci nahrazuje písmeno d) tímto:
"d) ověření, zda jsou dodržovány požadavky směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS. [13]
4. Osvědčení nebo doklady stanovené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce směrnice 91/496/EHS jsou doplněny postupem podle článku 17, aby se přihlédlo k požadavkům této směrnice.
Až do přijetí uvedených ustanovení jsou použitelné příslušné vnitrostátní předpisy v této oblasti, za dodržování obecných ustanovení Smlouvy.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 12
Pravidla a informační postup stanovené směrnicí 89/608/EHS [14] se použijí přiměřeně pro potřeby této směrnice.
Článek 13
1. Komise předloží do 1. července 1992 zprávu vypracovanou na základě stanoviska Vědeckého veterinárního výboru, doprovázenou případnými návrhy, týkající se:
- otázky stanovení nejdelší doby přepravy pro některé druhy zvířat,
- intervalů podle kapitoly I rubriky A bodu 2 písm. d) přílohy,
- doby odpočinku podle čl. 5 bodu 2 písm. b),
- norem hustoty nakládky použitelných na přepravu některých druhů zvířat,
- norem, kterým musí odpovídat dopravní prostředky pro přepravu některých druhů zvířat.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou o těchto návrzích.
2. Postupem podle článku 17 a po konzultaci s Vědeckým veterinárním výborem stanoví Komise kritéria Společenství, kterým by měla odpovídat místa zastávek, pokud jde o nakrmení, napojení, nakládku, vykládku a případné ustájení některých druhů zvířat.
3. Komise předloží Radě po třech letech provádění této směrnice zprávu o zkušenostech, které získaly členské státy, zejména pokud jde o ustanovení zmíněná v odstavcích 1 a 2, spolu s případnými návrhy na změnu uvedených ustanovení, o nichž Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
4. Až do provádění ustanovení uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou použitelné vnitrostátní předpisy v této oblasti, za dodržování obecných ustanovení Smlouvy.
Článek 14
Přílohu této směrnice změní Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou, zejména vzhledem k jejímu přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku.
Článek 15
Postupem podle článku 17 mohou být provázející osvědčení nebo doklady stanovené předpisy Společenství pro přepravu zvířat uvedených v článku 1 doplněny o potvrzení příslušného orgánu uvedené v čl. 2 bodu 6 směrnice 90/425/EHS, které osvědčuje dodržování požadavků této směrnice.
Článek 16
Postupem podle článku 17 se přijmou na základě údajů ve druhém pododstavci předpisy použitelné ohledně dobrých životních podmínek zvířat během přepravy na přesun zvířat v některých částech území uvedených v příloze I směrnice 90/675/EHS včetně, co se týče Španělského království, Kanárských ostrovů, aby bylo přihlédnuto k přírodním omezením specifickým pro tyto ostrovy, a zejména k jejich vzdálenosti ve srovnání s pevninskou částí území Společenství.
Za tímto účelem předloží dotyčné členské státy nejpozději do 1. července 1992 Komisi zvláštní předpisy, které budou dodržovány ohledně dobrých životních podmínek zvířat během přepravy při pohybu těchto zvířat v dotyčných regionech s přihlédnutím k omezením, která jsou specifická pro tato území.
Článek 17
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru, zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [15], dále jen "výbor", neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
Pokud Rada nerozhodne ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 18
1. Členské státy přijmou odpovídající zvláštní opatření k postihu veškerého porušení této směrnice fyzickou nebo právnickou osobou.
2. V případě opakovaných porušení této směrnice nebo porušení způsobujících vážné utrpení zvířat může členský stát přijmout, aniž jsou dotčeny ostatní stanovené sankce, nezbytná opatření k nápravě zjištěných nedostatků.
Článek 19
Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z celních předpisů.
Článek 20
Směrnice 77/489/EHS a 81/389/EHS se zrušují nejpozději ke dni uvedenému v článku 21.
Článek 21
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Pokud členské státy přijmou opatření uvedená v odstavci 1, musí tato opatření obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 19. listopadu 1991.