Nařízení Komise (ES) č. 792/94
ze dne 8. dubna 1994,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 provozovatelům silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu [1], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že povolení kabotáže se udělují jak provozovatelům silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu, tak provozovatelům silniční přepravy zboží pro cizí potřebu;
vzhledem k tomu, že hostitelský členský stát by měl považovat povolení kabotáže za postačující doklad opravňující dopravce k provozování silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu v souladu s bodem 4 přílohy první směrnice Rady ze dne 23. července 1962 o zavedení společných pravidel pro určité druhy silniční přepravy zboží mezi členskými státy [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 881/92 [3];
vzhledem k tomu, že se všechny podmínky pro vydávání a užívání povolení kabotáže, tak jak byly stanoveny nařízením (EHS) č. 3118/93, vztahují na kabotážní silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu;
vzhledem k tomu, že by toto nařízení mělo být použitelné od 1. ledna 1994, aby se vztahovalo na silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu provozovanou podle nařízení (EHS) č. 3118/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podniky, které jsou ve státě, v němž jsou usazeny, oprávněny v souladu s jeho právními předpisy provozovat silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu, jsou rovněž oprávněny k tomu, aby za stejných podmínek jako provozovatelé silniční přepravy zboží pro cizí potřebu získávaly povolení kabotáže pro přepravu zboží pro cizí potřebu podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3118/93.
Článek 2
Orgány hostitelského členského státu považují povolení kabotáže za postačující doklad, že je podnik oprávněn provozovat silniční přepravu zboží pro vlastní potřebu, jak je stanoveno v bodu 4 přílohy k první směrnici.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1994.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. dubna 1994.