ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2006
o opatření C 24/2004 (ex NN 35/2004) uplatňovaném Švédskem k zavedení digitálního terestriálního televizního vysílání
(oznámeno pod číslem K(2006) 6923)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/258/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek podle ustanovení uvedeného výše, a s ohledem na jejich připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
V dopise ze dne 9. srpna 2001 předložil provozovatel satelitního vysílání Nordic Satellite AB („NSAB“) (2) stížnost Evropské komisi („Komise“) ve věci údajné státní podpory poskytované švédským státem švédskému provozovateli terestriální sítě, společnosti Teracom AB („Teracom“), a některým jeho dceřiným společnostem v souvislosti se zavedením digitálního terestriálního televizního vysílání ve Švédsku (3). V dopise ze dne 28. listopadu 2001 předložil distributor televizního signálu Viasat AB („Viasat“) - integrovaný provozovatel bezplatného a placeného televizního vysílání - velmi podobnou stížnost jako společnost NSAB.
(2)
Po předběžném vyšetřování Komise vyrozuměla Švédsko dopisem ze dne 14. července 2004, že se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) podle ustanovení čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ve věci údajných opatření podpory. Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 25. září 2004. V rozhodnutí o zahájení řízení byly Švédsko a další zúčastněné strany vyzvány, aby předložily své připomínky k údajným opatřením podpory.
(3)
Dne 29. října 2004 obdržela Komise odpověď švédské vlády („odpověď ze dne 29. října“) na rozhodnutí o zahájení řízení Komise. Komise obdržela připomínky rovněž od těchto zúčastněných stran: B2 Bredband AB („B2“) (4), Evropská asociace kabelových komunikací („ECCA“) (5), Asociace evropských satelitních operátorů („ESOA“) (6), NSAB (7), Telenor Broadcast Holding AS („Telenor Broadcast“) (8), TeliaSonera AB („TeliaSonera“) (9), UGC Europe, Inc. („UGC“) (10) a Viasat (11).
(4)
V dopisech ze dne 17. listopadu 2004 a 17. ledna 2006 Komise zaslala připomínky zúčastněných stran vládě. Vláda předložila své poznámky k připomínkám v dopisech ze dne 20. prosince 2004 a 20. března 2006.
(5)
Dne 22. listopadu 2004 jednaly služby Komise s asociací ECCA. Dále se konala jednání se zástupci společnosti NSAB a asociace ESOA, a to dne 1. března 2005 a dne 21. a 30. listopadu 2005.
(6)
V dopisech ze dne 8. února 2006, 7. dubna 2006, 31. května 2006 a 30. srpna 2006 Komise zaslala Švédsku další žádosti o informace. Vláda odpověděla dopisy ze dne 20. března 2006 („odpověď ze dne 20. března“) (zaevidován dne 22. března 2006), 25. dubna 2006 („odpověď ze dne 25. dubna“) (zaevidován dne 24. října 2006), 5. května 2006 („odpověď ze dne 5. května“) (zaevidován dne 11. května 2006), 15. června 2006 (zaevidován dne 16. června 2006) a 1. září 2006 (zaevidován dne 4. září 2006).
2. VÝCHODISKA
(7)
Toto rozhodnutí se týká údajné státní podpory poskytnuté společnosti Teracom a její dceřiné společnosti Boxer TV-Access („Boxer“) (není-li uvedeno jinak, nazývá se dále společnost Teracom a její dceřiné společnosti souhrnně „Teracom“) v souvislosti s rozvojem platformy digitálního terestriálního televizního vysílání ve Švédsku (12). Podle stěžovatelů společnost Teracom přijala přímou a nepřímou (prostřednictvím společností zajišťujících veřejnoprávní vysílání, SVT a UR) finanční podporu od švédského státu. Tato podpora byla údajně využita k tomu, aby digitální terestriální přenos ve Švédsku získal nespravedlivou konkurenční výhodu vůči ostatním platformám digitálního vysílání, jako např. kabelovému a satelitnímu přenosu.
(8)
Toto rozhodnutí nebude řešit nepřijetí zákonů, předpisů a správních opatření ze strany Švédska, které vyžaduje směrnice o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky, protože tato věc je předmětem samostatného rozhodnutí Evropského soudního dvora (13).
3. PŘÍSLUŠNÉ SPOLEČNOSTI
3.1 Společnosti účastnící se tvorby digitální terestriální platformy ve Švédsku
3.1.1 Teracom
(9)
Teracom je společnost pověřená budováním a provozováním platformy terestriálního televizního vysílání ve Švédsku. Teracom je veřejná společnost stoprocentně vlastněná státem. Byla založena v roce 1992 za účelem převzetí televizního a rozhlasového přenosu dosud realizovaného Švédskou telekomunikační správou („Televerket“) (14).
(10)
Podle svých stanov společnost Teracom přenáší a šíří rozhlasové a televizní programy, vytváří, uvádí na trh a poskytuje další služby, které souvisejí s činností společnosti v oblasti přenosu a šíření signálu nebo jsou s ní slučitelné. Tyto další služby představují zejména telekomunikační a informační služby.
(11)
Od svého založení je Teracom výhradním vlastníkem a provozovatelem jediné stávající terestriální přenosové sítě ve Švédsku (15). Chtějí-li soukromé a komerční televizní stanice vysílat na terestriální platformě, musí uzavřít smlouvu o přenosu se společností Teracom a hradit společnosti Teracom poskytnuté služby.
(12)
Dne 15. prosince 2005 vydal švédský Úřad pro regulaci pošt a telekomunikací („Post- och telestyrelsen“) dvě rozhodnutí, v nichž se uvádí, že společnost Teracom má ve své úloze provozovatele sítě značnou tržní sílu na švédském velkoobchodním trhu služeb terestriálního vysílání. Společnosti Teracom proto uložil zvláštní povinnosti týkající se distribuce televizního obsahu koncovým uživatelům pomocí analogové i digitální terestriální sítě. Společnost Teracom musí nyní za určitých podmínek umožnit přístup k terestriální platformě společnostem, které mají zájem distribuovat televizní obsah koncovým uživatelům, musí uplatňovat ceny podle nákladů, uplatňovat nediskriminační podmínky pro přístup k terestriální platformě a vést oddělené a otevřené účetnictví pro svou vlastní činnost a pro činnost související s poskytováním přístupu (16).
3.1.2 Boxer
(13)
Společnost Boxer nabízí spotřebitelům přístup k sadám televizních programů a dalším službám prostřednictvím platformy digitálního terestriálního televizního vysílání. Společnost byla založena v říjnu 1999 a její sedmdesátiprocentní podíl drží společnost Teracom a třicetiprocentní podíl britská společnost 3i zabývající se oblastí private equity a rizikového kapitálu (17).
(14)
Společnost Boxer je jediným distributorem televizních programů (včetně placené televize) v digitální terestriální síti ve Švédsku. Když televizní stanice získá vysílací licenci pro švédskou terestriální síť, může buď uzavřít smlouvu o distribuci se společností Boxer a nechat si jejím prostřednictvím distribuovat programy, nebo se může rozhodnout vysílat bez výběru poplatků („free-to-air“), tj. bez kódování. Většina televizních stanic, které vysílají v digitální terestriální síti, má uzavřenu smlouvu o distribuci se společností Boxer (18). Podle vlastního prohlášení rostla společnost Boxer v roce 2005 o 42 % a měla na konci prosince 2005 více než půl milionu smluvních odběratelů (19).
3.1.3 SVT
(15)
Společnost SVT je hlavní poskytovatel veřejnoprávního vysílání ve Švédsku. Od roku 1997 jsou společnost SVT a všechny ostatní rozhlasové a televizní společnosti zajišťující veřejnoprávní vysílání ve Švédsku vlastnictvím fondu (20). Povinnosti společnosti SVT jako poskytovatele veřejnoprávního vysílání jsou upraveny v rámci její analogové i digitální vysílací licence, které vydává vláda. Veřejnoprávní kanály SVT musí pokrývat 99,8 % obyvatel Švédska a musí vysílat prostřednictvím terestriální sítě v maximálním rozsahu (21). Požadavek na pokrytí 99,8 % obyvatelstva znamená, že dokud nebude kompletně vybudována digitální terestriální platforma, musí společnost SVT paralelně vysílat prostřednictvím analogové terestriální sítě. Společnost SVT v současnosti nakupuje všechny své služby pro terestriální přenos od společnosti Teracom (22).
(16)
Všechny stanice SVT jsou vysílány jako nezpoplatněný televizní signál („free-to-air television“). Ve vysílací licenci SVT se dále uvádí, že společnost SVT může využívat družicové vysílání, a společnost SVT skutečně vysílá své veřejnoprávní programy pomocí satelitu, aby pokryla veškeré obyvatelstvo Švédska. Od března 1999 do dubna 2004 měla společnost NSAB - jeden ze stěžovatelů - výhradní právo vysílat veřejnoprávní programy společnosti SVT v severské oblasti pomocí svých satelitů (23). Veřejnoprávní kanály společnosti SVT jsou rovněž dostupné prostřednictvím kabelové sítě na základě zákonů ve veřejném zájmu („must carry“).
3.1.4 Utbildningsradion („UR“)
(17)
UR - „vzdělávací rozhlas“ je druhá společnost ve Švédsku realizující veřejnoprávní vysílání. Vysílá jak rozhlas, tak televizi. Stejně jako společnost SVT je společnost UR rovněž ve vlastnictví téhož fondu (viz výše 3.1.3) (24).
(18)
Podobně jako u SVT jsou povinnosti společnosti UR jako veřejnoprávní vysílací společnosti upraveny v její vysílací licenci a společnost UR po konzultaci se Švédským rozhlasem („Sveriges Radio“) a společností SVT nakupuje služby pro přenos pomocí analogové terestriální sítě od společnosti Teracom (25). Společnost UR vysílá v jednom z kanálů společnosti SVT a její programy musí pokrývat 99,8 % švédského obyvatelstva. Programy společnosti UR musí být dále vysílány v terestriální síti, přičemž jsou nezpoplatněně vysílány v terestriálních sítích a z důvodu veřejného zájmu v sítích kabelových.
(19)
Ve zbylé části tohoto rozhodnutí budou společnosti SVT a UR souhrnně označovány jako společnost „SVT“ a číselná vyjádření (např. rozpočtové částky a platby) vztahující se k jednotlivým společnostem se budou uvádět v úhrnech (26).
3.2 Stěžovatelé
3.2.1 NSAB
(20)
NSAB je společnost se sídlem ve Švédsku. Společnost NSAB vlastní a provozuje dva satelity Sirius, které zajišťují televizní služby i služby jiných médií a telekomunikační služby pro severskou oblast a Pobaltí a dále pro východní a střední Evropu. Společnost NSAB šíří rozhlasový a televizní signál veřejných i soukromých vysílacích společností.
(21)
Společnost NSAB ze 75 % vlastní jeden z nejvýznamnějších poskytovatelů satelitních služeb přímo pro domácnosti („direct-to-home“) v Evropě - společnost SES ASTRA se sídlem v Lucembursku - a z 25 % společnost Swedish Space Corporation („Svenska Rymdaktiebolaget“). Společnost Swedish Space Corporation je státem vlastněná společnost s ručením omezeným s provozy ve Švédsku (27). Do března 2000 byla část společnosti NSAB ve vlastnictví Teracomu (28).
3.2.2 Viasat
(22)
Společnost Viasat je integrovaný provozovatel bezplatného a placeného televizního vysílání, který šíří programy na platformě satelitů Sirius. Společnost Viasat působí z Británie, kde má také své sídlo. Viasat je dceřiná společnost švédské mediální skupiny MTG AB („MTG“), která Viasat stoprocentně vlastní. Skupina MTG působí na celém světě a mimo jiné tvrdí, že je největším provozovatelem bezplatného a placeného televizního vysílání ve Skandinávii a pobaltských zemích.
4. TELEVIZNÍ VYSÍLÁNÍ
4.1 Platformy televizního vysílání ve Švédsku
(23)
Ve Švédsku je televizní vysílání v současnosti přenášeno v terestriálních sítích, kabelových sítích a distribučních systémech s družicovou společnou televizní anténou („SMATV“), prostřednictvím družic a prostřednictvím širokopásmového internetového připojení. Podle vlády bude televizní vysílání zanedlouho dostupné rovněž prostřednictvím třetí generace mobilních telefonních sítí (29).
(24)
Na obrázku 1 uvedeném níže je znázorněn význam různých televizních platforem ve Švédsku v roce 2006. Na obrázku je znázorněno skutečné využití různých platforem v procentuálním podílu všech švédských domácností (30). V případě terestriální platformy obrázek dále rozlišuje analogový a digitální příjem.
Obrázek 1:
Skutečný příjem televizního signálu v domácnostech ve Švédsku v roce 2006
(25)
Všechny v současnosti nejčastěji dostupné přenosové platformy, tj. kabel, satelit a terestriální platforma, byly nebo jsou ovlivněny přechodem z analogového na digitální televizní vysílání. Digitalizace vysílání má velké přednosti v podobě efektivnějšího využití spektra a rozšířených možností přenosu. To s sebou ponese nové a lepší služby vysoké jakosti a širší nabídku pro spotřebitele.
(26)
Bez ohledu na režim přenosu má digitální vysílání buď otevřenou architekturu, nebo obsahuje systém podmíněného přístupu, kde jsou kanály kódovány. To znamená, že k příjmu otevřeného digitálního vysílání potřebují diváci digitální přijímač, který je buď vestavěný v televizoru, nebo má podobu samostatného „set-top-boxu“, který funguje jako dekodér. Ke sledování kódovaných kanálů musí mít diváci set-top-box, který je schopen přečíst přístupovou kartu („access card“).
4.2 Vývoj digitálního terestriálního televizního vysílání ve Švédsku
(27)
Digitální televizní vysílání ve Švédsku se za posledních 5 let silně rozvinulo. V období od roku 2000 do roku 2005 zaznamenaly růst všechny digitální platformy - satelit, kabel a terestriální síť -, přičemž na prvním místě v digitalizaci figuroval satelitní přenos (viz obrázek 2) (31).
Obrázek 2:
Rozvoj digitálních platforem ve Švédsku (2000 až 2005)
(28)
Na základě vládního návrhu rozhodl parlament v roce 1997, že v několika částech země musí začít rozvoj digitální terestriální sítě a že stát musí postupně rozhodnout, zda a jak má výstavba sítě pokračovat (32). Bylo rozhodnuto, že rozvoj digitální terestriální sítě má být financován výhradně účastnickými společnostmi, tj. společnostmi zajišťujícími vysílání, a majitelem sítě, a nikoliv státem (33).
(29)
V roce 2003 parlament rozhodl, že analogová terestriální síť má být vypnuta nejpozději 1. února 2008 (34), a v květnu 2004 rozhodl, že nejpozději ke dni plánovaného vypnutí celé analogové terestriální sítě musí být vybudován multiplex vyhrazený pro digitální vysílání SVT s pokrytím 99,8 %. Nejpozději k tomuto datu má alespoň jeden další multiplex pokrývat 98 % obyvatelstva. Nebyly stanoveny žádné podmínky týkající se pokrytí u zbývajících multiplexů (35).
(30)
Podle společnosti Teracom začala první fáze vypínání analogové terestriální sítě 19. září 2005 a týkala se přibližně 150 000 domácností ve Švédsku (36). V tabulce 1 níže jsou uvedeny plánované fáze a odhad podílu obyvatelstva, kterého se vypínání dotkne v jednotlivých fázích.
Tabulka 1:
Plánované vypínání analogové terestriální sítě a odhadovaná část obyvatelstva, které se vypínání dotkne
% všech obyvatel v dotčeném území
% všech obyvatel v dosahu digitálního televizního vysílání
úhrnné údaje
1. fáze ukončená v listopadu 2005
4
4
2. fáze ukončená v květnu 2006
20
24
Ukončení 3. fáze je plánováno na listopad 2006
16
39
Ukončení 4. fáze je plánováno na květen 2007
28
67
Ukončení 5. fáze je plánováno na říjen 2007
33
100
Zdroj: Teracom. Číselné údaje jsou pouze odhady.
(31)
Vlastní zdroje společnosti Teracom a výnosy z prodeje síťových služeb (např. poplatky uživatelů) nestačily na pokrytí všech investičních výdajů souvisejících se spuštěním celostátní digitální terestriální sítě, a společnost Teracom proto musela získat další kapitál. Ten si zajistila pomocí půjček na kapitálovém trhu a prodejem majetku, a takto se jí podařilo financovat rozvoj digitální terestriální sítě (37).
4.2.1 Vysílání pomocí digitální terestriální sítě ve Švédsku
(32)
Digitální terestriální televizní vysílání pracuje na bázi multiplexů, což jsou systémy, které sdružují a digitalizují více signálů k přenosu jednou linkou nebo společným kanálem. Tím se zvyšuje kapacita a zvětšuje počet kanálů, které lze současně vysílat. Společnost Teracom dnes provozuje 5 multiplexů, přičemž každý multiplex má kapacitu k přenosu přibližně 8 samostatných televizních kanálů. Na jaře 2006 pokrývaly 4 multiplexy přibližně 98 % švédského obyvatelstva a pátý multiplex přibližně 50 % obyvatelstva (38).
(33)
Vláda opírá své rozhodnutí udělit licenci o doporučení Agentury pro rozhlas a televizi („Radio och TV-verket“), která žádosti přezkoumává. V říjnu 2006 byla přibližně 40 televizním stanicím udělena licence k vysílání v digitální terestriální síti. Jeden z 5 multiplexů je vyhrazen pro společnost SVT, druhý je dnes určen zejména pro TV4 a zbylé multiplexy společně využívají ostatní držitelé licencí (39).
4.2.2 Nabízení digitální terestriální sítě spotřebitelům
(34)
Společnost Boxer má na starosti předplatitelskou oblast - tj. prodej placených televizních programů nabízených na digitální terestriální platformě koncovým zákazníkům. Podle vlády čelí společnosti Teracom a Boxer ostré konkurenci ze strany ostatních vysílacích platforem, např. satelitních operátorů. Z tohoto důvodu bylo pro společnost Boxer obtížné účtovat zákazníkům plnou cenu set-top-boxu při získávání pozice na trhu a budování klientely. Po zahájení provozu digitální terestriální platformy proto společnost Boxer nabízela zákazníkům set-top-boxy za nižší cenu a získávala zpět náklady za celou dobu trvání smlouvy s odběratelem. To vysvětluje, proč společnost Boxer utrpěla výrazné ztráty v počáteční fázi své činnosti. Když vykazovala společnost Boxer ztráty, získala od obou mateřských společností za totožných podmínek kapitálovou injekci, a to 70 % od společnosti Teracom a 30 % od společnosti Skandia (40).
4.3 Švédská veřejnoprávní televize a její financování
(35)
Podle švédského právního řádu musí každá domácnost, která vlastní televizor, hradit poplatek za televizní přijímač. Peníze z poplatků za televizory slouží k financování veřejnoprávních společností (televizních i rozhlasových) ve Švédsku (41).
(36)
Poplatek za televizní přijímač vybírá subjekt, jejž spoluvlastní všechny švédské veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti: společnost Radiotjänst i Kiruna AB („Rikab“) (42). Společnost Rikab převádí vybrané peníze na specifický účet u švédského Úřadu pro státní dluh („Riksgäldskontoret“), tzv. „rundradiokontot“.
(37)
Na základě činnosti společnosti SVT a na základě změn nebo doplňků, které vláda hodlá přidat k povinnostem veřejnoprávní služby, rozhoduje každoročně parlament o částce, kterou bude mít společnost k dispozici pro výkon svých veřejnoprávních povinností (43). Společnost SVT využívá přidělené peníze k výkonu své veřejnoprávní činnosti, jak je popsána ve vysílací licenci a podmínkách financování (44). Společnost SVT sama rozhoduje, jaká část z přidělených prostředků se použije např. na programové činnosti a kolik se použije na šíření programů (např. poplatky za přenos pro Teracom) (45).
(38)
Při přepínání na digitální terestriální přenos se bude analogové a digitální vysílání realizovat paralelně, aby diváci měli čas na přechod na nový režim příjmu. Aby vyšší náklady společnosti SVT z důvodu tohoto paralelního vysílání nevedly k výraznému zvýšení poplatků za televizní přijímač vybíraných od majitelů televizorů (46), rozhodl se stát uplatňovat alternativní mechanismus financování k úhradě nákladů. Za tímto účelem byl založen u Úřadu pro státní dluh v roce 2002 samostatný, tzv. distribuční účet („distributionskontot“). Distribuční účet je financován z peněz z účtu rundradiokontot a prostřednictvím úvěrového rámce poskytnutého Úřadem pro státní dluh. Z distribučního účtu se poté převádí peníze ve prospěch společnosti SVT k úhradě terestriálního vysílání (47).
(39)
V prvních letech se distribuční účet dostává do schodku, protože objem peněz, které se ve prospěch tohoto účtu převádí z účtu rundradiokontot, je menší než objem peněz, které se z něj odčerpávají ve prospěch společnosti SVT za výdaje na vysílání. Rozdíl částky, která přijde na distribuční účet z účtu rundradiokontot, a peněz, které společnost SVT potřebuje na úhradu vysílání, pokrývá úvěr poskytnutý Úřadem pro státní dluh. Jakmile bude vypnuta analogová terestriální síť a SVT již nebude muset hradit paralelní přenos analogového a digitálního terestriálního signálu, sníží se převody z distribučního účtu ve prospěch společnosti SVT a schodek na distribučním účtu se postupně uhradí. Odhaduje se, že veškeré náklady na paralelní vysílání budou plně uhrazeny do roku 2013, kdy bude distribuční účet opět vyrovnaný (48).
(40)
Z podmínek financování podle všeho vyplývá, že společnost SVT není nijak omezena v tom, jak využívá a alokuje prostředky přidělené z účtu rundradiokontot a distribučního účtu - za podmínky, že peníze se využijí výhradně na její veřejnoprávní činnost, tak jak je uvedeno ve vysílací licenci a v podmínkách financování (49).
4.4 Veřejnoprávní vysílání v terestriální síti: platby společnosti SVT Teracomu za přenosové služby
(41)
Část z prostředků, které společnost SVT získá, se využívá na nákup terestriálních přenosových služeb od Teracomu. Cena těchto služeb se vyjednává mezi společností SVT a Teracomem bez účasti vlády. Podle vlády a výročních zpráv společnosti Teracom uplatňuje Teracom vůči všem vysílacím společnostem zásadu „rovného zacházení“ („likabehandlingsprincipen“) v otázce poplatků účtovaných za analogový a digitální přenos (50).
(42)
V oblasti analogového terestriálního přenosu byla společnost Teracom od roku 1992 do prosince 2005 povinna stanovovat ceny na úrovni nákladů („självkostnadskalkyl“). Skutečné platby společnosti SVT ve prospěch Teracomu jsou obvykle pevně stanoveny na několik let dopředu ve smlouvách sjednaných mezi těmito dvěma společnostmi. Podle stávající smlouvy vycházejí platby společnosti SVT ve prospěch Teracomu v období od roku 2004 do roku 2013 mj. z předpokládaného harmonogramu vypínání analogové terestriální sítě. Jestliže se parlament rozhodne tento harmonogram změnit, mohou se platby upravit (51).
(43)
V oblasti digitálního terestriálního přenosu se odráží uplatňování zásady rovného zacházení Teracomem v tom, že od roku 1999 jsou všem vysílacím společnostem (včetně SVT) účtovány poplatky podle téhož modelu tvorby cen, založeného na míře rozšíření („penetrationsbaserad prissättning“) (52). To znamená, že vedle určitého poplatku za kanál, tj. základního poplatku („grundavgift“) a propojovacího poplatku („anslutningsförbindelser“), je vysílacím společnostem účtován variabilní poplatek, který je úměrný počtu diváků dané společnosti (tj. rozšíření). Částka tohoto variabilního poplatku na jednoho diváka je stejná pro všechny kanály (53). Zásada rovného zacházení omezuje cenové chování Teracomu vůči společnosti SVT a zaručuje, že společnost SVT nezaplatí za digitální terestriální přenos více než ostatní vysílací společnosti - jestliže jsou požadované služby stejné (54). Zásada rovného zacházení byla v nedávné době znovu potvrzena ve vládním návrhu rozpočtu pro období 2005/06 (55).
(44)
[…] (56) (57)
5. PODROBNÝ POPIS ÚDAJNÝCH OPATŘENÍ PODPORY
(45)
Opatření posuzovaná v tomto rozhodnutí jsou tato:
-
nepřímá finanční podpora společnosti Teracom v podobě údajně nepřiměřených poplatků za přenos, které hradí společnost SVT za přenosové služby Teracomu poskytované v analogové i digitální terestriální síti,
-
přímá finanční podpora v podobě státní úvěrové záruky poskytnuté společnosti Teracom a
-
přímá finanční podpora v podobě podmínečné kapitálové účasti („villkorat aktieägartillskott“), kterou má zpětně uhradit společnost Teracom.
5.1 Úhrada přenosových poplatků Teracomu ze strany společnosti SVT
(46)
Na základě informací dostupných Komisi v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise důvod se domnívat, že vláda využívala společnost SVT jako prostředek k převádění státních peněz na Teracom během přepínání z analogového na digitální terestriální televizní vysílání. Podle dostupných informací byly společnosti SVT přiděleny finanční prostředky na přenos, které by v úhrnu za období od roku 2002 do roku 2013 převýšily předpokládané náklady Teracomu na vysílání programů společnosti SVT. Přebytek finančních prostředků by v roce 2013 podle všech údajů činil přibližně 509,61 milionu SEK. (viz Tabulka 2 níže)
(47)
Jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, měla Komise rovněž podezření, že finanční prostředky přidělené společnosti SVT k úhradě přenosových poplatků byly automaticky převáděny na Teracom. Kdyby podmínky Teracomu týkající se poskytování přenosových služeb společnosti SVT nebyly srovnatelné s podmínkami běžné tržní transakce, pak by veškeré platby nad rámec tržní ceny mohly být napadeny jako potenciální skrytá podpora ve prospěch společnosti Teracom.
(48)
Z informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení, vyplývalo, že do roku 2007 budou přenosové poplatky hrazené společností SVT ve prospěch Teracomu nižší než náklady Teracomu na přenos programů SVT (což je patrno ze sloupce 5,). Z informací však dále vyplývalo, že od roku 2008, kdy bude vypnuta analogová terestriální síť a společnost SVT již nebude mít povinnost realizovat paralelní vysílání v analogovém a digitálním režimu, převýší roční úhrady ze strany společnosti SVT náklady Teracomu na vysílání programů společnosti SVT: Od roku 2008 do roku 2013 by společnost SVT každý rok hradila Teracomu výrazně více, než činí náklady na přenos. Poplatky společnosti SVT v roce 2013 byly odhadnuty na částku 2,3krát vyšší než přenosové náklady. Tyto platby by více než vyrovnaly počáteční ztráty Teracomu a zajistily by Teracomu do roku 2013 kumulovaný zisk ve výši 509,61 milionu SEK. Komise měla pochybnosti, zda tento zisk bude výsledkem běžných tržních podmínek, a měla obavy, že zisk může představovat státní podporu ve prospěch společnosti Teracom. Viz rozhodnutí o zahájení řízení, odst. 32.
Tabulka 2:
Přenosové poplatky hrazené společností SVT ve prospěch Teracomu od roku 2002 do roku 2013, jak jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení
Rok
Úhrady SVT Teracomu (1)
Náklady Teracomu na analogový přenos SVT (2)
Náklady Teracomu na digitální přenos SVT (3)
Celkové náklady Teracomu na přenos SVT
(4 = 2 + 3)
Předpokládané roční zisky Teracomu
(5 = 4 - 1)
Předpokládané kumulované zisky/ztráty Teracomu (6)
2002
485
480
160
640
- 155,00
- 155,00
2003
523
480
160
640
- 117,00
- 272,00
2004
556,46
480
160
640
-83,54
- 355,54
2005
591,79
480
160
640
-48,21
- 403,75
2006
256,19
240
160
400
- 143,81
- 547,56
2007
273,79
120
160
280
-6,21
- 553,77
2008
291,58
160
160
131,58
- 422,19
2009
309,57
160
160
149,57
- 272,61
2010
327,77
160
160
167,77
- 104,85
2011
346,16
160
160
186,16
81,31
2012
364,75
160
160
204,75
286,06
2013
383,55
160
160
223,55
509,61
5.2 Státní záruka poskytnutá společnosti Teracom
(49)
Na základě informací dostupných v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise důvodné podezření, že ve prospěch společnosti Teracom byla vydána úvěrová záruka nebo že tato záruka byla společnosti Teracom přinejmenším k dispozici.
(50)
V průběhu roku 2001 nebyly prognózy platební schopnosti společnosti Teracom příliš optimistické zejména kvůli investicím Teracomu do digitálního terestriálního televizního vysílání a očekávalo se, že platební schopnost společnosti bude nadále upadat (58). V důsledku toho existovalo vážné riziko, že společnost Teracom nejen nedodrží smlouvy o přenosu programů společností SVT a TV4, ale nebude mít ani prostředky na rozvoj a provoz digitální terestriální sítě jako celku. Kromě toho existovalo riziko, že společnost Teracom nebude schopna vyrovnávat své závazky vůči věřitelům.
(51)
Ve vládním návrhu z listopadu 2001 se doporučilo, aby byla společnosti Teracom poskytnuta úvěrová záruka ve výši maximálně 2000 milionů SEK(přibližně 210 milionů eur). Společnosti Teracom by byl účtován poplatek na pokrytí rizik a administrativních nákladů spojených s poskytnutím záruky a záruka byla časově omezena (59). Tento návrh byl přijat parlamentem v únoru 2002 (60). Podle informací dostupných Komisi v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení, které následovalo po přijetí návrhu parlamentem, rozhodla vláda o poskytnutí úvěrové záruky ve prospěch společnosti Teracom.
(52)
Komise podala ve svém oznámení o státní podpoře v podobě záruk („oznámení o zárukách“) vysvětlení aplikace ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES na úvěrové záruky poskytnuté členským státem (61). Podle odd. 4 oznámení o zárukách pouze splnění všech daných podmínek zajišťuje, že individuální státní záruka nepředstavuje státní podporu podle čl. 87 odst. 1 (62).
(53)
Na základě okolností úvěrové záruky a důvodů rozhodnutí vydat záruku - viz vysvětlení v rozhodnutí o zahájení řízení (špatná finanční situace a klesající platební schopnost Teracomu) - měla Komise důvodné podezření, že podmínky uvedené v odd. 4 oznámení o zárukách nemusely být splněny a úvěrová záruka představuje státní podporu společnosti Teracom.
5.3 Kapitálová injekce
(54)
Na základě informací o finanční pozici společnosti Teracom dostupných v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení nemohla Komise vyloučit, že podmínečná kapitálová účast v podobě kapitálové injekce představuje státní podporu společnosti Teracom.
(55)
Společnost Teracom sice začala v roce 2002 reorganizovat činnost celé skupiny, aby zlepšila svoji finanční situaci (63), a zlepšovaly se prognózy tržeb, ale společnost Teracom stále vykazovala ztrátu a její platební schopnost nadále upadala (64). Podle informací dostupných Komisi v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení byl ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Teracom na konci roku 2002 na úrovni 20 %, avšak její věřitelé požadovali, aby se ukazatel kapitálové přiměřenosti pohyboval na úrovni 25 % (úroveň pro skupinu byla podle informací Komise zřejmě 30 %) (65). Společnost Teracom i její věřitelé tedy vznesli žádost, aby byla společnosti Teracom poskytnuta kapitálová injekce (66).
(56)
Podle informací Komise dospěla vláda k závěru, že nepříznivá finanční situace společnosti Teracom je dočasné povahy, má původ ve vysokých investicích a provozních nákladech a že z dlouhodobého hlediska bude Teracom životaschopnou společností se silnou pozicí na trhu a vážným uspořádáním podnikatelských aktivit („business model“). V březnu 2003 vláda navrhla, aby ji parlament zmocnil k realizaci podmínečné kapitálové účasti ve společnosti Teracom v podobě kapitálové injekce ve výši přibližně 500 milionů SEK (přibližně 52,5 milionu eur) (67). Po schválení parlamentem v květnu 2003 a uzavření smlouvy s Teracomem v červnu 2003 realizoval stát podmínečnou kapitálovou účast v Teracomu.
(57)
V březnu 2003 před přijetím návrhu vláda informovala Komisi o svém záměru předložit parlamentu návrh týkající se kapitálové injekce. Podle vlády to však nepředstavovalo formální oznámení Komisi (68).
(58)
Z informací dostupných Komisi tedy vyplývalo, že před kapitálovou injekcí byla platební schopnost společnosti Teracom nižší než požadovaných 25 %. To vedlo Komisi k závěru, že transakce nemusela proběhnout za podobných podmínek jako na soukromém úvěrovém trhu (tzn. že by soukromý věřitel učinil totéž rozhodnutí vložit kapitál do společnosti Teracom). Komise tedy nemohla vyloučit, že kapitálová injekce představovala státní podporu.
5.4 Důvody k zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(59)
Z informací dostupných Komisi v okamžiku úvodního řízení bylo zřejmé, že nelze vyloučit, že všechna tři údajná opatření státní podpory splňují podmínky čl. 87 odst. 1, a tudíž představují státní podporu.
(60)
Komise dále v okamžiku rozhodnutí o zahájení řízení neměla informace o tom, že by podpora byla slučitelná se Smlouvou o ES. Žádná z výjimek uvedených v čl. 87 odst. 2, čl. 87 odst. 3 a čl. 86 odst. 2 nebyla podle všeho splněna a bylo zřejmé, že Švédsko podle všech známek nedodrželo v průběhu procesu digitalizace zásadu technologické neutrality.
(61)
Komise tedy zahájila formální vyšetřovací řízení, aby Švédsku a zúčastněným stranám dala možnost předložit připomínky k předběžnému posouzení Komise, uvedenému v rozhodnutí o zahájení řízení.
6. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
6.1 B2 Bredband AB („B2“)
(62)
Společnost B2 souhlasí se všemi tvrzeními uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení. Podle společnosti B2 mohou výhody poskytnuté společnosti Teracom narušit konkurenční prostředí nejen u digitálního satelitního a digitálního kabelového přenosu. V oblasti šíření signálu pomocí širokopásmového internetového připojení se v následujících letech stane hlavním produktem televizní vysílání pomocí technologie multicast (69).
6.2 ECCA
(63)
Asociace ECCA nemá konkrétní připomínky k informacím uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení, ale vítá, že Komise prošetřuje digitální terestriální služby ve Švédsku. Zvláště proto, že několik členských států zasahuje za účelem financování nové infrastruktury, zejména pak digitálních terestriálních sítí a služeb. Podle asociace ECCA tato politika již ovlivňuje chování zákazníků vůči kabelovým službám.
(64)
Podle asociace ECCA jsou dále postupy a podmínky uplatňované u těchto platforem státními a regionálními úřady diskriminační povahy a jejich důsledkem je konkurenční nevýhoda provozovatelů ostatních platforem. Podle asociace ECCA nejsou kapitáloví investoři ochotni investovat do infrastruktury, jestliže je pravděpodobné, že orgány veřejné moci budou podporovat vytvoření konkurenční infrastruktury, která bude schopna nabízet stejný typ služeb za dotovanou cenu. To by mohlo mít velmi negativní dopad na dostupnost financování, které je nezbytné k upevnění pozice, inovaci sítí a zavádění nových služeb v kabelovém sektoru (70).
6.3 ESOA
(65)
Podle asociace ESOA poskytují švédské úřady společnosti Teracom nezákonnou státní podporu. Podpora má ve svém důsledku upřednostňovat terestriální technologické řešení před jinými řešeními, např. kabelovým a družicovým, což narušuje konkurenční prostředí, protože státní podpora umožňuje společnosti Teracom snižovat náklady a nabízet nižší ceny, než jaké jsou nastoleny v běžných tržních podmínkách.
(66)
Podle asociace ESOA vyžaduje provoz družic pro digitální televizní přenos značné investice. V nenarušeném tržním prostředí je ovšem přenos přes družici silným konkurentem pro terestriální digitální řešení (včetně kabelového). Jestliže bude přechod z analogového na digitální přenos pokračovat v celé Evropské unii, asociace ESOA se obává, že k podobným zásahům jako ve Švédsku může docházet i v ostatních členských státech (71).
6.4 NSAB
(67)
Společnost NSAB trvá na svých argumentech uvedených v její stížnosti a doplňujících podáních; souhlasí s tvrzeními uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení. Společnost NSAB však pochybuje, že čísla předložená švédskými úřady v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení odrážejí všechny platby uskutečněné společností SVT ve prospěch Teracomu, a podle společnosti NSAB nepředstavují vyvážený a přesný přehled skutečně hrazených částek. Společnost NSAB proto vyzývá Komisi, aby od vlády požadovala další informace a vysvětlení.
(68)
S ohledem na argumenty vlády ve prospěch digitálního terestriálního vysílání a v neprospěch digitálního družicového vysílání společnost NSAB upozorňuje na skutečnost, že v některých sousedních zemích existuje jen relativně málo domácností, které nemohou přijímat signál z družice. Společnost NSAB dále zdůrazňuje, že v zemích jako např. Finsko má 10 % domácností v dostatečném dosahu digitální terestriální sítě problémy s příjmem. Společnost NSAB obdobně konstatuje, že podle BBC nemůže 25 % domácností v Británii sledovat digitální terestriální televizní vysílání z důvodu špatně nainstalované antény.
(69)
Společnost NSAB konečně zpochybnila nestrannost zprávy společnosti Öhrlings PriceWaterhouseCooper („PWC“) o kapitálové injekci pro skupinu Teracom. Dále vyslovila přesvědčení, že podnikatelská prognóza Teracomu uvedená ve zprávě vychází z určitých příliš optimistických předpokladů, např. co se týče očekávaného počtu smluvních odběratelů (72).
6.5 Telenor Broadcast
(70)
Společnost Telenor Broadcast nezaujala stanovisko, zda údajná opatření v daném případě představují státní podporu. Zdůrazňuje však, že podpora poskytovaná digitální terestriální platformě dostane provozovatele na jiných platformách do konkurenční nevýhody, a to jak na distribučních trzích, kde se televizní služby nabízejí spotřebitelům, tak na přenosových trzích, kde se vysílacím společnostem nabízí přenosová kapacita infrastruktury.
(71)
Společnost Teracom (včetně společnosti Boxer) působí jako poskytovatel přenosových služeb vysílacím společnostem i jako poskytovatel televizních služeb spotřebitelům a bude schopná využívat státní podporu na dotování obou činností. Na navazujícím trhu šíření televizního vysílání to lze provádět buď nabízením televizních služeb za nižší cenu nebo nabízením více set-top-boxů, než by jinak bylo bez státní podpory ekonomicky možné. Podle společnosti Telenor Broadcast má tato skutečnost v této fázi vývoje směrem k jednotnému trhu všech platforem mimořádný význam.
(72)
Společnost Telenor Broadcast dále klade otázku, zda povinnost společnosti SVT pokrývat 99,8 % švédského obyvatelstva prostřednictvím terestriální sítě sama o sobě nepředstavuje státní podporu, a vyslovuje pochybnosti, zda je terestriální přenos nejekonomičtějším způsobem šíření televizního signálu (73).
6.6 TeliaSonera
(73)
Společnost TeliaSonera nezaujala stanovisko, zda jsou údajná opatření v daném případě slučitelná se Smlouvou o ES. Zdůrazňuje však význam konkurenční neutrality mezi různými technologickými infrastrukturami na trhu šíření televizního vysílání (74).
6.7 UGC
(74)
Společnost UGC nezaujala stanovisko, zda jsou údajná opatření v daném případě slučitelná se Smlouvou o ES. Společnost UGC však zároveň silně podporuje vyšetřování Komise. Dále tvrdí, že státem podporovaná hospodářská soutěž může sloužit pouze k narušení trhu. Podle jejího názoru nemůže existovat žádné opodstatnění pro účast státu na rozvoji digitálního terestriálního televizního vysílání na základě argumentu, že jde o veřejný zájem. Kdyby bylo ve veřejném zájmu nabízet digitální televizní vysílání, existuje mnoho alternativních infrastruktur, pomocí nichž tak lze činit (75).
6.8 Viasat
(75)
Společnost Viasat vítá vyšetřování Komise a zaujala stanovisko, že z rozhodnutí o zahájení řízení je zřejmé, že společnost Teracom (včetně společnosti Boxer) přijala rozsáhlé finanční prostředky ze státních zdrojů, které představují nezákonnou státní podporu. Plně se ztotožňuje se závěry v rozhodnutí o zahájení řízení. Podle společnosti Viasat je družicový přenos podstatně ekonomičtější platforma pro šíření signálu a rozhodnutím vlády preferovat terestriální síť se sníží nabídka pro spotřebitele a zhorší se kvalita dostupných produktů.
(76)
Společnost Viasat dodává, že společnost Boxer rovněž získala dodatečnou státní podporu nejen prostřednictvím Teracomu, ale i přímo od společnosti SVT; na rozdíl od distributorů signálu vysílaného pomocí družic (včetně společnosti Viasat) nemusí společnost Boxer hradit poplatek za práva na šíření programů společnosti SVT (76).
7. PŘIPOMÍNKY ZE ŠVÉDSKA
(77)
Ve své odpovědi ze dne 29. října vláda zaujímá stanovisko, že společnosti Teracom nebyla poskytnuta žádná podpora v rozporu se závazky Švédska podle Smlouvy o ES. Zejména tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení vycházelo z neúplných a často nepřesných informací.
7.1 Údajně nepřiměřené přenosové poplatky hrazené společností SVT Teracomu
(78)
Podle vlády společnost SVT nehradila a nebude hradit Teracomu nepřiměřeně vysoké poplatky za přenosové služby v analogové a digitální terestriální síti. Vláda dále tvrdí, že hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vycházelo z nepřesných čísel.
(79)
Za prvé, v rozhodnutí o zahájení řízení Komise sleduje náklady společnosti Teracom v digitální terestriální síti (sloupec 3, Tabulka 2) bez DPH, ačkoli všechna ostatní čísla v téže tabulce obsahují DPH. Podle vlády by měla všechna čísla být bez DPH, aby byla srovnatelná (77). níže představuje příslušnou tabulku z rozhodnutí o zahájení řízení, opravenou o DPH. Podle těchto opravených čísel budou kumulované zisky společnosti Teracom do roku 2013 výrazně nižší (23,7 milionu SEK) než částka zmíněná v rozhodnutí o zahájení řízení (509,61 milionu SEK).
Tabulka 3:
Přenosové poplatky hrazené společností SVT v období 2002 až 2013
(bez DPH)
Rok
Úhrady SVT Teracomu bez DPH
(1)
Náklady Teracomu na analogový přenos SVT
bez DPH (2)
Náklady Teracomu na digitální přenos SVT
(3)
Celkové náklady Teracomu na přenos SVT
bez DPH (4 = 2 + 3)
Předpokládané roční zisky/ztráty Teracomu
(5 = 4 - 1)
Předpokládané kumulované zisky/ztráty Teracomu
(6)
2002
388,0
384
160
544
- 156,0
- 156,0
2003
418,4
384
160
544
- 125,6
- 281,6
2004
445,2
384
160
544
-98,8
- 380,4
2005
473,4
384
160
544
-70,6
- 451,0
2006
205,0
192
160
352
- 147,1
- 598,1
2007
219,0
96
160
256
-37,0
- 635,0
2008
233,3
160
160
73,3
- 561,8
2009
247,7
160
160
87,7
- 474,1
2010
262,2
160
160
102,2
- 371,9
2011
276,9
160
160
116,9
- 255,0
2012
291,8
160
160
131,8
- 123,2
2013
306,8
160
160
146,8
23,7
Zdroj: Odpověď ze dne 29. října, s. 25. V tabulce je však stále uvedeno několik chyb, které jsou vysvětleny a opraveny níže, viz Tabulka 4.
(80)
Za druhé, vláda tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení Komise vychází z odhadovaných nákladů Teracomu na přenos vysílání společnosti SVT, které byly stanoveny již v roce 2001 (viz sloupec 3, Tabulka 4, a sloupec 4, Tabulka 3). Podle vlády se reálné náklady společnosti Teracom od těchto odhadů výrazně liší (viz Tabulka 4 níže) a k doložení svého tvrzení vláda zaslala přesné údaje. Rozdíl je nejvíce patrný u nákladů společnosti Teracom v digitální terestriální síti, kde se náklady původně odhadovaly na 160 milionů SEK za rok. Tento odhad vycházel z pokrytí digitální sítí v rozsahu 98 % a úplné funkčnosti sítě v roce 2002, počítaje v to např. regionální poruchy („regional nedbrytbarhet“) přenosu signálu a opatření na zvýšení bezpečnosti („säkerhetsåtgärder“) (78). Avšak teprve v průběhu roku 2005 byl zahájen provoz digitální terestriální sítě na této úrovni a náklady Teracomu na přenos vysílání společnosti SVT prostřednictvím digitální platformy začaly odpovídat původním odhadům (viz Tabulka 4 níže). Předložené hodnoty, které odrážejí reálné náklady společnosti Teracom, rovněž reagují na pochybnosti Komise uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení: totiž že náklady na přenos vysílání společnosti SVT byly v počáteční fázi zahájení provozu nižší než 160 milionů SEK (79).
(81)
Za třetí, vláda upozornila na skutečnost, že přenosové poplatky hrazené společností SVT ve prospěch Teracomu uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení (sloupec 1, Tabulka 2 a Tabulka 3 a výše) neodpovídají skutečným platbám ze strany společnosti SVT, ale týkají se finančních prostředků, které měly být převedeny z distribučního účtu ve prospěch společnosti SVT. Tyto finanční prostředky byly k dispozici společnosti SVT k úhradě terestriálního přenosu, neexistovala však povinnost společnosti SVT využít tyto finanční prostředky výhradně k tomuto účelu (80). Vláda rovněž upozornila Komisi na fakt, že v rozporu s původním předpokladem má společnost SVT v roce 2006 podle plánu obdržet z distribučního účtu částku 384 milionů SEK (bez DPH) místo částky 205 milionů SEK (bez DPH), která je odhadnuta v rozhodnutí o zahájení řízen (81)í.
(82)
níže uvádí skutečné platby společnosti SVT ve prospěch Teracomu (sloupce 1a až 1c) a skutečné náklady Teracomu na přenos vysílání společnosti SVT (sloupce 2 až 4) za období od roku 1999 do roku 2006 (82). Kromě časového rámce pokrytého v rozhodnutí o zahájení řízení jsou v tabulce uvedeny také roky 1999, 2000 a 2001. Podle vlády umožňují tyto údaje Komisi ověřit, že po celou dobu od zahájení provozu digitální terestriální sítě v dubnu 1999 neuhradila společnost SVT Teracomu žádné nepřiměřeně vysoké poplatky. Informace vztahující se na tyto další roky rovněž reagují na pochybnosti vyslovené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení (83): totiž že společnost SVT obdržela další finanční prostředky v průběhu počáteční fáze zahájení provozu digitální terestriální sítě (od roku 1997 do roku 2001), tj. před vytvořením distribučního účtu. Vláda podala vysvětlení, že společnost SVT v tomto období obdržela celkem 300,3 milionu SEK na technickou obnovu („teknisk förnyelse“). Z této částky bylo […] milionu SEK vynaloženo na digitální terestriální přenosové služby ([…] milionu SEK v roce 2000 a […] milionu SEK v roce 2001). Tyto údaje uvádí (sloupec 1b) a jsou zahrnuty ve výpočtu zisků a ztrát společnosti Teracom při obchodování se společností SVT.
(83)
Na základě skutečných nákladů a poplatků společnosti Teracom znázorňuje, za každý rok v období od roku 1999 do roku 2006, zisky nebo ztráty společnosti Teracom při obchodování se společností SVT (sloupec 5). Podle všech známek byly v každém roce kromě roku 2005 celkové poplatky hrazené společností SVT Teracomu za analogové a digitální vysílání (sloupec 1c) nižší než celkové náklady Teracomu na vysílání společnosti SVT (sloupec 4). Za celé toto období Teracom ve skutečnosti vykázal ztrátu z vysílání pro společnost SVT přibližně 149,5 milionu SEK.
Tabulka 4:
Skutečné přenosové poplatky SVT a skutečné přenosové náklady společnosti Teracom od roku 1999 do roku 2006 (bez DPH)
Rok
Analogové poplatky SVT
(1a)
Digitální poplatky SVT
(1b)
Celkové poplatky SVT
(1c)
Náklady Teracomu na analogový přenos SVT
bez DPH (2)
Náklady Teracomu na digitální přenos SVT
(3)
Celkové náklady Teracomu na přenos SVT
bez DPH (4 = 2 + 3)
Roční zisky/ztráty Teracomu
(5 = 4 - 1c)
Kumulované zisky/ztráty Teracomu
(6)
1999
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
-10,3
-10,3
2000
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
-31,8
-42,1
2001
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
-24,1
-66,2
2002
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
-18,9
-85,1
2003
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
-3,6
-88,7
2004
[…] (*)
[…] (*)
[…]
[…]
[…]
[…]
-58,2
- 146,9
2005
[…] (*)
[…] (*)
[…]
[…]
[…]
[…]
17,5
- 129,4
2006
[…] (*)
[…] (*)
[…]
[…]
[…]
[…]
-20,1
- 149,5
Zdroj: Příloha 6 odpovědi ze dne 20. března, u údajů označených * viz vysvětlení v poznámce pod čarou č. 81.
(84)
Vláda poskytla Komisi vysvětlení ohledně ztrát společnosti Teracom z přenosu pro společnost SVT v období let 1999 až 2006. Za prvé, podle vlády byla tvorba cen společnosti Teracom v digitální terestriální síti založena na skutečném počtu diváků (tzv. míře rozšíření), který byl v počáteční fázi zahájení provozu nižší než předpokládaná hodnota. Za druhé, aby byly vysílací společnosti motivovány k zahájení digitálního terestriálního přenosu, nemohla společnost Teracom zpočátku účtovat přenosové poplatky, které by plně pokryly její náklady. Za třetí, náklady společnosti Teracom (viz Tabulka 4) obsahují imputované náklady, jako např. výši zhodnocení požadovanou majitelem. Tyto imputované náklady se nepovažují za ztráty podle účetních předpisů (84).
(85)
Vláda dále předložila skutečné ceny společnosti Teracom a její přenosové náklady u jiných vysílacích společností než u společnosti SVT v analogové a digitální terestriální síti (85), zejména pak náklady a ceny hlavní komerční vysílací společnosti ve Švédsku, společnosti TV4, která je také jedinou další vysílací společností působící v analogové terestriální síti. Tam, kde z údajů vyplývá, že společnost SVT uhradila vyšší přenosové poplatky než TV4, lze tyto cenové rozdíly podle vlády vysvětlit zvláštními požadavky na přenos vysílání společnosti SVT, např. vyšším pokrytím společnosti SVT a větším využitím kapacity, regionálními poruchami přenosu signálu SVT a opatřeními na zvýšení bezpečnosti (86).
7.2 Údajná úvěrová záruka vydaná ve prospěch společnosti Teracom
(86)
Podle vlády nebyla nikdy vydána úvěrová záruka. Vláda však připouští, že v únoru 2002 parlament přijal rozhodnutí, kterým pověřuje vládu vydat úvěrovou záruku (87).
(87)
Jak vláda naznačuje, je důležité vzít v potaz, že podle švédské ústavy může pouze vláda, a nikoli parlament, přijímat finanční závazky vůči třetím stranám (např. společnosti Teracom) v otázce finančních prostředků ze státního rozpočtu. Vláda však nemůže tyto závazky přijímat bez předchozího souhlasu parlamentu. V daném případě vláda rovněž vyslovila žádost, aby byl úkolem poskytnout záruku pověřen Úřad pro státní dluh (88).
(88)
Vláda tvrdí, že jakmile získala souhlas parlamentu, požádala svým rozhodnutím v červnu 2002 Úřad pro státní dluh, aby vydal úvěrovou záruku ve prospěch společnosti Teracom a rozhodl o tom, jaký poplatek se bude Teracomu účtovat za příslušná rizika a administrativní náklady. Vláda však zdůrazňuje, že v tomto rozhodnutí se uvádělo, že Úřad pro státní dluh musí vzít v úvahu předpisy ES o státní podpoře, aby bylo zřejmé, zda bude úvěrová záruka slučitelná s těmito předpisy, a kdyby nebyla, pak musí Úřad shromáždit nezbytné informace pro oznámení v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES (89). Úřad pro státní dluh musel dále posoudit rizika každé státní záruky. Je důležitou skutečností, že úvěrovou záruku nebylo možné vydat před rozhodnutím Úřadu pro státní dluh o výši úvěrové záruky, o časovém období a o výši poplatku a před potvrzením, že úvěrová záruka nebude v rozporu s předpisy ES o státní podpoře (90).
(89)
Úřad pro státní dluh, který zčásti vycházel z předběžného úvěrového hodnocení provedeného v období od července do září 2002 agenturou Standard & Poor’s (91), dospěl k závěru, že finanční rizika spojená s vydáním úvěrové záruky jsou příliš vysoká; kdyby měla být úvěrová záruka vydána, musel by se účtovat velmi vysoký poplatek za krytí příslušných rizik. Úřad pro státní dluh navíc zjistil, že nelze vyloučit, že státní záruka by představovala státní podporu (92). Podle vlády nepodnikly vláda samotná, Úřad pro státní dluh ani společnost Teracom žádné kroky poté, co Úřad pro státní dluh vydal dne 1. října 2002 zprávu o svém stanovisku.
7.3 Kapitálová injekce
(90)
Podle vlády nepředstavuje podmínečná kapitálová účast v podobě kapitálové injekce státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(91)
Vláda v první řadě podotýká, že rozhodnutí o zahájení řízení vychází z částečně nepřesných údajů, a kvůli této skutečnosti vyhlíží ekonomická a finanční situace společnosti Teracom hůře než ve skutečnosti. Platební schopnost společnosti Teracom nebyla tak nízká, jak naznačuje rozhodnutí o zahájení řízení, a společnost Teracom vykázala ztrátu pouze v letech 2001 a 2002, a nikoli v roce 2003 (93).
(92)
Podle vlády Komise v rozhodnutí o zahájení řízení nesprávně zhodnotila ekonomickou a finanční situaci Teracomu v okamžiku kapitálové injekce. Vláda zdůrazňuje, že se do konce měsíce června 2003, kdy vložila do společnosti Teracom kapitál, značně změnila finanční a ekonomická situace společnosti v porovnání s obdobím, které představovalo základ pro negativní posudek k návrhu na poskytnutí státní záruky Teracomu, vypracovaný Úřadem pro státní dluh (94).
(93)
Jak vláda uvedla, v průběhu roku 2002 podnikla společnost Teracom různé kroky k nápravě svých finančních a ekonomických problémů. Prodala tři ze svých dceřiných společností, snížila náklady propuštěním velké části svých zaměstnanců (20 %), sloučila dceřiné společnosti, uzavřela části svých provozů a soustředila svou činnost na menší počet míst a snížila investice ve srovnání s rokem 2000 a 2001. Kromě toho se příznivě vyvíjel odbyt digitálního terestriálního televizního vysílání, kdy rostla poptávka po předplaceném příjmu digitálního televizního vysílání, a to zejména v průběhu podzimu 2002. Společnosti Teracom tak výrazně vzrostl roční počet účastníků z cca 100 000 ke konci roku 2001 na cca 140 000 ke konci roku 2002. Tato opatření na snížení nákladů a zvýšení tržeb v průběhu druhé poloviny roku 2002 výrazně zlepšila finanční a ekonomickou situaci Teracomu, takže společnost vykázala zisk již během prvních tří měsíců roku 2003 - předtím, než vláda předložila parlamentu svůj návrh (95).
(94)
Vláda podala vysvětlení, že když jí Úřad pro státní dluh sdělil své negativní stanovisko, rozhodla se provést hlubší analýzu ekonomického a finančního postavení společnosti Teracom (96) - místo statické analýzy, kterou vypracoval Úřad pro státní dluh.
(95)
Podobně jak by to učinil soukromý akcionář, vláda zhodnotila krátkodobé a dlouhodobé ekonomické a finanční postavení Teracomu na základě jeho podnikatelských plánů na roky 2003 až 2005, na základě jeho finančních předpovědí na období 2003 až 2010 a na základě srovnání s jinými společnostmi a jinými akcionáři v tomtéž a podobných odvětvích. Dospěla k závěru, že podmínečná kapitálová účast v podobě kapitálové injekce ve výši 500 milionů SEK zlepší platební schopnost Teracomu a umožní mu následně vytvořit dostatečné zisky, aby mohl injekci splatit v přiměřené lhůtě. Vláda tvrdí, že v této situaci kapitálová injekce akcionáře nepředstavovala státní podporu. Podle vlády by byl soukromý investor v téže situaci ochoten vložit kapitál, protože dlouhodobé finanční předpovědi společnosti Teracom byly pozitivní (97).
(96)
Vláda dodává, že v této souvislosti a v rozporu s tím, co měla Komise učinit, nevzala Komise v úvahu všechny relevantní faktory při posuzování, zda by kapitálová injekce mohla generovat přiměřený výnos. Komise omezila svou analýzu na ztráty společnosti Teracom z minulých let a její ukazatel kapitálové přiměřenosti. Podle názoru vlády Komise rovněž nepostupovala správně, když srovnávala stát se zahraničním věřitelem, zatímco jej měla srovnávat se soukromým akcionářem, o němž lze soudit, že má dlouhodobý finanční výhled pro svou investici. Stát vlastní 100 % podíl Teracomu, z čehož také vyplývá výnos v delším časovém období než při menšinovém podílu (98).
(97)
Jako další podklad pro své argumenty vláda předložila zprávu společnosti PWC, nezávislé auditorské a poradenské firmy, kterou si vyžádala za účelem přezkoumání vládního rozhodnutí o kapitálové injekci. Zpráva hodnotí ekonomickou a finanční situaci Teracomu v okamžiku kapitálové injekce a na základě informací dostupných v okamžiku vládního rozhodnutí. Zpráva dochází k závěru, že vláda měla dostatek informací k rozhodnutí o injekci a že dlouhodobá ziskovost společnosti Teracom byla na úrovni, jaká by uspokojila soukromého investora (99).
(98)
Vláda je konečně toho názoru, že Komise nevzala dostatečně v potaz širší souvislosti kapitálové injekce. Komise měla vzít v potaz např. to, že injekce byla nezbytná k zajištění již vložených investic, u nichž se dlouhodobě očekávala ziskovost (100).
8. HODNOCENÍ ÚDAJNÝCH OPATŘENÍ PODPORY
(99)
Pro naplnění charakteru státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 musí být splněny čtyři podmínky: (1) musí docházet k přesunu státních prostředků, (2) dotčené opatření musí obsahovat ekonomickou výhodu pro příjemce, (3) opatření musí narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže a (4) opatření musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
8.1 Přenosové poplatky hrazené Teracomu společností SVT
8.1.1 Ekonomická výhoda
(100)
Aby bylo možné stanovit, zda přenosové poplatky hrazené společností SVT Teracomu za terestriální přenos znamenají pro společnost Teracom ekonomickou výhodu, je třeba posoudit, zda společnost SVT hradí nebo bude v budoucnu povinna hradit částky, které převyšují prostředky, jež by mohla společnost Teracom oprávněně očekávat od zákazníků za běžných tržních podmínek.
(101)
Za prvé, Komise šetřila, zda od zahájení provozu digitálního terestriálního televizního vysílání ve Švédsku v roce 1999 do roku 2006 společnost SVT nevyplácela Teracomu více, než činí náklady Teracomu na přenos vysílání společnosti SVT. Výpočty v rozhodnutí o zahájení řízení z velké části využívají odhadovaných plateb společnosti SVT a nákladů Teracomu, ovšem Komise v tomto rozhodnutí vycházela při svých výpočtech ze skutečných údajů. (Viz výše.) Tyto údaje dokládají, že v období od roku 1999 do roku 2006 společnost SVT nevyplácela Teracomu nepřiměřené částky. Při pohledu na období jako celek byly platby společnosti SVT dokonce nižší než náklady Teracomu na přenos vysílání SVT, což vedlo ke ztrátám z přenosu vysílání ve výši přibližně 149,5 milionu SEK. Protože tato částka (149,5 milionu SEK) obsahuje platby za analogové i digitální vysílání, je z toho rovněž patrné, že nedocházelo ke křížovému subvencování v tom smyslu, že by společnost Teracom účtovala nepřiměřeně vysoké poplatky za analogový přenos, aby mohla využít tyto prostředky na realizaci digitálního vysílání.
(102)
Za druhé, Komise prověřovala, zda Teracom neúčtoval vyšší přenosové poplatky společnosti SVT než komerčním vysílacím společnostem a takto nezískával od společnosti SVT ekonomickou výhodu. V tomto ohledu Komise uvádí, že tvorba cen společnosti Teracom podléhá zásadě rovného zacházení, tj. společnost Teracom uplatňuje tytéž podmínky u všech svých zákazníků (101). Komise dále zejména uvádí, že tvorba cen společnosti Teracom u analogového vysílání od roku 1992 vychází z nákladů a ceny Teracomu za digitální přenos jsou stanovovány na základě modelu využívajícího míru rozšíření, v němž jsou parametry stejné pro všechny zákazníky společnosti Teracom (102). Komise dále srovnala skutečné ceny, které společnost Teracom účtovala společnosti SVT a dalším společnostem realizujícím vysílání v digitální terestriální síti. Teracom sice účtoval společnosti SVT vyšší cenu než např. komerční vysílací společnosti TV4, tento rozdíl v ceně však pramení z dalších služeb, které společnost SVT od Teracomu požaduje (103). Komise proto nenalezla žádný doklad, že by společnost SVT požívala méně výhodných (nebo výhodnějších) podmínek než jiné vysílací společnosti nebo že by jí byly účtovány nepřiměřeně vysoké přenosové poplatky.
(103)
Za třetí, a pro ucelený pohled, Komise prošetřila, zda v budoucnu bude společnost SVT muset hradit Teracomu za přenos více, než činí běžná tržní cena. Jedním z problémů, o němž se hovoří v rozhodnutí o zahájení řízení, byla otázka, zda od roku 2008 do roku 2013 nebude společnost SVT hradit Teracomu nepřiměřeně vysoké přenosové poplatky, které by do roku 2013 znamenaly pro Teracom kumulované zisky ve výši asi 510 milionů SEK. Komise však uvádí, že tvorba cen společnosti Teracom v současné době a v dohledné budoucnosti podléhá výše zmíněným zásadám cenotvorby, které Teracomu neumožní účtovat společnosti SVT nepřiměřené přenosové poplatky (104). Od rozhodnutí švédského Úřadu pro regulaci pošt a telekomunikací z roku 2005 navíc společnost Teracom podléhá regulaci ex ante na velkoobchodním trhu pro analogový a digitální terestriální přenos (105). Tato rozhodnutí by měla v zásadě eliminovat veškerá rizika, že Teracom naúčtuje společnosti SVT nepřiměřeně vysoké přenosové poplatky. Za poslední, jak vysvětlila vláda (viz odst. 40 výše), a navzdory pochybám, které Komise vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, není společnost SVT povinna využívat všech finančních prostředků, které obdrží z distribučního účtu, na přenosové poplatky Teracomu. Společnost SVT vyjednává cenu za přenos se společností Teracom nezávisle, a jestliže nakonec vynaloží na přenos méně než předpokládanou částku, může tyto prostředky libovolně využívat na svou programovou činnost (106).
(104)
Na základě výše uvedených okolností Komise zaujala stanovisko, že společnost SVT je sice povinna vysílat v analogové a digitální terestriální síti a v současnosti nemá jinou možnost, než využívat pro své služby společnost Teracom, avšak společnost Teracom může pouze v omezeném rozsahu zneužívat postavení společnosti SVT jako zákazníka, který nemá jiného dodavatele („captive customer“). V této souvislosti Komise dále uvádí, že komerční vysílací společnosti považují za prospěšné účastnit se vysílání v digitální terestriální síti a hradit společnosti Teracom příslušné přenosové poplatky, a proto je přijatelné, aby tak činila i společnost SVT.
(105)
Co se týče tvrzení, že společnost Boxer přijímala podporu, protože společnost SVT nehradí distribuci (107), Komise konstatuje, že obchodní smlouvy mezi vysílacími společnostmi a distributory mohou mít různou podobu. Vzhledem ke skutečnosti, že transakce mezi těmito dvěma stranami se týká směny přenosových služeb za dostupnost obsahu, což je výhodné pro obě strany, mohou se přesné podmínky výrazně lišit např. v závislosti na využívané platformě a provozovatelích.
(106)
Na základě výše uvedeného Komise dospěla k závěru, že přenosové poplatky hrazené společností SVT ve prospěch Teracomu nezajišťují pro společnost Teracom ekonomickou výhodu, a tudíž nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1.
8.2 Státní záruka
(107)
Podle oznámení o státních zárukách se na státní záruku obecně vztahuje čl. 87 odst. 1, jestliže je ovlivněn trh mezi členskými státy a nehradí se tržní prémie. V odd. 2 oznámení o zárukách se uvádí, že jestliže byla vydána státní záruka, pak i když stát v rámci záruky neuskuteční žádné platby, může se přesto jednat o státní podporu dle čl. 87 odst. 1. A to z toho důvodu, že podpora se považuje za poskytnutou v okamžiku vydání záruky, nikoli v okamžiku žádosti o tuto podporu ani v okamžiku, kdy se v souladu s podmínkami záruky uskuteční platby.
(108)
Komise však uvádí, že podle dosavadní judikatury, např. Rakousko v. Komise, musí existovat bezpodmínečný a právně závazný příslib poskytnutí dané podpory, a teprve tehdy lze podporu považovat za přidělenou (108).
(109)
V daném případě Komise zastává názor, že rozhodnutí vlády požádat Úřad pro státní dluh o poskytnutí úvěrové záruky bylo podmínečné rozhodnutí a neudělilo společnosti Teracom bezpodmínečné právo požadovat poskytnutí úvěrové záruky. Komise podotýká, že podle švédského práva je při vydávání úvěrové záruky státními úřady vydání záruky vždy závislé na závěru Úřadu pro státní dluh mj. ve věci platební schopnosti a dodržování závazků. Tento rys švédského systému a právního řádu je veřejnosti znám. Dále je zjevné, že vláda si uvědomovala své povinnosti vyplývající z práva Společenství, protože uvedla, že Úřad pro státní dluh musí rozhodnout o úvěrové záruce podle předpisů o státní podpoře a v případě potřeby shromáždit příslušné informace pro oznámení Komisi. Komise dále upozorňuje na důležitou skutečnost, že poté, co Úřad pro státní dluh vydal svou zprávu, nebyly podniknuty žádné kroky. Z celkového pohledu a na základě výše uvedeného tedy Komise shledává, že není možné dovozovat, že byla vydána úvěrová záruka a že byl společnosti Teracom udělen bezpodmínečný a právně závazný příslib o poskytnutí podpory. Společnosti Teracom tudíž nebyla poskytnuta ekonomická výhoda.
8.3 Kapitálová injekce
(110)
Jestliže stát poskytne společnosti finanční prostředky za okolností, které by nebyly přijatelné pro investora jednajícího za běžných podmínek tržní ekonomiky, dává příjemci ekonomickou výhodu (109). Aby bylo možné určit, zda podmínečná kapitálová účast v podobě kapitálové injekce vložené do společnosti Teracom na konci měsíce června 2003 znamenala pro Teracom ekonomickou výhodu, je třeba zjistit, zda tato kapitálová injekce proběhla v souladu s principem investice za běžných podmínek tržní ekonomiky.
(111)
Komise připouští, že informace o finanční situaci společnosti Teracom uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení nebyly zcela přesné. Vláda prokázala, že platební schopnost společnosti Teracom nebyla tak nízká, jak naznačovalo rozhodnutí o zahájení řízení, a že společnost Teracom vykázala ztrátu dva roky, a nikoli tři po sobě jdoucí roky. V rozhodnutí o zahájení řízení byla tedy finanční situace společnosti Teracom vykreslena poněkud hůře, než jak vypadala ve skutečnosti.
(112)
Na základě analýzy informací, které vláda předložila ve své odpovědi ze dne 29. října a následujících odpovědích, a na základě analýzy krátkodobého a dlouhodobého podnikatelského plánu společnosti Teracom Komise rozhodla, že hodnocení vlády z roku 2003 týkající se tehdejší a budoucí ekonomické a finanční situace společnosti Teracom bylo realistické a že šance na uspokojivý výnos z kapitálové injekce byly věrohodné.
(113)
Jak je do větších podrobností popsáno v odd. 7.3 výše, vláda zhodnotila ekonomické a finanční postavení Teracomu na základě jeho podnikatelských plánů na roky 2003 až 2005, jeho finančních předpovědí na období let 2003 až 2010 a na základě srovnání s jinými společnostmi a jinými akcionáři v témže a podobných odvětvích. Dospěla k závěru, že podmínečná kapitálová účast ve výši 500 milionů SEK zlepší platební schopnost Teracomu a umožní mu následně vytvořit dostatečné zisky, aby mohl splatit kapitálovou účast v přiměřené lhůtě (110). Z předpovědi na rok 2003 vyplývá, že výsledovka společnosti Teracom bude kladná. V této souvislosti Komise uvádí, že společnost Teracom vykázala zisk již během prvních tří měsíců roku 2003 - předtím, než vláda předložila parlamentu svůj návrh.
(114)
Komise nakonec přezkoumala zprávu vypracovanou společností PWC v zastoupení vlády, která osvětluje údaje tvořící základ pro vládní rozhodnutí. Podle názoru Komise tyto údaje představovaly věrohodné východisko pro investiční rozhodnutí. Ze zprávy zejména vyplývá, že po ztrátách v roce 2001 a 2002 měla společnost Teracom v okamžiku kapitálové injekce již téměř vyrovnané náklady a příjmy. Zvláště pak se v porovnání s obdobím, kdy Úřad pro státní dluh zaujal negativní postoj k vydání státní úvěrové záruky, výrazně zlepšila ekonomická a finanční situace Teracomu (111).
(115)
Ve zprávě se uvádí, že kroky vlády jsou v souladu s analýzou, jakou by měl zajistit soukromý investor, protože spočívaly ve zhodnocení předpokládaného dodatečného výnosu z investice a toho, zda tento výnos postačuje na kompenzaci rizik této investice. Ve zprávě se počítá výnos („vnitřní míra výnosu“) z investice potvrzením přírůstkového cash flow, které generuje. Toho je dosaženo použitím rozdílu mezi dvěma alternativními scénáři: volné cash flow s dodatečným kapitálem a volné cash flow bez dodatečného kapitálu. Předpokládaný výnos z dodatečného kapitálu se předpokládal na úrovni 24 %, což převyšuje očekávaný výnos, který by požadovali majitelé kladoucí na investici požadavky upravené podle podmínek na trhu (srovnatelný požadavek na investici upravený podle podmínek na trhu činí 8,6 %), a dále vyrovnává finanční riziko, které společnost podstupuje (112).
(116)
Přestože je nemožné s jistotou zpětně potvrdit, jak by se vyvíjely zisky Teracomu, kdyby společnost nezískala podmínečnou kapitálovou účast, Komise konstatuje, že návratnost vlastního kapitálu Teracomu rostla z úrovně 3 % v roce 2003 na úroveň 11 % v roce 2004 a 19 % v roce 2005 (113).
(117)
V obrázku 3 níže je doloženo, že Teracom opět vykázal zisk v průběhu let 2003, 2004 a 2005. Společnost poprvé realizovala splátku podmínečné kapitálové účasti v roce 2006 (114).
Obrázek 3:
Vývoj skutečných zisků společnosti Teracom od roku 1998 do roku 2005
Zdroj: Výroční zprávy společnosti Teracom za roky 1998 až 2005.
(118)
Komise tedy dospěla k závěru, že podmínečná kapitálová účast v podobě kapitálové injekce byla realizována za okolností, které by byly přijatelné pro soukromého investora jednajícího za běžných podmínek tržní ekonomiky.
(119)
V této konkrétní záležitosti mezitím vyvstaly pochybnosti, zda společnosti Teracom bude nadále náležet výhradní právo provozovat síť na území státu navzdory směrnici o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací, účinné od října 2002 (směrnice o hospodářské soutěži) (115), která zakazuje držení výhradních práv v uvedených odvětvích, čímž ovlivňuje tuto analýzu státní podpory (116).
(120)
Když Komise šetří potenciální opatření podpory a zjistí, že bylo porušeno jiné zvláštní pravidlo ve Smlouvě o ES, musí se vyšetřováním prokázat, že podpora je v rozporu s jinými zvláštními pravidly Smlouvy o ES, s výjimkou čl. 87 a 88, a musí existovat tak silné propojení s účelem podpory, že jejich samostatné hodnocení není možné. Je-li tomu tak, pak může mít protiprávní jednání rozhodující význam pro vyšetřování potenciálního opatření podpory Komisí pouze tehdy, když má porušení jiného zvláštního pravidla ve Smlouvě o ES zjevné škodlivé důsledky nad rámec škodlivých důsledků potenciálního opatření podpory (117).
(121)
V této věci Komise zjistila, že porušení směrnice o hospodářské soutěži nepředstavuje část opatření, která je předmětem vyšetřování Komise, ale porušení je naopak důsledkem vládního postupu, který nesouvisí s rozhodnutím vlády realizovat podmínečnou kapitálovou účast.
(122)
Přestože dále nelze vyloučit, že výhradní právo společnosti Teracom mělo dopad na ziskovost společnosti, a tím i částečně na výnosnost podmínečné kapitálové účasti, nelze to s jistotou prokázat, protože společnost Teracom podléhá cenové regulaci (viz další popis v odst. 42, 43 a 102), a nemůže proto libovolně uplatňovat svou tržní sílu. Z tohoto důvodu není možné v této věci prokázat, že podmínečná kapitálová účast byla jako investice zisková zejména kvůli výhradnímu právu. Rovněž z tohoto důvodu není možné prokázat, že při neexistenci výhradního práva by nebyl předpokládaný výnos z podmínečné kapitálové účasti přijatelný z pohledu soukromého investora.
(123)
Při neexistenci jednoznačné a prokazatelné příčinné souvislosti mezi porušením směrnice o hospodářské soutěži ze strany Švédska a předpokládanou ziskovostí podmínečné kapitálové účasti nemůže tedy Komise prohlásit za neplatný návrh Švédska, že kritéria postupu vyhovují principu investice v tržním prostředí. Tento závěr však nemá vliv na názor, že Komise se může zabývat budoucími věcmi a brát v úvahu skutkovou podstatu těchto věcí.
(124)
Závěrem lze prohlásit, že v dané věci se podmínečná kapitálová účast a porušení směrnice o hospodářské soutěži mohou a musí posuzovat samostatně v souladu s pravidly a postupy, které jsou použitelné v příslušné věci. V této souvislosti je třeba uvést, že Komise v souladu s čl. 226 Smlouvy o ES předložila Soudnímu dvoru ES dotaz na porušení směrnice o hospodářské soutěži ze strany Švédska.
(125)
Co se týče podmínečné kapitálové účasti, Komise dospěla k závěru, že okolnosti případné státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 nebylo možné ověřit.
9. ZÁVĚR
(126)
Na základě výše uvedeného Komise shledává, že neexistují žádné doklady, že by prošetřovaná opatření poskytovala společnosti Teracom nebo některé z jejích dceřiných společností ekonomickou výhodu. Komise proto dospěla k závěru, že opatření, která Švédsko uplatnilo, nepředstavují podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření vyšetřovaná Komisí a popsaná v tomto rozhodnutí, která souvisejí se zavedením digitálního terestriálního televizního vysílání ve Švédsku, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
V Bruselu dne 20. prosince 2006.