NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 749/2005
ze dne 18. května 2005,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2131/93, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (1), a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 (2) stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2)
V členských státech, které nemají námořní přístavy, jsou účastníci nabídkového řízení znevýhodněni vyššími náklady na přepravu obilovin uváděných na trh. Kvůli těmto nákladům je vývoz obilovin z dotyčných členských států ztížen, což vede zejména k delšímu intervenčnímu skladování a dodatečným nákladům z rozpočtu Společenství. V článku 7 nařízení (EHS) č. 2131/93 je proto v určitých případech stanovena možnost financovat nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem výjezdu, aby byly nabídky srovnatelné.
(3)
Chorvatské přístavy Rijeka a Split byly před přistoupením zemí střední Evropy k Unii tradičními vývozními přístavy pro tyto země. Je proto třeba zařadit Rijeku a Split mezi místa výjezdu, která mohou být brána v úvahu pro výpočet nákladů na přepravu, které je možno uhradit v případě vývozu.
(4)
Aby byly zjednodušeny a harmonizovány postupy při prodeji obilí určeného na vývoz, je třeba vyjasnit postup uvolňování jistot podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2131/93 na základě ustanovení nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (3), zejména pokud jde o prokázání splnění celních formalit při dovozu do třetích zemí.
(5)
Nařízení (EHS) č. 2131/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (EHS) č. 2131/93 se odstavec 2a nahrazuje tímto:
„2a. Pokud členský stát nemá žádný námořní přístav, může být podle postupu v odstavci 1 rozhodnuto učinit odchylku od odstavce 2 a stanovit, že v případě vývozu z určitého námořního přístavu se uhradí nejnižší náklady na přepravu mezi místem skladování a místem skutečného vývozu až do horní hranice stanovené v oznámení o nabídkovém řízení.
Pro účely tohoto odstavce je možné považovat rumunský přístav Constanta a chorvatské přístavy Rijeku a Split za místa výjezdu.“
Článek 2
V článku 17 nařízení (EHS) č. 2131/93 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Jistota podle druhé odrážky odstavce 2 se uvolní pro množství, pro něž:
-
byl předložen důkaz, že produkt není nadále vhodný pro výživu lidí nebo zvířat,
-
byl předložen důkaz, že byly splněny celní formality pro vývoz mimo celní území Společenství a celní formality pro dovoz do některé ze třetích zemí stanovené v rámci nabídkového řízení. Důkazy o vývozu mimo celní území Společenství a o dovozu do některé ze třetích zemí se předloží způsobem upraveným v článku 7 a čl. 16 odst. 1, 2 a 3 nařízení (ES) č. 800/1999,
-
osvědčení nebylo vydáno v souladu s ustanoveními článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000,
-
smlouva byla vypovězena v souladu s čl. 16 čtvrtým pododstavcem.“
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. května 2005.