NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 428/2009
ze dne 5. května 2009,
kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití
(přepracované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1334/2000 ze dne 22. června 2000, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití (1), bylo několikrát podstatně změněno. Jelikož je třeba provést další změny, mělo by být proto z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Zboží dvojího užití (včetně softwaru a technologií) mělo při vývozu z Evropského společenství podléhat účinné kontrole.
(3)
Účinný společný systém kontrol vývozu zboží dvojího užití je nezbytný proto, aby byl zajištěn soulad s mezinárodními závazky a povinnostmi členských států, zejména pokud jde o nešíření, a Evropské unie (EU).
(4)
Existence společného systému kontrol a harmonizovaných politik prosazování a sledování ve všech členských státech je nezbytným předpokladem pro zavedení volného pohybu zboží dvojího užití uvnitř Společenství.
(5)
K rozhodování o individuálním, souhrnném nebo národním všeobecném vývozním povolení nebo o povolení pro zprostředkovatelské služby, o tranzitech zboží dvojího užití nebo o povolení k přepravě v rámci Společenství zboží dvojího užití uvedeného v příloze IV jsou příslušné vnitrostátní orgány. Vnitrostátní předpisy a rozhodnutí, které mají vliv na vývoz zboží dvojího užití, musí být přijímány v rámci společné obchodní politiky a zejména v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2603/69 ze dne 20. prosince 1969, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz (2).
(6)
Rozhodnutí o aktualizaci společného seznamu zboží dvojího užití, které podléhá kontrolám vývozu, musí být v souladu se závazky a povinnostmi, které členské státy přijaly jako členové příslušných mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
(7)
Společné seznamy zboží dvojího užití, míst určení a obecných zásad jsou podstatnými prvky účinného režimu kontrol vývozu.
(8)
Přenos softwaru a technologií elektronickými prostředky, faxem nebo telefonem do místa určení mimo Společenství by měl být rovněž kontrolován.
(9)
Zvláštní pozornost je nutno věnovat zpětnému vývozu a konečnému použití.
(10)
Dne 22. září 1998 podepsali zástupci členských států a Evropské komise dodatkové protokoly k příslušným zárukovým dohodám mezi členskými státy, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Mezinárodní agenturou pro atomovou energii, které, kromě jiných opatření, zavazují členské státy k poskytování informací o přepravě vybraných zařízení a nejaderného materiálu.
(11)
Společenství přijalo soubor celních pravidel, která zahrnují nařízení Rady (ES) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (3) (dále jen celní kodex Společenství), a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (4), kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92 a která mimo jiné obsahují ustanovení o vývozu a zpětném vývozu zboží. Toto nařízení neomezuje pravomoci přiznané podle platného celního kodexu Společenství a jeho prováděcích pravidel.
(12)
Podle článku 30 Smlouvy, v jeho mezích a v očekávání vyššího stupně harmonizace, si členské státy zachovají právo provádět kontroly převodů určitého zboží dvojího užití v rámci Společenství za účelem zabezpečení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. Pokud mají tyto kontroly vliv na účinnost kontrol vývozu ze Společenství, měla by je je Rada pravidelně přezkoumávat.
(13)
Za účelem zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení by měl každý členský stát přijmout opatření, kterými by příslušným orgánům svěřil nezbytné pravomoci.
(14)
Hlavy států a předsedové vlád členských států EU přijali v červnu roku 2003 akční plán o nešíření zbraní hromadného ničení (soluňský akční plán). Tento akční plán byl doplněn o strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení přijatou Evropskou radou v prosinci roku 2003. Podle kapitoly III uvedené strategie musí Evropská unie využít všech svých nástrojů k zabránění, odrazení, zastavení a pokud možno odstranění programů šíření, které celosvětově vyvolávají znepokojení. Bod 30.A 4) uvedené kapitoly konkrétně zmiňuje posílení politik a postupů kontrol vývozu.
(15)
V rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1540 přijaté dne 28. dubna 2004 se stanoví, že všechny státy přijmou a posílí účinná opatření k zavedení tuzemských kontrol k zabránění šíření jaderných, chemických nebo biologických zbraní a jejich nosičů, a to i zavedením vhodných kontrol souvisejících materiálů, a za tímto účelem mimo jiné zavedou kontroly tranzitu a zprostředkování. Souvisejícími materiály jsou materiály, vybavení a technologie, na něž se vztahují příslušné mnohostranné smlouvy a ujednání, nebo které jsou uvedeny na vnitrostátních kontrolních seznamech a které by mohly být použity ke konstrukci, vývoji, výrobě nebo použití jaderných, chemických a biologických zbraní a jejich nosičů.
(16)
Toto nařízení zahrnuje zboží, které je přes území Společenství pouze přepravováno, tj. takové zboží, kterému nebylo přiděleno jiné celně schválené určení, než režim vnějšího tranzitu, nebo které je pouze umístěno do svobodného celního pásma nebo do svobodného celního skladu, kde o něm nemusí být veden záznam ve schválené skladové evidenci. Proto by mělo být orgánům členských států umožněno zakázat v jednotlivých případech tranzit zboží dvojího užití, které není zbožím Společenství, existují-li rozumné důvody k podezření, od zpravodajských či jiných zdrojů, že zboží má být nebo by mohlo být použito vcelku nebo zčásti k šíření zbraní hromadného ničení nebo jejich nosičů.
(17)
Měly by se rovněž zavést kontroly poskytování zprostředkovatelských služeb, pokud byl zprostředkovatel informován příslušnými vnitrostátními orgány nebo si je vědom toho, že takové poskytování služeb může vést k výrobě nebo dodávce zbraní hromadného ničení ve třetí zemi.
(18)
Je žádoucí dosáhnout jednotného a konzistentního uplatňování kontrol v celé EU s cílem podpořit EU a mezinárodní bezpečnost a zajistit rovné podmínky pro vývozce v EU. Proto je vhodné v souladu s doporučeními soluňského akčního plánu a s požadavky strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení rozšířit oblast konzultací mezi členskými státy dříve, než udělí vývozní povolení. Výhodami tohoto přístupu by bylo například zajištění toho, aby nebyly vývozem z určitého členského státu ohroženy základní bezpečnostní zájmy jiného členského státu. Větší sladění podmínek, za nichž se provádí vnitrostátní kontroly u zboží dvojího užití, které není uvedeno v tomto nařízení, a harmonizace podmínek použití různých typů povolení, která lze podle tohoto nařízení udělit, by mělo za následek jednotnější a harmonizovanější použití kontrol. Zlepšení definice nehmotných převodů technologií, aby zahrnovala zpřístupnění kontrolovaných technologií osobám nacházejícím se mimo EU, by napomohlo úsilí při podpoře bezpečnosti, stejně jako větší sladění způsobů výměny citlivých informací mezi členskými státy s postupy mezinárodních režimů pro kontrolu vývozu, zejména stanovením možnosti zřídit bezpečný elektronický systém pro sdílení informací mezi členskými státy.
(19)
Každý členský stát by měl stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT ÚPRAVY A DEFINICE
Článek 1
Tímto nařízením se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„zbožím dvojího užití“ zboží včetně softwaru a technologií, které lze použít jak pro civilní, tak i vojenské účely a které zahrnuje veškeré zboží, které může být použito jak pro nevýbušné účely, tak i pro jakoukoliv formu podpory výroby jaderných zbraní nebo jiných jaderných výbušných zařízení;
2)
„vývozem“:
i)
režim vývozu ve smyslu článku 161 nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex Společenství),
ii)
zpětný vývoz ve smyslu článku 182 uvedeného kodexu; nikoliv však včetně zboží v tranzitu, a
iii)
přenos softwaru nebo technologií elektronickými prostředky, a to i faxem, telefonem, elektronickou poštou nebo jakýmikoliv jinými elektronickými prostředky do místa určení mimo Evropské společenství; to zahrnuje zpřístupnění takového softwaru a technologií v elektronické formě právnickým a fyzickým osobám a partnerství mimo Společenství. Ústní předávání technologií je vývozem rovněž v případě, že je technologie popisována do telefonu;
3)
„vývozcem“ jakákoliv fyzická nebo právnická osoba nebo partnerství:
i)
jejímž nebo jehož jménem je podáváno vývozní prohlášení, totiž osoba, která je v okamžiku přijetí prohlášení smluvní stranou smlouvy uzavřené s příjemcem ve třetí zemi a která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží z celního území Společenství. Nebyla-li uzavřena smlouva o vývozu nebo nejedná-li tato osoba svým jménem, rozumí se vývozcem osoba, která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží z celního území Společenství,
ii)
která nebo které rozhoduje o přenosu nebo zpřístupnění softwaru nebo technologií elektronickými prostředky, včetně faxu, telefonu, elektronické pošty nebo jakýmikoliv jinými elektronickými prostředky do místa určení mimo Společenství.
Má-li podle smlouvy, na které je vývoz založen, právo nakládat se zbožím dvojího užití osoba usazená mimo Společenství, považuje se vývozce za smluvní stranu usazenou ve Společenství;
4)
„vývozním prohlášením“ právní úkon, kterým projevuje osoba předepsanou formou a způsobem svoji vůli propustit zboží dvojího užití do režimu vývozu;
5)
„zprostředkovatelskými službami“:
-
sjednávání nebo organizování operací týkajících se nákupu, prodeje nebo dodávek zboží dvojího užití ze třetí země do jakékoliv jiné třetí země nebo
-
prodej nebo nákup zboží dvojího užití, které je umístěno ve třetích zemích za účelem jejich přepravy do jiné třetí země.
Pro účely tohoto nařízení je z této definice vyloučeno poskytování pouze doplňkových služeb. Doplňkovými službami jsou přeprava, finanční služby, pojištění, obnova pojištění nebo obecně propagace a podpora;
6)
„zprostředkovatelem“ jakákoliv fyzická nebo právnická osoba nebo partnerství se sídlem v členském státě Společenství nebo v něm usazené, které poskytují služby uvedené v bodě 2 ze Společenství na území třetí země;
7)
„tranzitem“ doprava zboží dvojího užití, které není zbožím Společenství, které vstupuje do celního území Společenství a je přes něj přepravováno do místa určení mimo Společenství;
8)
„individuálním vývozním povolením“ povolení udělené jednomu konkrétnímu vývozci pro jednoho konečného uživatele nebo příjemce ve třetí zemi a které se vztahuje na jeden nebo více druhů zboží dvojího užití;
9)
„všeobecným vývozním povolením Společenství“ vývozní povolení pro vývozy do některých zemí určení, které je k dispozici všem vývozcům, kteří dodržují podmínky použití uvedené v příloze II;
10)
„souhrnným vývozním povolením“ povolení udělené jednomu konkrétnímu vývozci pro typ nebo kategorii zboží dvojího užití, které může platit pro vývozy určené pro jednoho nebo více určených konečných uživatelů či v jedné nebo více určených třetích zemích;
11)
„národním všeobecným vývozním povolením“ vývozní povolení udělené podle čl. 9 odst. 2 a definované vnitrostátními právními předpisy v souladu s článkem 9 a přílohou IIIc tohoto nařízení;
12)
„celním územím Evropské unie“ území ve smyslu čl. 3 celního kodexu Společenství;
13)
„zboží dvojího užití, které není zbožím Společenství“ zboží, jež má status zboží, které není zbožím Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 8 celního kodexu Společenství.
KAPITOLA II
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 3
1. Pro vývoz zboží dvojího užití uvedeného v příloze I je vyžadováno povolení.
2. Podle článku 4 nebo článku 8 je možné rovněž vyžadovat povolení pro vývoz do všech nebo do některých míst určení u určitého zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I.
Článek 4
1. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, je vyžadováno, jestliže byl vývozce informován příslušnými orgány členského státu, ve kterém je usazen, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k užití ve spojení s vývojem chemických, biologických nebo jaderných zbraní nebo jiných jaderných výbušných zařízení, jejich výrobou, nakládáním s nimi, jejich provozem, údržbou, skladováním, zjišťováním, identifikací nebo rozšiřováním nebo s vývojem, výrobou, údržbou nebo skladováním raketových systémů schopných takové zbraně nést.
2. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, je rovněž vyžadováno, vztahuje-li se na kupující zemi nebo zemi určení zbrojní embargo, o němž bylo rozhodnuto společným postojem nebo společnou akcí přijatou Radou Evropské unie nebo rozhodnutím Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE), nebo zbrojní embargo uložené závaznou rezolucí Rady bezpečnosti OSN a byl-li vývozce informován příslušnými orgány uvedenými v odstavci 1, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno pro vojenské konečné použití. Pro účely tohoto odstavce se „vojenským konečným použitím“ rozumí:
a)
zařazení mezi zboží, které je uvedeno na seznamu vojenského materiálu, který vedou členské státy;
b)
použití výrobního, zkušebního nebo analytického zařízení a jeho součástí k vývoji, výrobě nebo údržbě zboží uvedeného na výše zmíněném seznamu;
c)
použití jakýchkoliv nehotových výrobků v závodě na výrobu vojenského materiálu uvedeného na výše zmíněném seznamu.
3. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, je rovněž požadováno, byl-li vývozce informován orgány uvedenými v odstavci 1, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k použití jako díly nebo součásti zboží uvedeného na vnitrostátním seznamu vojenského materiálu, které bylo vyvezeno z území tohoto členského státu bez povolení nebo v rozporu s povolením, které vyžadují právní předpisy tohoto členského státu.
4. Je-li si vývozce vědom toho, že zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I a které má v úmyslu vyvézt, je celé nebo z části určeno k jakémukoli použití uvedenému v odstavcích 1, 2 a 3, musí o tom uvědomit orgány uvedené v odstavci 1, které rozhodnou o tom, zda bude dotyčný vývoz podléhat povolení či nikoliv.
5. Členský stát může přijmout nebo ponechat v platnosti právní předpisy, které požadují pro vývoz zboží dvojího užití, jež není uvedeno v příloze I, povolení, má-li vývozce důvody k podezření, že toto zboží je nebo by mohlo být určeno celé nebo z části k jakémukoliv použití uvedenému v odstavci 1.
6. Členský stát, který podle odstavců 1 až 5 požaduje povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, o tom v případě potřeby informuje ostatní členské státy a Komisi. Ostatní členské státy tuto informaci náležitě zváží a uvědomí o ní své celní správy a ostatní příslušné vnitrostátní orgány.
7. Ustanovení čl. 13 odst. 1, 2 a 5 až 7 se použijí na případy týkající se zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I.
8. Tímto nařízením není dotčeno právo členských států přijímat vnitrostátní opatření podle článku 11 nařízení (EHS) č. 2603/69.
Článek 5
1. Povolení je požadováno pro zprostředkovatelské služby u zboží dvojího užití uvedeného v příloze I, pokud byl zprostředkovatel informován příslušnými orgány členského státu, v němž má sídlo nebo v němž je usazen, že příslušné zboží je nebo může být celé nebo zčásti určeno k jakémukoli použití uvedenému v čl. 4 odst. 1. Je-li si zprostředkovatel vědom toho, že zboží dvojího užití uvedené v příloze I, pro které má v úmyslu poskytnout zprostředkovatelské služby, je celé nebo zčásti určeno k jakémukoli použití uvedenému v čl. 4 odst. 1, musí o tom uvědomit příslušné orgány, které rozhodnou o tom, zda budou dotyčné zprostředkovatelské služby podléhat povolení či nikoliv.
2. Členský stát může rozšířit použití odstavce 1 na zboží dvojího užití neuvedené na seznamu, které je určeno k použití uvedenému v čl. 4 odst. 1, a na zboží dvojího užití k vojenskému konečnému užití a na místa určení uvedená v čl. 4 odst. 2.
3. Členský stát může přijmout nebo zachovat vnitrostátní právní předpisy, na základě kterých zprostředkování zboží dvojího užití podléhá povolení, má-li zprostředkovatel důvody k podezření, že toto zboží je nebo by mohlo být určeno celé nebo zčásti k jakémukoliv použití uvedenému v čl. 4 odst. 1.
4. Ustanovení čl. 8 odst. 2, 3 a 4 se použije na vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 2 a 3 tohoto článku.
Článek 6
1. Tranzit zboží dvojího užití, které není zbožím Společenství, uvedeného na seznamu v příloze I, může být zakázán příslušnými orgány členského státu, v němž se provádí tranzit, pokud zboží je nebo by mohlo být určeno celé nebo z části k použití uvedenému v čl. 4 odst. 1. Při rozhodování o takovém zákazu členské státy zohlední své povinnosti a závazky, s nimž souhlasily jako strany mezinárodních smluv nebo jako členové mezinárodních režimů nešíření.
2. Před rozhodnutím, zda zakázat tranzit či nikoliv, může členský stát stanovit, že jeho příslušné orgány mohou v jednotlivých případech požadovat povolení pro konkrétní tranzit zboží dvojího užití uvedeného v příloze I, pokud toto zboží je nebo může být určeno celé nebo z části k použití uvedenému v čl. 7 odst. 1.
3. Členský stát může rozšířit použití odstavce 1 na zboží dvojího užití, které není uvedeno v nařízení, určené k použití uvedenému v čl. 4 odst. 1a na zboží dvojího užití pro vojenské konečné užití a na místa určení uvedená v čl. 4 odst. 2.
4. Ustanovení čl. 8 odst. 2, 3 a 4 se použijí na vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 2 a 3 tohoto článku.
Článek 7
Toto nařízení se nevztahuje na dodávky služeb nebo na přenos technologií, jsou-li tyto dodávky nebo přenos spojeny s pohybem osob přes hranice.
Článek 8
1. Členský stát může zakázat nebo požadovat pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, povolení z důvodů veřejné bezpečnosti nebo ochrany lidských práv.
2. Členské státy oznámí Komisi jakákoliv opatření přijatá podle odstavce 1 neprodleně po jejich přijetí s uvedením přesných důvodů těchto opatření.
3. Členské státy rovněž neprodleně oznámí Komisi jakékoliv změny opatření přijatých podle odstavce 1.
4. Komise zveřejní opatření, která jí byla oznámena podle odstavců 2 a 3, v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
KAPITOLA III
VÝVOZNÍ POVOLENÍ A POVOLENÍ KE ZPROSTŘEDKOVATELSKÝM SLUŽBÁM
Článek 9
1. Pro určité vývozy uvedené v příloze II se tímto nařízením zavádí všeobecné vývozní povolení Společenství.
2. V případě všech ostatních vývozů podle tohoto nařízení, pro které je vyžadováno povolení, udělí toto povolení příslušné orgány členského státu, ve kterém je vývozce usazen. S výhradou omezení uvedených v odstavci 4 může mít povolení formu individuálního, souhrnného nebo všeobecného povolení.
Všechna povolení platí v celém Společenství.
Vývozci poskytují příslušným orgánům veškeré příslušné informace požadované k jejich žádostem o individuální nebo souhrnné vývozní povolení, aby měly příslušné vnitrostátní orgány úplné informace, zejména o konečném uživateli, zemi určení a konečném použití vyváženého zboží. Povolení může být případně podmíněno prohlášením o konečném použití.
3. Členské státy vyřídí žádosti o individuální nebo souhrnné povolení ve lhůtě stanovené podle vnitrostátních právních předpisů nebo praxe.
4. Národní všeobecná vývozní povolení:
a)
musí vyloučit z oblasti své působnosti zboží uvedené v části 2 přílohy II;
b)
jsou vymezena vnitrostátními právními předpisy nebo praxí. Mohou je používat všichni vývozci se sídlem nebo usazení v členském státě vydávajícím tato povolení, pokud splňují požadavky stanovené v tomto nařízení a v doplňujících vnitrostátních právních předpisech. Vydávají se v souladu s údaji uvedenými v příloze IIIc. Vydávají se v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí.
Členské státy o všech vydaných nebo pozměněných vnitrostátních všeobecných vývozních povoleních neprodleně informují Komisi. Komise tato oznámení zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropské unie;
c)
nemohou být použita, jestliže byl vývozce svými orgány informován, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k jednomu z použití uvedených v čl. 4 odst. 1 a 3 nebo použití uvedených v čl. 4 odst. 2 v zemi, na níž se vztahuje zbrojní embargo, o němž bylo rozhodnuto společným postojem nebo společnou akcí přijatými Radou nebo rozhodnutím OBSE, nebo zbrojní embargo uložené závaznou rezolucí Rady bezpečnosti OSN, nebo jestliže si je vývozce vědom toho, že zboží je určeno k výše uvedeným použitím.
5. Členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech ponechají v platnosti nebo zavedou možnost udělit souhrnné vývozní povolení.
6. Členské státy poskytnou Komisi seznam orgánů oprávněných:
a)
k udělování vývozních povolení pro zboží dvojího užití;
b)
k rozhodování o zákazu tranzitu zboží dvojího užití, které není zbožím Společenství podle tohoto nařízení.
Komise zveřejní seznam těchto orgánů v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 10
1. Povolení pro zprostředkovatelské služby podle tohoto nařízení udělí příslušné orgány členského státu, v němž má zprostředkovatel sídlo nebo je usazen. Tato povolení jsou udělována pro určitá množství konkrétního zboží pohybujícího se mezi dvěma nebo více třetími zeměmi. Jasně musí být vymezeno umístění zboží ve třetí zemí původu, konečný uživatel a přesné umístění tohoto uživatele. Povolení je platné pro celé Společenství.
2. Zprostředkovatelé poskytnou příslušným orgánům příslušné informace požadované pro jejich žádost o povolení podle tohoto nařízení pro zprostředkovatelské služby, zejména podrobnosti o umístění zboží dvojího užití třetích zemích původu, jasný popis zboží a jeho množství, třetí strany zahrnuté do transakce, třetí země místa určení, konečného uživatele v této zemi a jeho přesné umístění.
3. Členské státy vyřídí žádosti o povolení pro zprostředkovatelské služby ve lhůtě stanovené podle vnitrostátních právních předpisů nebo praxe.
4. Členské státy poskytnou Komisi seznam orgánů oprávněných k udělování povolení k poskytování zprostředkovatelských služeb podle tohoto nařízení. Komise zveřejní seznam těchto orgánů v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 11
1. Jestliže zboží dvojího užití, pro které bylo zažádáno o individuální vývozní povolení do místa určení neuvedeného v příloze II, nebo do jakéhokoliv místa určení v případě zboží dvojího užití uvedeného v příloze IV, je nebo bude umístěno v jednom nebo více členských státech, jiných než je ten, ve kterém byla žádost podána, uvede se tato skutečnost v žádosti. Příslušné orgány členského státu, u nichž byla žádost o povolení podána, neprodleně konzultují příslušné orgány dotyčného členského státu nebo států a poskytnou jim příslušné informace. Konzultovaný členský stát nebo státy oznámí ve lhůtě deseti pracovních dnů případné námitky k udělení takového povolení, jimiž je členský stát, ve kterém byla žádost podána, vázán.
Jestliže do deseti pracovních dnů nedojdou žádné námitky, má se za to, že, konzultovaný členský stát nebo státy nemají žádné námitky.
Ve výjimečných případech může jakýkoliv konzultovaný členský stát požadovat prodloužení desetidenní lhůty. Prodloužení však nesmí přesáhnout 30 pracovních dní.
2. Jestliže by vývoz mohl porušit podstatné bezpečnostní zájmy členského státu, může tento členský stát požádat druhý členský stát, aby neudělil vývozní povolení, nebo jestliže již takové povolení bylo uděleno, žádat jeho zrušení, pozastavení, změnu nebo odvolání. Členský stát, který takovou žádost obdrží, zahájí neprodleně se žádajícím členským státem nezávazné konzultace, které musí být uzavřeny během deseti pracovních dnů. Rozhodne-li se dožádaný členský stát povolení udělit, mělo by to být oznámeno Komisi a ostatním členským státům za použití elektronického systému uvedeného v čl. 13 odst. 6.
Článek 12
1. Při rozhodování o tom, zda udělit individuální či souhrnné vývozní povolení nebo udělit povolení pro poskytnutí zprostředkovatelských služeb podle tohoto nařízení či nikoliv, přihlížejí členské státy k veškerým významným skutečnostem, a zejména k:
a)
závazkům a povinnostem, které každý členský stát přijal jako člen příslušných mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv;
b)
svým závazkům vyplývajícím ze sankcí uložených společným postojem nebo společnou akcí přijatými Radou nebo rozhodnutím OBSE nebo závaznou rezolucí Rady bezpečnosti OSN;
c)
aspektům národní zahraniční nebo bezpečnostní politiky, včetně těch, které jsou upraveny společným postojem Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu (5);
d)
aspektům zamýšleného konečného použití a nebezpečí zneužití.
2. Při posuzování žádosti o souhrnné vývozní povolení berou členské státy kromě kritérií stanovených v odstavci 1 v úvahu i to, zda vývozce uplatňuje přiměřené a vhodné prostředky a postupy pro dosažení souladu s ustanoveními a cíli tohoto nařízení a s podmínkami povolení.
Článek 13
1. Příslušné orgány členských států mohou v souladu s tímto nařízením zamítnout udělení vývozního povolení a mohou zrušit, pozastavit, změnit nebo odvolat vývozní povolení, které již udělily. V případě, že zamítnou, zruší, pozastaví, podstatně omezí nebo odvolají vývozní povolení, nebo pokud stanoví, že zamýšlený vývoz nebude povolen, oznámí to příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi a sdělí jim nezbytné informace. Pozastavily-li příslušné orgány členského státu platnost vývozního povolení, oznámí na konci doby pozastavení platnosti povolení konečné posouzení členským státům a Komisi.
2. Příslušné orgány členských států přezkoumají zamítavá rozhodnutí týkající se o povolení oznámená podle odstavce 1 do tří let od jejich oznámení a odvolají je, změní nebo prodlouží. Příslušné orgány členských států sdělí co nejdříve výsledky přezkumu příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi. Zamítavá rozhodnutí, která nejsou odvolána, zůstávají v platnosti.
3. Příslušné orgány členských států neprodleně informují členské státy a Komisi o svých rozhodnutích zakázat tranzit zboží dvojího užití uvedeného v příloze I přijaté podle článku 6. Tato oznámení obsahují všechny důležité informace, včetně klasifikace, jeho technických parametrů, země určení a konečného uživatele.
4. Odstavce 1 a 2 se rovněž vztahují na povolení zprostředkovatelských služeb.
5. Dříve než příslušné orgány členského státu postupující podle tohoto nařízení udělí povolení pro vývoz nebo zprostředkovatelské služby nebo rozhodnou o tranzitu, přezkoumají všechna platná zamítavá rozhodnutí nebo rozhodnutí o zákazu tranzitu zboží dvojího užití uvedeného v příloze I přijaté podle tohoto nařízení s cílem ujistit se, zda nebyly udělení povolení nebo tranzit zamítnuty příslušnými orgány jiného členského státu nebo států pro v podstatě totožný obchod (tj. zboží s v podstatě totožnými parametry nebo technickými vlastnostmi pro stejného konečného uživatele či příjemce). Nejdříve konzultují příslušné orgány dotyčného členského státu nebo států, které vydaly toto zamítavé rozhodnutí nebo rozhodnutí o zákazu tranzitu, jak je stanoveno v odstavcích 1 a 3. Jestliže po této konzultaci příslušné orgány členského státu rozhodnou, že povolení udělí nebo že povolí tranzit, uvědomí o tom příslušné orgány ostatních členských států a Komisi a poskytnou veškeré nezbytné informace vysvětlující jejich rozhodnutí.
6. Veškerá oznámení požadovaná podle tohoto článku se provádějí bezpečnými elektronickými prostředky, včetně bezpečného systému, který může být případně zřízen v souladu s čl. 19 odst. 4.
7. Veškeré informace sdílené v souladu s ustanoveními tohoto článku musí být v souladu s ustanoveními čl. 19 odst. 3, 4 a 6, jež se týkají důvěrnosti takových informací.
Článek 14
1. Veškerá individuální a souhrnná vývozní povolení a povolení pro zprostředkovatelské služby se vydávají písemně nebo elektronickými prostředky na formulářích, které obsahují alespoň všechny údaje podle vzoru uvedeného v příloze III a rovněž v pořadí podle tohoto vzoru.
2. Na žádost vývozce se souhrnná vývozní povolení, která obsahují množstevní omezení, rozdělují.
KAPITOLA IV
AKTUALIZACE SEZNAMŮ ZBOŽÍ DVOJÍHO UŽITÍ
Článek 15
1. Seznam zboží dvojího užití uvedený v příloze I se aktualizuje v souladu s příslušnými závazky a povinnostmi, včetně jejich změn, které členské státy přijaly jako členové mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
2. Příloha IV, jež přebírá pouze část přílohy I, se aktualizuje s ohledem na článek 30 Smlouvy o založení Evropského Společenství, zejména pokud jde o veřejný pořádek či zájmy veřejné bezpečnosti členských států.
KAPITOLA V
CELNÍ ŘÍZENÍ
Článek 16
1. Při plnění formalit pro vývoz zboží dvojího užití na celním úřadě, který je odpovědný za zpracování vývozního prohlášení, vývozce prokáže, že obdržel nezbytné vývozní povolení.
2. Od vývozce může být požadován překlad všech dokumentů, které byly poskytnuty jako průkazní doklady, do úředního jazyka členského státu, ve kterém je vývozní prohlášení předkládáno.
3. Aniž je dotčena jakákoli pravomoc členského státu, která mu byla svěřena podle celního kodexu Společenství a v souladu s ním, může též členský stát po dobu, která nepřesahuje lhůty uvedené v odstavci 4, pozastavit proces vývozu z jeho území nebo v případě nutnosti jiným způsobem zabránit, aby zboží dvojího užití uvedené v příloze I, na které se vztahuje platné vývozní povolení, opustilo Společenství přes jeho území, má-li důvodné podezření, že:
a)
při udělení povolení nebyly vzaty v úvahu patřičné informace nebo
b)
od doby, kdy bylo povolení uděleno, se značně změnily okolnosti.
4. V případě uvedeném v odstavci 3 se neprodleně konzultují příslušné orgány členského státu, který udělil vývozní povolení, aby mohly podniknout opatření podle čl. 13 odst. 1. Jestliže tyto příslušné orgány rozhodnou, že povolení ponechají v platnosti, odpoví ve lhůtě deseti pracovních dní, která na jejich žádost může být za výjimečných okolností prodloužena na 30 pracovních dní. Po přijetí této odpovědi nebo nedojde-li odpověď do deseti nebo případně do 30 dnů, se zboží dvojího užití neprodleně uvolní. Členský stát, který udělil povolení, o této skutečnosti uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 17
1. Členské státy mohou stanovit, že celní formality pro vývoz zboží dvojího užití mohou být splněny pouze u celních úřadů k tomu oprávněných.
2. Uplatní-li členské státy možnost uvedenou v odstavci 1, informují Komisi o těchto oprávněných celních úřadech. Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 18
Na omezení vývozu, zpětného vývozu a opuštění celního území u zboží dvojího užití, pro jehož vývoz je vyžadováno povolení podle tohoto nařízení, se vztahují ustanovení článků 843 a 912a až 912g nařízení (EHS) č. 2454/93.
KAPITOLA VI
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 19
1. Členské státy ve spolupráci s Komisí přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány, zejména aby vyloučily nebezpečí, že by možné rozdílnosti při uplatňování kontrol vývozu zboží dvojího užití vedly k odklonu obchodu, který by mohl působit nesnáze jednomu nebo více členským státům.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány, aby se zvýšila účinnost režimu kontroly vývozu Společenství. Takové informace mohou zahrnovat:
a)
podrobnosti o vývozcích zbavených vnitrostátními sankcemi práva na využití národních všeobecných vývozních povolení nebo všeobecných vývozních povolení Společenství;
b)
údaje o citlivých konečných uživatelích, aktérech podílejících se na podezřelých zakázkách, a jsou-li tyto údaje k dispozici, o zvolených trasách.
3. Nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů (6), a zejména ustanovení o důvěrnosti informací, se použijí přiměřeně, aniž je dotčen článek 23 tohoto nařízení.
4. Komise může po konzultaci s Koordinační skupinou pro zboží dvojího užití zřízenou podle článku 23 zavést bezpečný a zašifrovaný systém výměny informací mezi členskými státy a, je-li to vhodné, Komisí.
5. Pokyny vývozcům a zprostředkovatelům poskytují členské státy, v nichž mají tito vývozci a zprostředkovatelé sídlo nebo v nichž jsou usazeni. Komise a Rada mohou rovněž vydat pokyny nebo doporučení ohledně osvědčených postupů pro subjekty uvedené v tomto nařízení.
6. Osobní údaje se zpracovávají v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (7) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (8).
KAPITOLA VII
KONTROLNÍ OPATŘENÍ
Článek 20
1. Vývozci zboží dvojího užití vedou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo platnou praxí příslušných členských států podrobnou evidenci nebo záznamy o svých vývozech. Tato evidence nebo záznamy zahrnují zejména obchodní dokumenty, jako jsou faktury, nákladní listy a dopravní nebo jiné odesílací dokumenty obsahující dostatečné informace k identifikaci:
a)
označení zboží dvojího užití;
b)
množství zboží dvojího užití;
c)
jména a adresy vývozce a příjemce;
d)
konečného použití a konečného uživatele zboží dvojího užití, jsou-li známy.
2. V souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo s platnou praxí příslušných členských států zprostředkovatelé povedou evidenci nebo záznamy o zprostředkovatelských službách, které spadají do oblasti působnosti čl. 5, aby byli na vyžádání schopni prokázat popis zboží dvojího užití, které bylo předmětem poskytnutí těchto služeb, dobu trvání, po kterou bylo zboží předmětem zprostředkovatelských služeb, místo určení a země, na něž se vztahují zprostředkovatelské služby.
3. Evidence nebo záznamy a dokumenty uvedené v odstavcích 1 a 2 se uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém se vývoz uskutečnil nebo byly poskytnuty zprostředkovatelské služby. Předkládají se na žádost příslušných orgánů členského státu, ve kterém je vývozce usazen nebo ve kterém je zprostředkovatel usazen nebo má sídlo.
Článek 21
K zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení přijme každý členský stát nezbytná opatření umožňující jeho příslušným orgánům:
a)
získávat informace o jakékoliv objednávce nebo operaci týkající se zboží dvojího užití;
b)
zajistit správné uplatňování opatření pro kontrolu vývozu, což může zahrnovat zejména právo na vstup do obchodních prostor osob, které se na vývozu podílejí, nebo zprostředkovatelů podílejících se na poskytování zprostředkovatelských služeb za podmínek stanovených v článku 5.
KAPITOLA VIII
DALŠÍ USTANOVENÍ
Článek 22
1. Pro přepravu zboží dvojího užití uvnitř Společenství uvedeného v příloze IV se vyžaduje povolení. Pro zboží uvedené v části 2 přílohy IV nelze vydávat všeobecné povolení.
2. Členský stát může rozhodnout o tom, že pro přepravu jiného zboží dvojího užití ze svého území do druhého členského státu je vyžadováno povolení v případech, kdy v době přepravy:
-
je přepravující osobě známo, že konečné místo určení příslušného zboží je mimo Společenství,
-
vývoz tohoto zboží do takového konečného místa určení je v členském státě, ze kterého má být toto zboží přepraveno, podmíněn povolením podle článků 3, 4 nebo 8 a takový vývoz přímo z jeho území není povolen na základě všeobecného nebo souhrnného povolení,
-
zboží nebude v členském státě, do kterého má být přepraveno, zpracováno nebo opracováno ve smyslu článku 24 celního kodexu Společenství.
3. Žádost o povolení k přepravě musí být podána v členském státě, ze kterého má být zboží dvojího užití přepraveno.
4. V případech, kdy následný vývoz zboží dvojího užití již v rámci konzultačních řízení podle článku 11 schválil členský stát, ze kterého má být zboží přepraveno, povolení k přepravě se vydá přepravující osobě neprodleně, pokud se okolnosti podstatně nezměnily.
5. Členský stát, který přijme právní předpisy, jež ukládají takový požadavek, informuje Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, která přijal. Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
6. Opatření podle odstavců 1 a 2 nezahrnují provádění vnitřních hraničních kontrol v rámci Společenství, ale pouze kontroly, které se provádějí jako součást běžných kontrolních postupů používaných nediskriminačním způsobem na celém území Společenství.
7. Použití opatření podle odstavců 1 a 2 nesmí v žádném případě způsobit, že by přeprava z jednoho členského státu do druhého podléhala omezujícím podmínkám, které by byly přísnější než ty, které jsou stanoveny pro vývoz stejného zboží do třetích zemí.
8. Dokumenty a záznamy o přepravě zboží dvojího užití, které je uvedeno v příloze I, uvnitř Společenství se uchovávají nejméně po dobu tří let od konce kalendářního roku, ve kterém se přeprava uskutečnila, a na požádání se předkládají příslušným orgánům členského státu, ze kterého toto zboží bylo přepraveno.
9. Členský stát může vnitrostátními právními předpisy požadovat, aby v případě jakékoli přepravy zboží, které je uvedeno v kategorii 5 kapitole 2 přílohy I a které není uvedeno v příloze IV, uvnitř Společenství z tohoto členského státu byly příslušným orgánům tohoto členského státu poskytnuty doplňkové informace týkající se tohoto zboží.
10. V příslušných obchodních dokumentech týkajících se přepravy zboží dvojího užití, které je uvedeno v příloze I, uvnitř Společenství musí být zřetelně uvedeno, že toto zboží při vývozu ze Společenství podléhá kontrolám. Příslušnými obchodními dokumenty se rozumějí zejména kupní smlouvy, potvrzení objednávky, faktura nebo odesílací list.
Článek 23
1. Zřizuje se Koordinační skupina pro dvojí užití, které předsedá zástupce Komise. Každý členský stát jmenuje do této skupiny jednoho zástupce.
Tato skupina posoudí jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou může vznést buď předseda nebo zástupce některého členského státu.
2. Předseda Koordinační skupiny pro dvojí užití nebo koordinační skupina konzultuje, kdykoli to považuje za nutné, vývozce, zprostředkovatele a ostatní příslušné zúčastněné subjekty, jichž se toto nařízení týká.
Článek 24
Každý členský stát přijme příslušná opatření k zajištění řádného provádění všech ustanovení tohoto nařízení. Zejména stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení nebo ustanovení, která byla přijata k jeho provedení. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 25
Každý členský stát uvědomí Komisi o právních a správních předpisech přijatých k provedení tohoto nařízení, včetně opatření uvedených v článku 24. Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Každé tři roky Komise přezkoumává provádění tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho používání, která může zahrnovat návrhy na jeho změnu. Členské státy poskytnou Komisi veškeré příslušné informace pro přípravu této zprávy.
Článek 26
Tímto nařízením není dotčeno:
-
použití článku 296 Smlouvy o založení Evropského společenství,
-
použití Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
Článek 27
Nařízení (ES) č. 1334/2000 se zrušuje s účinkem ode dne 27. srpna 2009.
Na žádosti o udělení vývozního povolení podané před 27. srpnem 2009 se však i nadále použijí příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1334/2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 28
Toto nařízení vstupuje v platnost 90 dní po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. května 2009.