ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. července 2008
týkající se přechodného období pro auditorské činnosti auditorů a auditorských subjektů z některých třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2008) 3942)
(Text s významem pro EHP)
(2008/627/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (1), a zejména čl. 46 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 45 odst. 1 směrnice 2006/43/ES jsou příslušné orgány členských států povinny zaregistrovat auditory a auditorské subjekty z třetích zemí, které provádějí povinný audit v určitých společnostech zaregistrovaných mimo Společenství, jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na trhu regulovaném v rámci Společenství. Ustanovení čl. 45 odst. 3 směrnice 2006/43/ES vyžadují, aby členské státy podrobily takové registrované auditory a auditorské subjekty z třetích zemí svým systémům kontroly, systémům zabezpečení kvality a systémům vyšetřování a sankcí.
(2)
Podle čl. 46 odst. 2 směrnice 2006/43/ES se od Komise vyžaduje, aby posoudila rovnocennost systémů kontroly, systémů zabezpečení kvality a systémů vyšetřování a sankcí třetích zemí ve spolupráci s členskými státy a rozhodla o něm. Pokud budou tyto systémy uznány jako rovnocenné, mohou členské státy na základě reciprocity zprostit auditory a auditorské subjekty z třetích zemí požadavku článku 45 uvedené směrnice.
(3)
Komise za pomoci Evropské skupiny orgánů pro dohled nad auditory (EGAOB) provedla předběžné posouzení auditorských předpisů v příslušných třetích zemích. Tato posouzení sice neumožnila přijmout konečná rozhodnutí o rovnocennosti, poskytla však počáteční přehled o stavu auditorských předpisů v příslušných třetích zemích. Některé třetí země mají systém veřejné kontroly, informace o systémech nejsou však v současné době dostačující pro přijetí konečného rozhodnutí o rovnocennosti. Jiné země zatím nemají systémy veřejné kontroly, disponují však auditorským regulačním rámcem, který poskytuje vyhlídky na přechod k systému veřejné kontroly.
(4)
Vzhledem k potřebě dalších posouzení za účelem přijetí konečného rozhodnutí o rovnocennosti s ohledem na auditorský regulační rámec v třetích zemích je vhodné přijmout rozhodnutí stanovující přechodné období pro auditory a auditorské subjekty z příslušných třetích zemí, aby bylo možno provést daná posouzení. Během tohoto období by proto členské státy neměly na vnitrostátní úrovni přijímat rozhodnutí o rovnocennosti.
(5)
Vzhledem k tomu, že je nutné chránit investory, měli by auditoři a auditorské subjekty z příslušných třetích zemí během přechodného období mít možnost nadále vykonávat svoje auditorské činnosti, aniž by byli zaregistrováni podle článku 45 směrnice 2006/43/ES pouze tehdy, pokud poskytnou informace o sobě, o normách auditu a požadavcích na nezávislost, které uplatňují při provádění auditů. Informace o výsledcích jednotlivých přezkumů zabezpečení kvality jsou rovněž potřebné pro dosažení tohoto cíle.
(6)
Za těchto podmínek by auditoři a auditorské subjekty z příslušných třetích zemí měli mít možnost nadále vykonávat svoje činnosti, pokud jde o zprávy z auditů týkající se ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek za finanční roky začínající v období od 29. června 2008 do 1. července 2010. Proto by měly být příslušné orgány uvedené v článku 45 směrnice 2006/43/ES během tohoto přechodného období schopny zaregistrovat dotyčné auditory a auditorské subjekty. Toto rozhodnutí by nemělo mít vliv na práva členských států použít systémy vyšetřování a sankcí.
(7)
Skutečnost, že auditoři a auditorské subjekty z třetích zemí mohou na základě tohoto rozhodnutí nadále vykonávat auditorskou činnost, pokud jde o společnosti uvedené v článku 45 směrnice 2006/43/ES, by neměla bránit členským státům, aby přijaly opatření týkající se spolupráce při jednotlivých přezkumech zabezpečení kvality mezi příslušnými orgány členského státu a příslušnými orgány třetí země.
(8)
Komise by měla ve stanovené lhůtě přezkoumat fungování přechodných opatření. Pokud příslušné třetí země nebudou mít do té doby zavedený systém veřejné kontroly, mělo by se zjistit, zda příslušné orgány těchto zemí přijaly veřejný závazek vůči Komisi, že splní kritéria rovnocennosti na základě článků 29, 30 a 32 směrnice 2006/43/ES, a zda je potřebné další přechodné období. Na konci přechodného období může Komise přijmout rozhodnutí o rovnocennosti auditorských regulačních rámců třetích zemí. Kromě toho by měla Komise přezkoumat, zda příslušné orgány členských států měly potíže být těmito třetími zeměmi uznány. Dále je na členských státech, aby v souladu s článkem 46 směrnice 2006/43/ES na základě reciprocity rozhodly, zda vůči auditorům a auditorským subjektům ze třetích zemí uznaných jako rovnocenné nepoužijí nebo pozmění požadavky čl. 45 odst. 1 a 3 uvedené směrnice.
(9)
Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Regulatorního výboru pro audit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy neuplatňují článek 45 směrnice 2006/43/ES, pokud jde o auditorské zprávy týkající se ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek, jak je uvedeno v čl. 45 odst. 1 uvedené směrnice, a to za finanční roky začínající v období od 29. června 2008 do 1. července 2010, které předkládají auditoři nebo auditorské subjekty z třetích zemí, které jsou uvedeny v příloze k tomuto rozhodnutí, v případě že příslušný auditor nebo auditorský subjekt poskytne příslušným orgánům členského státu všechny tyto informace:
a)
jméno a adresu příslušného auditora nebo auditorského subjektu a informace o jeho právní struktuře;
b)
v případě, že je auditor nebo auditorský subjekt součástí sítě, popis této sítě;
c)
auditorské normy a požadavky na nezávislost, které se vztahují na příslušný audit;
d)
popis vnitřního systému kontroly kvality daného auditorského subjektu;
e)
uvedení data, zda a kdy byl u auditora nebo auditorského subjektu naposledy proveden přezkum zabezpečení kvality, a potřebné informace o výsledku přezkumu. Pokud informace o výsledku přezkumu zabezpečení kvality nejsou veřejné a nemohou být příslušnými orgány dotčené třetí země přímo poskytnuty, budou příslušné orgány členských zemí tyto informace považovat za důvěrné.
2. Členské státy zabezpečí, aby veřejnost byla informována o jménu a adrese auditorů a auditorských subjektů z třetích zemí uvedených v příloze k tomuto rozhodnutí a o skutečnosti, že uvedené třetí země ještě nejsou uznané za rovnocenné pro účely směrnice 2006/43/ES. Pro tyto účely mohou příslušné orgány členských států uvedené v článku 45 směrnice zaregistrovat rovněž auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí uvedené v příloze.
3. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy podrobit auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí uvedené v příloze svým vyšetřováním a sankcím.
4. Odstavec 1 nemá vliv na opatření týkající se spolupráce v oblasti přezkumu zabezpečení kvality mezi příslušnými orgány členského státu a příslušnými orgány třetí země uvedené v příloze za předpokladu, že toto opatření splňuje všechna následující kritéria:
a)
zahrnuje provedení přezkumu zabezpečení kvality na základě zásady rovného zacházení;
b)
bylo předem oznámeno Komisi;
c)
neomezuje žádné rozhodnutí Komise podle článku 47 směrnice 2006/43/ES.
Článek 2
Komise nejpozději do dvou let přezkoumá situaci v třetích zemích uvedených v příloze. Komise zejména ověří, zda se příslušné správní orgány třetích zemí uvedené v příloze, v jejichž případě nebyla Komisí zatím přijata rozhodnutí o rovnocennosti, veřejně zavázaly Komisi, že zavedou systémy veřejné kontroly a zabezpečení kvality na základě těchto zásad:
a)
systémy jsou nezávislé na profesi auditora;
b)
systémy zabezpečují přiměřený dohled nad audity registrovaných společností;
c)
jejich fungování je transparentní a zabezpečuje, že výsledky přezkumu zabezpečení kvality jsou spolehlivé;
d)
systémy jsou účinně podporovány vyšetřováními a sankcemi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 29. července 2008.