Směrnice Rady 1999/13/ES
ze dne 11. března 1999
o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že akční programy Evropského společenství pro životní prostředí schválené Radou a zástupci vlád členských států zasedajících v Radě usneseními ze dne 22. listopadu 1973 [4], 17. května 1977 [5], 7. února 1983 [6], 19. října 1987 [7] a 1. února 1993 [8] zdůrazňují význam prevence a snižování znečištění ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že zejména usnesení ze dne 19. října 1987 zdůrazňuje potřebu opatření na úrovni Společenství zaměřeného mimo jiné na zavedení vhodných norem k zajištění vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví a životního prostředí;
(3) vzhledem k tomu, že Evropské společenství a jeho členské státy jsou stranami Protokolu k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979, který se týká omezování emisí těkavých organických sloučenin s cílem snížit jejich toky přes hranice států a rovněž snížit toky z nich vznikajících sekundárních fotochemických oxidantů tak, aby bylo chráněno lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky;
(4) vzhledem k tomu, že znečištění způsobené těkavými organickými sloučeninami v jednom členském státě často ovlivňuje ovzduší a vodu v jiných členských státech; že v souladu s článkem 130r Smlouvy je nezbytné provádět opatření na úrovni Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že vlastnosti organických rozpouštědel způsobují, že jejich používání při některých činnostech a v některých zařízeních vede k emisím organických sloučenin, které mohou být škodlivé pro lidské zdraví, do ovzduší, nebo že jejich používání může přispívat k tvorbě fotochemických oxidantů v mezní vrstvě troposféry v místním rozsahu i v rozsahu překračujícím hranice států a tyto oxidanty poškozují přírodní zdroje životně důležité pro životní prostředí a hospodářství a za určitých podmínek expozice mají škodlivé účinky na lidské zdraví;
(6) vzhledem k tomu, že častý výskyt vysokých koncentrací troposférického ozonu v posledních letech vyvolal obecně sdílené obavy z dopadů na veřejné zdraví a na životní prostředí;
(7) vzhledem k tomu, že k ochraně veřejného zdraví a životního prostředí před důsledky zvláště škodlivých emisí z používání organických rozpouštědel a k zaručení práva občanů na čisté a zdravé životní prostředí je proto nutné učinit preventivní opatření;
(8) vzhledem k tomu, že při mnoha činnostech a v mnoha zařízeních je možné emise organických sloučenin vyloučit nebo snížit, protože jsou nebo v nejbližších letech budou dostupné potenciálně méně škodlivé náhražky; že v případech, kdy nejsou vhodné náhražky dostupné, je třeba přijmout jiná technická opatření ke snížení emisí do životního prostředí do té míry, do jaké je to ekonomicky a technicky možné;
(9) vzhledem k tomu, že by mělo být omezeno používání organických rozpouštědel a sníženy emise organických sloučenin, které mají nejzávažnější účinky na veřejné zdraví, do té míry, do jaké je to technicky možné;
(10) vzhledem k tomu, že zařízení a postupy, na které se vztahuje tato směrnice a které nepodléhají povolení podle právních předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních právních předpisů, by se měly alespoň registrovat;
(11) vzhledem k tomu, že stávající zařízení a činnosti musí být případně přizpůsobeny tak, aby v odpovídající lhůtě splňovaly požadavky stanovené pro nová zařízení a činnosti; že by tato lhůta měla být slučitelná s harmonogramem plnění požadavků směrnice 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [9];
(12) vzhledem k tomu, že podstatně změněné části stávajících zařízení musí ze zásady splňovat požadavky stanovené pro nová zařízení;
(13) vzhledem k tomu, že organická rozpouštědla jsou využívána v mnoha různých druzích zařízení a činností, a že je tudíž třeba kromě obecných požadavků definovat také specifické požadavky a současně stanovit prahové hodnoty pro velikost zařízení či rozsah činností, které musí odpovídat požadavkům této směrnice;
(14) vzhledem k tomu, že vysoká úroveň ochrany životního prostředí vyžaduje stanovení a dodržování mezních hodnot emisí pro organické sloučeniny a také stanovení a dodržování vhodných provozních podmínek v souladu se zásadou nejlepších dostupných technik pro některá zařízení a činnosti používající ve Společenství organická rozpouštědla;
(15) vzhledem k tomu, že v některých případech mohou členské státy udělit provozovatelům výjimku z povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí, protože je možné dosáhnout rovnocenného snížení emisí pomocí jiných opatření jako např. používáním produktů nebo postupů s nízkým nebo nulovým obsahem rozpouštědel;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba vhodným způsobem zohlednit opatření ke snížení emisí, která byla přijata před vstupem této směrnice v platnost;
(17) vzhledem k tomu, že alternativní postupy mohou být účinnější cestou k dosažení cílů této směrnice než uplatňování jednotných mezních hodnot emisí; že členské státy proto mohou zprostit stávající zařízení povinnosti plnit stanovené mezní hodnoty emisí v případě, že realizují národní plán, který povede ve lhůtách stanovených v této směrnici minimálně ke stejnému snížení emisí organických sloučenin z těchto činností a zařízení;
(18) vzhledem k tomu, že stávající zařízení, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES a jichž se současně týká i příslušný národní plán, nelze za žádných okolností zprostit povinnosti dodržovat ustanovení uvedené směrnice včetně čl. 9 odst. 4;
(19) vzhledem k tomu, že v mnoha případech lze na malá a střední zařízení, a to nová i stávající, klást poněkud mírnější požadavky s ohledem na zachování jejich konkurenceschopnosti;
(20) vzhledem k tomu, že pro chemické čištění je s výhradou konkrétních výjimek vhodná nulová prahová hodnota;
(21) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit monitorování emisí, a to též za použití měřicích metod, k posouzení hmotnostních koncentrací nebo množství znečišťujících látek, jejichž vypouštění do prostředí je povoleno;
(22) vzhledem k tomu, že provozovatelé by měli snižovat emise organických rozpouštědel včetně fugitivních emisí a emise organických sloučenin; že důležitým nástrojem k ověřování tohoto faktu je plán hospodaření s rozpouštědly; že plán hospodaření s rozpouštědly sice poskytuje jistá vodítka, avšak zatím není rozpracován do té míry, aby mohla být zavedena metodika Společenství;
(23) vzhledem k tomu, že členské státy musejí stanovit postup a opatření pro případ překročení mezních hodnot emisí;
(24) vzhledem k tomu, že Komise a členské státy by měly spolupracovat s cílem zajistit výměnu informací o provádění této směrnice a o pokroku v možnostech používání náhradních látek,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
Účelem této směrnice je prevence nebo snižování přímých a nepřímých účinků emisí těkavých organických sloučenin (VOC) na životní prostředí, a to zejména na ovzduší, a možných rizik pro lidské zdraví stanovením opatření a postupů, které je třeba uplatňovat při činnostech definovaných v příloze I, pokud spotřeba rozpouštědel překračuje prahové hodnoty uvedené v příloze II A.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
"zařízením" stacionární technická jednotka, v níž se provádí jedna nebo více činností spadajících do oblasti působnosti podle článku 1 a jakékoli jiné přímo související činnosti, které technicky souvisejí s činnostmi provozovanými v daném místě a které by mohly mít vliv na emise;
"stávajícím zařízením" zařízení, které je v provozu, nebo zařízení, které bylo v souladu s právními předpisy platnými přede dnem provedení této směrnice povoleno či registrováno nebo z hlediska příslušného orgánu podléhalo povinnosti žádat o povolení, a to za podmínky, že bude uvedeno do provozu nejpozději jeden rok po provedení této směrnice;
"malým zařízením" zařízení, které spadá do pásma nižších prahových hodnot v případě položek 1, 3, 4, 5, 8, 10, 13, 16 nebo 17 přílohy II A nebo které v případě jiných činností uvedených v příloze II A má roční spotřebu rozpouštědel nižší než 10 t;
"podstatnou změnou" - v případě zařízení, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, podstatná změna podle definice v uvedené směrnici,
- v případě malých zařízení změna jmenovité kapacity vedoucí ke zvýšení emisí těkavých organických sloučenin o více než 25 %. Podstatnou změnou se rozumí také jakákoli změna, která může mít podle názoru příslušného orgánu významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo životní prostředí,
- v případě všech ostatních zařízení změna jmenovité kapacity vedoucí ke zvýšení emisí těkavých organických sloučenin o více než 10 %. Podstatnou změnou se rozumí také jakákoli změna, která může mít podle názoru příslušného orgánu významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo životní prostředí;
"příslušným orgánem" orgán popř. orgány nebo subjekty odpovědné podle právních předpisů členského státu za plnění úkolů vyplývajících z této směrnice;
"provozovatelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo řídí zařízení, nebo osoba, na niž byla převedena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickým provozem zařízení, upravují-li tuto možnost vnitrostátní právní předpisy;
"povolením" písemné rozhodnutí, kterým příslušný orgán vydává souhlas s provozem celého zařízení nebo jeho části;
"registrací" postup popsaný v právním předpisu a zahrnující přinejmenším oznámení provozovatele příslušnému orgánu o záměru provozovat zařízení nebo provádět činnost z oblasti působnosti této směrnice;
"emisemi" jakékoli vypouštění těkavých organických sloučenin ze zařízení do životního prostředí;
"fugitivními emisemi" jakékoli emise těkavých organických sloučenin do ovzduší, půdy a vody, které nejsou součástí odpadních plynů, a pokud není uvedeno v příloze II A jinak, též rozpouštědla obsažená v jakýchkoli produktech. Fugitivní emise zahrnují rovněž nezachycené emise uvolněné do vnějšího prostředí okny, dveřmi, větracími průduchy a podobnými otvory;
"odpadními plyny" konečný plynný odpad obsahující těkavé organické sloučeniny nebo jiné znečišťující látky vypouštěný do ovzduší z komína nebo z jiného zařízení na snižování emisí. Objemový průtok se vyjadřuje v metrech krychlových za hodinu za normálních podmínek;
"celkovými emisemi" součet fugitivních emisí a emisí v odpadních plynech;
"mezní hodnotou emisí" hmotnost těkavých organických sloučenin vyjádřená pomocí určitých specifických parametrů, koncentrace, procentního podílu nebo úrovně emise vypočtené za normálních podmínek (N), která nesmí být překročena během jednoho nebo více období;
"látkami" jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny ve stavu, v jakém se vyskytují v přírodě, nebo tak, jak jsou vyrobeny v průmyslu, a to v pevném, kapalném nebo plynném skupenství;
"přípravkem" směs nebo roztok složený ze dvou či více látek;
"organickou sloučeninou" jakákoli sloučenina obsahující přinejmenším uhlík a jeden nebo více z těchto prvků: vodík, halogeny, kyslík, síra, fosfor, křemík nebo dusík, s výjimkou oxidů uhlíku a anorganických uhličitanů a hydrogenuhličitanů;
"těkavou organickou sloučeninou" jakákoli organická sloučenina, která má při teplotě 293,15 K tlak par 0,01 kPa nebo vyšší nebo která za konkrétních podmínek použití vykazuje odpovídající těkavost. Pro účely této směrnice se za těkavou organickou sloučeninu považuje i frakce kreosotu, která překračuje uvedenou hodnotu tlaku par při teplotě 293,15 K;
"organickým rozpouštědlem" jakákoli těkavá organická sloučenina, která se používá samostatně nebo ve spojení s jinými látkami, aniž by přitom prošla chemickou změnou, k rozpouštění surovin, produktů nebo odpadů nebo která se používá jako čisticí prostředek k rozpouštění znečišťujících látek, jako odmašťovací prostředek, jako dispergační činidlo, jako prostředek používaný k úpravě viskozity či povrchového napětí, jako plastifikátor nebo jako konzervant;
"halogenovaným organickým rozpouštědlem" organické rozpouštědlo, které obsahuje v každé molekule alespoň jeden atom bromu, chloru, fluoru nebo jodu;
"nátěrovou hmotou" jakýkoli přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá k dosažení dekoračního, ochranného nebo jiného funkčního účinku na určitém povrchu;
"adhesivním materiálem" jakýkoli přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá ke slepení oddělených částí výrobku;
"tiskařskou barvou" přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá k tisku textu nebo obrazu na určitý povrch;
"lakem" průhledná nátěrová hmota;
"spotřebou" celkové množství organických rozpouštědel spotřebovaných v zařízení za kalendářní rok nebo za jakékoli jiné období dvanácti měsíců, snížené o všechny těkavé organické sloučeniny, které jsou regenerovány pro opětovné využití;
"vstupním množstvím organických rozpouštědel" celkové množství organických rozpouštědel v čisté formě a v přípravcích, které se používá při provádění určité činnosti, včetně rozpouštědel recyklovaných uvnitř zařízení i mimo něj, přičemž se organická rozpouštědla počítají pokaždé, kdy jsou použita při provádění dané činnosti;
"opětovným využitím organických rozpouštědel" použití regenerovaných organických rozpouštědel ze zařízení k jakémukoli technickému nebo komerčnímu účelu včetně jejich využití jako paliva, s vyloučením definitivního zneškodnění regenerovaných rozpouštědel jakožto odpadu;
"hmotnostním tokem" množství uvolňovaných těkavých organických sloučenin vyjádřené v jednotkách hmotnosti za hodinu;
"jmenovitou kapacitou" maximální hmotnost organických rozpouštědel použitých v zařízení za běžných provozních podmínek a při projektovaném výkonu vyjádřená jako denní průměr;
"běžným provozem" všechna období provozu zařízení nebo provádění činnosti s výjimkou doby uvádění zařízení do provozu, odstavování z provozu a údržby provozního vybavení;
"podmínkami záchytu" takové podmínky provozu zařízení, kdy jsou těkavé organické sloučeniny uvolňované během činnosti zachycovány a vedeny do komína nebo jiného zařízení na snižování emisí, a nejsou proto zcela fugitivní;
"normálními podmínkami" teplota 273,15 K a tlak 101,3 kPa;
"dvacetičtyřhodinovým průměrem" aritmetický průměr všech platných odečtených hodnot získaných během 24 hodin běžného provozu;
"uváděním do provozu a odstavováním z provozu" operace, kterými se uvádí technologický proces, provozní zařízení nebo zásobník do provozního nebo pohotovostního stavu nebo kterými se tento stav ukončuje. Pravidelné fáze provozních výkyvů v podmínkách běžného provozu nejsou pokládány za uvádění do provozu a odstavování z provozu.
Článek 3
Povinnosti nových zařízení
Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby:
1. všechna nová zařízení splňovala ustanovení článků 5, 8 a 9;
2. všechna nová zařízení, na něž se nevztahuje směrnice 96/61/ES, byla před zahájením provozu registrována nebo povolena.
Článek 4
Povinnosti stávajících zařízení
Aniž je dotčena směrnice 96/61/ES, členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby:
1. stávající zařízení splňovala ustanovení článků 5, 8 a 9 nejpozději do 31. října 2007;
2. všechna stávající zařízení byla nejpozději do 31. října 2007 registrována nebo povolena;
3. zařízení, která mají být povolena nebo registrována a uplatňují plán snižování emisí podle přílohy II B, tuto skutečnost oznámila příslušným orgánům nejpozději do 31. října 2005;
4. v případech:
- kdy se na zařízení provádí podstatná změna nebo
- kdy se v důsledku podstatné změny na zařízení poprvé vztahuje tato směrnice,
ta část zařízení, která prošla podstatnou změnou, byla považována buď za nové zařízení, nebo za stávající zařízení v případě, že celkové emise z celého zařízení nepřekračují úroveň, která by musela být dodržena, pokud by se část zařízení, na níž byla uskutečněna podstatná změna, považovala za nové zařízení.
Článek 5
Požadavky
1. Členské státy přijmou vhodná opatření, která zajistí splnění ustanovení odstavců 2 až 12, a to buď specifikací podmínek povolení, nebo vydáním obecně závazných předpisů.
2. Všechna zařízení musí splňovat:
a) buď mezní hodnoty emisí v odpadních plynech a hodnoty fugitivních emisí, nebo mezní hodnoty celkových emisí a ostatní požadavky stanovené v příloze II A;
nebo
b) požadavky plánu snižování emisí podle přílohy II B.
3. a) V případě fugitivních emisí uplatní členské státy na zařízení hodnoty těchto emisí jako mezní hodnotu emisí. Avšak pokud bylo příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázáno, že pro určité zařízení není tato hodnota ekonomicky a technicky dosažitelná, může příslušný orgán tomuto konkrétnímu zařízení udělit výjimku za předpokladu, že není důvod obávat se významných rizik pro lidské zdraví nebo životní prostředí. U každé takovéto výjimky musí provozovatel příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že je používána nejlepší dostupná technika.
b) Činnosti, které nelze provádět za podmínek záchytu, mohou být vyňaty z požadavků přílohy II A, je-li v této příloze tato možnost výslovně uvedena. V takových případech se použije plán snižování emisí podle přílohy II B, ovšem s výjimkou situace, kdy je příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázáno, že tato možnost není technicky a ekonomicky proveditelná. V takovém případě musí provozovatel příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že je používána nejlepší dostupná technika.
Členské státy oznámí Komisi v souladu s článkem 11 výjimky udělené podle písmen a) a b).
4. U zařízení, která neuplatňují plán snižování emisí, musí jakékoli zařízení na snižování emisí instalované po dni provedení této směrnice splňovat požadavky přílohy IIA.
5. Zařízení, ve kterých se provádí dvě nebo více činností, z nichž každá překračuje prahové hodnoty uvedené v příloze IIA, musí:
a) co se týče látek uvedených v odstavcích 6, 7 a 8 splňovat požadavky podle těchto odstavců pro každou činnost zvlášť;
b) co se týče všech ostatních látek buď:
i) splňovat požadavky odstavce 2 pro každou činnost zvlášť, nebo
ii) mít celkové emise pod úrovní, jež by musela být dodržena v případě uplatnění bodu i).
6. Látky nebo přípravky, kterým jsou přiřazeny věty označující specifickou rizikovost R45, R46, R49, R60 a R61 nebo které musí být těmito větami označovány z důvodu obsahu těkavých organických sloučenin klasifikovaných směrnicí 67/548/EHS [10] jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci, musí být co nejdříve nahrazeny méně škodlivými látkami nebo přípravky do té míry, do jaké je to možné, a s ohledem na doporučení čl. 7 odst. 1.
7. V případě emisí těkavých organických sloučenin uvedených v odstavci 6 o celkovém hmotnostním toku všech sloučenin, které jsou příčinou označení podle výše uvedeného odstavce, větším nebo rovném 10 g/h musí být dodržena mezní hodnota emisí 2 mg/Nm3. Tato mezní hodnota emisí se týká součtu hmotností jednotlivých sloučenin.
8. V případě emisí halogenovaných těkavých organických sloučenin, jimž je přiřazena věta označující specifickou rizikovost R40, o celkovém hmotnostním toku všech sloučenin, které jsou příčinou označení R40, větším nebo rovném 100 g/h musí být dodržena mezní hodnota emisí 20 mg/Nm3. Tato mezní hodnota emisí se týká součtu hmotností jednotlivých sloučenin.
Za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí musí být k emisím těkavých organických sloučenin podle odstavců 6 a 8 přistupováno stejně jako k emisím ze zařízení v podmínkách záchytu, a to do té míry, do jaké je to technicky a ekonomicky proveditelné.
9. Emise těkavých organických sloučenin, kterým je po vstupu této směrnice v platnost přiřazena jedna z vět označujících specifickou rizikovost uvedených v odstavcích 6 a 8 nebo které musí být touto větou označovány, musí co nejdříve splňovat mezní hodnoty emisí uvedené v odstavci 7 a 8.
10. Je třeba přijmout veškerá vhodná preventivní opatření k minimalizaci emisí během operací uvádění do provozu a odstavování z provozu.
11. Stávající zařízení, jež používají stávající zařízení na snižování emisí a splňují následující mezní hodnoty emisí:
- 50 mg C/Nm3 v případě spalovacích zařízení,
- 150 mg C/Nm3 v případě jiných zařízení na snižování emisí,
jsou zproštěna povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí v odpadních plynech uvedené v tabulce v příloze II A po dobu 12 let ode dne uvedeného v článku 15 pod podmínkou, že celkové emise z celého zařízení nepřekročí hodnotu, která by musela být dodržena v případě splňování všech požadavků uvedených v tabulce.
12. Plán snižování emisí ani uplatňování odstavce 11 nebo článku 6 nezprošťuje zařízení vypouštějící látky uvedené v odstavcích 6, 7 a 8 povinnosti splňovat požadavky obsažené v těchto odstavcích.
13. V případech, kdy je v souladu s nařízením Rady (EHS) 793/93 [11] a nařízením Komise (ES) 1488/94 [12] nebo směrnicí Rady 67/548/EHS a směrnicí Komise 93/67/EHS [13] provedeno posouzení rizika některé látky, která je příčinou označení R40, R60 nebo R61 a která spadá do oblasti působnosti této směrnice, Komise uváží závěry tohoto posouzení rizika a případně přijme nezbytná opatření.
Článek 6
Národní plány
1. Aniž tím je dotčena směrnice 96/61/ES, členské státy mohou stanovit a provádět národní plány snižování emisí z činností a z průmyslových zařízení, na něž se vztahuje článek 1, s výjimkou činností 4 a 11 podle přílohy IIA. Žádná z ostatních činností nesmí být národním plánem z oblasti působnosti této směrnice vyňata. Tyto plány musí vést ke snížení ročních emisí těkavých organických sloučenin ze stávajících zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, přinejmenším o stejné množství a ve stejném časovém horizontu, jakého by bylo dosaženo použitím mezních hodnot emisí podle čl. 5 odst. 2 a 3 a podle přílohy II během doby platnosti národního plánu. Národní plán bude Komisi předkládán každé tři roky s případnými aktualizacemi.
Členský stát, který vypracuje a provádí národní plány, může zprostit stávající zařízení povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí stanovené v čl. 5 odst. 2 a 3 a v příloze II. Národní plán za žádných okolností nemůže zprostit stávající zařízení povinnosti dodržovat ustanovení uvedená ve směrnici 96/61/ES.
2. Národní plán obsahuje seznam přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1 včetně podrobností o navrhovaném mechanismu sledování realizace plánu. Národní plán rovněž obsahuje závazné cíle průběžného snižování emisí, podle nichž je možné posuzovat pokrok v plnění konečného cíle. Plán musí být v souladu s příslušnými platnými právními předpisy Společenství včetně příslušných ustanovení této směrnice a musí obsahovat:
- specifikaci činnosti nebo činností, na něž se vztahuje,
- snížení emisí, kterého má být u těchto činností dosaženo, odpovídající snížení, jehož by se dosáhlo uplatněním mezních hodnot emisí podle odstavce 1,
- počet zařízení dotčených plánem, jejich celkové emise a celkové emise z každé dotčené činnosti.
Národní plán musí rovněž obsahovat úplný popis všech nástrojů, jejichž pomocí budou plněny jeho požadavky, doklad o tom, že použití uvedených nástrojů je reálné, a podrobnosti o způsobech prokazování plnění plánu.
3. Členský stát předloží plán Komisi. K plánu musí být přiložena doprovodná dokumentace postačující pro ověření skutečnosti, že bude dosaženo cíle podle odstavce 1, včetně dokumentace konkrétně vyžádané Komisí. Stávající zařízení, která procházejí podstatnou změnou, zůstanou v oblasti působnosti národního plánu, pokud byla součástí tohoto plánu i před uskutečněním dané změny.
4. Členský stát pověří vnitrostátní orgán shromažďováním a vyhodnocováním údajů požadovaných podle odstavce 3 a prováděním národního plánu.
5. a) Komise sdělí výboru ustavenému podle článku 13 kritéria pro posuzování národních plánů nejpozději jeden rok po vstupu této směrnice v platnost.
b) Jestliže Komise na základě zkoumání plánu, opětovně předloženého plánu nebo zprávy o realizaci předložené členským státem podle článku 11 dojde k závěru, že cíle plánu nebudou ve stanovené lhůtě splněny, sdělí své stanovisko příslušnému členskému státu a výboru ustavenému podle článku 13 spolu s důvody, které ji k tomuto stanovisku vedly. Komise tak učiní do šesti měsíců od obdržení plánu nebo zprávy. Členský stát pak do tří měsíců oznámí Komisi a výboru nápravná opatření, která přijme za účelem dosažení stanovených cílů.
6. Pokud Komise do šesti měsíců od oznámení nápravných opatření rozhodne, že tato opatření nepostačují ke splnění cílů plánu ve stanovené lhůtě, je příslušný členský stát povinen splnit požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 a 3 a v příloze II ve lhůtě stanovené v této směrnici, co se týče stávajících zařízení. Komise o svém rozhodnutí informuje výbor ustavený podle článku 13.
Článek 7
Nahrazování
1. Komise zajistí výměnu informací mezi členskými státy a dotčenými odvětvími ohledně používání organických látek a jejich potenciálních náhražek. Komise zváží jejich:
- vhodnost,
- potenciální účinky na lidské zdraví, zejména v případě expozice na pracovišti,
- potenciální účinky na životní prostředí a
- ekonomické důsledky, zejména náklady a přínosy dostupných možností,
a to s cílem vypracovat doporučení pro používání látek a postupů, které mají nejmenší potenciální účinky na ovzduší, vodu, půdu, ekosystémy a lidské zdraví. Na základě této výměny informací vydá Komise doporučení pro každou činnost.
2. Členské státy zajistí, aby doporučení podle odstavce 1 byla zohledněna v povolovacím řízení a při formulaci obecně závazných předpisů.
Článek 8
Monitorování
1. Členské státy zavedou povinnost provozovatelů zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, poskytovat příslušnému orgánu jednou ročně nebo na vyžádání údaje, na jejichž základě bude moci ověřovat dodržování této směrnice.
2. Členské státy zajistí, aby výpusti, k nimž je připojeno zařízení na snižování emisí a které na svém konci emitují v průměru více než 10 kg celkového organického uhlíku za hodinu, byly kontinuálně monitorovány z hlediska dodržování ustanovení této směrnice.
3. V ostatních případech členské státy zajistí provádění kontinuálních nebo pravidelných měření. V případě pravidelných měření musí být při každém jednotlivém měření naměřeny nejméně tři hodnoty.
4. Měření se nevyžaduje v případě, že pro dodržování této směrnice není nutné využívat zařízení na snižování emisí na konci procesu.
5. Komise organizuje výměnu informací o realizaci plánů hospodaření s rozpouštědly v členských státech na základě údajů získaných v rámci provádění této směrnice v průběhu tří let ode dne uvedeného v článku 15.
Článek 9
Dodržování mezních hodnot emisí
1. Příslušnému orgánu musí být uspokojivým způsobem prokazováno dodržování:
- mezních hodnot emisí v odpadních plynech, hodnot fugitivních emisí a mezních hodnot celkových emisí,
- požadavků plánu snižování emisí podle přílohy II B,
- ustanovení čl. 5 odst. 3.
Pokyny pro prokazování souladu s těmito parametry jsou uvedeny v příloze III týkající se plánů hospodaření s rozpouštědly.
Za účelem chlazení nebo ředění je možné smíchat odpadní plyn s jiným plynem, pokud je tento postup technicky odůvodnitelný, avšak tento přidaný plyn nebude brán v úvahu při stanovování hmotnostní koncentrace znečišťující látky v odpadním plynu.
2. Po uskutečnění podstatné změny musí být dodržování výše uvedených parametrů znovu ověřeno.
3. V případě kontinuálního měření se mezní hodnoty emisí považují za splněné, pokud:
a) žádný dvacetičtyřhodinový průměr při běžném provozu nepřekročí mezní hodnoty emisí a
b) žádný hodinový průměr nepřekročí mezní hodnoty emisí více než 1,5krát.
4. V případě pravidelných měření se mezní hodnoty emisí považují za splněné, pokud při daném měření:
a) průměr všech naměřených hodnot nepřekročí mezní hodnoty emisí a
b) žádný hodinový průměr nepřekročí mezní hodnoty emisí více než 1,5krát.
5. Dodržování ustanovení čl. 5 odst. 7 a 8 se ověřuje na základě součtu hmotnostních koncentrací všech příslušných těkavých organických sloučenin. Ve všech ostatních případech se dodržování ověřuje na základě celkové hmotnosti emitovaného organického uhlíku, pokud není v příloze IIA uvedeno jinak.
Článek 10
Nesplnění požadavků této směrnice
1. Členské státy přijmou vhodná opatření k tomu, aby v případě zjištěného porušení požadavků této směrnice:
a) provozovatel informoval příslušný orgán a přijal opatření, která zajistí nápravu v nejkratší možné době;
b) způsobí-li nesplnění požadavků této směrnice bezprostřední ohrožení lidského zdraví a není-li zjednána náprava za podmínek uvedených v písmenu a), bylo provozování činnosti pozastaveno.
Článek 11
Informační systémy a podávání zpráv
1. Každé tři roky zasílají členské státy Komisi informace o provádění této směrnice v podobě zprávy. Tato zpráva se vypracovává na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS [14]. Tento dotazník nebo osnova se zasílá členským státům šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká. Zpráva musí být Komisi doručena do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká. Členské státy vypracované zprávy zveřejní současně s jejich předložením Komisi, s výhradou omezení uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 90/313/EHS [15]. První zpráva se týká období prvních tří let ode dne uvedeného v článku 15.
2. Údaje předkládané podle odstavce 1 musí obsahovat zejména dostatek reprezentativních údajů prokazujících splnění požadavků článku 5 a případně požadavků článku 6.
3. Nejpozději do pěti let od předložení prvních zpráv členskými státy vypracuje Komise na základě údajů poskytnutých členskými státy zprávu o provádění této směrnice. Komise předloží tuto zprávu a případně i návrhy opatření Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 12
Přístup veřejnosti k informacím
1. Aniž je dotčena směrnice 90/313/EHS, členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby byly veřejnosti po vhodnou dobu zpřístupněny přinejmenším žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn zařízení, jež vyžadují povolení podle směrnice 96/61/ES, aby veřejnost měla možnost k nim vznést připomínky před tím, než příslušný orgán učiní rozhodnutí. Aniž je dotčena směrnice Rady 96/61/ES, toto ustanovení nezakládá žádnou povinnost informace určené veřejnosti formálně upravovat.
Veřejnosti musí být také zpřístupněno rozhodnutí příslušného orgánu včetně nejméně jedné kopie povolení a všech jeho následných aktualizací.
Veřejnosti musí být dále zpřístupněny obecně závazné předpisy vztahující se na zařízení a seznam registrovaných a povolených činností.
2. Výsledky monitorování emisí požadovaného v rámci podmínek povolení nebo registrace podle článků 8 a 9, které má k dispozici příslušný orgán, musí být rovněž zpřístupněny veřejnosti.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 platí s výhradou omezení uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 90/313/EHS, která se týkají důvodů pro odmítnutí poskytnutí informací státními orgány, a to zejména důvodů spojených s ochranou obchodního a průmyslového tajemství.
Článek 13
Výbor
Komisi je nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru. Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 14
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a musejí mít odstrašující účinek. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději ke dni uvedenému v článku 15 a neprodleně sdělí Komisi i jakékoli jejich následné změny.
Článek 15
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 11. března 1999.