Směrnice Rady
ze dne 26. července 1971
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(71/320/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že technické požadavky, které musí motorová vozidla podle vnitrostátních právních předpisů splňovat, se mimo jiné vztahují na brzdová zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel;
vzhledem k tomu, že se tyto požadavky v jednotlivých členských státech liší; že je proto nutné, aby všechny členské státy zavedly stejné požadavky vedle nebo namísto svých stávajících právních předpisů, zejména aby bylo možné použít u všech typů vozidel postup EHS schvalování typu, který je předmětem směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3];
vzhledem k tomu, že harmonizované požadavky musí zajišťovat bezpečnost silničního provozu v celém Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo, které patří do jedné z dále uvedených mezinárodních kategorií a je určeno k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, a jeho přípojná vozidla, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských traktorů a strojů a strojů pro veřejné práce:
a) Kategorie M:
Motorová vozidla pro dopravu osob, která mají nejméně čtyři kola nebo která mají nejméně tři kola a maximální hmotnost větší než 1 tunu:
-kategorie M1: | vozidla pro dopravu osob, která mají nejvýše osm sedadel kromě sedadla řidiče, |
-kategorie M2: | vozidla pro dopravu osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče a maximální hmotnost nejvýše 5 t, |
-kategorie M3: | vozidla pro dopravu osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče a maximální hmotnost větší než 5 t; |
b) Kategorie N:
Motorová vozidla pro dopravu nákladů, která mají nejméně čtyři kola nebo která mají nejméně tři kola a maximální hmotnost větší než 1 tunu:
-kategorie N1: | vozidla pro dopravu nákladů, která mají maximální hmotnost nejvýše 3,5 t, |
-kategorie N2: | vozidla pro dopravu nákladů, která mají maximální hmotnost větší než 3,5 t, ale nejvýše 12 t, |
-kategorie N3: | vozidla pro dopravu nákladů, která mají maximální hmotnost větší než 12 t; |
c) Kategorie O:
Přípojná vozidla (včetně návěsů):
-kategorie O1: | přípojná vozidla, která mají maximální hmotnost nejvýše 0,75 t, |
-kategorie O2: | přípojná vozidla, která mají maximální hmotnost větší než 0,75 t, ale nejvýše 3,5 t, |
-kategorie O3: | přípojná vozidla, která mají maximální hmotnost větší než 3,5 t, ale nejvýše 10 t, |
-kategorie O4: | přípojná vozidla, která mají maximální hmotnost větší než 10 t. |
2. Kloubová vozidla kategorie M, která se skládají ze dvou nerozpojitelných, avšak kloubově spolu spojených částí, se pokládají za jediné vozidlo.
3. U tažného vozidla kategorie M nebo N, které je konstruováno pro spojení s návěsem, se pro klasifikaci vozidla uvažuje hmotnost tažného vozidla v provozním stavu, zvětšená o maximální hmotnost přenášenou na tažné vozidlo návěsem, a případně o největší hmotnost vlastního nákladu tažného vozidla.
4. U vozidel kategorie N se zařízení a vybavení, která jsou na určitých speciálních vozidlech, jež nejsou určena pro dopravu cestujících (jako jsou jeřábová vozidla, dílenská vozidla, reklamní vozidla), pokládají za zboží.
5. U návěsu kategorie O se jako maximální hmotnost pro klasifikaci vozidla uvažuje hmotnost, která se přenáší na vozovku nápravou nebo nápravami návěsu připojeného k tažnému vozidlu a naloženého na jeho maximální hmotnost.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se jeho brzdového zařízení, pokud je toto vozidlo vybaveno zařízeními uvedenými v přílohách I až VIII a pokud tato zařízení splňují požadavky stanovené v těchto přílohách.
Článek 3
Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé úpravě konstrukční části nebo vlastností uvedených v bodě 1.1 přílohy I. Příslušné orgány dotyčného členského státu posoudí, zda je nutné provést na změněném typu vozidla nové zkoušky a vystavit nový protokol. Změna se nepovolí, jestliže se při těchto zkouškách prokáže nesplnění požadavků této směrnice.
Článek 4
Do doby, než vstoupí v platnost samostatná směrnice, v níž bude vymezen pojem "městský autobus", se bude u takových vozidel nadále provádět zkouška typu II A popsaná v příloze II, jestliže jejich hmotnost přesahuje 10 tun.
Článek 5
Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.
Článek 6
1. Členské státy uvedou v účinnost předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18 měsíců od jejího oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Od 1. října 1974 se bod 2.2.1.4 přílohy I použije také na vozidla jiná než vozidla kategorií M3 a N3.
3. Členské státy zajistí, aby bylo Komisi sděleno znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 26. července 1971.