Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001
ze dne 19. března 2001
o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 20. prosince 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 Smlouvy stanoví, že Společenství má mimo jiné za úkol podporovat v celém Společenství udržitelný růst, a usnesení ze dne 1. února 1993 [4] zdůrazňuje význam udržitelného růstu.
(2) Program "Směrem k udržitelnému rozvoji" předložený Komisí, který byl z hlediska celkového konceptu schválen usnesením ze dne 1. února 1993, podtrhuje roli a odpovědnost organizací jak za posílení hospodářství, tak i za ochranu životního prostředí ve Společenství.
(3) Program "Směrem k udržitelnému rozvoji" požaduje rozšíření nástrojů v ochraně životního prostředí a využití tržních mechanismů, aby přiměl organizace k přijetí aktivnějšího přístupu v této oblasti, a to nad rámec dodržování všech platných právních požadavků týkajících se životního prostředí.
(4) Komise by měla podporovat soudržný přístup k právním nástrojům vytvářeným na úrovni Společenství pro oblast ochrany životního prostředí.
(5) Nařízení Rady (EHS) č. 1836/93 ze dne 29. června 1993 o dobrovolné účasti průmyslových podniků v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí [5] prokázalo svou účinnost při zlepšování dopadů činnosti průmyslu na životní prostředí.
(6) Zkušenosti získané při provádění nařízení (EHS) č. 1836/93 by se měly využít pro zvýšení schopnosti systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) Společenství, aby bylo dosaženo zlepšení celkového vlivu činnosti organizací na životní prostředí.
(7) EMAS by měl být dostupný pro všechny organizace s dopady na životní prostředí a měl by jim poskytovat prostředky ke zvládnutí těchto dopadů a ke zlepšení celkového vlivu činnosti organizací na životní prostředí.
(8) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality, uvedenými v článku 5 Smlouvy, lze účinnosti programu EMAS ke zlepšení vlivu evropských organizací na životní prostředí lépe dosáhnout na úrovni Společenství. Toto nařízení má pouze zajistit jednotné provedení programu EMAS v celém Společenství poskytnutím společných pravidel, postupů a základních požadavků týkajících se EMAS, zatímco přijímání opatření, která lze přiměřeně provést na vnitrostátní úrovni, je ponecháno členským státům.
(9) Organizace by měly být podněcovány k dobrovolné účasti na programu EMAS, přičemž mohou z této účasti získat výhody, pokud jde o právní kontrolu, úsporu nákladů a obraz, který si o nich utvoří veřejnost.
(10) Je důležité, aby se na programu EMAS podílely malé a střední podniky, jejichž účast by měla být podporována usnadněním přístupu k informacím, ke stávajícím podpůrným fondům a k veřejným institucím a vytvořením nebo podporou opatření týkajících se technické pomoci.
(11) Údaje poskytnuté členskými státy by měla Komise využít ke stanovení potřeby rozvoje zvláštních opatření s cílem dosáhnout větší účasti organizací v programu EMAS, zejména malých a středních podniků.
(12) Průhlednost a důvěryhodnost organizací zavádějících systémy řízení z hlediska ochrany životního prostředí se zvyšuje, když je přezkoumán jejich systém řízení podniku, program auditu z hlediska ochrany životního prostředí a prohlášení o stavu životního prostředí, aby se ověřilo, zda splňují odpovídající požadavky tohoto nařízení, a když jsou jejich prohlášení o stavu životního prostředí a jeho aktualizace schvalovány akreditovanými ověřovateli stavu životního prostředí.
(13) Proto je nezbytné zajistit a neustále zlepšovat odbornou způsobilost ověřovatelů stavu životního prostředí, a to na základě nezávislého a neutrálního akreditačního systému, rekvalifikace a vhodného dohledu nad jejich činností, aby byla zajištěna důvěryhodnost programu EMAS. Proto by měla být zajištěna úzká spolupráce mezi vnitrostátními akreditačními orgány.
(14) Organizace by měly být podněcovány, aby vypracovávaly a zpřístupňovaly veřejnosti pravidelná prohlášení o stavu životního prostředí, která by veřejnosti a dalším zúčastněným osobám poskytla informace o vlivu jejich činnosti na životní prostředí.
(15) Členské státy by měly mít možnost podněcovat organizace k účasti v programu EMAS.
(16) Komise by měla poskytnout kandidátským zemím technickou podporu při vytvoření struktur potřebných pro použití programu EMAS.
(17) Kromě základních požadavků systému řízení podniku z hlediska ochrany životního prostředí přikládá program EMAS zvláštní význam těmto prvkům: souladu s právními předpisy, zlepšení celkového vlivu činnosti organizace na životní prostředí a také externí komunikaci a zapojení zaměstnanců.
(18) Komise by měla upravit přílohy tohoto nařízení s výjimkou přílohy V, uznat evropské a mezinárodní normy týkající se životního prostředí, které jsou relevantní k EMAS, a vytvořit obecné zásady pro partnerství osob zúčastněných na programu EMAS za účelem zajištění soudržného provádění požadavků EMAS v členských státech. Při vypracování těchto obecných zásad by Komise měla zohlednit politiku životního prostředí Společenství, a zejména právní předpisy Společenství a případné mezinárodní závazky.
(19) Opatření potřebná k provedení nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Komise 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(20) Toto nařízení by mělo být případně s ohledem na získané zkušenosti po určité době přezkoumáno.
(21) Evropské instituce by měly usilovat o přijetí zásad podle tohoto nařízení.
(22) Toto nařízení nahrazuje nařízení (EHS) 1836/93, které se zrušuje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Program systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí a jeho cíle
1. Zřizuje se program Společenství pro systém řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí umožňující dobrovolnou účast organizací (dále jen "EMAS"), pro hodnocení a zlepšení celkového vlivu činností organizací na životní prostředí a poskytnutí odpovídajících informací veřejnosti a jiným zúčastněným osobám.
2. Cílem programu EMAS je podporovat neustálé zlepšování celkového vlivu činnosti organizací na životní prostředí
a) vytvářením a zaváděním systémů řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí, jak je popsáno v příloze I;
b) systematickým, objektivním a pravidelným hodnocením výkonu těchto systémů, jak je popsáno v příloze I;
c) poskytováním informací o vlivu činnosti organizace na životní prostředí a otevřeným dialogem s veřejností a ostatními zúčastněnými osobami;
d) aktivním zapojením zaměstnanců v organizaci a vhodným počátečním a dalším výcvikem, který jim umožní aktivní účast na úkolech uvedených v písmenu a). Na žádost se zapojí také zástupci zaměstnanců.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "politikou životního prostředí" celkové cíle a zásady jednání organizace ve vztahu k životnímu prostředí, včetně dodržování všech souvisejících právních požadavků na ochranu životního prostředí, a rovněž závazek neustále zlepšovat vliv činnosti organizace na životní prostředí; politika životního prostředí poskytuje rámec pro stanovení a přezkoumávání obecných a specifických cílů ochrany životního prostředí;
b) "neustálým zlepšováním vlivu činnosti organizace na životní prostředí" proces každoročního zlepšování měřitelných výsledků systému řízení podniků z hlediska ochrany životního prostředí, které souvisejí s tím, jak organizace řídí významné environmentální aspekty, založený na politice životního prostředí a na obecných a specifických cílech ochrany životního prostředí organizace; zlepšení přitom nemusí nastat ve všech oblastech činnosti zároveň;
c) "vlivem činnosti organizace na životní prostředí" výsledky řízení organizace, pokud jde o environmentální aspekty;
d) "prevencí znečištění" použití postupů, technik, materiálů nebo výrobků, které zabraňují, snižují nebo regulují znečištění, což může zahrnovat recyklaci, zpracování, změny postupů, kontrolní mechanismy, účinné využití zdrojů a nahrazení materiálů;
e) "přezkoumáním stavu životního prostředí" úvodní podrobná analýza problémů ochrany životního prostředí, dopadů a vlivu na životní prostředí souvisejících s činnostmi organizace (příloha VII);
f) "environmentálním aspektem" prvek činností, výrobků nebo služeb organizace, který může mít vliv na životní prostředí (příloha VI); významným environmentálním aspektem je environmentální aspekt, který má nebo může mít podstatný dopad na životní prostředí;
g) "dopadem na životní prostředí" změna životního prostředí jak negativní, tak pozitivní, zcela nebo částečně vyplývající z činností, výrobků nebo služeb organizace;
h) "programem ochrany životního prostředí" popis opatření (odpovědností a prostředků) učiněných nebo plánovaných k dosažení obecných a specifických cílů ochrany životního prostředí a lhůty pro jejich dosažení;
i) "obecným cílem ochrany životního prostředí" celkový cíl ochrany životního prostředí vyplývající z politiky životního prostředí, který si organizace sama stanoví, a který je pokud možno kvantifikován;
j) "specifickým cílem ochrany životního prostředí" podrobný požadavek na výkon, který je pokud možno kvantifikován, který se uplatňuje v organizaci nebo její části, vyplývá ze stanovených obecných cílů a je třeba jej stanovit a splnit pro dosažení těchto obecných cílů;
k) "systémem řízení z hlediska ochrany životního prostředí" ta část celkového systému řízení, která zahrnuje organizační strukturu, plánování, odpovědnosti, techniky, postupy, procesy a zdroje pro rozvoj, provádění, dosažení, posouzení a podporu politiky životního prostředí;
l) "auditem ochrany životního prostředí" nástroj řízení, zahrnující systematické, dokumentované, pravidelné a objektivní hodnocení výkonu organizace, systému řízení a postupů ochrany životního prostředí s cílem:
i) usnadnit provozní kontrolu způsobů chování, které mohou mít dopad na životní prostředí,
ii) posouzení dodržování politiky životního prostředí, včetně obecných a specifických cílů organizace, týkajících se ochrany životního prostředí (příloha II);
m) "cyklem auditu" období, ve kterém se provádí audit všech činností v organizaci (příloha II);
n) "auditorem" osoba nebo tým, interní nebo externí, jednající jménem vedení organizace, které mají individuálně nebo kolektivně odbornou kvalifikaci uvedenou v bodě 2.4 přílohy II a jsou dostatečně nezávislé na činnostech, pro které provádějí audit, aby mohly provést objektivní posouzení;
o) "prohlášením o stavu životního prostředí" údaje uvedené v bodě 3.2 písm. a) až g) přílohy III;
p) "zúčastněnou osobou" jednotlivec nebo skupina včetně orgánů, na které se vztahuje nebo kterých se týká vliv činnosti organizace na životní prostředí;
q) "ověřovatelem stavu životního prostředí" osoba nebo organizace nezávislá na ověřované organizaci, která získala akreditaci v souladu s podmínkami a postupy uvedenými v článku 4;
r) "akreditačním systémem" systém pro akreditaci a dohled nad činností ověřovatelů stavu životního prostředí provozovaný nestrannou institucí nebo organizací určenou nebo vytvořenou členským státem (akreditační orgán) s dostatečnými zdroji a odbornou způsobilostí, která disponuje vhodnými postupy pro výkon funkcí stanovených tímto nařízením;
s) "organizací" společnost, korporace, firma, podnik, orgán nebo instituce, jejich část nebo kombinace, která je či není právnickou osobou, veřejná nebo soukromá, která má své vlastní funkční strukturu a správu.
Jednotka, která má být zaregistrována jako organizace účastnící se programu EMAS, se dohodne s ověřovatelem stavu životního prostředí a případně s odpovědnými orgány při zohlednění pokynu Komise vydaného postupem podle čl. 14 odst. 2, přičemž nesmějí být překročeny hranice členského státu. Nejmenší jednotkou, která může být vzata v úvahu, je místo. Za výjimečných okolností stanovených Komisí postupem podle čl. 14 odst. 2 může být subjekt, který má být posouzen kvůli zaregistrování do programu EMAS, menší než místo, např. pododdělení s vlastními funkcemi;
t) "místem" celé území v určité lokalitě, které podléhá kontrole určité organizace a na kterém probíhají činnosti, vyrábějí se výrobky a poskytují se služby. To zahrnuje veškerou infrastrukturu, vybavení a materiál;
u) "příslušnými subjekty" jmenované členskými státy, celostátní, regionální nebo místní, v souladu s článkem 5 k provádění úkolů uvedených v tomto nařízení.
Článek 3
Účast v programu EMAS
1. Program EMAS je otevřen všem organizacím, které chtějí zlepšit celkový vliv své činnosti na životní prostředí.
2. Pro zaregistrování do programu EMAS musí organizace
a) provést přezkoumání svých činností, výrobků a služeb z hlediska ochrany životního prostředí podle přílohy VII zaměřené na problémy uvedené v příloze VI a s ohledem na výsledky tohoto přezkoumání zavést systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí, který zahrne všechny požadavky uvedené v příloze I, zejména dodržování odpovídajících právních předpisů na ochranu životního prostředí.
Organizace, které mají certifikovaný systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí uznaný podle požadavků článku 9, nemusí provést formální přezkoumání stavu životního prostředí při přechodu na zavedení EMAS, pokud certifikovaný systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí poskytuje údaje potřebné pro stanovení a vyhodnocení environmentálních aspektů stanovených v příloze VI;
b) provést nebo nechat provést audit ochrany životního prostředí podle požadavků stanovených v příloze II. Audity by měly vyhodnotit vliv činnosti organizace na životní prostředí;
c) vypracovat prohlášení o stavu životního prostředí podle bodu 3.2 přílohy III. Prohlášení musí věnovat zvláštní pozornost výsledkům, kterých organizace dosáhla s ohledem na své obecné a specifické cíle ochrany životního prostředí, a požadavku neustále zlepšovat celkový vliv činnosti organizace na životní prostředí, přičemž musí zvážit informační potřebu dotyčných zúčastněných osob;
d) nechat ověřit, zda přezkoumání stavu životního prostředí, pokud bylo provedeno, systém řízení, postup auditu a prohlášení o stavu životního prostředí splňují příslušné požadavky tohoto nařízení a nechat schválit prohlášení o stavu životního prostředí ověřovatelem stavu životního prostředí, aby bylo zajištěno, že splňuje požadavky přílohy III;
e) předat schválené prohlášení o stavu životního prostředí příslušnému subjektu členského státu, v němž je usazena organizace, která žádá o registraci, a po registraci toto prohlášení zpřístupnit veřejnosti.
3. K udržení registrace v programu EMAS musí organizace
a) nechat ověřit systém řízení a audit z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s požadavky bodu 5.6 přílohy V;
b) předávat potřebné roční schválené aktualizované prohlášení o stavu životního prostředí příslušnému subjektu a zpřístupnit je veřejnosti. Odchylky od četnosti, se kterou se aktualizace provádí, lze učinit za okolností stanovených v pokynu Komise přijatém postupem podle čl. 14 odst. 2, zejména pro malé organizace a malé podniky podle doporučení Komise 96/280/ES [7], a pokud v systému řízení z hlediska ochrany životního prostředí nejsou žádné provozní změny.
Článek 4
Akreditační systém
1. Členské státy vytvoří systém pro akreditaci nezávislých ověřovatelů stavu životního prostředí a pro dohled nad jejich činností. Za tímto účelem mohou členské státy buď využít stávající akreditační instituce, nebo příslušné subjekty uvedené v článku 5, nebo jmenovat nebo zřídit jiný subjekt s odpovídajícím statutem.
Členské státy zajistí, aby složení těchto systémů bylo takové, aby zaručilo jejich nezávislost a neutralitu při plnění jejich úkolů.
2. Členské státy zajistí, aby byly tyto systémy plně funkční do 12 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Členské státy zajistí vhodné konzultace s dotyčnými osobami při vytváření a řízení akreditačních systémů.
4. Akreditace ověřovatelů stavu životního prostředí a dohled nad jejich činností musí být v souladu s požadavky přílohy V.
5. Ověřovatelé stavu životního prostředí akreditovaní v jednom členském státě mohou provádět ověřování systému řízení v každém jiném členském státě v souladu s požadavky stanovenými v příloze V. Zahájení ověřovací činnosti musí být oznámeno členskému státu, ve kterém je činnost prováděna, a činnost podléhá dohledu akreditačního systému tohoto členského státu.
6. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých podle tohoto článku a oznámí odpovídající změny ve struktuře a postupech akreditačního systému.
7. Komise podporuje postupem podle čl. 14 odst. 2 spolupráci mezi členskými státy zejména proto, aby se předešlo neslučitelnosti mezi přílohou V a kritérii, podmínkami a postupy, které vnitrostátní akreditační orgány uplatňují při akreditaci a dohledu nad činností ověřovatelů stavu životního prostředí, a aby byla zajištěna jednotná kvalifikace ověřovatelů stavu životního prostředí.
8. Akreditační orgány vytvoří shromáždění všech akreditačních orgánů s cílem poskytnout Komisi prvky a prostředky ke splnění povinností podle odstavce 7. Shromáždění zasedá nejméně jednou za rok za přítomnosti zástupce Komise.
Shromáždění vypracuje podle potřeby pokyny k otázkám akreditace, odborné způsobilosti a dohledu nad činností ověřovatelů stavu životního prostředí. Dokumenty s takovýmito pokyny jsou přijímány postupem podle čl. 14 odst. 2.
K zajištění harmonizovaného fungování akreditačních orgánů a ověřovacího procesu ve všech členských státech vypracuje shromáždění postupy pro proces vzájemného hodnocení. Účelem vzájemného hodnocení je zajistit, aby akreditační systémy členských států splňovaly požadavky tohoto nařízení. Zpráva o činnostech vzájemného hodnocení bude předána Komisi, která ji pro informaci sdělí výboru uvedenému v čl. 14 odst. 1 a zpřístupní veřejnosti.
Článek 5
Příslušné subjekty
1. Do 3 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost určí každý členský stát příslušný subjekt pověřený prováděním úkolů stanovených v tomto nařízení, zejména v článcích 6 a 7, a uvědomí o tom Komisi.
2. Členské státy zajistí, aby složení příslušných subjektů zaručovalo jejich nezávislost a neutralitu a aby příslušné subjekty uplatňovaly jednotně ustanovení tohoto nařízení.
3. Členské státy udělí příslušným subjektům pokyny pro pozastavení a zrušení registrace organizací. Příslušné subjekty musí mít k dispozici zejména postupy pro
- posuzování připomínek zúčastněných osob týkajících se registrovaných organizací a
- zamítnutí, pozastavení nebo zrušení registrace organizací.
4. Příslušný subjekt je příslušný pro registraci organizací v programu EMAS. Proto reguluje registraci organizací jejich vedení v rejstříku.
5. Příslušné subjekty ze všech členských států se scházejí nejméně jednou za rok v přítomnosti zástupce Komise. Cílem těchto schůzí je zajistit soudržnost postupů týkajících se registrace organizací v programu EMAS, včetně pozastavení a zrušení registrace. Příslušné subjekty vypracují proces vzájemného hodnocení za účelem jednotného přístupu k registraci v praxi. Zpráva o činnostech vzájemného hodnocení bude předána Komisi, která ji pro informaci sdělí výboru uvedenému v čl. 14 odst. 1 a zpřístupní veřejnosti.
Článek 6
Registrace organizací
Příslušné subjekty registrují organizace na základě těchto skutečností:
1. Pokud příslušný subjekt
- obdržel schválené prohlášení o stavu životního prostředí,
- obdržel od organizace vyplněný formulář, který obsahuje alespoň minimální údaje uvedené v příloze VIII,
- obdržel poplatek za registraci případně splatný podle článku 16,
- je přesvědčen na základě předložených údajů, zejména na základě dotazů u příslušného donucovacího orgánu o dodržování příslušných právních předpisů týkajících se životního prostředí danou organizací, že organizace splňuje všechny požadavky tohoto nařízení,
zaregistruje organizaci žádající o registraci a udělí jí registrační číslo. Příslušný subjekt uvědomí vedení organizace o registraci organizace.
2. Pokud příslušný subjekt obdrží od akreditačního orgánu zprávu o dohledu, podle které nebyly provedeny činnosti ověřovatele stavu životního prostředí dostatečně adekvátně, aby bylo zajištěno, že organizace žádající o registraci splnila požadavky tohoto nařízení, registrace se podle situace zamítne nebo pozastaví, dokud se neprokáže, že organizace dodržuje požadavky programu EMAS.
3. Pokud organizace nepředloží příslušnému subjektu do tří měsíců, kdy o to byla požádána,
- roční schválené aktualizované prohlášení o stavu životního prostředí nebo
- vyplněný formulář, který zahrnuje alespoň minimální údaje uvedené v příloze VIII, nebo
- případně splatný registrační poplatek,
registrace organizace se pozastaví nebo zruší v závislosti na druhu a rozsahu nedostatku. Příslušný subjekt uvědomí vedení organizace o důvodech těchto opatření.
4. Pokud příslušný subjekt dospěje na základě předložených údajů k závěru, že organizace již nesplňuje jednu nebo více podmínek tohoto nařízení, registrace organizace se pozastaví nebo zruší v závislosti na druhu a rozsahu nedostatku.
Pokud příslušný donucovací orgán uvědomí příslušný subjekt o porušení zákonných požadavků týkajících se ochrany životního prostředí danou organizací, zamítne příslušný subjekt registraci této organizace nebo případně její registraci pozastaví.
5. Zamítnutí registrace, její pozastavení nebo zrušení vyžaduje konzultaci s příslušnými zúčastněnými osobami, aby měl příslušný subjekt podklady potřebné k rozhodnutí. Příslušný subjekt uvědomí vedení organizace o důvodech těchto opatření a o jednání s příslušným donucovacím orgánem.
6. Zamítnutí nebo pozastavení registrace se zruší, pokud příslušný subjekt obdrží uspokojivé informace o tom, že organizace dodržuje požadavky programu EMAS, nebo pokud obdrží informaci od příslušného donucovacího orgánu, že porušení bylo napraveno a organizace učinila uspokojivá opatření s cílem zajistit, aby se neopakovalo.
Článek 7
Seznam registrovaných organizací a ověřovatelů stavu životního prostředí
1. Akreditační orgán vytvoří, reviduje a aktualizuje seznam ověřovatelů stavu životního prostředí a rozsah akreditace v jejich členském státě a sděluje každý měsíc Komisi a příslušnému subjektu přímo nebo prostřednictvím vnitrostátních orgánů, podle rozhodnutí dotyčného členského státu, změny v tomto seznamu.
2. Příslušné subjekty vytvoří a vedou seznam registrovaných organizací ve svém členském státě a měsíčně jej aktualizují. Příslušné subjekty sdělují každý měsíc Komisi přímo nebo prostřednictvím vnitrostátních orgánů, podle rozhodnutí dotyčného členského státu, změny v tomto seznamu a případně zorganizují systém výměny informací v rámci sítě pověřených místních orgánů, členěný podle hospodářských odvětví a oblastí působnosti.
3. Komise vede seznam ověřovatelů stavu životního prostředí a organizací registrovaných v EMAS a zpřístupní jej veřejnosti.
Článek 8
Logo
1. Organizace účastnící se programu EMAS mohou používat logo uvedené v příloze IV, jen pokud mají platnou registraci v programu EMAS. Technické specifikace týkající se reprodukce loga budou přijaty postupem podle čl. 14 odst. 2 a zveřejněny Komisí.
2. Logo programu EMAS mohou organizace použít v těchto případech:
a) na schválené informace popsané v bodě 3.5 přílohy III za okolností vymezených v pokynu Komise přijatém postupem podle čl. 14 odst. 2, který zajistí, aby nedošlo k záměně se značkami ekologicky šetrných výrobků (v tom případě se použije verze loga číslo 2 uvedená v příloze IV);
b) na schválené prohlášení o stavu životního prostředí (v tom případě se použije verze loga číslo 2 uvedená v příloze IV);
c) na záhlaví dopisů registrovaných organizací (v tom případě se použije verze loga číslo 1 uvedená v příloze IV);
d) na propagačních dokumentech oznamující účast organizace v programu EMAS (v tom případě se použije verze loga číslo 1 uvedená v příloze IV);
e) na nebo v reklamách na výrobky, činnosti a služby pouze za okolností stanovených v pokynu Komise přijatém postupem podle čl. 14 odst. 2, který zajistí, že nedojde k záměně se značkami ekologicky šetrných výrobků.
3. Logo se nesmí použít v těchto případech:
a) na výrobky nebo jejich obaly;
b) ve spojení se srovnáním s jinými výrobky, činnostmi nebo službami.
Komise však může jako součást hodnocení stanoveného v čl. 15 odst. 3 zvážit, za jakých výjimečných okolností lze logo použít, a pro tyto případy přijme pravidla postupem podle čl. 14 odst. 2, která zajistí, že nedojde k záměně se značkami ekologicky šetrných výrobků.
Článek 9
Vztah k evropským a mezinárodním normám
1. U organizací, které uplatňují evropské a mezinárodní normy týkající se otázek životního prostředí v oboru programu EMAS, které jsou certifikovány odpovídajícími certifikačními postupy jako organizace, jež dodržují tyto normy, se předpokládá, že splňují odpovídající požadavky tohoto nařízení za podmínky, že
a) uvedené normy jsou uznány Komisí postupem podle čl. 14 odst. 2;
b) požadavky na akreditaci certifikačního orgánu jsou uznány Komisí postupem podle čl. 14 odst. 2.
Odkazy na uznané normy (včetně odkazů na příslušné části programu EMAS, kterých se týkají) a uznané požadavky na akreditaci se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Aby mohly být organizace uvedené v odstavci 1 registrovány v programu EMAS, musí prokázat ověřovateli stavu životního prostředí, že dodržují i požadavky, které nejsou v těchto uznaných normách obsaženy.
Článek 10
Vztah k ostatním právním předpisům Společenství týkajícím se životního prostředí
1. Programem EMAS nejsou dotčeny
a) právní předpisy Společenství;
b) vnitrostátní právní předpisy nebo technické normy, které nejsou součástí práva Společenství;
c) povinnosti organizací vyplývající z těchto právních předpisů a norem, pokud jde o kontrolu ochrany životního prostředí.
2. Členské státy by měly zvážit, jak lze zohlednit registraci v programu EMAS v souladu s tímto nařízením při provádění a kontrole dodržování právních předpisů týkajících se životního prostředí, aby se předešlo zbytečnému vynakládání dvojího úsilí jak u organizací, tak u příslušných donucovacích orgánů.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních učiněných v tomto ohledu. Komise předá informace získané od členských států Evropskému parlamentu a Radě, jakmile jsou dostupné, nejméně však každé tři roky.
Článek 11
Podpora účasti organizací, zejména malých a středních podniků
1. Členské státy podporují účast organizací v programu EMAS, a zejména zváží potřebu zajistit účast malých a středních podniků
- usnadněním přístupu k informacím, podpůrným fondům, veřejným institucím a veřejným zakázkám, aniž jsou dotčena pravidla Společenství o zadávání veřejných zakázek,
- přijímáním a podporováním opatření technické pomoci, zejména ve spojení s iniciativami příslušných profesních nebo místních subjektů (např. místní orgány, obchodní komory, profesní svazy),
- tím, že přiměřené registrační poplatky přispívají k vyšší účasti.
K podpoře účasti malých a středních podniků, včetně těch, které jsou soustředěny v určitých zeměpisných oblastech, mohou místní orgány za účasti průmyslových svazů, obchodních komor a zúčastněných osob poskytovat pomoc při vymezování podstatných dopadů na životní prostředí. Malé a střední podniky toho mohou využít při vytváření svých programů ochrany životního prostředí a obecných a specifických cílů svých systémů řízení EMAS. Kromě toho mohou být na regionální nebo vnitrostátní úrovni vyvinuty programy na podporu účasti malých a středních podniků, například programy postupného přístupu, který časem povede k registraci do programu EMAS. Při použití tohoto systému je třeba se vyhnout zbytečnému správnímu zatížení účastníků, zejména malých organizací.
2. K podpoře účasti organizací v programu EMAS by měla Komise a ostatní orgány Společenství a rovněž orgány veřejné moci na vnitrostátní úrovni zvážit, aniž je dotčeno právo Společenství, jak lze zohlednit registraci v programu EMAS při stanovení kritérií pro politiku zadávání veřejných zakázek.
3. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých podle tohoto článku. Komise předá informace získané od členských států Evropskému parlamentu a Radě, jakmile jsou dostupné, nejméně však jednou za tři roky.
Článek 12
Informace
1. Každý členský stát přijme vhodná opatření, aby bylo zajištěno, že
a) organizace jsou informovány o obsahu tohoto nařízení;
b) veřejnost je informována o cílech a hlavních složkách programu EMAS.
Členské státy případně mohou ve spolupráci například s průmyslovými svazy, organizacemi spotřebitelů, ekologickými sdruženími, odborovými organizacemi a místními institucemi využívat zejména odborné publikace, místní noviny, propagační akce a jiné vhodné prostředky k podpoře povědomí o programu EMAS u široké veřejnosti.
2. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijaých podle tohoto článku.
3. Komise odpovídá za podporu programu EMAS na úrovni Společenství. Zejména posuzuje po konzultaci s členy výboru uvedeného v čl. 14 odst. 1 možnost šíření osvědčených postupů vhodnými způsoby a prostředky.
Článek 13
Protiprávní jednání
Členské státy přijmou vhodná právní nebo správní opatření v případě nedodržení tohoto nařízení a oznámí tato opatření Komisi.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Přezkum
1. Komise přezkoumá program EMAS s ohledem na zkušenosti získané během jeho fungování a mezinárodní vývoj nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost, a pokud je to nutné, navrhne Evropskému parlamentu a Radě vhodné změny.
2. Všechny přílohy tohoto nařízení s výjimkou přílohy V upravuje Komise postupem podle čl. 14 odst. 2 s ohledem na zkušenosti získané během fungování programu EMAS, pokud bude zjištěna potřeba vysvětlit požadavky programu EMAS.
3. Komise nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost zejména vyhodnotí ve spolupráci se členskými státy používání, uznávání a výklad loga EMAS veřejností a jinými zúčastněnými osobami a stanoví, zda je nutné logo a požadavky na jeho používání revidovat.
Článek 16
Náklady a poplatky
1. K úhradě správních nákladů spojených s registračním postupem organizací a akreditací a dohledem nad činností ověřovatelů stavu životního prostředí a dalších nákladů souvisejících s programem EMAS může být vytvořen systém poplatků v souladu s předpisy přijatými členskými státy.
2. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých podle tohoto článku.
Článek 17
Zrušení nařízení (EHS) č. 1836/93
1. Nařízení (EHS) č. 1836/93 se zrušuje od vstupu tohoto nařízení v platnost, s výhradou odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Vnitrostátní akreditační systémy a příslušné subjekty vytvořené podle nařízení (EHS) č. 1836/93 zůstávají zachovány. Členské státy změní postupy pro akreditační systémy a příslušné subjekty podle odpovídajících ustanovení tohoto nařízení. Členské státy zajistí, aby tyto systémy byly plně funkční do 12 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Ověřovatelé stavu životního prostředí akreditovaní v souladu s nařízením (EHS) č. 1836/93 mohou nadále provádět svou činnost v souladu s požadavky stanovenými tímto nařízením.
4. Místa registrovaná v souladu s nařízením (EHS) č. 1836/93 zůstávají v seznamu EMAS. Nové požadavky tohoto nařízení se přezkoumají při příštím ověřování místa. Pokud má být příští ověřování provedeno dříve než šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost, může být datum příštího ověřování odloženo o šest měsíců po dohodě s ověřovatelem stavu životního prostředí a příslušnými subjekty.
5. Odstavce 3 a 4 se použijí také na akreditované ověřovatele stavu životního prostředí a místa registrovaná v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 1836/93 za předpokladu, že dotyčné akreditační orgány a příslušné subjekty uznají, že ověřovatelé stavu životního prostředí a registrovaná místa dodržují všechny požadavky nařízení (EHS) č. 1836/93, a oznámí to Komisi.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. března 2001.