Nařízení Rady (ES) č. 2375/2001
ze dne 29. listopadu 2001,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 466/2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 [2] stanoví, že potraviny nesmějí při uvádění na trh obsahovat množství kontaminujících látek vyšší než množství uvedená v uvedeném nařízení.
(2) Výrazem "dioxiny" se rozumí skupina 75 polychlorovaných dibenzo-p-dioxinů ("PCDD") a 135 polychlorovaných dibenzofuranů ("PCDF"), z nichž 17 je toxikologicky významných. Nejtoxičtějším derivátem je 2,3,7,8-tetrachlordibenzo-p-dioxin (TCDD) klasifikovaný Mezinárodní agenturou pro výzkum rakoviny a jinými uznávanými mezinárodními organizacemi jako známý karcinogen u člověka. Vědecký výbor pro potraviny (dále jen "VVP") ve shodě se Světovou zdravotní organizací (dále jen "WHO") dospěl k závěru, že se karcinogenní účinky dioxinů neprojevují, pokud jsou jejich množství nižší než určitá prahová hodnota. K jiným nepříznivým účinkům, jako jsou endometriosa, neurologické poruchy chování a imunosupresivní účinky, dochází při mnohem nižších množstvích a považuje se za vhodné stanovit pro ně přijatelný příjem.
(3) Polychlorované bifenyly (dále jen "PCB") jsou skupinou 209 různých kongenerů, které lze rozdělit do dvou skupin podle jejich toxikologických vlastností: 12 z nich vykazuje toxikologické vlastnosti podobné vlastnostem dioxinů, a jsou tedy často nazývány "PCB s účinkem podobným dioxinům". Ostatní PCB nevykazují toxicitu podobnou dioxinům, mají však jiný toxikologický profil.
(4) Každý kongener dioxinů nebo "PCB s účinkem podobným dioxinům" vykazuje různou míru toxicity. Ve snaze umožnit sčítání toxicity těchto různých kongenerů, a usnadnit tak hodnocení rizika a regulativní kontrolu, byl zaveden pojem faktorů ekvivalentní toxicity (dále jen "TEFs"). To znamená, že analytické výsledky pro všech 17 jednotlivých kongenerů dioxinu a až 12 kongenerů PCB s účinkem podobným dioxinům se vyjadřují jedinou kvantifikovatelnou veličinou: "ekvivalentní toxickou koncentrací TCDD" (dále jen "TEQ").
(5) Dioxiny a PCB jsou extrémně odolné vůči chemickému a biologickému rozkladu, přetrvávají proto v životním prostředí a shromažďují se v potravním a potravinovém řetězci.
(6) Více než 90 % expozice člověka dioxinům pochází z potravin. Potraviny živočišného původu obvykle přispívají k celkové expozici přibližně 80 %. Zátěž dioxinů pro zvířata pochází převážně z krmiv. Krmiva, a v některých případech půda, vzbuzují obavy, že jsou možnými zdroji dioxinů.
(7) VVP přijal dne 30. května 2001 stanovisko o hodnocení rizika dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům v potravinách; jedná se o aktualizaci na základě nových vědeckých informací, které jsou dostupné od přijetí stanoviska VVP k této záležitosti ze dne 22. listopadu 2000. VVP stanovil přijatelný týdenní příjem (dále jen "TWI") pro dioxiny a PCB s účinkem podobným dioxinům 14 pg WHO-TEQ/kg tělesné hmotnosti. Odhady expozice ukazují, že u značné části populace Společenství je příjem potravinami vyšší než hodnota TWI. Určité skupiny populace v některých zemích mohou být vystaveny vyššímu riziku v důsledku svých stravovacích zvyklostí.
(8) Snížení expozice člověka dioxinům ze spotřeby potravin je tedy důležité a nezbytné pro zajištění ochrany spotřebitele. Zvláště vysoká množství dioxinů byla zjištěna u některých skupin potravin. Vzhledem k tomu, že kontaminace potravin přímo souvisí s kontaminací krmiv, musí být přijat integrovaný přístup ke snížení výskytu dioxinů v potravinovém řetězci, tj. od krmiv přes zvířata určená k získávání potravin až po člověka.
(9) VVP doporučil, aby neustávalo úsilí o omezení uvolňování dioxinů a příbuzných sloučenin do životního prostředí na nejnižší dosažitelnou úroveň. To je nejefektivnější a nejúčinnější způsob, jak snížit výskyt dioxinů a podobných látek v potravinovém řetězci a zajistit trvalé snižování zátěže pro lidské tělo. VVP poznamenal, že nedávné výzkumy u mateřského mléka a krve ukázaly, že hladina dioxinů již neklesá.
(10) Maximální limity dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům jsou vhodným nástrojem k zabránění nepřijatelně vysokým expozicím lidské populace a k distribuci nepřijatelně vysoce kontaminovaných potravin, například v důsledku znečištění a expozice při nehodách. Stanovení maximálních limitů je nepostradatelné pro zavedení regulativního kontrolního systému a zajištění jejich jednotného používání.
(11) Opatření založená výhradně na stanovení maximálních limitů dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům v potravinách by byla dostatečně účinná pouze tehdy, pokud by byly limity stanoveny tak nízko, že by musela být velká část nabídky potravin prohlášena za nevhodnou k lidské spotřebě. Obecně se má za to, že pokud má být aktivně snižován výskyt dioxinů v potravinách, měly by být zavedení maximálních limitů doprovázeno opatřeními stimulujícími aktivní přístup, včetně stanovení akčních hodnot a cílových hodnot pro potraviny v kombinaci s opatřeními k omezování emisí. Cílové hodnoty jsou hodnotami, kterých je třeba dosáhnout, aby byla expozice člověka v konečném důsledku snížena u většiny populace pod hodnotu TWI stanovenou vědeckým výborem. Akční hodnoty jsou nástrojem příslušných orgánů a provozovatelů pro vyhledání případů, kdy je žádoucí identifikovat zdroj kontaminace a přijmout opatření pro jeho omezení nebo odstranění, a to nejen v případě nedodržení ustanovení tohoto nařízení, ale také v případech, kdy jsou v potravinách zjištěna významná množství dioxinů nad obvyklými hodnotami pozadí. Tento přístup povede k postupnému snižování množství dioxinů v potravinách a v konečném důsledku k dosažení cílových hodnot. Doporučení Komise je proto určeno členským státům.
(12) Ačkoliv by se měly limity z toxikologického hlediska vztahovat na dioxiny, furany a PCB s účinkem podobným dioxinům, jsou na omezenou dobu stanoveny pouze maximální limity dioxinů a furanů, a nikoli PCB s účinkem podobným dioxinům, o jejichž výskytu nejsou k dispozici dostatečné údaje. Bude však pokračovat monitorování, zejména monitorování výskytu PCB s účinkem podobným dioxinům, s cílem zahrnout tyto látky do maximálních limitů.
(13) Nepřijatelnost obsahu dioxinů v potravinách by měla být posouzena s ohledem na současné hodnoty kontaminace pozadí, které se u jednotlivých potravin liší. Maximální limity by měly být s přihlédnutím ke kontaminaci pozadí na přísné, avšak reálné úrovni.
(14) S cílem zajistit, aby všichni provozovatelé zapojení do potravinového a potravního řetězce nadále všemi prostředky usilovali o omezení výskytu dioxinů v krmivu a potravinách a učinili vše, co je potřeba, by měly být platné maximální limity v určité lhůtě přezkoumány s cílem stanovit nižší maximální limity. Do roku 2006 by mělo být dosaženo nejméně 25 % snížení expozice člověka dioxinům.
(15) Maximální limity jsou stanoveny převážně pro potraviny živočišného původu. Na výrobky jako koňské, kozí a králičí maso a kachní, husí a křepelčí vejce se v současné době žádné limity nevztahují. O výskytu dioxinů v těchto potravinách jsou k dispozici pouze omezená data. Kromě toho mají z hlediska příjmu omezený význam, a maximální limity pro ně tedy dočasně nebyly stanoveny. Maximální limity nejsou v současné době stanoveny ani pro obiloviny, ovoce a zeleninu, neboť kontaminace těchto potravin je obecně nízká, a je tedy pouze méně důležitým faktorem, který přispívá k celkové expozici člověka dioxinům. Je však vhodné, aby bylo množství dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům v těchto potravinách pravidelně monitorováno.
(16) Rostlinné oleje obvykle neobsahují významná množství dioxinů nebo PCB s účinkem podobným dioxinům. Vzhledem k tomu, že jsou rostlinné oleje často uváděny na trh nebo používány jako potravinové složky ve směsi s živočišnými tuky, je vhodné z důvodu kontroly stanovit pro rostlinné oleje maximální limit.
(17) Data, která jsou v současné době k dispozici, neumožňují stanovit maximální limity pro různé kategorie ryb a produktů rybolovu. Maximální limit dioxinů v krmivech pro ryby je příčinou významně nižších množství dioxinů v rybách z rybího chovu. Jakmile bude k dispozici více dat, může být v budoucnu vhodné stanovit různé limity pro různé kategorie ryb a produktů rybolovu nebo bude možné některé kategorie ryb z regulace vyjmout, pokud budou mít z hlediska příjmu omezený význam.
(18) Některé druhy ryb pocházející z oblasti Baltského moře mohou obsahovat vysoká množství dioxinů. U významné části tučných baltských ryb, jako je baltský sleď a baltský losos, nebudou dodrženy maximální limity, a byly by tedy vyloučeny ze stravy Švédů a Finů. Ukazuje se však, že vyloučení ryb ze stravy může mít ve Švédsku a ve Finsku negativní dopad na zdraví. Ve Švédsku a ve Finsku existuje systém, jehož prostřednictvím lze zajistit, aby byli spotřebitelé plně informováni o doporučeních týkajících se omezení konzumace baltských ryb určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku.
(19) Data z monitorování ukazují, že vejce z volného chovu nebo z polointenzivního chovu obsahují větší množství dioxinů než vejce z chovu v kleci. Mohou být přijata opatření ke snížení množství dioxinů v těchto vejcích. Je tedy vhodné, aby bylo stanoveno přechodné období předtím, než se začnou na vejce z volného nebo polointenzivního chovu vztahovat maximální limity.
(20) Je důležité snížit celkovou kontaminaci potravin dioxiny. Je tedy nezbytné zakázat mísení potravin, v nichž jsou dodrženy maximální limity, s potravinami, v nichž jsou tyto maximální limity překročeny.
(21) Vzhledem k rozdílům mezi členskými státy a k následnému riziku narušení hospodářské soutěže jsou nezbytná opatření Společenství s cílem chránit veřejné zdraví a zajistit jednotu trhu při zachování zásady proporcionality.
(22) Nařízení (ES) č. 466/2001 by proto mělo být změněno.
(23) V souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 315/93 byla ustanovení, která by mohla mít vliv na veřejné zdraví, konzultována s VVP.
(24) Stálý výbor pro potraviny nevydal příznivé stanovisko. Komise tedy nemohla zamýšlené předpisy přijmout postupem podle článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 315/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 466/2001 se mění takto:
1. V článku 1 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Odchylně od odstavce 1 je Švédsku a Finsku dovoleno v přechodném období do 31. prosince 2006 uvádět na trh ryby z oblasti Baltského moře určené ke spotřebě na jejich území, které obsahují množství dioxinů vyšší než množství stanovená v příloze I oddílu 5 bodě 5.2, pokud bude existovat systém zajišťující plnou informovanost spotřebitelů o doporučeních týkajících se omezení konzumace baltských ryb určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku.
Jakékoli budoucí použití této odchylky bude znovu zváženo v rámci přezkumu přílohy I oddílu 5 stanoveného v čl. 5 odst. 3.
Švédsko a Finsko sdělí Komisi každoročně do 31. prosince výsledky svého monitorování množství dioxinů v rybách z oblasti Baltského moře a podá zprávu o opatřeních přijatých ke snížení expozice člověka dioxinům z ryb z oblasti Baltského moře."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
S ohledem na dioxiny v produktech podle přílohy I oddílu 5 se zakazuje
a) mísit produkty, u nichž jsou dodrženy maximální limity, s produkty, u nichž jsou tyto maximální limity překročeny,
b) používat produkty, u nichž nejsou dodrženy maximální limity, jako složky pro výrobu jiných potravin."
3. V článku 5 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Nejpozději do 31. prosince 2004 Komise poprvé přezkoumá přílohu I oddíl 5 s ohledem na nové údaje o výskytu dioxinů a PCB s účinkem podobným dioxinům, zejména s ohledem na zahrnutí PCB s účinkem podobným dioxinům do limitů, které mají být stanoveny.
Oddíl 5 přílohy I dále přezkoumá nejpozději do 31. prosince 2006 s cílem významně snížit maximální limity a podle možnosti stanovit maximální limity pro další potraviny."
4. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. listopadu 2001.