Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/92/ES
ze dne 16. prosince 1999
o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí (patnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 137 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1] předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci a se Stálým výborem pro bezpečnost a ochranu zdraví v hornictví a ostatních odvětvích těžebního průmyslu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 21. října 1999 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 137 Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
(2) podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
(3) zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví zaměstnanců při práci je cíl, který nesmí být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy;
(4) pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí;
(5) tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4]; proto se uvedená směrnice, zejména ustanovení týkající se informování zaměstnanců, projednávání se zaměstnanci a školení zaměstnanců, vztahuje v plném rozsahu na případy, kdy mohou být zaměstnanci ohroženi výbušnými prostředími, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice;
(6) tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu;
(7) směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu [5] uvádí, že se připravuje doplňková směrnice založená na článku 137 Smlouvy, která se vztahuje zejména na nebezpečí výbuchu vyplývajícího z použití nebo druhů a metod instalace zařízení;
(8) ochrana před výbuchem je obzvláště důležitá z hlediska bezpečnosti; výbuchy ohrožují životy a zdraví zaměstnanců v důsledku nekontrolovatelných účinků ohně a tlaku, přítomnosti škodlivých produktů reakcí a spotřeby kyslíku ve vzduchu, který zaměstnanci potřebují k dýchání;
(9) stanovení odpovídající strategie pro předcházení výbuchům vyžaduje, aby technická opatření na pracovišti byla doplněna organizačními opatřeními; směrnice 89/391/EHS vyžaduje, aby zaměstnavatel měl k dispozici hodnocení rizik pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců na pracovišti; tento požadavek se v této směrnici upřesňuje tak, že je zaměstnavatel povinen vypracovávat dokument nebo soubor dokumentů o ochraně proti výbuchům, který splňuje minimální požadavky stanovené touto směrnicí, a aktualizovat jej; dokument o ochraně proti výbuchům zahrnuje určení nebezpečí, vyhodnocení rizik a vymezení specifických opatření přijatých za účelem zajištění zdraví a bezpečnosti zaměstnanců vystavených riziku výbušného prostředí v souladu s článkem 9 směrnice 89/391/EHS; dokument o ochraně proti výbuchům může být součástí hodnocení rizik pro bezpečnost a zdraví při práci, vyžadovaného článkem 9 směrnice 89/391/EHS;
(10) hodnocení rizik výbuchu mohou vyžadovat i jiné akty Společenství; pro zamezení nepotřebné duplicity by zaměstnavatel měl mít možnost v souladu s vnitrostátními zvyklostmi kombinovat dokumenty, části dokumentů nebo dalších odpovídajících zpráv vyhotovovaných podle ostatních právních předpisů Společenství a vypracovat tak jediný dokument "zprávu o bezpečnosti";
(11) předcházení vzniku výbušných prostředí také zahrnuje použití zásady nahrazení;
(12) pokud jsou na stejném pracovišti přítomni zaměstnanci několika podniků, je třeba zavést koordinaci;
(13) je-li to nezbytné, musí být preventivní opatření doplněna dodatečnými opatřeními, která se uplatní, pokud dojde ke vznícení; maximální bezpečnosti je možné dosáhnout kombinací preventivních a následných opatření, která snižují škodlivé účinky výbuchů na zaměstnance;
(14) směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)6 se vztahuje v plném rozsahu zejména na místa bezprostředně sousedící s nebezpečnými prostory, ve kterých mohou kouř, řezání, sváření a ostatní činnosti, při nichž vzniká plamen a jiskry, reagovat s nebezpečným prostorem [6];
(15) směrnice 94/9/ES rozděluje zařízení a ochranné systémy pro jednotlivá zařízení do skupin a kategorií zařízení; tato směrnice stanoví, že zaměstnavatel roztřídí místa, kde se mohou vyskytnout výbušná prostředí, na zóny, a určí, jaké skupiny a kategorie zařízení jaké ochranné systémy by se měly používat v jednotlivých zónách,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je patnáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí vymezených článkem 2.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) prostory bezprostředně používané pro lékařské vyšetření pacientů a během něj,
b) používání zařízení na spalování plynného paliva podle směrnice 90/396/EHS [7],
c) výrobu, manipulaci, použití, skladování a dopravu výbušnin nebo chemicky nestálých látek,
d) průmysl těžby nerostných surovin podle směrnice 92/91/EHS [8] nebo směrnice 92/104/EHS [9],
e) použití pozemních, vodních a vzdušných dopravních prostředků, na než se vztahují případná ustanovení mezinárodních dohod (např. ADNR, AGRD, ICAO, IMO, RID) a směrnice Společenství provádějící tyto dohody. Nejsou vyloučeny dopravní prostředky používané ve výbušných prostředí.
3. Směrnice 89/391/EHS a odpovídající samostatné směrnice se vztahují v plném rozsahu na oblasti uvedené v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se "výbušným prostředím" rozumí za atmosférických podmínek směs vzduchu s hořlavými látkami ve formě plynů, par, mlhy nebo prachů, ve které se po vznícení rozšíří hoření do celé nezapálené směsi.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELE
Článek 3
Předcházení výbuchům a ochrana před nimi
Za účelem předcházení výbuchům ve smyslu čl. 6 odst. 2 směrnice 89/391/EHS a zajištění ochrany proti nim přijme zaměstnavatel technická nebo organizační opatření, která jsou vhodná podle typu provozu, v souladu s následujícími hlavními zásadami v tomto pořadí:
- předcházení vzniku výbušných prostředí nebo, pokud to charakter činnosti neumožňuje,
- zabránění vznícení výbušných prostředí a
- snížení škodlivých účinků výbuchu, aby byly zajištěny zdraví a bezpečnost zaměstnanců.
Tato opatření se v případě nutnosti kombinují nebo doplňují dalšími opatřeními proti šíření výbuchu a jsou přezkoumávána pravidelně a v každém případě, když nastanou významné změny.
Článek 4
Hodnocení rizik výbuchu
1. Při plnění povinností stanovených čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS vyhodnotí zaměstnavatel specifická rizika vyplývající z výbušných prostředí, s přihlédnutím alespoň k
- pravděpodobnosti výskytu výbušných prostředí a délce jejich trvání,
- pravděpodobnosti existence zdrojů vznícení, včetně elektrostatických výbojů, jejich aktivace a působení,
- zařízením, použitým látkám, procesům a jejich možnému vzájemnému působení,
- rozsahu předpokládaných účinků.
Rizika výbuchu musí být hodnocena celkově.
2. Při hodnocení rizik výbuchu se vezmou v úvahu místa, která jsou nebo mohou být otvory spojena s místy, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí.
Článek 5
Obecné povinnosti
Pro zajištění bezpečnosti a zdraví zaměstnanců musí zaměstnavatel v souladu s hlavními zásadami hodnocení rizik a se zásadami vymezenými článkem 3 přijmout nezbytná opatření, aby
- v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím zdraví a bezpečnost zaměstnanců nebo dalších osob, zajistil takové pracovní prostředí, ve kterém je možno bezpečně pracovat,
- v pracovních prostředích, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zajistil vhodný dozor během přítomnosti zaměstnanců v souladu s hodnocením rizik a za použití odpovídajících technických prostředků.
Článek 6
Povinnost koordinace
Pokud jsou na stejném pracovišti přítomni zaměstnanci z několika podniků, je každý zaměstnavatel odpovědný za všechny záležitosti spadající pod jeho kontrolu.
Aniž je dotčena individuální odpovědnost každého zaměstnavatele vymezená ve směrnici 89/391/EHS, koordinuje zaměstnavatel odpovědný za pracoviště v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi provádění všech opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců a v dokumentu o ochraně proti výbuchům uvedeném v článku 8 upřesní účel koordinace a opatření a postupy pro její provádění.
Článek 7
Místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí
1. Zaměstnavatel rozdělí místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, do zón v souladu s přílohou I.
2. Zaměstnavatel zajistí, aby na místa uvedená v odstavci 1 byly uplatňovány minimální požadavky stanovené v příloze II.
3. V případě nutnosti se místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím bezpečnost a zdraví zaměstnanců, označí na vstupu značkami v souladu s přílohou III.
Článek 8
Dokument o ochraně proti výbuchům
Při plnění povinností vyplývajících z článku 4 zaměstnavatel zajistí, aby byl vypracován a aktualizován určitý dokument (dále jen "dokument o ochraně proti výbuchům").
Dokument o ochraně proti výbuchům musí zejména uvádět,
- že byla zjištěna a vyhodnocena rizika výbuchu,
- že byla přijata odpovídající opatření pro dosažení účelu této směrnice,
- která místa byla rozdělena do zón v souladu s přílohou I,
- na která místa se vztahují minimální požadavky vymezené v příloze II,
- že pracoviště a pracovní vybavení, včetně výstražných prostředků, jsou navržena, používána a udržována s náležitým ohledem na bezpečnost,
- že byla přijata opatření pro bezpečné používání pracovního zařízení v souladu se směrnicí Rady 89/655/EHS [10].
Dokument o ochraně proti výbuchům musí být vypracován ještě před zahájením prací a přezkoumán, dojde-li k podstatnějším změnám, rozšíření nebo reorganizaci pracoviště, pracovního zařízení nebo organizace práce.
Zaměstnavatel může kombinovat stávající hodnocení rizik výbuchu, dokumenty nebo jiné rovnocenné zprávy vypracovávané podle jiných aktů Společenství.
Článek 9
Zvláštní požadavky na pracovní zařízení a pracoviště
1. Pracovní zařízení pro použití v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, které je již používáno nebo je v podniku nebo závodě poprvé k dispozici před 30. červnem 2003, musí od uvedeného dne splňovat minimální požadavky stanovené v příloze II části A, pokud se na ně nevztahuje zcela ani zčásti žádná jiná směrnice Společenství.
2. Pracovní zařízení pro použití v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, které je v podniku nebo závodě poprvé k dispozici po 30. červnu 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené v příloze II částech A a B.
3. Pracoviště zahrnující místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí poprvé uvedená do provozu po 30. červnu 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
4. Pracoviště zahrnující místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, která jsou již v provozu před 30. červnem 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené touto směrnicí nejpozději do tří let po uvedeném dni.
5. Pokud budou po 30. červnu 2003 provedeny změny, rozšíření nebo reorganizace na pracovištích zahrnujících místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, přijme zaměstnavatel nezbytná opatření, aby tyto změny, rozšíření a reorganizace splňovaly minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Úpravy příloh
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s
- přijetím směrnic o technické harmonizaci a normalizaci v oblasti ochrany proti výbuchům nebo
- technickým rozvojem, změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích nebo poznatcích v oblasti předcházení a ochrany proti výbuchům,
se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 11
Příručka správných postupů
Komise vypracuje praktické pokyny v příručce správných postupů nezávazné povahy. Tato příručka se zaměří na témata uvedená v článcích 3, 4, 5, 6, 7 a 8, v příloze I a příloze II části A.
V souladu s rozhodnutím Rady 74/325/EHS [11] Komise nejdříve konzultuje Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
K uvedené příručce přihlédnou členské státy co nejvíce při vypracovávání vlastních politik na ochranu bezpečnosti a zdraví zaměstnanců na základě této směrnice.
Článek 12
Informace pro podniky
Členské státy poskytnou na žádost zaměstnavatelům odpovídající informace v souladu s článkem 11, zejména se zvláštním přihlédnutím k příručce správných postupů.
Článek 13
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů. Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 16. prosince 1999.