Směrnice Rady
ze dne 19. prosince 1977
o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní
(77/799/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Shromáždění [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky překračující hranice členských států vedou k rozpočtovým ztrátám, k popření zásady daňové spravedlnosti a případně i k narušení pohybu kapitálu a podmínek hospodářské soutěže; že proto ovlivňují fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že Rada z těchto důvodů přijala dne 10. února 1975 usnesení o opatřeních Společenství k potírání mezinárodních daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem [3];
vzhledem k tomu, že se jedná o mezinárodní problém a vnitrostátní opatření, jejichž účinek nepřesahuje hranice státu, proto nedostačují; že rovněž spolupráce mezi správními úřady na základě dvoustranných dohod nedostačuje k tomu, aby se účinně čelilo novým podobám vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům, jež soustavně nabývají nadnárodní povahy;
vzhledem k tomu, že je proto třeba posílit spolupráci mezi správci daně uvnitř Společenství podle společných zásad a pravidel.
vzhledem k tomu, že by si členské státy na požádání měly navzájem poskytovat údaje o jednotlivých případech; že takto požádaný stát by měl provést šetření nezbytná ke zjištění těchto údajů;
vzhledem k tomu, že členské státy by si měly i bez vyžádání vzájemně poskytovat veškeré údaje, které se jeví užitečnými pro správné vyměření daní z příjmů a z majetku, zejména když se zdá, že dochází k umělému přesunu zisků mezi podniky v různých členských státech, nebo když jsou takové operace prováděny mezi podniky ve dvou členských státech skrze třetí zemi s účelem dosáhnout daňových výhod anebo když z jakéhokoli důvodu došlo nebo může dojít k daňovému úniku nebo vyhýbání se daňovým povinnostem;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby pracovníci správce daně členského státu mohli být přítomni na území jiného členského státu, pokud to oba zúčastněné státy považují za žádoucí;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, že údaje předané v rámci takovéto spolupráce nebudou zpřístupněny nepovolaným osobám, aby byla zachována základní práva občanů a podniků; že je proto nezbytné, aby členský stát, který obdrží tyto údaje, je mohl použít na účely jiné než na daňové účely nebo k usnadnění trestního stíhání osob, které porušily daňové předpisy daného státu, pouze se souhlasem členského státu, který údaje poskytl; že je dále nezbytné, aby státy přiznaly vyžádaným údajům týž stupeň ochrany, jaký měly ve státě, který údaj poskytl, pokud to zmíněný stát požaduje;
vzhledem k tomu, že by členskému státu mělo být přiznáno právo odmítnout provedení šetření nebo poskytnutí údajů, pokud právo nebo správní praxe členského státu, který má údaj poskytnout, neopravňuje k provádění těchto šetření nebo k zjišťování nebo použití takových údajů pro vlastní účely nebo pokud by poskytnutí údajů odporovalo veřejnému pořádku nebo vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by členský stát požadující poskytnutí údajů nebyl z právních nebo faktických důvodů schopen odpovídající údaje sám poskytovat;
vzhledem k tomu, že spolupráce mezi členskými státy a Komisí je nezbytná k stálému zkoumání postupů spolupráce a výměny zkušeností v dotyčných oblastech, zejména v oblasti umělých přesunů zisků ve skupinách podniků, aby mohly být tyto postupy zlepšovány a aby mohla být vypracována vhodná pravidla Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Obecná ustanovení
1. Příslušné orgány členských států si v souladu s touto směrnicí navzájem poskytují veškeré údaje, které by jim mohly umožnit správné vyměření daní z příjmů a z majetku.
2. Za daně z příjmů a z majetku se považují, bez ohledu na způsob výběru, veškeré daně vyměřené z celkového příjmu, celkového majetku nebo z částí příjmů nebo majetku, včetně daní ze zisku z převodu movitého a nemovitého majetku, daní z objemu mezd a platů placených podniky a daní z přírůstku hodnoty majetku.
3. Stávající daně podle odstavce 2 jsou zejména tyto:
v Belgii:
Impôt des personnes physiques/Personenbelasting
Impôt des sociétés/Vennootschapsbelasting
Impôt des personnes morales/Rechtspersonenbelasting
Impôt des non-résidents/Belasting der niet-verblijfhouders
v Dánsku:
Indkomstkat til staten
Selskabsskat
Den kommunale indkomstskat
Den amtskommunale indkomstskat
Folkepensionsbidragene
Sømandsskat
Den særlige indkomstskat
Kirkeskat
Formueskat til staten
Bidrag til dagpengefonden
v Německu:
Einkommensteuer
Körperschaftsteuer
Vermögensteuer
Gewerbesteuer
Grundsteuer
ve Francii:
Impôt sur le revenu
Impôt sur les sociétés
Taxe professionnelle
Taxe foncière sur les propriétés bâties
Taxe foncière sur les propriétés non bâties
v Irsku:
Income tax
Corporation tax
Capital gains tax
Wealth tax
v Itálii:
Imposta sul reddito delle persone fisiche
Imposta sul reddito delle persone giuridiche
Imposta locale sui redditi
v Lucembursku:
Impôt sur le revenu des personnes physiques
Impôt sur le revenu des collectivités
Impôt commercial communal
Impôt sur la fortune
Impôt foncier
v Nizozemsku:
Inkomstenbelasting
Vennootschapsbelasting
Vermogensbelasting
ve Spojeném království:
Income tax
Corporation tax
Capital gains tax
Petroleum revenue tax
Development land tax.
4. Odstavec 1 se vztahuje i na všechny daně stejné nebo obdobné povahy, kterými budou doplněny nebo nahrazeny daně uvedené v odstavci 3. Příslušné orgány členských států uvědomí sebe navzájem i Komisi o dni nabytí účinnosti těchto daní.
5. "Příslušnými orgány" se rozumějí:
v Belgii:
De minister van financiën nebo jeho pověřený zástupce
Le ministre des finances nebo jeho pověřený zástupce
v Dánsku:
Ministeren for skatter og afgifter nebo jeho pověřený zástupce
v Německu:
Der Bundesminister der Finanzen nebo jeho pověřený zástupce
ve Francii:
Le ministre de l'économie et des finances nebo jeho pověřený zástupce
v Irsku:
The Revenue Commissioners nebo jejich pověřený zástupce
v Itálii:
Il Ministro per le finanze nebo jeho pověřený zástupce
v Lucembursku:
Le ministre des finances nebo jeho pověřený zástupce
v Nizozemsku:
De minister van financiën nebo jeho pověřený zástupce
ve Spojeném království:
The Commissioners of Inland Revenue nebo jejich pověřený zástupce.
Článek 2
Výměna na dožádání
1. Příslušný orgán některého členského státu může v jednotlivém případě požádat příslušný orgán jiného členského státu o sdělení údaje podle čl. 1 odst. 1. Příslušný orgán dožádaného členského státu není povinen žádosti vyhovět, má-li za to, že příslušný úřad žádajícího státu nevyčerpal vlastní obvyklé zdroje údajů, kterých mohl v daném případě využít, aniž by tím bylo ohroženo dosažení žádoucího výsledku.
2. Ke sdělení údaje podle odstavce 1 případně provede příslušný orgán dožádaného členského státu nezbytná šetření.
Článek 3
Automatická výměna údajů
Příslušné orgány členských států si navzájem pravidelně bez předchozího dožádání poskytují údaje podle čl. 1 odst. 1 pro skupiny jednotlivých případů, které určí konzultačním postupem podle článku 9.
Článek 4
Spontánní výměna údajů
1. Příslušný orgán každého členského státu poskytne příslušnému orgánujiného členského státu údaje podle čl. 1 odst. 1, o kterých se dozví, bez předchozího dožádání v těchto případech:
a) může-li příslušný orgán některého členského státu důvodně předpokládat, že v tomto jiném členském státě může dojít ke zkrácení daně;
b) obdrží-li osoba povinná k dani v některém členském státě daňovou úlevu nebo osvobození od daně, jež by mohla vést ke vzniku nebo zvýšení její daňové povinnosti v tomto jiném členském státě;
c) jsou-li obchody mezi osobou povinnou k dani v jednom členském státě a osobou povinnou k dani v tomto jiném členském státě prováděny přes jednu nebo více dalších zemí tak, že to může vést ke snížení daně v jednom z těchto členských států nebo v obou;
d) může-li příslušný orgán některého členského státu důvodně předpokládat, že může dojít ke snížení daně umělým přesunem zisku ve skupině podniků;
e) umožnil-li údaj poskytnutý členskému státu příslušným orgánem tohoto jiného členského státu zjištění skutečností, které by mohly ovlivnit vyměření daně v tomto jiném členském státě.
2. Příslušné orgány členských států mohou konzultačním postupem podle článku 9 rozšířit výměnu údajů podle odstavce 1 i na jiné případy než tam výslovně uvedené.
3. Příslušné orgány členských států si mohou ve všech ostatních případech navzájem bez předchozího dožádání sdělovat údaje podle čl. 1 odst. 1, o kterých se dozvědí.
Článek 5
Lhůta pro poskytnutí údajů
Příslušné orgány členského státu poskytují údaje dožádané podle předcházejících článků co nejrychleji. Vyvstanou-li tomuto orgánu překážky pro poskytnutí údaje nebo odmítne-li údaje poskytnout, uvědomí o tom neprodleně příslušný orgán žádajícího členského státu s uvedením povahy překážek nebo důvodů odmítnutí.
Článek 6
Spolupráce úředníků zúčastněného státu
K použití předchozích ustanovení se mohou příslušný orgán členského státu, který poskytuje údaj, a příslušný orgán členského státu, pro který je údaj určen, dohodnout konzultačním postupem podle článku 9, že bude povolena přítomnost pracovníků správce daně zúčastněného členského státu v členském státě, který poskytuje údaj. Prováděcí pravidla k první větě budou rovněž stanovena tímto konzultačním postupem.
Článek 7
Ustanovení o utajení
1. Všechny údaje, které členský stát obdrží podle této směrnice, musí být v tomto státě utajeny stejně jako údaje zjištěné podle jeho vnitrostátních předpisů.
V každém případě tyto údaje
- mohou být zpřístupněny jen osobám přímo pověřeným vyměřením daně nebo správním přezkoumáním vyměření daně,
- mohou být dále sděleny jen v rámci soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně, a to jen osobám přímo zúčastněným na tomto řízení; tyto údaje však mohou být zveřejněny při veřejném soudním jednání nebo v soudním rozsudku, pokud proti tomu příslušný úřad členského státu, který údaj poskytl, nevznese námitku,
- nesmějí být za žádných okolností použity pro jiné účely než pro daňové účely nebo pro účely soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně.
2. Členský stát, jehož vnitrostátní právní předpisy nebo správní praxe pro vlastní daňové účely stanoví užší meze než odstavec 1, není povinen poskytovat údaje podle zmíněného odstavce, pokud se zúčastněný stát nezaváže zachovávat tyto užší meze.
3. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán členského státu, který poskytuje informaci, povolit, aby byl údaj v žádajícím členském státě použit i k jiným účelům, pokud dané údaje mohou být k takovým účelům použity podle vnitrostátních právních předpisů státu, který údaj poskytuje.
4. Domnívá-li se příslušný orgán některého členského státu, že údaje, které obdržel od příslušného orgánu jiného členského státu, by mohly být užitečné pro příslušné orgány třetího členského státu, může jim tyto údaje poskytnout se souhlasem příslušného orgánu, který je poskytl.
Článek 8
Meze výměny údajů
1. Tato směrnice neukládá provedení šetření ani poskytnutí údajů, pokud právní předpisy nebo správní praxe neopravňují příslušné orgány členského státu, který má poskytnout údaj, k provedení takového šetření nebo k získávání a použití takových údajů pro vlastní daňové účely.
2. Poskytnutí údaje může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství nebo obchodního postupu nebo pokud by poskytnutí daného údaje odporovalo veřejnému pořádku.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí údaje, pokud zúčastněný členský stát není z právních nebo faktických důvodů schopen odpovídající údaje sám poskytovat.
Článek 9
Konzultace
1. K používání této směrnice se navzájem konzultují, v případě potřeby ve výboru,
- příslušné orgány zúčastněných členských států na žádost kteréhokoli z nich, jedná-li se o dvoustranné otázky,
- příslušné orgány všech členských států a Komise na žádost některého z těchto orgánů nebo Komise, nejedná-li se výlučně o dvoustranné otázky.
2. Příslušné orgány členských států mohou být v přímém vzájemném styku. Příslušné orgány členských států mohou vzájemnou dohodou stanovit, aby v určitých jednotlivých případech nebo skupinách jednotlivých případů byly v přímém vzájemném styku jimi určené orgány.
3. Jestliže se příslušné orgány dohodnou na dvoustranných otázkách v oblastech spadajících do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou řešení jednotlivých případů, uvědomí o tom bezodkladně Komisi. Komise o tom uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 10
Výměna zkušeností
Členské státy spolu s Komisí stále sledují spolupráci podle této směrnice a vyměňují si zkušenosti, zejména v oblasti převodních cen ve skupinách podniků, s cílem zdokonalit tuto spolupráci a případně vypracovat pravidla pro zmíněné obory.
Článek 11
Vztah k širším závazkům vzájemné pomoci
Předchozími ustanoveními nejsou dotčeny širší závazky k vzájemnému poskytování údajů podle jiných právních předpisů.
Článek 12
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1977 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátníchprávních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 19. prosince 1977.