Směrnice Rady
ze dne 3. prosince 1982
o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší
(82/884/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že jedním ze základních úkolů Evropského hospodářského společenství je podporovat harmonický rozvoj hospodářských činností ve Společenství a nepřetržitý a vyvážený růst, který není možné si představit bez boje proti znečištění a škodlivým látkám nebo bez úsilí o zlepšení kvality života a ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že používání olova způsobuje v současné době znečištění mnoha složek životního prostředí olovem;
vzhledem k tomu, že vdechování olova významně zvyšuje zátěž organismu olovem;
vzhledem k tomu, že ochrana lidského zdraví před nebezpečím, jež olovo představuje, vyžaduje monitorování expozice osob olovu v ovzduší;
vzhledem k tomu, že první [4] a druhý [5] akční program Evropských společenství pro životní prostředí stanovují, že je této znečišťující látce třeba věnovat prioritní pozornost; že tyto programy obsahují ustanovení pro koordinaci národních programů v této oblasti a harmonizaci politiky členských států Společenství na základě společného dlouhodobého plánu zlepšování kvality života; že Smlouva nestanoví zvláštní pravomoci k tomuto účelu potřebné, a je proto třeba uplatnit článek 235 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že Rada nemá dostatečné technické a vědecké informace k tomu, aby mohla stanovit specifické normy pro životní prostředí obecně; že stanovení mezních hodnot pro ochranu lidského zdraví přispěje též k ochraně životního prostředí;
vzhledem k tomu, že je žádoucí stanovit mezní hodnotu pro olovo v ovzduší;
vzhledem k tomu, že opatření přijatá na základě této směrnice musí být ekonomicky uskutečnitelná a slučitelná s vyváženým rozvojem; že by tudíž měla být stanovena dostatečná lhůta pro její provedení; že by se měla vzít v úvahu též ustanovení směrnice Rady 78/611/EHS ze dne 29. června 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se obsahu olova v benzínu [6];
vzhledem k tomu, že je žádoucí monitorovat kvalitu ovzduší v místech, kde mohou být lidé vystaveni působení olova nepřetržitě a po dlouhou dobu a kde je nebezpečí nedodržení mezní hodnoty;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby byly Komisi poskytovány informace o lokalitách, kde jsou odebírány vzorky, o postupech odběru vzorků a o analytických metodách používaných ke stanovení koncentrace olova v ovzduší, o místech, kde byla překročena mezní hodnota stanovená touto směrnicí, o koncentracích naměřených v těchto místech a o opatřeních přijatých k zamezení opakovaného překročení mezní hodnoty;
vzhledem k tomu, že Komise by měla každoročně vydávat souhrnnou zprávu o provádění vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice, a to počínaje druhým rokem od provedení této směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření přijatá na základě této směrnice by neměla vést ke znatelnému zhoršení kvality ovzduší tam, kde úroveň znečištění olovem naměřená v době provedení této směrnice byla nižší než stanovená mezní hodnota;
vzhledem k tomu, že pro účely provádění této směrnice je žádoucí vyhovět při výběru metody odběru vzorků charakteristikám uvedeným v příloze; že je žádoucí použít pro analýzu odebraných vzorků referenční metodu uvedenou v příloze nebo jakoukoli jinou metodu, o níž bylo Komisi předem prokázáno, že přináší srovnatelné výsledky;
vzhledem k tomu, že ve světle technického a vědeckého pokroku dosaženého na tomto poli může být žádoucí další vývoj charakteristik, kterým je třeba vyhovět při výběru metody odběru vzorků a referenční analytické metody dle přílohy této směrnice; že k usnadnění práce k tomu nezbytné je žádoucí zavést proceduru úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci výboru odpovědného za přizpůsobování této směrnice vědeckému a technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví mezní hodnotu pro koncentraci olova v ovzduší, a to zvláště za účelem lepší ochrany lidského zdraví před vlivy olova v životním prostředí.
2. Tato směrnice se nevztahuje na expozici v pracovním prostředí.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se "mezní hodnotou" rozumí hodnota koncentrace olova v ovzduší, která nesmí být s výhradou níže uvedených podmínek překročena.
2. Mezní hodnota je vyjádřena jako hodnota roční průměrné koncentrace a je stanovena na 2 mikrogramy Pb/m3.
3. Členské státy mohou kdykoli stanovit hodnotu přísnější, než která je uvedena v této směrnici.
Článek 3
1. Členské státy učiní nezbytná opatření, která zajistí, že za pět let po oznámení této směrnice nebude koncentrace olova v ovzduší měřená podle článku 4 překračovat mezní hodnotu uvedenou v článku 2.
2. Pokud členský stát usoudí, že po čtyřech letech od oznámení této směrnice může být v některých místech mezní hodnota stanovená v čl. 2 odst. 2 překračována, sdělí tuto skutečnost Komisi.
3. Dotčené členské státy předloží do dvou let od provedení této směrnice Komisi plány na progresivní zlepšení kvality ovzduší v takovýchto místech. Tyto plány, vypracované na základě relevantních informací o druhu, původu a vývoji znečištění, budou obsahovat zejména popis opatření a postupů, které dané členské státy již přijaly nebo zamýšlejí přijmout. Účelem těchto opatření a postupů musí být snížení koncentrace olova v ovzduší v těchto místech pod mezní hodnotu stanovenou v čl. 2 odst. 2 nebo na tuto hodnotu, a to co možná nejdříve, nejpozději však do sedmi let po oznámení této směrnice. Tato opatření a postupy musí brát v úvahu ustanovení směrnice 78/611/EHS a výsledky jejího provádění.
Článek 4
Členské státy zajistí zřízení a provoz měřicích stanic v místech, kde může docházet k nepřetržité expozici osob po dlouhou dobu a kde je podle jejich názoru pravděpodobné nedodržování ustanovení článků 1 a 2.
Článek 5
1. Pro účely provádění této směrnice poskytnou členské státy Komisi na její žádost informace o:
- umístění měřicích stanic,
- postupech odběru vzorků a analytických metodách použitých ke stanovení koncentrace olova v ovzduší.
2. Počínaje kalendářním rokem následujícím po provedení této směrnice a nejpozději do 1. července každého roku budou členské státy informovat Komisi o místech, v nichž byla v předchozím kalendářním roce překročena mezní hodnota stanovená v čl. 2 odst. 2, a o naměřených koncentracích.
3. Nejpozději během kalendářního roku následujícího po roce, v němž byly mezní hodnoty překročeny, oznámí členské státy Komisi, jaká opatření přijaly k zamezení opětovného překročení těchto hodnot.
Článek 6
Komise bude počínaje druhým rokem po provedení této směrnice každoročně zveřejňovat souhrnnou zprávu o jejím provádění.
Článek 7
Opatření přijatá na základě této směrnice nesmí způsobit významné zhoršení kvality ovzduší v místech, kde byla v době provedení této směrnice hodnota znečištění olovem vzhledem k mezní hodnotě stanovené v čl. 2 odst. 2 nízká.
Článek 8
Při provádění této směrnice členské státy vyhoví charakteristikám uvedeným v příloze pro výběr metody odběru vzorků; pro analýzu odebraných vzorků použijí členské státy referenční metodu uvedenou v příloze nebo jakoukoli jinou metodu, o níž Komisi předem prokáží, že přináší srovnatelné výsledky.
Článek 9
Postup uvedený v článcích 10 a 11 pro přizpůsobování této směrnice vědeckému a technickému pokroku se vztahuje k charakteristikám, kterým je nutno vyhovět při výběru metody odběru vzorků a referenční metody uvedené v příloze.
Toto přizpůsobování nesmí přímo nebo nepřímo způsobit změnu použití mezní hodnoty koncentrace stanovené v čl. 2 odst. 2.
Článek 10
1. Zřizuje se výbor pro přizpůsobování této směrnice vědeckému a technickému pokroku (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě určené předsedou podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou 45 hlasů, přičemž hlasům členských států je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvaceti čtyř měsíců od oznámení této směrnice a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 3. prosince 1982.