NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1043/2005
ze dne 30. června 2005,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 ze dne 15. prosince 1992 o stanovení množství zemědělských produktů, která se mají vzít v úvahu při výpočtu náhrad v případě vývozu zboží uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 3035/80 (2), nařízení Komise (ES) č. 3223/93 ze dne 25. listopadu 1993 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 3035/80 (3) a nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (4), se všechna vztahují k vývozu některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Většina těchto nařízení byla několikrát podstatným způsobem pozměněna. Je nezbytné všechna tato nařízení změnit a v zájmu jasnosti, zjednodušení a správní účinnosti je vhodné tato nařízení nahradit jediným nařízením.
(2)
Nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 (5) a (ES) č. 1255/1999 (6), 1260/2001 (7), 1784/2003 (8) a 1785/2003 (9) o společné organizaci trhů s vejci, mlékem a mléčnými výrobky, cukrem, obilovinami a rýží stanoví, že v míře, která je nutná k umožnění vývozu dotyčných zemědělských produktů ve formě určitého zpracovaného zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, na základě kotací na světovém trhu nebo cen za tyto produkty, lze rozdíl mezi těmito kotacemi nebo cenami a cenami ve Společenství pokrýt vývozní náhradou. Poskytování náhrad na všechny tyto zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mělo podléhat společným pravidlům.
(3)
Vývozní náhrady by se měly vyplácet na zboží, které se získává přímo ze základních produktů, z produktů získaných zpracováním základních produktů a z produktů zařazených do kterékoli z těchto kategorií. V každém z těchto případů by se měl určit způsob stanovení výše vývozní náhrady.
(4)
Za účelem zajištění správného používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se vztahují k poskytování vývozních náhrad, by se tyto náhrady neměly poskytovat na zboží ze třetích zemí používané při výrobě zboží, které se vyváží poté, co bylo ve volném oběhu ve Společenství.
(5)
Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 (10) stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty. Je však zapotřebí vyjasnit způsob, jakým se mají tato pravidla používat u zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(6)
Dodržování mezinárodních závazků Společenství znamená, že náhrady poskytované pro vývozy zemědělských produktů použitých ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou převyšovat náhrady, které by byly vyplatitelné na tyto produkty v případě, že by se vyvážely v nezměněném stavu. Na tuto okolnost by měl být brán ohled při stanovení sazeb náhrad a při vytváření pravidel pro zaměňování.
(7)
Nařízení Komise (EHS) č. 2825/93 ze dne 15. října 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin (11) stanoví, že sazba vývozní náhrady je ta, která je použitelná v den, kdy jsou obiloviny určené k výrobě lihovin podrobeny kontrole. Umístění obilovin pod celní dohled, určených k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č. 2825/93, by mělo být pro účel poskytnutí vývozní náhrady považováno za rovnocenné vývozu.
(8)
Lihoviny jsou ve srovnání s jiným zbožím považovány za méně citlivé k ceně zemědělských produktů používaných při jejich výrobě. Protokol 19 k Aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že se musí rozhodnout o nezbytných opatřeních, aby se usnadnilo používání obilovin Společenství při výrobě lihovin získávaných z obilovin.
(9)
Bramborový škrob by měl být pro účely stanovení vývozní náhrady zaměnitelný za kukuřičný škrob. Mělo by však být možné stanovit zvláštní sazbu náhrady pro bramborový škrob v situacích na trhu, kdy je jeho cena podstatně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(10)
K získání nároku na náhradu je nutné, aby se použité zemědělské produkty a zejména zboží vyrobené z těchto produktů vyvezly. Jakákoli výjimka z tohoto pravidla by měla být vykládána restriktivně. Během procesu výroby zboží však výrobcům mohou vzniknout ztráty u surovin, za které přesto byly zaplaceny ceny Společenství, zatímco ztráty vzniklé výrobcům, kteří jsou usazeni mimo Společenství, se omezují na ceny na světovém trhu. Kromě toho během procesu výroby některého zboží vznikají vedlejší produkty, které se výrazně liší v hodnotě od hlavních produktů. V některých případech lze tyto vedlejší produkty používat pouze jako krmivo pro zvířata. Je tudíž nezbytné stanovit společná pravidla pro vymezení pojetí množství produktů skutečně využitých při procesu výroby vyváženého zboží.
(11)
Mnohé zboží, které vyrábí podnik za jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, se řídí obvyklým schématem vývozu. K usnadnění vývozních formalit by se pro takové zboží měl přijmout zjednodušený postup, pomocí něhož by výrobce příslušným orgánům sděloval informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o podmínky výroby zboží. Pro případy, kdy se množství zemědělských produktů skutečně použitá při výrobě vyváženého zboží evidují u příslušných orgánů, by se mělo vytvořit ustanovení týkající se každoročního potvrzování tohoto zaevidování, aby se snížilo riziko spojené s případným nesdělením změn těchto množství.
(12)
Celá řada zemědělských produktů podléhá přírodním a sezónním výkyvům. V důsledku toho se může obsah zemědělských produktů ve vyváženém zboží lišit. Výše náhrady by se proto měla stanovit na základě množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží. U některého zboží jednoduchého a poměrně stálého složení by se však výše náhrady kvůli správnímu zjednodušení měla určovat na základě pevně stanovených množství zemědělských produktů.
(13)
Při stanovování sazby náhrady pro základní produkty nebo zaměnitelné produkty by se měly brát v úvahu produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s podobným účinkem, použitelná v souladu s příslušným nařízením o společné organizaci trhu s daným produktem.
(14)
Některé zboží, které má podobné vlastnosti, mohlo být získáno pomocí různých technologií z různých základních materiálů. Od vývozců by se mělo požadovat, aby určily podstatu základních materiálů a učinily některá prohlášení, pokud jde o výrobní proces, pokud jsou tyto informace nezbytné pro stanovení nároku na náhradu či příslušené sazby náhrady, která se má použít.
(15)
Při výpočtu množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity, je vhodné brát ohled na obsah sušiny v případě škrobů a některých glukosových a maltodextrinových sirupů.
(16)
Pokud tak vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů nebo dohody o mezinárodním obchodu, mělo by být možné rozlišovat náhradu pro určité zboží podle místa určení.
(17)
Řízení částek náhrad, které mohou být poskytovány během rozpočtového roku pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k potřebě stanovit různé sazby pro vývozy se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem, a to na základě vývoje na trhu Společenství nebo na světovém trhu.
(18)
Výše náhrad, kterou lze poskytovat v kterémkoli rozpočtovém roce, je omezena v souladu s mezinárodními závazky Společenství. Vývoz zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by se měl umožnit za podmínek, které jsou známy předem. Zejména by mělo být možné získat ujištění o tom, že tyto vývozy jsou způsobilé k náhradě slučitelné se závazky Společenství. V případech, kdy tomu tak již není, vývozci by měli být informováni dostatečně předem. Vydávání osvědčení o náhradě umožňuje sledovat žádosti o náhradu a zaručit jejich držitelům, že jim bude poskytnuta náhrada až do výše, na kterou je osvědčení vystaveno, pokud splní všechny ostatní podmínky pro náhradu stanovené v právních předpisech Společenství. Měla by být stanovena řídicí opatření pro systém osvědčení o náhradě. Mělo by se zejména vytvořit ustanovení týkající se koeficientu snížení, který se použije, pokud žádosti o osvědčení o náhradě překročí dostupné částky. Pro některé případy by se mělo vytvořit ustanovení týkající se pozastavení vydávání osvědčení o náhradě.
(19)
Osvědčení o náhradě slouží k zajištění shody s mezinárodními závazky Společenství. Rovněž umožňují stanovení náhrady předem, kterou lze poskytovat pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží vyváženého do třetích zemí. Tento účel se v některých ohledech liší od záměrů vývozních licencí vydávaných pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, které podléhají mezinárodním závazkům týkajícím se množstevních omezení. Je proto nezbytné přesně stanovit, která obecná ustanovení použitelná u zemědělských licencí a osvědčení, v současné době stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (12), by se neměla používat na osvědčení o náhradě.
(20)
Kromě toho je nezbytné stanovit způsob, jakým by měla některá ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 vztahující se k osvědčením stanovícím vývozní náhradu předem, o které se žádá v souvislosti s nabídkovým řízením vypsaným v dovážející třetí zemi, uplatňovat u osvědčení o náhradě. Sazby náhrad většinou se stanovují nebo upravují vždy ve čtvrtek. Za účelem snížení nebezpečí toho, že budou žádosti o stanovení náhrady předem pro produkty podávány ze spekulativních důvodů, kdy je žádost o stanovení náhrady předem podána ve čtvrtek, žádost by měla být považována za předloženou následující pracovní den.
(21)
Měly by se stanovit podmínky pro uvolnění jistoty příslušející k osvědčením, na něž se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (13). Dále by se měly upřesnit povinnosti považované za hlavní požadavky, na jejichž základě se jistota skládá, společně s doklady, které se mají předkládat pro splnění povinností a na jejichž základě lze příslušnou jistotu uvolnit.
(22)
Je vysoce pravděpodobné, že se v obdržených žádostech o osvědčení budou objevovat vyšší částky, než jaké je možno poskytnout. Rozpočtový rok by se proto měl rozdělit na období tak, aby se osvědčení mohla dát k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového roku, tak i těm, které vyvážejí na začátku rozpočtového roku. Kde je to vhodné, u všech částek požadovaných během určitého období by se měl uplatňovat koeficient snížení.
(23)
Určité druhy vývozů nepodléhají omezením týkajícím se platby náhrad kvůli mezinárodním závazkům Společenství. Tyto vývozy by měly být osvobozeny od povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(24)
Většina vývozců dostává v náhradách méně než 75 000 eur ročně. Dohromady vzato tyto vývozy tvoří jen malou část celkové výše náhrad poskytovaných pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Mělo by být možné osvobodit tyto vývozy od požadavku předkládat osvědčení. V zájmu zamezení zneužívání by však mělo být používání tohoto osvobození omezeno na členský stát, v němž je vývozce usazen.
(25)
Měl by se vytvořit režim monitorování, založený na zásadě, že by vývozce při každém vývozu zboží měl učinit prohlášení příslušným orgánům ohledně množství produktů použitých při výrobě vyváženého zboží. Příslušné orgány by měly učinit veškerá opatření, která považují za nezbytná, k ověření správnosti těchto prohlášení.
(26)
Orgány odpovědné za kontrolu prohlášení vývozce nesmějí vlastnit dostatečné důkazy, které by jim umožňovaly přijmout prohlášení o použitých množstvích, i kdyby se zakládalo na chemické analýze. Tyto situace velmi pravděpodobně vyvstanou v případech, kdy zboží k vývozu bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát. Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by proto měly být schopny získat v případě potřeby přímo od příslušných orgánů druhého členského státu všechny informace, které jsou příslušné orgány druhého členského státu schopny získat a které se týkají podmínek výroby zboží.
(27)
Po konzultaci s příslušnými orgány členského státu, v němž je zboží vyrobeno, by se hospodářským subjektům mělo povolit podání zjednodušeného prohlášení o použitých produktech, a to ve formě souhrnných množství těchto produktů, pokud povedou podrobné záznamy o použitých produktech a dají je k dispozici uvedeným orgánům.
(28)
Není vždy možné, aby vývozci, znali přesná množství použitých zemědělských produktů, ohledně kterých mohou žádat o náhradu, a to zejména pokud nejsou sami výrobci. Vývozce tudíž není vždy schopen podat prohlášení o těchto množstvích. Je proto nezbytné, aby se stanovila náhradní metoda výpočtu náhrady, o jejíž použití může dotyčná osoba požádat. Tato metoda by se omezovala na některé zboží, a to na základě chemické analýzy tohoto zboží a za použití tabulky za tímto účelem vytvořené.
(29)
Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin (14) stanoví, že máslo a smetana mohou být dány k dispozici za snížené ceny odvětvím, která vyrábějí určité zboží. Na to by se měl brát ohled v případech, kdy se náhrady vypočítávají na základě chemické analýzy.
(30)
Článek 21 nařízení (ES) č. 800/1999 stanoví, že žádná náhrada nemá být poskytnuta pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo jasně stanovit, že náhrada pro produkty uvedené v článku 1 směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh (15) nebo v článku 1 směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh (16) a uvedené v příloze II tohoto nařízení může být poskytnuta jen tehdy, jsou-li dotyčné produkty připraveny v souladu s požadavky uvedených směrnic a nesou-li požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(31)
Ustanovení čl. 31 odst. 10 nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud se čte ve spojení s čl. 31 odst. 12 téhož nařízení, omezuje požadavek, že mléčné výrobky, na které se vyplácí vývozní náhrada, musí mít původ ve Společenství, na některé zboží s vysokým obsahem mléka. Měla by být tudíž stanovena opatření k provádění a kontrole uvedeného požadavku.
(32)
Článek 28 nařízení (ES) č. 800/1999 omezuje období, během něhož se základní zemědělské produkty nebo zboží mohou nacházet v režimu předběžného financování náhrad, na dobu platnosti vývozní licence, která ještě neuplynula. Osvědčení o náhradě vydaná ke konci rozpočtového roku však mají kratší dobu platnosti, která v důsledku mezinárodních závazků Společenství nesmí přesáhnout 30. září. S cílem zajistit dostatečnou pružnost, aby mohli vývozci plně využít uvedená krátkodobá osvědčení o náhradě, měla by být stanovena zvláštní opatření, pokud jde o uvedená osvědčení, a to v rozsahu, v jakém omezují období, během něhož se základní zemědělské produkty nebo zboží mohou nacházet v režimu předběžného financování náhrad, na dobu platnosti vývozní licence, která ještě neuplynula.
(33)
Je vhodné, aby se po celém území Společenství zajistilo jednotné používání ustanovení o poskytování náhrad pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Každý členský stát by za tímto účelem měl prostřednictvím Komise informovat ostatní členské státy o režimu monitorování, který uplatňuje na svém území u různých druhů vyváženého zboží.
(34)
Je nutné, aby Komise byla schopna uspokojivě monitorovat přijatá opatření, která se týkají poskytnutých vývozních náhrad. Komise by proto měla mít k dispozici určité statistické informace, které by jí měly předávat příslušné orgány členských států. Měl by být přesně stanoven formát a rozsah těchto informací.
(35)
Na přechod od administrativních opatření týkajících se osvědčení o náhradě podle nařízení (ES) č. 1520/2000 k administrativním opatřením stanoveným v tomto nařízení by měla být poskytnuta dostatečná doba. Toto nařízení by se proto mělo vztahovat na žádosti předložené od 8. července 2005 o osvědčení k použití od 1. října 2005.
(36)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad vytvořený podle nařízení (EHS) č. 2771/75, nařízení (ES) č. 1255/1999, nařízení (ES) č. 1260/2001, nařízení (ES) č. 1784/2003 a nařízení (ES) č. 1785/2003.
Vztahuje se na vývozy základních produktů uvedených v příloze I tohoto nařízení, dále jen „základní produkty“, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů zaměnitelných za jednu z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, avšak jsou uvedeny v některé z těchto příloh:
a)
příloha I nařízení (EHS) č. 2771/75;
b)
příloha II nařízení (ES) č. 1255/1999;
c)
příloha V nařízení (ES) č. 1260/2001;
d)
příloha III nařízení (ES) č. 1784/2003;
e)
příloha IV nařízení (ES) č. 1785/2003.
Takové zboží, dále jen „zboží“, je uvedeno v příloze II tohoto nařízení.
2. Vývozní náhrada uvedená v odstavci 1 se neposkytuje na zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy, které je znovu vyvezeno.
Na toto zboží se neposkytuje žádná náhrada v případě, že se vyváží po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží.
3. Kromě případu obilovin se pro produkty používané při výrobě alkoholu, který je obsažen v lihovinách uvedených v příloze II kódu KN 2208, neposkytuje žádná náhrada.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1.
„rozpočtovým obdobím“ se rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího;
2.
„rozpočtovým rokem“ se rozumí období od 16. října jednoho roku do 15. října následujícího roku;
3.
„potravinovou pomocí“ se rozumí projekty potravinové pomoci, které splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, dále jen „dohoda“;
4.
„rezidui“ se rozumí produkty uvažovaného výrobního procesu, jejichž složení se jasně odlišuje od vyváženého zboží a které nelze uvádět na trh;
5.
„vedlejšími produkty“ se rozumí produkty nebo zboží získané v průběhu uvažovaného výrobního procesu, jejichž složení nebo vlastnosti se odlišují od vyváženého zboží a které jsou způsobilé k uvádění na trh;
6.
„ztrátami“ se rozumí množství produktů nebo zboží vzniklá z uvažovaného výrobního procesu od fáze, při které se zemědělské produkty používají nezpracované při výrobě, kromě množství vyváženého zboží a kromě reziduí a vedlejších produktů, a které nelze uvádět na trh.
2. Pro účely odst. 1 bodů 4, 5 a 6 se za uváděné na trh nepovažují produkty získané v průběhu uvažovaného výrobního procesu, jejichž složení je odlišné od zboží skutečně vyvezeného a které jsou prodány proti platbě představující výhradně náklady vzniklé v souvislosti s jejich likvidací, nepovažují za produkty uváděné na trh.
Pro účely odst. 1 bodu 6 jsou produkty nebo zboží vzniklé z uvažovaného výrobního procesu, které lze použít pouze jako krmivo zvířat, ať už proti platbě nebo ne, zaměnitelné za ztráty.
Článek 3
1. Bramborový škrob kódu KN 1108 13 00 přímo vyráběný z brambor, kromě vedlejších produktů, se zaměňuje za produkt získaný zpracováním kukuřice.
2. Syrovátka kódů KN 0404 10 48 až 0404 10 62 nezahuštěná, též zmrazená, se zaměňuje za sušenou syrovátku uvedenou v příloze I, dále jen „skupina produktů 1“.
3. Následující produkty se zaměňují za sušené mléko o obsahu tuku nejvýše 1,5 % uvedenému v příloze I, dále jen „skupina produktů 2“:
a)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 51 a 0404 90 21, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních;
b)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 11 a 0404 90 21, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních.
4. Následující produkty se zaměňují za sušené mléko o obsahu tuku 26 %, uvedené v příloze I, dále jen „skupina produktů 3“:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 a 0404 90 23, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku vyšším než 0,1 %, avšak nižším než 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 a 0404 90 29 sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 %, avšak nižším než 45 % hmotnostních.
Na žádost dotyčné osoby mohou být se souhlasem příslušného orgánu produkty uvedené v prvním pododstavci písmenech a) a b) zaměnitelné za:
a)
skupinu produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v produktu;
b)
máslo uvedené v příloze I, dále jen „skupina produktů 6“, pokud jde o mléčný tuk v produktu.
5. Následující produkty se zaměňují za skupinu produktů 6:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 a 0404 90 29, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 19 a 0404 90 29, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních;
c)
máslo a ostatní mléčné tuky kódů KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90 o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak ne nižším než 62 %.
6. Mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11 až 0403 10 19, 0403 90 51 až 0403 90 59 a 0404 90 21 až 0404 90 29, zahuštěné, jiné než v prášku, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, se zaměňují za skupinu produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v daném produktu. Co se týče složky mléčného tuku v takovém produktu, zaměňuje se za skupinu produktů 6.
První pododstavec se vztahuje také na sýry a tvaroh.
7. Loupaná rýže kódu KN 1006 20 a poloomletá rýže kódů KN 1006 30 21 až 1006 30 48 se zaměňuje za celoomletou rýži kódů KN 1006 30 61 až 1006 30 98.
8. Pokud následující produkty splňují při vývozu v nezpracovaném stavu podmínky způsobilosti k náhradě stanovené v nařízení (ES) č. 1260/2001 a v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 (17), zaměňují se za bílý cukr kódu KN 1701 99 10:
a)
surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 1701 11 90 nebo kódu KN 1701 12 90 a o obsahu sacharosy v sušině nejméně 92 % hmotnostních podle polarimetrické metody;
b)
cukr kódu 1701 91 00 nebo kódu 1701 99 90;
c)
produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v nařízení (ES) č. 1784/2003;
d)
produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v nařízení (ES) č. 1784/2003.
Článek 4
Kromě ustanovení tohoto nařízení se použije také nařízení (ES) č. 800/1999.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
ODDÍL 1
Metoda výpočtu
Článek 5
1. Výše náhrady poskytované pro množství každého základního produktu vyváženého ve formě stejného druhu zboží, určené v souladu s oddílem 2, se získá vynásobením uvedeného množství sazbou náhrady pro základní produkt vypočítanou na jednotku hmotnosti v souladu s oddílem 3.
2. Pokud jsou podle čl. 15 odst. 2 stanoveny různé sazby náhrady pro určitý základní produkt, pro každé z množství základního produktu, pro něž existuje odlišná sazba náhrady, se vypočítá samostatná výše.
3. Pokud se při výrobě vyváženého zboží používá zboží, sazba náhrady, která se má použít při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, k produktům získaným jejich zpracováním nebo produktům zaměnitelným za jednu z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, je sazba použitelná v případě, že se zboží použité při výrobě vyváží nezpracované.
ODDÍL 2
Referenční množství
Článek 6
Co se týče zboží, množství každého ze základních produktů, které má sloužit jako základ pro výpočet výše náhrady, dále jen „referenční množství“, se určí v souladu s články 7, 8 a 9 s výjimkou případů, kdy je učiněn odkaz na přílohu III, nebo případů, kdy se použije čl. 51 druhý pododstavec.
Článek 7
V případě použití základního nezpracovaného produktu nebo zaměnitelného produktu je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, přičemž se bere ohled na přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII.
Článek 8
V případě použití produktu, jehož se týká článek 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo nařízení (ES) č. 1785/2003, je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, upraveným tak, aby odpovídalo množství základního produktu, pomocí použití koeficientů uvedených v příloze V tohoto nařízení, pokud se na dotyčný produkt vztahuje jedno z těchto písmen:
a)
produkt vzniká zpracováním základního produktu nebo produktu zaměnitelného za uvedený základní produkt;
b)
produkt se zaměňuje za produkt vzniklý zpracováním základního produktu;
c)
produkt vzniká zpracováním produktu zaměnitelného za produkt vzniklý zpracováním základního produktu.
U obilných destilátů obsažených v lihovinách kódu KN 2208 však referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 9
S výhradou článku 11 se v případě použití kteréhokoli z následujících produktů referenční množství pro každý z dotyčných základních produktů rovná množství, které stanoví příslušné orgány v souladu s článkem 49:
a)
produkt, na nějž se nevztahuje příloha I Smlouvy, získaný zpracováním produktu uvedeného v článku 7 nebo 8 tohoto nařízení;
b)
produkt získaný ze směsi nebo zpracováním několika produktů uvedených v článku 7 nebo 8 nebo produktů uvedených v písmenu a) tohoto pododstavce.
Referenční množství se určí na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží. Za účelem výpočtu uvedeného množství se použijí přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII, případně zvláštní pravidla pro výpočet, poměry rovnocennosti a koeficienty uvedené v článku 8.
U lihovin na bázi obilovin obsažených v lihovinách kódu KN 2208 však referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 10
Pro účely článků 6 až 9 se produkty, které se používají nezpracované při výrobě vyváženého zboží, považují za skutečně použité. Pokud je během jedné z fází výroby tohoto zboží samotný základní produkt zpracován na jiný důkladněji zpracovaný základní produkt použitý v pozdější fázi, potom se za skutečně použitý považuje pouze tento důkladněji zpracovaný produkt.
Množství skutečně použitých produktů ve smyslu prvního odstavce se určují pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelných vývozů zboží, které vyrábí určitý podnik podle jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, však lze daná množství na základě dohody s příslušnými orgány určovat buď z výrobního plánu pro dotyčné zboží, nebo z průměrných množství produktu použitých během stanovené doby při výrobě daného množství tohoto zboží. Množství produktů takto určená zůstávají základem pro výpočet, pokud nedojde k žádné změně podmínek, za kterých se dotyčné zboží vyrábí.
S výjimkou případu, kdy daná množství úředně schválí příslušný orgán, se množství produktů takto stanovená potvrzují alespoň jednou za rok.
Článek 11
Pokud jde o zboží uvedené v příloze III, referenční množství v kilogramech základního produktu na 100 kg zboží je množství v uvedené příloze u každého druhu tohoto zboží.
V případě čerstvých těstovin se však množství základních produktů uvedená v příloze III sníží na rovnocenné množství sušených těstovin vynásobením těchto množství procentním podílem sušiny z těstovin a jejich vydělením číslem 88.
Pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů, u kterých se vyplácení vývozní náhrady řídí nařízeními uvedenými v čl. 1 odst. 1 a částečně z jiných produktů, referenční množství týkající se těchto prvně jmenovaných produktů se určí v souladu s články 6 až 10.
Článek 12
1. Pro účely stanovení skutečně použitých množství zemědělských produktů se použijí odstavce 2 a 3.
2. Všechny zemědělské produkty použité ve smyslu článku 10, u kterých vzniká nárok na náhradu a které se v obvyklém průběhu výrobního procesu ztrácejí v takových formách, jako je pára nebo kouř, nebo přeměnou na neobnovitelný prach nebo popel, jsou způsobilé k náhradě ohledně všech použitých množství.
3. Každé množství zboží, které není skutečně vyvezeno, nemá nárok na náhrady pro skutečně použitá množství zemědělských produktů, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 13 odst. 1.
Pokud má toto zboží stejné složení jako zboží skutečně vyvezené, může se použít poměrné snížení množství zemědělských produktů skutečně použitých při výrobě druhého jmenovaného zboží.
Článek 13
1. Odchylně od čl. 12 odst. 3 se ztráty v hodnotě nejvýše 2 % hmotnostních, které jsou nedílnou součástí výroby tohoto zboží, neberou v úvahu.
Prahová hodnota 2 % se vypočítá jako poměr hmotnosti sušiny všech použitých surovin, po odečtení množství uvedených v čl. 12 odst. 2, k hmotnosti sušiny skutečně vyvezeného zboží nebo pomocí použití jakékoli jiné metody výpočtu přiměřené k podmínkám výroby zboží.
2. Pokud jsou ztráty, které jsou nedílnou součástí výroby, vyšší než 2 %, nadměrná ztráta není způsobilá k náhradám množství skutečně použitých zemědělských produktů. Příslušné orgány členských států však mohou přijmout odůvodněné vyšší ztráty. Členské státy oznamují Komisi případy, ve kterých orgány přijaly vyšší ztráty, jakož i dané důvody.
3. Při poskytování náhrad se berou v úvahu skutečně použitá množství zemědělských produktů obsažená v reziduích.
4. V případech, kdy vznikají vedlejší produkty, se množství skutečně použitých zemědělských produktů připisují k vyvezenému zboží a k vedlejším produktům v tomto pořadí.
ODDÍL 3
Sazby náhrady
Článek 14
Stanovení sazby náhrady, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 a odpovídajících ustanoveních jiných nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, se provádí každý měsíc na 100 kg základních produktů.
Sazba náhrady pro vejce drůbeže domácí ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, a vejce bez skořápky a vaječné žloutky vhodné pro lidskou spotřebu, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, se však stanoví na totéž období jako sazba náhrady pro tyto produkty vyvážené nezpracované.
Článek 15
1. Sazba náhrady se určí se zvláštním ohledem na následující skutečnosti:
a)
průměrné náklady vzniklé zpracovatelským průmyslovým odvětvím při získávání dodávek základních produktů na trhu Společenství a ceny existující na světovém trhu;
b)
úroveň náhrady při vývozu zpracovaných zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které jsou vyráběny za podobných podmínek;
c)
potřeba zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi odvětvími, která používají produkty Společenství, a těmi, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d)
na jedné straně vývoj výdajů a na straně druhé vývoj cen ve Společenství a na světovém trhu;
e)
shoda s omezeními plynoucími z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
2. Při stanovování sazeb náhrady se, je-li to vhodné, u základních produktů nebo u zaměnitelných produktů berou v úvahu produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem použitelná ve všech členských státech, v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s dotyčným produktem.
3. Při vývozu zboží kódu KN 3505 10 50 se použije snížená sazba, lze-li produkční náhradu použít pro základní produkt použitý během předpokládané doby výroby zboží podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 (18). Snížená Sazba se stanoví v souladu s článkem 14 tohoto nařízení.
Článek 16
V případě bramborového škrobu kódu KN 1108 13 00 se sazba náhrady stanoví odděleně, v ekvivalentu kukuřice, a to postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 tak, že se použijí kritéria uvedená v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení. Použitá množství bramborového škrobu se převádějí na ekvivalentní množství kukuřice v souladu s článkem 8 tohoto nařízení.
V případě směsí D-glucitolu (sorbitolu) kódů 2905 44 a 3824 60, pokud dotyčná strana nevypracuje prohlášení uvedené v článku 49, v němž by uváděla informace požadované podle čl. 52 odst. 1 písm. d), nebo pokud uspokojivě nedoloží své prohlášení, sazba náhrady pro tyto směsi je sazbou pro základní produkt, u něhož se uplatňuje nejnižší sazba náhrady.
Článek 17
Náhrada pro škroby kódů KN 1108 11 00 až 1108 19 90 nebo produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1784/2003 vzniklé zpracováním těchto škrobů se poskytne pouze na základě předložení prohlášení dodavatele těchto produktů, v němž se potvrzuje, že tyto produkty byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže, kromě veškerého použití vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení se až do odvolání vztahuje ke všem dodávkám téhož výrobce. Ověřuje se v souladu s článkem 49.
Článek 18
1. Pokud obsah sušiny bramborového škrobu zaměnitelného za kukuřici podle čl. 3 odst. 1 činí nejméně 80 %, sazba náhrady je sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 80 %, sazba náhrady je sazbou stanovenou v článku 14, vynásobenou 1/80 procenta skutečné sušiny.
U všech ostatních škrobů o obsahu sušiny nejméně 87 % je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 87 %, sazba náhrady je sazbou stanovenou v článku 14, vynásobenou 1/87 procenta skutečné sušiny.
Pokud obsah sušiny v glukosových nebo maltodextrinových sirupech kódů 1702 30 59, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 nebo 2106 90 55 činí nejméně 78 %, sazba vývozní náhrady je sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny těchto sirupů nižší než 78 %, sazba náhrady je sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/78 procenta sušiny.
2. Pro účely odstavce 1 se obsah sušiny u škrobů určí pomocí metody uvedené v příloze IV nařízení Komise (ES) č. 824/2000 (19) a obsah sušiny glukosových nebo maltodextrinových sirupů se určí pomocí metody 2 uvedené v příloze II směrnice Komise 79/796/EHS (20) nebo kterékoli jiné vhodné metody analýzy, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
3. Je-li učiněno prohlášení uvedené v článku 49, žadatel nahlásí obsah sušiny u použitých škrobů nebo glukosových nebo maltodextrinových sirupů.
Článek 19
1. Pokud tak vyžaduje situace ve světovém obchodu s kaseinem kódu KN 3501 10, s kaseináty kódu KN 3501 90 90 nebo s vaječným albuminem kódu 3502 11 90 a 3502 19 90, nebo pokud tak budou žádat zvláštní požadavky některých trhů, náhrada pro toto zboží se může lišit podle místa určení.
2. Sazba náhrad pro zboží kódů 1902 11 00, 1902 19 a 1902 40 10 se může lišit podle místa určení.
3. Náhrada se může lišit podle toho, zda je či není stanovena předem v souladu s článkem 29.
Článek 20
1. Sazba náhrady je sazbou platnou v den, kdy se zboží vyváží, s výjimkou následujících případů:
a)
v souladu s článkem 29 byla podána žádost o to, aby sazba náhrady byla stanovena předem;
b)
v souladu s čl. 41 odst. 2 byla podána žádost a sazba náhrady byla stanovena předem v den, kdy byla žádost o osvědčení o náhradě podána.
2. Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, sazba platná v den, kdy byla podána žádost o stanovení náhrady předem, se použije u zboží vyváženého později během doby platnosti osvědčení o náhradě podle čl. 39 odst. 2. druhého pododstavce. Žádosti o stanovení náhrady předem podané ve čtvrtek se však považují za podané následující pracovní den.
Sazba náhrady se upraví za použití stejných pravidel, která se použijí při stanovení náhrad předem na základní produkty vyvážené nezpracované, avšak za použití přepočítacích koeficientů stanovených v příloze V pro zpracované výrobky z rýže a obilovin.
3. Dílčí osvědčení ve smyslu nařízení (ES) č. 1291/2000 nepodléhají stanovení náhrady předem bez ohledu na osvědčení, z nichž pocházejí.
Článek 21
Pokud je vyvážené zboží uvedeno v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, sazba náhrady pro mléčné výrobky je sazbou platnou při používání mléčných výrobků se sníženou cenou, pokud vývozce nepředloží doklad o tom, že zboží neobsahuje mléčné výrobky se sníženou cenou.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O NÁHRADĚ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 22
1. Členské státy vydávají žadateli bez ohledu na jeho místo usazení ve Společenství osvědčení o náhradě platná po celém území Společenství.
Osvědčení o náhradě zaručují vyplacení náhrady za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v kapitole V. Mohou obsahovat i stanovení sazeb náhrad předem. Osvědčení jsou platná pouze na jedno rozpočtové období.
2. Poskytování náhrad pro vývozy základních produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II nebo pro obiloviny umístěné pod celní dohled, určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č. 2825/93, je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
První pododstavec se nevztahuje na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce a v čl. 36 odst. 1, čl. 40 odst. 1, čl. 44 odst. 1 a čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo na vývozy uvedené v kapitole IV tohoto nařízení.
3. Poskytování náhrady v rámci systému poskytování náhrad předem podle čl. 20 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě, ve kterém se uvádí stanovení sazeb náhrad předem.
Článek 23
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se vztahuje k osvědčením o náhradě uvedeným v tomto nařízení.
2. Ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení o náhradě vyjádřených v množstvích se přiměřeně vztahují k právům a povinnostem vyplývajícím z osvědčení o náhradě uvedeným v tomto nařízení na částky vyjádřené v eurech, a to s přihlédnutím k ustanovením přílohy VI tohoto nařízení.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku se čl. 8 odst. 2 a 4, články 9, 12 a 14, čl. 18 odst. 1, články 21, 24, 32, 33 a 35, čl. 36 odst. 5 a články 42, 46, 47 a 50 nařízení (ES) č. 1291/2000 nevztahují k osvědčením o náhradě uvedeným v tomto nařízení.
4. Pro účely článků 40 a 41 nařízení (ES) č. 1291/2000 se osvědčení platná do 30. září nemohou prodlužovat. V těchto případech se osvědčení na všechny částky, o které nebylo požádáno kvůli vyšší moci, zruší a příslušná jistota se uvolní.
Článek 24
1. Žádost o osvědčení o náhradě a samotné osvědčení o náhradě vychází z tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000 a udává částku v eurech.
Uvedené dokumenty se vyplňují v souladu s pokyny uvedenými v příloze VI tohoto nařízení.
2. Pokud žadatel nemá v úmyslu vyvážet zboží z jiného členského státu, než je stát, v němž žádá o osvědčení o náhradě, příslušný orgán může uchovávat vzniklé osvědčení o náhradě, zejména ve formě počítačového souboru. V takovém případě informuje příslušný orgán žadatele o tom, že jeho osvědčení o náhradě bylo zaevidováno, a poskytne mu informace uvedené ve vyhotovení osvědčení o náhradě určeném pro držitele, dále jen „vyhotovení č. 1“. Vyhotovení osvědčení o náhradě určené pro vydávající orgány, dále jen „vyhotovení č. 2“, se nevydává.
Příslušný orgán zaznamená všechny informace z osvědčení o náhradě uvedených v oddílech III a IV přílohy VI a částky požadované na základě osvědčení.
Článek 25
Poskytování náhrad pro obiloviny podrobené celní kontrole, určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č. 2825/93, je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
Tyto obiloviny se pro účely uplatňování článku 22 považují za vyvezené.
Článek 26
Aniž je dotčen článek 27, osvědčení o náhradě je nepřenosné.
Článek 27
1. Závazky vyplývající z osvědčení nejsou převoditelné.
Práva vyplývající z osvědčení mohou převádět jejich držitelé během doby jejich platnosti za předpokladu, že práva vyplývající z každého osvědčení či dílčího osvědčení jsou převedena na pouze jediného nabyvatele a že se jméno a adresa tohoto nabyvatele uvede v kolonce 20 tiskopisu žádosti o osvědčení o náhradě podle článku 24, a to nejpozději v době podání žádosti. Tento převod se vztahuje pouze k částkám dosud neodepsaným z osvědčení nebo dílčího osvědčení.
Před vydáním osvědčení se do kolonky 22, v souladu s údaji v žádosti, zapíše následující text: „Práva se mohou převést na […] (jméno a adresa nabyvatele)“.
Pokud nebylo v žádosti o osvědčení uvedeno jméno a adresa případného nabyvatele, kolonka 6 se vypustí.
2. Odchylně od odstavce 1 neplatí požadavek uvádět v kolonce 20 tiskopisu žádosti jméno a adresu nabyvatele v případě osvědčení o náhradě vydaných k použití ode dne 1. června na zboží k vývozu před 1. říjnem. Kolonka 6 se z těchto osvědčení o náhradě nevypouští.
3. Nabyvatelé nesmějí dále převádět svá práva, ale mohou je převádět zpět na držitele.
V těchto případech zapíše vydávající orgán v kolonce 6 osvědčení jeden z údajů uvedených v příloze VIII.
Článek 28
1. V případě žádosti držitele o převod práv nebo v případě zpětného převodu práv nabyvatelem na držitele uvádí vydávající orgán nebo subjekt nebo subjekty jmenované každým členským státem na osvědčení nebo, je-li to vhodné, na dílčím osvědčení tyto údaje:
a)
jméno a adresu nabyvatele, jak je uvedeno v souladu s čl. 27 odst. 1, nebo údaj uvedený v čl. 27 odst. 3;
b)
datum převodu nebo zpětného převodu na držitele potvrzené razítkem orgánu nebo subjektu.
2. Převod nebo zpětný převod na držitele nabývá účinnosti dnem uvedení daného údaje podle odst. 1 písm. b).
Článek 29
Žádosti o stanovení sazeb náhrady předem se dotýkají všech platných sazeb náhrady.
Žádost o stanovení náhrady předem se může podávat buď v době žádosti o osvědčení o náhradě, nebo kdykoli po dni kdy bylo osvědčení o náhradě poskytnuto.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s oddílem II přílohy VI za použití tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000. Stanovení náhrady předem se nevztahuje k vývozům, které se uskutečnily přede dnem, kdy byla žádost podána.
Žádosti o stanovení náhrady předem podané ve čtvrtek se považují za podané v následující pracovní den.
Článek 30
Držitel osvědčení o náhradě může žádat o dílčí osvědčení připravené v podobě uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1291/2000. Žádost obsahuje informace uvedené v bodě 3 oddíle II přílohy VI tohoto nařízení.
Částka, na kterou se dílčí osvědčení žádá, se zaznamená na originálu osvědčení.
Článek 31
1. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje držitele k tomu, aby žádal o náhrady na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě rovnající se částce, na kterou bylo osvědčení vydáno. Jistota uvedená v článku 43 se skládá kvůli tomu, aby se zaručilo dodržení uvedeného závazku.
2. Závazky uvedené v odstavci 1 jsou základními požadavky ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Základní požadavek se považuje za splněný, pokud vývozce odeslal zvláštní žádost vztahující se ke zboží vyvezenému během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s podmínkami stanovenými v článku 32 a v oddíle V přílohy VI.
Pokud konkrétní žádost není vývozním prohlášením, musí být podána do tří měsíců ode dne uplynutí doby platnosti osvědčení o náhradě, na kterém je uvedeno číslo vyplněné na konkrétní žádosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Není-li dodržena lhůta tří měsíců uvedená ve třetím pododstavci, závazek uvedený v odstavci 1 první větě nelze považovat za splněný. Jistota stanovená v článku 43 následně ohledně dotyčné částky propadá.
3. Doklad o splnění základního požadavku se poskytuje tak, že se příslušnému orgánu předloží vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě řádně zaevidovaného v souladu s čl. 32 odst. 2. Uvedený doklad se předkládá do konce devátého měsíce po konci období platnosti osvědčení o náhradě. Jistota stanovená v článku 43 propadá v poměru k částce, ohledně níž nebyl předložen požadovaný doklad v uvedené lhůtě.
Článek 32
1. Každý vývozce vyplňuje zvláštní žádost o platbu ve smyslu čl. 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999. Předkládá se orgánu, který je odpovědný za platbu, společně s odpovídajícími osvědčeními, s výjimkou případu zaevidování osvědčení ve smyslu čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení.
Příslušný orgán nemůže považovat zvláštní žádost za platební doklad uvedený v čl. 49 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
Příslušný orgán může považovat zvláštní žádost za vývozní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999. V takovém případě je den, kdy orgán odpovědný za platbu podle odstavce 2 tohoto článku obdrží zvláštní žádost, dnem, kdy uvedený orgán obdrží vývozní prohlášení. Ve všech ostatních případech musí zvláštní žádost obsahovat podrobné údaje z vývozního prohlášení.
2. Orgán odpovědný za platbu určuje částku požadovanou na základě informací obsažených ve zvláštní žádosti, přičemž se za jediný základ bere množství a povaha vyváženého(ých) základního(ch) produktu(ů) a platná(é) sazba(y) náhrady(náhrad). Uvedené údaje se jasně uvedou, nebo se na ně jasně odkazuje, ve vývozním prohlášení.
Orgán odpovědný za platbu zaznamená uvedenou částku na osvědčení o náhradě do tří měsíců ode dne obdržení konkrétní žádosti.
Osvědčení se odepisuje na zadní straně vyhotovení č. 1. Kolonky 28, 29 a 30 obsahují částku v eurech místo množství.
Třetí pododstavec se použije přiměřeně u osvědčení vedených v elektronické formě.
3. Není-li osvědčení o náhradě po odepsání zaevidováno, vyhotovení č. 1 osvědčení se vrací držiteli nebo je na žádost vývozce uchovává platební orgán.
4. Jistota zadržená ohledně částky, která byla odepsána z osvědčení o náhradě vzhledem k vyvezenému zboží, se může uvolnit nebo může být převedena tak, aby zaručovala vyplacení náhrady předem v souladu s kapitolou 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 33
O osvědčení o náhradě vydaná na jediné rozpočtové období se může žádat odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení se mohou podávat nejpozději dne:
a)
7. září, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. října;
b)
7. listopadu, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. prosince;
c)
7. ledna, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. února;
d)
7. března, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. dubna;
e)
7. května, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. června;
f)
7. července, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. srpna.
O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v období, které odpovídá prvnímu dni následujícímu po datu podání žádosti uvedenému v odstavci 1 písmenech a) až f).
Článek 34
Konečný termín pro oznámení žádostí o osvědčení členskými státy Komisi je tento:
a)
14. září, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. a);
b)
14. listopadu, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. b);
c)
14. ledna, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. c);
d)
14. března, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. d);
e)
14. května, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. e);
f)
14. července, pokud jde osvědčení uvedená v čl. 33 prvním pododstavci, písm. f).
Článek 35
1. Celková částka, na kterou lze osvědčení o náhradě vydat v průběhu rozpočtového období se určuje v souladu s odstavcem 2.
2. Od částky, která představuje maximální výši náhrad, stanovenou v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody, se odečítají tyto složky:
a)
částka převyšující maximální částku a neoprávněně poskytnutá během předchozího rozpočtového roku;
b)
částka vyhrazená k pokrytí vývozů podle kapitoly IV tohoto nařízení;
c)
částky, na které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného předchozího rozpočtového období.
Částka, ohledně které byla vydaná osvědčení podle článku 45 vrácena, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce.
Výsledná částka se odpovídajícím způsobem zvyšuje, pokud částka vyhrazená k pokrytí vývozů podle kapitoly IV nebyla plně využita.
Pokud ohledně částek uvedených v prvním pododstavci písm. a), b) a c) panuje nejistota, potom by se tato skutečnost měla brát v úvahu při určování konečné částky.
Článek 36
Celková částka, na kterou lze osvědčení vydávat pro každou z tranší podle článku 33, je:
a)
30 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. září, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. a);
b)
27 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. listopadu, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. b);
c)
32 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. ledna, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. c);
d)
44 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. března, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. d);
e)
67 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. května, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. e);
f)
100 % částky vypočítané v souladu s článkem 35, stanovené dne 14. července, v případě tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. f).
Článek 37
1. Pokud celková částka uvedená na žádostech přijatých pro jedno z daných období převyšuje maximum podle článku 35, Komise stanoví koeficient snížení použitelný u všech žádostí podaných před odpovídajícím datem uvedeným v článku 33 tak, aby dodržela maximum uvedené v článku 35.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropské unie do pěti pracovních dnů po dnech uvedených v článku 34.
2. Pokud Komise stanoví koeficient snížení, osvědčení se vydávají na požadovanou částku vynásobenou 1 mínus koeficient snížení stanovený podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 38 odst. 3 písm. a).
Pokud však jde o tranše uvedené v čl. 33 prvním pododstavci, písm. f), žadatelé mohou stahovat své žádosti do pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy oznamují Komisi do 1. srpna částky uvedené v žádostech o osvědčení o náhradě, stažených podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 38
1. Zůstanou-li částky určené v souladu s článkem 35 k dispozici, Komise může na základě zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději do 10. srpna schválit podávání žádostí o osvědčení o náhradě počínaje následujícím pondělím, pokud jde o zboží, které se má vyvézt před 1. říjnem.
Pokud dojde k tomuto zveřejnění, použijí se odstavce 2 a 3.
2. Členské státy oznamují Komisi žádosti podané v průběhu každého týdne vždy následující úterý. Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje pondělím po oznámení, nevydá-li Komise pokyny v opačném smyslu.
3. Pokud celková částka žádostí obdržených v konkrétním týdnu podávání žádostí překročí zbývající částku, která je k dispozici v rámci odstavce 1, Komise podnikne jeden z následujících kroků:
a)
stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, podaných v konkrétním týdnu podání žádosti, který byl oznámen Komisi a na který dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b)
nařídí členským států, aby zamítly žádosti podané v konkrétním týdnu podání žádosti, které se teprve musejí oznámit Komisi;
c)
pozastaví podávání žádostí o osvědčení o náhradě.
4. Každé nařízení přijaté podle odstavce 3 se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie do čtyř dnů po oznámení žádostí podaných v souladu s odstavcem 2.
Článek 39
1. Osvědčení o náhradě jsou platná ode dne vydání podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000.
2. Osvědčení o náhradě jsou platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla podána žádost o osvědčení, nebo do posledního dne rozpočtového období podle toho, který den nastane dříve. Osvědčení o náhradě uvedená v článku 40 jsou však platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, ve kterém byla žádost o osvědčení podána.
Jsou-li sazby náhrady stanoveny předem v souladu s článkem 29, tyto sazby zůstávají platné do posledního dne pátého měsíce po měsíci, kdy byla žádost o stanovení náhrady předem podána, nebo do posledního dne doby platnosti osvědčení podle toho, který den nastane dříve.
Článek 40
Nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 (21) se vztahuje k žádostem o osvědčení o náhradě a osvědčením o náhradě vydaným na vývoz zboží, které jsou součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody.
Článek 41
1. Pro účely článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000 se použijí ustanovení odstavců 2 až 11 tohoto článku.
2. Od 1. října každého rozpočtového období se podle tohoto článku mohou mimo období stanovená v článcích 33 a 38 podávat žádosti o osvědčení v souvislosti s nabídkovým řízením vyhlášeným v dovážející třetí zemi, obsahující stanovení vývozní náhrady předem v den podání žádosti, pokud souhrn částek odpovídající jednomu nabídkovému řízení, ohledně něhož jeden nebo více vývozců podalo jednu nebo více žádostí o osvědčení o náhradě a ohledně něhož dosud nebylo vydáno žádné osvědčení, nepřevyšuje částku 2 milionů eur.
Uvedené omezení se však může zvýšit na 4 miliony eur, pokud žádný z koeficientů snížení zveřejněných od začátku rozpočtového období a uvedených v čl. 37 odst. 1 nepřesahuje 50 %.
3. Částka, na kterou se osvědčení žádá nebo žádají, nesmí přesahovat množství uvedené v nabídkovém řízení, vynásobené odpovídající(mi) sazbou(ami) náhrady, stanovenou(ými) předem v den podání žádosti. Na tolerance nebo možnosti poskytované v nabídkovém řízení se nebere žádný ohled.
4. Kromě poskytnutí informací uvedených v čl. 49 odst. 10 nařízení (ES) č. 1291/2000 členské státy neprodleně informují Komisi o částkách ohledně kterých je žádáno v každém osvědčení a o dni a době předložení každé žádosti.
5. Pokud částky oznámené podle odstavce 4 po připočtení k částkám, ohledně nichž již byly v rámci téhož nabídkového řízení podány žádosti o jeden či více osvědčení, překročí příslušné omezení podle odstavce 2, informuje Komise členské státy do dvou pracovních dnů ode dne přijetí dodatečné informace podle odstavce 4 o tom, že osvědčení o náhradě nebude hospodářskému subjektu vydáno.
6. Komise může pozastavit používání odstavce 2, pokud kumulovaný součet částek v osvědčeních o náhradě, které může být vydáno v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, převyšuje 4 miliony eur v rozpočtovém období. Rozhodnutí o pozastavení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
7. Odchylně od čl. 39 odst. 1 a 2 tohoto nařízení jsou osvědčení o náhradě vydaná podle článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000 platná s účinností ode dne, kdy jsou vydána ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000. Osvědčení o náhradě jsou platná do konce osmého měsíce po měsíci vydání nebo do dne 30. září podle toho, který den nastane dříve. Sazby stanovené předem jsou platné do posledního dne platnosti osvědčení.
8. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 49 odst. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 1291/2000, že, z důvodů jím nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady na základní produkt, která je stanovena předem a odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení.
9. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 49 odst. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 1291/2000, že, z důvodů jím nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může prodloužit dobu platnosti osvědčení a období, během něhož se má použít sazba náhrady stanovené předem až do 30. září.
10. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz v souladu s čl. 49 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 1291/2000 o tom, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, povinnost vyvézt se považuje za splněnou, není-li vyvezené množství o více než 10 % nižší než množství odpovídající částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
První pododstavec se použije za podmínky, že sazba náhrady stanovená předem ohledně základního produktu, která odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, je vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení. V těchto případech se sazba v hodnotě 95 % uvedená v čl. 44 odst. 4 tohoto nařízení nahrazuje sazbou v hodnotě 90 %.
11. Pro účely tohoto článku činí lhůta 21 dnů uvedená v čl. 49 odst. 5 nařízení (ES) č. 1291/2000 44 dnů.
Článek 42
Aniž je dotčen článek 10 nařízení (ES) č. 1291/2000, dílčí osvědčení platná v celém Společenství se mohou vyhotovovat z osvědčení, která se evidují jako platná osvědčení v jednom členském státě.
ODDÍL 2
Jistoty
Článek 43
Žádosti o osvědčení o náhradě, kromě žádostí týkajících se projektů potravinové pomoci uvedených v článku 40, jsou platné pouze tehdy, pokud byla složena jistota rovnající se 25 % částky, o kterou se žádá v souladu s podmínkami uvedenými v článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota se uvolňuje v souladu s podmínkami uvedeními v článku 44 tohoto nařízení.
Článek 44
1. Pokud se koeficient snížení používá podle čl. 37 odst. 2 nebo čl. 38 odst. 3 písm. a), část jistoty rovnající se složené částce vynásobené koeficientem snížení se uvolňuje okamžitě.
2. Stáhne-li žadatel svou žádost o osvědčení v souladu s čl. 37 odst. 2, 80 % původní jistoty se uvolňuje.
3. Jistota se uvolňuje v plné výši, jakmile držitel osvědčení požádá o náhrady, které celkem činí 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno. Členské státy mohou na žádost držitele uvolnit jistotu ve splátkách v poměru k částkám, ohledně kterých byly splněny podmínky podle čl. 31 odst. 2 a 3 za předpokladu, že byl předložen doklad o tom, že bylo požádáno o částku rovnající se nejméně 5 % částky uvedené na osvědčení.
4. Pokud byly podány žádosti o náhradu na méně než 95 % částky, na níž bylo osvědčení vydáno, část jistoty, která se rovná se 25 % rozdílu mezi 95 % částky, na níž bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou náhrady, propadá.
Je-li však částka, ohledně níž byly splněny podmínky podle čl. 31 odst. 2 a 3, nižší než 5 % částky uvedené na osvědčení, celá jistota propadá.
Pokud celková částka jistoty, která má propadnout, dosahuje 100 eur nebo méně na dané osvědčení, dotyčný členský stát uvolní celou jistotu.
Článek 45
1. Pokud se osvědčení nebo dílčí osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající počátečním dvěma třetinám jeho doby platnosti, odpovídající částka jistoty k propadnutí se sníží o 40 %, přičemž se pro tyto účely započítává jakákoli část dne jako celý den.
Pokud se osvědčení nebo dílčí osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající poslední třetině jeho doby platnosti nebo během měsíce po datu platnosti, odpovídající částka jistoty k propadnutí se sníží o 25 %.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze k osvědčením a dílčím osvědčením vráceným vydávajícímu orgánu během rozpočtového období, na které byla tato osvědčení vydána za předpokladu, že se vrátí nejpozději do 30. června uvedeného období.
KAPITOLA IV
VÝVOZY NEKRYTÉ OSVĚDČENÍM
Článek 46
V každém rozpočtovém období od 1. října 2004 lze na vývozy nekryté osvědčením vyplácet náhrady v rozsahu celkové rezervy 40 milionů eur pro každý rozpočtový rok.
Článek 47
1. Článek 46 se nevztahuje k vývozům, které jsou součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, ani k dodávkám uvedeným v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce a v čl. 36 odst. 1, čl. 40 odst. 1, 44 odst. 1 a čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Článek 46 se vztahuje k vývozům prováděným hospodářskými subjekty, které nebyly držiteli osvědčení o náhradě od začátku daného rozpočtového období a nejsou držiteli tohoto osvědčení v den vývozu. Žádosti, které předloží hospodářský subjekt za podmínek uvedených v čl. 32 odst. 1 během rozpočtového roku včetně předložení žádosti o dotyčný vývoz, nesmějí zakládat nárok na vyplacení částky vyšší než 75 000 eur.
Pokud příslušný orgán považuje konkrétní žádost za celní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, datum podání žádosti může být v případě, že s tím příslušný orgán souhlasí, datem, kdy celní orgán přijal dotyčné vývozní prohlášení.
3. Článek 46 se použije pouze v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt usazen.
Článek 48
Členské státy oznamují Komisi nejpozději do 5. dne každého měsíce částky náhrad poskytnuté podle článku 46 od 16. dne do konce předchozího měsíce a nejpozději do 20. dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle článku 46 od 1. do 15. dne daného měsíce. Je-li to vhodné, členské státy informují Komisi o tom, že mezi příslušnými dny nebyly poskytnuty žádné částky.
Pokud součet částek, které členské státy oznámí, dosahuje 30 milionů eur, Komise může při zohlednění mezinárodních závazků Společenství pozastavit používání článku 46 u vývozů bez osvědčení o náhradě nejvýše na 20 pracovních dnů.
Za týchž podmínek může Komise v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 3448/93 pozastavit používání článku 46 tohoto nařízení u vývozů bez osvědčení o náhradě na období delší než 20 pracovních dnů.
KAPITOLA V
ZÁVAZKY VÝVOZCE
Článek 49
1. Před vývozem zboží podává dotyčná strana prohlášení o množstvích základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů zaměnitelných za jednu z těchto dvou kategorii v souladu s článkem 3, které byly skutečně použity, ve smyslu článku 10, při výrobě tohoto zboží, na které bude žádat o náhradu nebo bude jiným způsobem odkazovat na uvedené složení, bylo-li určeno v souladu s čl. 10 třetím pododstavcem.
2. Pokud bylo při výrobě zboží k vývozu použito zboží, v prohlášení dotyčné strany se uvede skutečně použité množství zboží a povaha a množství každého ze základních produktů získaných jejich zpracováním a/nebo produktů zaměnitelných za jednu z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, z níž bylo dotyčné zboží získáno.
Dotyčná strana poskytne příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny dokumenty a informace, které tyto orgány považují za důležité.
Příslušné orgány náležitými prostředky ověřují správnost prohlášení, která jim byla předložena.
3. Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí celní formality při vývozu, jim příslušné orgány jiného členského státu přímo sdělují všechny informace, které jsou schopni získat, aby se ověřilo prohlášení učiněné dotyčnou stranou.
Článek 50
Odchylně od článku 49 a po poradě s příslušnými orgány lze prohlášení o použitých produktech nebo zboží nahradit souhrnným prohlášením o množstvích použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již byla určena podle čl. 10 třetího pododstavce a pod podmínkou, že výrobce dá orgánům k dispozici všechny informace nezbytné k ověření prohlášení.
Článek 51
Pokud vývozce nevypracuje prohlášení uvedené v článku 49 nebo neposkytne uspokojivé informace na podporu svého prohlášení, nemá nárok na náhradu.
Je-li dotyčné zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy IV, dotyčná strana může na svou výslovnou žádost obdržet náhradu. Povaha a množství základních produktů vzatých v úvahu pro výpočet této náhrady se určuje z analýzy zboží k vývozu a v souladu s tabulkou v příloze IV. Příslušný orgán rozhoduje o podmínkách, za kterých se provádí analýza a poskytují informace na podporu žádosti.
Náklady na tuto analýzu hradí vývozce.
Článek 52
1. Článek 49 se nevztahuje k množstvím zemědělských produktů určeným v souladu s přílohou III, s výjimkou následujícího:
a)
množství produktů podle čl. 49 odst. 1 vyvezených ve formě zboží získaného částečně z produktů, u kterých je platba vývozní náhrady uvedena v nařízeních uvedených v čl. 1 odst. 1, a částečně z jiných produktů v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 třetím pododstavci;
b)
množství vajec nebo vaječných výrobků vyvezených ve formě těstovin kódu KN 1902 11 00;
c)
množství sušiny v čerstvých těstovinách, jak je uvedeno v čl. 11 druhém pododstavci;
d)
povaha základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 2905 44 a 3824 60 a, v případě potřeby, podíl D-glucitolu (sorbitolu) získaného ze škrobových produktů a sacharosy;
e)
množství kaseinu vyváženého ve formě zboží kódu KN 3501 90 90;
f)
stupeň Bg piva ze sladu kódu KN 2202 90 10;
g)
množství nesladového ječmene přijatá příslušnými orgány.
Při popisu zboží uvedeného na vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu na zboží uvedené v příloze III se bere ohled na nomenklaturu v uvedené příloze.
2. Při analýze zboží pro účely článků 49, 50, 51 nebo odstavců 1 a 3 tohoto článku se používají metody analýzy uvedené v nařízení Komise (EHS) č. 4056/87 (22) nebo, v případě jejich neexistence, metody použitelné u klasifikace podobného zboží dováženého do Společenství podle společného celního sazebníku.
3. Na dokumentu potvrzujícím vývoz se uvádějí množství vyvezeného zboží a množství produktů uvedených v čl. 49 odst. 1 nebo odkaz na složení určené v souladu s čl. 10 třetím pododstavcem. Pokud se však použije čl. 51 druhý pododstavec, druhá jmenovaná množství se nahrazují množstvími základních produktů uvedenými ve sloupci 4 přílohy IV, která odpovídají výsledkům analýzy vyvezeného zboží.
4. Za účelem poskytnutí náhrady na zboží kódů KN 0403 10 51 až 0403 10 99, 0403 90 71 až 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30 a 2105 00 99 musí toto zboží splňovat požadavky ve směrnice 92/46/EHS, zejména požadavky týkající se toho, že bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovuje požadavkům na označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v bodě A kapitole IV přílohy C uvedené směrnice.
Za účelem poskytnutí náhrady na zboží kódů KN 3502 11 90 a 3502 19 90 musí toto zboží být ve shodě s ustanoveními stanovenými v kapitole XI přílohy směrnice 89/437/EHS.
5. Pro účely článků 49 a 50 každý členský stát informuje Komisi o kontrolách různých druhů vyváženého zboží provedených na svém území. Komise podle toho informuje ostatní členské státy.
Článek 53
1. Podle článků 49 a 50, pokud jde o zboží kódů KN 0405 20 10, 0405 20 30, 1806 90 60 až 1806 90 90, 1901 nebo 2106 90 98 obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů KN 0402 10 19, 0402 21 19, 0405 nebo 0406, dotyčná strana předloží prohlášení o tom, že žádný z těchto mléčných výrobků nebyl dovezen ze třetích zemí, nebo přesně stanoví množství těchto mléčných výrobků dovezených ze třetích zemí.
2. Pro účely odstavce 1 se spojením „obsahující vysoké procento“ rozumí, že v každých 100 kg vyvezeného zboží je obsaženo 51 kg nebo více mléčných výrobků uvedených v odstavci 1.
3. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 10 třetím pododstavcem, příslušný orgán může přijmout potvrzení dotyčné strany o tom, že mléčné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo potvrzení učiněné podle odstavce 3 může příslušný orgán přijmout, pokud je mu vyhověno v tom smyslu, že cena zaplacená za mléčný výrobek uvedený v odstavci 1, přidaný do vyvezeného zboží je cenou nebo se blíží ceně, která je běžná na trhu Společenství za rovnocenný výrobek. Při srovnávání cen se bere ohled na datum, kdy byl mléčný výrobek zakoupen.
KAPITOLA VI
PLATBA NÁHRADY
Článek 54
1. V případě vývozů uskutečněných mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku se náhrady nevyplácejí před 16. říjnem.
Pokud se jedná o vývozy uskutečněné na základě předložení osvědčení o náhradě vydaného na rozpočtové období a pokud se Komise domnívá, že existuje nebezpečí toho, že Společenství nesplní své mezinárodní závazky, potom se platby náhrady naplánované na konec uvedeného období neprovádějí před 16. říjnem. V tom případě se lhůty uvedené v čl. 49 odst. 8 nařízení (ES) č. 800/1999 mohou dočasně prodloužit na tři měsíce a 15 dní prostřednictvím nařízení, které se vyhlásí do 20. září v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Odchylně od čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 800/1999, v případě osvědčení o náhradě vydaných k používání ode dne 1. června na zboží, které je určeno k vývozu před 1. říjnem, mohou základní produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení zůstat pod celním dohledem za účelem přepracování po tři měsíce ode dne přijetí prohlášení o platbě.
Odchylně od čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999, v případě osvědčení o náhradě vydaných k používání ode dne 1. června na zboží k vývozu před 1. říjnem může zboží zůstat v celním skladě nebo ve svobodném celním pásmu po tři měsíce ode dne přijetí prohlášení o platbě.
KAPITOLA VII
OZNAMOVACÍ POVINNOST
Článek 55
1. Členské státy oznamují Komisi před 10. dnem každého měsíce toto:
a)
částky, ohledně kterých byla vrácena osvědčení o náhradě během předchozího měsíce v souladu s čl. 45 odst. 1;
b)
částky uvedené na osvědčeních o náhradě splatné za předchozí měsíc, ohledně kterých nebyly splněny povinnosti uvedené v čl. 31 odst. 1 v souladu s čl. 31 odst. 2 nebo 3;
c)
osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, jak je uvedeno v článku 40;
d)
osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Částky uvedené v prvním pododstavci písm. b) se rozlišují podle odkazu na rozpočtové období osvědčení o náhradě, k němuž se vztahují.
2. Do 1. listopadu každého roku oznamují členské státy Komisi celkové částky odepsané před 1. říjnem téhož roku z osvědčení o náhradě vydané v rozpočtovém období do 30. září předchozího kalendářního roku.
Článek 56
1. Členské státy nejpozději do konce měsíce po každém měsíci kalendářního roku sdělí Komisi prostřednictvím zabezpečeného Systému výměny údajů na internetu, známého jako DEX (Data Exchange System), statistické údaje o zboží uvedeném v tomto nařízení, na které byly v předchozím měsíci poskytnuty vývozní náhrady, přičemž údaje se rozepisují podle osmičíselných kódů KN a zahrnují:
a)
množství tohoto zboží vyjádřená v tunách nebo jiné stanovené měrné jednotce;
b)
výši vývozních náhrad vyjádřenou v eurech nebo v národní měně, poskytnutých v předchozím měsíci na každý z dotyčných základních zemědělských produktů;
c)
množství každého ze základních zemědělských produktů, vyjádřená v tunách, pro která byly poskytnuty náhrady.
2. Členské státy oznamují Komisi před 1. lednem každého roku celkové částky náhrad, které skutečně poskytly do 30. září předchozího roku na zboží vyvezené v předchozím rozpočtovém období, které nebylo dříve oznámeno, přičemž uvádějí dotyčná období.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 poskytnuté náhrady zahrnují platby předem. Zpětná uhrazení náhrad vyplacených neoprávněně se oznamují odděleně.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 57
Nařízení (EHS) č. 3615/92, (ES) č. 3223/93 a (ES) č. 1520/2000 se zrušují.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze IX.
Článek 58
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti předkládané od 8. července 2005 o osvědčení k použití od 1. října 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. června 2005.