Nařízení Rady (ES) č. 2328/2003
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se zavádí režim vyrovnání zvýšených nákladů vynaložených při uvádění na trh některých produktů rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárských ostrovů a francouzských departmentů Guyana a Réunion v důsledku odlehlosti těchto regionů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odvětví rybolovu v nejvzdálenějších regionech Společenství čelí potížím, které jsou v důsledku odlehlosti a izolace těchto regionů zhoršeny zejména náklady na přepravu produktů rybolovu na trhy.
(2) Svými rozhodnutími 89/687/EHS [3], 91/314/EHS [4] a 91/315/EHS [5] Rada zavedla programy možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu francouzských zámořských departmentů (Poseidom), Kanárských ostrovů (Poseican) a Madeiry a Azor (Poseima), které se řadí do politiky Společenství ve prospěch nejvzdálenějších regionů a které nastiňují opatření zohledňující zvláštní charakteristiky a omezení těchto regionů.
(3) Čl. 299 odst. 2 Smlouvy uznává, že specifická znevýhodnění ovlivňující hospodářskou a sociální situaci nejvzdálenějších regionů jsou zhoršena jejich odlehlostí a ostrovní povahou. Totéž se týká i odvětví rybolovu.
(4) Uvedené regiony se potýkají se specifickými rozvojovými problémy, zejména se zvýšenými náklady při uvádění na trh některých produktů vynaloženými v důsledku jejich odlehlosti.
(5) S cílem udržet konkurenceschopnost některých produktů rybolovu v porovnání s konkurenceschopností podobných produktů z jiných regionů Společenství zavedlo Společenství v letech 1992 a 1993 opatření na vyrovnání takových zvýšených nákladů v odvětví rybolovu. Po těchto opatřeních následovalo v roce 1994 a v letech 1995 až 1997 přijetí nařízení (ES) č. 1503/94 [6] a (ES) č. 2337/95 [7] a v letech 1998 až 2002 přijetí nařízení (ES) č. 1587/98 [8] a (ES) č. 579/2002 [9]. Je nezbytné, aby režim vyrovnání zvýšených nákladů pro některé produkty rybolovu, pokud jde o zpracování a uvádění na trh, pokračoval i po roce 2003, a proto by měla být přijata příslušná opatření.
(6) Drobný a pobřežní rybolov má v nejvzdálenějších regionech Evropské unie velký sociální a hospodářský význam.
(7) Ve snaze o řádné řízení populací je nezbytné racionalizovat intenzitu rybolovu, a to zejména s ohledem na výzkumy na vysoké technické úrovni, které v této oblasti provádějí různé vědecké instituce nejvzdálenějších regionů.
(8) V rámci zachování a řízení rybolovných zdrojů v těchto regionech je nezbytné dodržovat příslušné právní předpisy Společenství, v případě francouzského departmentu Guyana zejména zákaz lovu garnáta obecného ve vodách o hloubce menší než 30 metrů.
(9) S cílem podpořit hospodářský rozvoj příslušných nejvzdálenějších regionů je vhodné, aby členské státy mohly upravit množství a Komise mohla upravit částky a množství stanovené pro různé druhy z téhož nejvzdálenějšího regionu nebo mezi nejvzdálenějšími regiony téhož členského státu za účelem zohlednit změny podmínek pro uvádění na trh a změny jejich charakteristik.
(10) Pokud úprava mezi druhy nebo v rámci regionů patřících do téhož členského státu nevede k úplnému využití dostupných částek, Komise by měla mít možnost upravit částky a množství stanovené pro různé druhy mezi nejvzdálenějšími regiony různých členských států. V takovém případě se úprava provede, aniž je dotčen klíč pro rozdělování částek, které budou podle tohoto nařízení k dispozici v následujících letech.
(11) Je nutné přijmout patření nezbytná pro provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení zavádí režim vyrovnání zvýšených nákladů (dále jen "vyrovnání") vynaložených při uvádění na trh některých produktů rybolovu z Azor, Madeiry, Kanárských ostrovů a francouzských departmentů Guyana a Réunion, které jsou uvedeny v přílohách I až V, v důsledku odlehlosti těchto regionů.
Článek 2
Příjemci
Příjemci vyrovnání jsou producenti, vlastníci nebo provozovatelé plavidel registrovaných v přístavech regionů uvedených v článku 1, kteří v těchto regionech vykonávají svou rybolovnou činnost, nebo sdružení takových osob, jakož i hospodářské subjekty v odvětví zpracování a uvádění na trh nebo sdružení takových hospodářských subjektů, která v důsledku odlehlosti těchto regionů vynakládají zvýšené náklady na uvádění příslušných produktů na trh.
Článek 3
Azory
Pokud jde o Azory, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze I. Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 177 EUR za tunu tuňáka pro maximální množství 10000 tun ročně, které bylo dodáno místnímu konzervárenskému průmyslu;
b) 455 EUR za tunu druhů, které jsou určeny k uvádění na trh v čerstvém stavu, pro maximální množství 2000 tun ročně;
c) 148 EUR za tunu malých pelagických druhů a hlubinných druhů, které byly dodány místnímu průmyslu nebo sdružením či organizacím místních producentů ke zmrazení nebo zpracování, pro maximální množství 1554 tun ročně.
Článek 4
Madeira
Pokud jde o Madeiru, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze II. Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 230 EUR za tunu tuňáka pro maximální množství 4000 tun ročně, které bylo dodáno místnímu konzervárenskému průmyslu;
b) 250 EUR za tunu tkaničnice tmavé pro maximální množství 1600 tun ročně;
c) 1080 EUR za tunu produktů akvakultury pro maximální množství 50 tun ročně.
Článek 5
Kanárské ostrovy
Pokud jde o Kanárské ostrovy, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze III. Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 950 EUR za tunu tuňáka, který byl uveden na trh letecky, pro maximální množství 1619 tun ročně;
b) 500 EUR za tunu tuňáka, který byl v surovém stavu uveden na trh po moři, pro maximální množství 453 tun ročně;
c) 250 EUR za tunu tuňáka pruhovaného, který byl uveden na trh po moři, pro maximální množství 453 tun ročně;
d) 220 EUR za tunu tuňáka pruhovaného, který byl v surovém stavu uveden na trh po moři, pro maximální množství 712 tun ročně;
e) 240 EUR za tunu sardinek a makrel, které jsou určeny ke zmrazení, pro maximální množství 347 tun ročně;
f) 268 EUR za tunu hlavonožců a druhů žijících při dně pro maximální množství 8292 tun ročně;
g) 1300 EUR za tunu produktů akvakultury pro maximální množství 1157 tun ročně.
Článek 6
Guyana
Pokud jde o Guayanu, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze IV. Výše vyrovnání a množství pro tento region jsou tyto:
a) 1100 EUR za tunu garnáta obecného z průmyslového lovu pro maximální množství 3300 tun ročně;
b) 1100 EUR za tunu bělomasých ryb z drobného rybolovu, které byly v čerstvém stavu uvedeny na trh, pro maximální množství 100 tun ročně;
c) 527 EUR za tunu bělomasých ryb z drobného rybolovu, které byly ve zmrazeném stavu uvedeny na trh, pro maximální množství 500 tun ročně.
Článek 7
Réunion
Pokud jde o Réunion, vyrovnání se vyplácí pro produkty rybolovu uvedené v příloze V. Výše vyrovnání a množství pro tento region činí 1400 EUR za tunu tuňáka, mečouna obecného, marlína, plachetníka, delfína a žraloka pro maximální množství 618 tun ročně.
Článek 8
Úprava částek a množství
1. Členské státy mohou upravit množství stanovená pro různé druhy v rámci článků 3 až 7, aniž by vzrostly celkové roční finanční prostředky, které se poskytují každému členskému státu, a aniž by se zvýšily částky stanovené jako vyrovnání za tunu druhů, pokud Komise nevznese žádné námitky do čtyř týdnů od oznámení žádosti o úpravu, kterou členský stát náležitě zdůvodní.
2. Na základě informací získaných od příslušných členských států může Komise upravit částky a množství stanovené pro různé druhy na základě jejich charakteristik a podmínek produkce a uvádění na trh, a to v rámci celkových finančních ustanovení článků 3 až 7.
Tuto úpravu lze provést v rámci regionu, mezi regiony jednoho členského státu nebo mezi různými členskými státy.
3. Pokud se úprava uskuteční mezi různými členskými státy, provede se, aniž je dotčen klíč pro rozdělování dostupných částek, a v rámci limitu celkových ročních finančních prostředků pro režim stanoveného rozpočtovým orgánem.
4. Při provádění úpravy podle odstavců 1, 2 a 3 se zohlední všechny faktory, které tuto úpravu odůvodňují, zejména biologické charakteristiky druhů, změny zvýšených nákladů a jakostní a množstevní aspekty produkce a uvádění na trh.
Článek 9
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro produkty rybolovu (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Financování
Opatření přijatá v tomto nařízení představují intervenci, jejímž cílem je regulace zemědělských trhů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 [11]. Opatření jsou financována záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Článek 12
Zpráva
Nejpozději do 1. července 2006 Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění opatření stanovených tímto nařízením, ke které případně připojí návrhy opatření, která jsou nezbytná pro dosažení cílů uvedených v tomto nařízení.
Článek 13
Přechodná opatření
Na žádosti o úpravy podle čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1587/98 podané Komisi, o nichž nebylo rozhodnuto před dnem vstupu v platnost tohoto nařízení, se vztahuje postup podle článku 8.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2003 do dne 31. prosince 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2003.