Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004
ze dne 31. března 2004,
o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmyslné protiprávní činy a zvláště terorismus patří mezi největší hrozby pro ideály demokracie a svobody a pro hodnoty míru, které tvoří samé základy Evropské unie.
(2) Bezpečnost námořní dopravy Evropského společenství a jeho občanů, kteří ji používají, a bezpečnost životního prostředí, která čelí hrozbám úmyslných protiprávních činů, zejména činů terorismu, pirátství a podobných, by měla být neustále zajištěna.
(3) V souvislosti s přepravou zboží, které obsahuje zvlášť nebezpečné látky, například chemické a radioaktivní látky, představují uvedené protiprávní činy pro občany Unie a životní prostředí hrozby, jejichž potenciální následky jsou velmi vážné.
(4) Dne 12. prosince 2002 přijala diplomatická konference Mezinárodní námořní organizace změny Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS) z roku 1974 a Mezinárodního předpisu o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (dále jen "předpis ISPS"). Tyto dokumenty mají zvýšit bezpečnost lodí používaných v mezinárodním obchodě a bezpečnost souvisejících přístavních zařízení a zahrnují závazná ustanovení, přičemž je nutné oblast působnosti některých z nich ve Společenství vyjasnit, a dále doporučení, z nichž některá by měla být stanovena ve Společenství jako závazná.
(5) Aniž jsou dotčeny předpisy členských států v oblasti státní bezpečnosti a opatření, která mohou být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii, mělo by být bezpečnostního cíle uvedeného ve druhém bodě odůvodnění dosaženo přijetím vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy, které stanoví společné normy pro výklad, provádění a kontrolu ustanovení, která byla přijata diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace ze dne 12. prosince 2002, v rámci Společenství. Prováděcí pravomoci by měly být svěřeny Komisi, aby mohla přijímat podrobná prováděcí opatření.
(6) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(7) Bezpečnost je třeba zvýšit nejen na lodích používaných v mezinárodní lodní dopravě a v obslužných přístavních zařízeních, ale také na lodích provozujících vnitrostátní služby ve Společenství a v jejich přístavních zařízeních, zejména na osobních lodích, vzhledem k počtu lidských životů, jež by mohlo ohrožení této dopravy zasáhnout.
(8) Část B předpisu ISPS zahrnuje řadu doporučení, která by se měla stát ve Společenství závaznými, aby napomáhala při jednotném pokroku k dosažení cíle bezpečnosti popsaného ve druhém bodě odůvodnění.
(9) Za účelem přispění k uznanému a nezbytnému cíli podpory námořní plavby na krátkých trasách uvnitř Společenství by členské státy měly být požádány o uzavření, ve vztahu k pravidlu 11 zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, dohod o bezpečnostních úpravách pro pravidelnou námořní dopravu uvnitř Společenství na stanovených linkách, které používají zvláštní přístavní zařízení, aniž by tím byla ohrožena celková úroveň bezpečnosti, o níž je usilováno.
(10) Trvalé používání všech bezpečnostních pravidel stanovených tímto nařízením pro přístavní zařízení umístěná v přístavech příležitostně sloužících mezinárodní lodní dopravě by bylo neúměrné. Členské státy by měly na základě hodnocení bezpečnosti, která mají provádět, určit tyto dotčené přístavy a alternativní opatření, která poskytnou přiměřenou úroveň ochrany.
(11) Členské státy by měly důrazně kontrolovat dodržování bezpečnostních předpisů na lodích, které hodlají vplout do přístavu Společenství, bez ohledu na jejich původ. Dotyčné členské státy by měly určit "orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy", který odpovídá za koordinaci, provádění a kontrolu uplatňování bezpečnostních opatření podle tohoto nařízení, jež se vztahují na lodě a přístavní zařízení. Tento orgán by měl vyžadovat od každé lodě, která hodlá vplout do přístavu, předběžné poskytnutí informací, které se týkají jejího mezinárodního osvědčení o bezpečnosti lodě a stupňů zabezpečení, na kterých loď dříve byla a v současnosti je provozována, a veškeré další praktické informace o bezpečnosti.
(12) Členským státům by mělo být povoleno udělovat výjimky ze systémového požadavku poskytovat informace uvedené v 11. bodu odůvodnění v případě pravidelných dopravních služeb provozovaných v rámci Společenství nebo ve vnitrostátní pobřežní dopravě za podmínky, že společnosti provozující tyto služby mohou tyto informace poskytnout kdykoli na žádost příslušných orgánů členských států.
(13) Bezpečnostní kontroly v přístavu mohou provádět orgány příslušné pro bezpečnost námořní dopravy členských států, ale také, pokud jde o mezinárodní osvědčení o bezpečnosti lodě, inspektoři působící v rámci státní přístavní inspekce podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují v pobřežním moři členských států (státní přístavní inspekce) [3]. Jde-li o různé orgány, je nutné upravit jejich vzájemné působení předpisy.
(14) Vzhledem k tomu, že se provádění bezpečnostních opatření účastní více různých subjektů, měl by každý členský stát určit jeden příslušný orgán, který bude odpovídat za koordinaci a kontrolu uplatňování bezpečnostních opatření v lodní dopravě na celostátní úrovni. Aby bylo dosaženo bezpečnostního cíle uvedeného ve druhém bodě odůvodnění, měkly by členské státy poskytnout pro tento účel nezbytné zdroje, vypracovat národní plán provádění tohoto nařízení zejména tím, že stanoví časový rozvrh pro včasné provádění určitých opatření v souladu s rezolucí č. 6 přijatou diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace dne 12. prosince 2002. Účinnost kontrol provádění u jednotlivých vnitrostátních systémů by měla být předmětem inspekcí vykonávaných pod dohledem Komise.
(15) Problematika účinného a jednotného uplatňování opatření v rámci této politiky vyvolává důležité otázky vzhledem k financování. Financování některých dalších bezpečnostních opatření by nemělo vést k narušení hospodářské soutěže. Proto by měla Komise okamžitě vypracovat studii (která se má zabývat zejména způsoby společného financování veřejnými orgány a provozovateli, aniž je dotčeno rozdělení pravomocí mezi členské státy a Evropské společenství) a předložit její výsledky spolu s případnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
(16) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4]. Je třeba stanovit postup pro úpravy tohoto nařízení podle získaných zkušeností tak, aby se stala závaznými i další ustanovení části B předpisu ISPS, která původně závazná nebyla.
(17) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavedení a provádění vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů evropského rozměru tohoto nařízení, jich může být lze lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Hlavním cílem tohoto nařízení je zavedení a provádění opatření Společenství zaměřených na zvýšení bezpečnosti lodí, které jsou používány v mezinárodní námořní dopravě a ve vnitrostátní námořní dopravě, a souvisejících přístavních zařízení vůči hrozbám mezinárodních úmyslných protiprávních činů.
2. Toto nařízení má rovněž poskytovat základ pro jednotný výklad, provádění a Společenstvím uskutečňované sledování zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, která byla přijata diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace dne 12. prosince 2002, měnící Mezinárodní úmluvu o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS) a stanovící Mezinárodní předpis o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (předpis ISPS).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "zvláštními opatřeními úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy" změny uvedené v příloze I tohoto nařízení, kterými se vkládá nová kapitola XI-2 do přílohy úmluvy Mezinárodní námořní organizace SOLAS, v platném znění,
2. "předpisem ISPS" Mezinárodní předpis o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení Mezinárodní námořní organizace, v platném znění,
3. "částí A předpisu ISPS" preambule a závazné požadavky, které tvoří část A předpisu ISPS, připojené k tomuto nařízení jako příloha II, které se týkají kapitoly XI-2 přílohy úmluvy SOLAS v platném znění,
4. "částí B předpisu ISPS" doporučení představující část B předpisu ISPS, která jsou připojena jako příloha III tohoto nařízení a týkají se kapitoly XI-2 přílohy úmluvy SOLAS, v platném znění, a části A předpisu ISPS, v platném znění,
5. "bezpečností námořní dopravy" kombinace preventivních opatření k ochraně námořní dopravy a přístavních zařízení před ohrožením úmyslnými protiprávními činy,
6. "kontaktním místem pro bezpečnost námořní dopravy" subjekt určený každým členským státem, aby sloužil Komisi a jiným členským státům jako kontaktní místo a usnadňoval a vyhodnocoval uplatňování bezpečnostních opatření stanovených tímto nařízením a informoval o něm,
7. "orgánem příslušným pro bezpečnost námořní dopravy" orgán určený členským státem ke koordinaci, provádění a kontrole uplatňování bezpečnostních opatření stanovených tímto nařízením, které se týkají lodí nebo jednoho či více přístavních zařízení. Pravomoci tohoto orgánu se mohou lišit v závislosti na svěřených úkolech.
8. "mezinárodní námořní dopravou" jakákoli přeprava námořní lodí z přístavního zařízení členského státu do přístavního zařízení nacházejícího se mimo tento členský stát a naopak,
9. "vnitrostátní námořní dopravou" jakákoli přeprava námořní lodí po moři z přístavního zařízení členského státu do stejného nebo jiného přístavního zařízení v rámci téhož členského státu,
10. "pravidelnou lodní linkou" série plaveb organizovaných tak, aby poskytovaly pravidelné přepravní služby mezi dvěma nebo více přístavy, a to:
a) buď na základě zveřejněného plavebního řádu,
b) nebo s takovou pravidelností nebo frekvencí, která představuje zřejmou systematickou službu,
11. "přístavním zařízením" místo, kde dochází k součinnosti mezi lodí a přístavem: zahrnuje zejména kotviště, čekací nábřeží a přístupové cesty od moře,
12. "součinností mezi lodí a přístavem" přímé a bezprostřední interakce způsobené jednáním, které vzniká v důsledku pohybu osob, zboží nebo při poskytování přístavních služeb směrem k lodi nebo směrem z lodi,
13. "úmyslným protiprávním jednáním" úmyslné jednání, které svou podstatou nebo souvislostmi může způsobit škodu plavidlům, která jsou používána k mezinárodní nebo vnitrostátní námořní dopravě, jejich cestujícím nebo nákladu anebo v této souvislosti používanému přístavnímu zařízení.
Článek 3
Společná opatření a oblast působnosti
1. Pokud jde o mezinárodní námořní dopravu, uplatňují členské státy od 1. července 2004 plně zvláštní opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy stanovená úmluvou SOLAS a částí A předpisu ISPS za podmínek a ve vztahu k lodím, společnostem a přístavním zařízením, které jsou ve zmíněných aktech uvedeny.
2. Pokud jde o vnitrostátní námořní dopravu, uplatňují členské státy od 1. července 2005 zvláštní opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy stanovená úmluvou SOLAS a částí A předpisu ISPS, která se týkají osobních lodí třídy A, ve smyslu článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [5], provozující vnitrostátní služby a pro jejich společnosti, které definuje pravidlo IX-1 úmluvy SOLAS, a pro jejich obslužná přístavní zařízení.
3. Členské státy na základě povinného vyhodnocení bezpečnostního rizika rozhodnou o rozsahu, v němž do 1. července 2007 uplatní ustanovení tohoto nařízení pro různé kategorie lodí, které provozují vnitrostátní služby odlišné od služeb uvedených v odstavci 2, pro jejich společnosti a pro jejich obslužná přístavní zařízení. Celkový stupeň zabezpečení nesmí být tímto rozhodnutím ohrožen.
Členské státy oznámí Komisi přijetí těchto rozhodnutí a jejich pravidelný přezkum, který musí být prováděn s odstupem nejdéle pěti let.
4. Při provádění ustanovení vyžadovaných podle odstavců 1, 2 a 3 musí členské státy brát plně v úvahu pokyny obsažené v části B předpisu ISPS.
5. Členské státy dosáhnou souladu s následujícími odstavci části B předpisu ISPS, jako kdyby byly závazné:
- 1.12 (revize bezpečnostních plánů lodí),
- 1.16 (hodnocení bezpečnosti přístavního zařízení),
- 4.1 (ochrana důvěrnosti bezpečnostních plánů a hodnocení),
- 4.4 (uznané bezpečnostní organizace),
- 4.5 (minimální pravomoc uznaných bezpečnostních organizací),
- 4.8 (stanovení stupně zabezpečení),
- 4.14, 4.15 a 4.16 (kontaktní místa a informace o bezpečnostních plánech přístavního zařízení),
- 4.18 (identifikační dokumenty),
- 4.24 (provádění bezpečnostních opatření doporučených státem loděmi, které plují v jeho výsostných vodách),
- 4.28 (obsazení lodi posádkou),
- 4.41 (sdělování informací o odepření vstupu do přístavu nebo vypovězení lodě z přístavu),
- 4.45 (lodě ze státu, který není stranou úmluvy),
- 6.1 (povinnost společnosti poskytnout veliteli lodi informace o provozovatelích lodě),
- 8.3 až 8.10 (minimální normy pro hodnocení bezpečnosti lodě),
- 9.2 (minimální normy pro bezpečnostní plán lodě),
- 9.4 (nezávislost uznaných bezpečnostních organizací),
- 13.6 a 13.7 (frekvence bezpečnostních poplachů a cvičení posádek lodí a bezpečnostních techniků společnosti a bezpečnostních důstojníků lodí),
- 15.3 a 15.4 (minimální normy pro hodnocení bezpečnosti přístavních zařízení),
- 16.3 a 16.8 (minimální normy pro bezpečnostní plány přístavních zařízení),
- 18.5. a 18.6 (frekvence bezpečnostních poplachů a cvičení v přístavních zařízeních a pro bezpečnostní techniky přístavních zařízení).
6. Aniž je dotčen odstavec 15.4 části A předpisu ISPS, se pravidelný přezkum hodnocení bezpečnosti přístavního zařízení stanovené v odstavci 1.16 části B předpisu ISPS provádí ve lhůtě pěti let od posledního provedení nebo přezkumu hodnocení.
7. Toto nařízení se nevztahuje na válečné lodě, lodě pro přepravu vojska, nákladní lodě o hrubé prostornosti méně než 500, lodě bez strojního pohonu, dřevěné lodě primitivní konstrukce, rybářská plavidla a plavidla, která se nezabývají obchodní činností.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, zajistí členské státy při schvalování bezpečnostních plánů lodí a bezpečnostních plánů přístavních zařízení, aby tyto plány obsahovaly vhodná ustanovení, která zajistí, aby ochrana lodí, na které se toto nařízení vztahuje, nebyla snížena jakoukoli jinou lodí nebo součinností mezi lodí a přístavem nebo součinností lodě s jinými loděmi, na které se toto nařízení nevztahuje.
Článek 4
Sdělování informací
1. Každý členský stát sděluje Mezinárodní námořní organizaci, Komisi a ostatním členským státům informace vyžadované podle pravidla 13 (sdělování informací) o zvláštních opatřeních úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy.
2. V případě vypovězení určité lodě z přístavu nebo odepření jejího vstupu do přístavu sdělí každý členský stát Komisi a ostatním členským státům kontaktní údaje styčných úředníků uvedených v odstavci 4.16 části B předpisu ISPS a informace stanovené v odstavci 4.41 části B předpisu ISPS.
3. Každý členský stát vypracuje seznam dotčených přístavních zařízení na základě provedeného vyhodnocení bezpečnosti přístavních zařízení a stanoví rozsah opatření, která jsou přijata podle odstavce 2 pravidla 2 (použitelnost pro přístavní zařízení, která slouží k občasné obsluze mezinárodních plaveb) zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy.
Každý členský stát sdělí uvedený seznam ostatním členským státům a Komisi nejpozději do 1. července 2004. Komisi a všem dotčeným členským státům budou sděleny také dostatečně podrobné údaje o přijatých opatřeních.
Článek 5
Dohody o jiných bezpečnostních opatřeních a rovnocenná bezpečnostní ujednání
1. Pro účely tohoto nařízení lze uplatňovat pravidlo 11 (dohody o jiných bezpečnostních opatřeních) zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy také na pravidelnou námořní dopravu provozovanou v rámci Společenství na pevně stanovených trasách a používající související přístavní zařízení.
2. Za tím účelem mohou členské státy každý za sebe uzavřít mezi sebou dvoustranné nebo mnohostranné dohody podle uvedeného pravidla úmluvy SOLAS. Členské státy mohou zvážit takové dohody zejména za účelem podpory námořní dopravy v rámci Společenství na krátké vzdálenosti.
Dotyčné členské státy oznámí o tyto dohody Komisi a poskytnou dostatečně podrobné údaje o opatřeních, aby mohla Komise posoudit, zda tyto dohody neohrožují stupeň zabezpečení jiných lodí nebo přístavních zařízení, na které se uvedené dohody nevztahují. Z oznámení Komisi lze vypustit podrobné údaje o opatřeních, které se přímo vztahují k vnitrostátní bezpečnosti.
Komise zjišťuje, zda uvedené dohody zaručují přiměřenou úroveň ochrany, zejména pokud jde o požadavky odstavce 2 výše uvedeného pravidla 11 úmluvy SOLAS, a zda jsou v souladu s právem Společenství a s řádným fungováním vnitřního trhu. Pokud dohody tato kritéria nesplňují, přijme Komise do čtyř měsíců rozhodnutí postupem podle čl. 11 odst. 3; v tom případě musí dotyčné členské státy tyto dohody buď odvolat, nebo odpovídajícím způsobem pravit.
3. Pravidelný přezkum uvedených dohod, stanovený odstavcem 4 pravidla 11 zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, musí být prováděn s odstupem nejvýše pěti let.
4. Pro vnitrostátní námořní dopravu a pro přístavní zařízení uvedená v čl. 3 odst. 2 a 3 tohoto nařízení mohou členské státy přijmout bezpečnostní úpravy rovnocenné úpravám podle pravidla 12 (rovnocenné bezpečnostní úpravy), které se skládají ze zvláštních bezpečnostních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS, za podmínky, že tyto bezpečnostní úpravy jsou přinejmenším stejně účinné jako úpravy stanovené v kapitole XI-2 úmluvy SOLAS a odpovídající závazná ustanovení předpisu ISPS.
Po přijetí těchto úprav o nich sdělí dotyčný členský stát dostatečně podrobné informace Komisi a poskytne výsledky pravidelných revizí těchto úprav, které jsou prováděny s odstupem nejvýše pěti let od jejich přijetí nebo posledního přezkumu.
Podmínky pro uplatňování těchto úprav podléhají inspekcím Komise stanoveným a prováděným způsoby vymezenými v čl. 9 odst. 4, 5 a 6 tohoto nařízení.
Článek 6
Poskytování bezpečnostních informací před vstupem lodě do přístavu
1. Pokud loď, na kterou se vztahují požadavky zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS nebo článku 3 tohoto nařízení, oznámí svůj úmysl vplout do přístavu členského státu, požádá orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy tohoto členského státu o poskytnutí informací uvedených v pravidle 9 odst. 2.1 (lodě směřující do přístavu jiné smluvní strany) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS. V případě potřeby tento orgán poskytnuté informace posoudí a případně použije postup stanovený v článku 2 uvedeného pravidla úmluvy SOLAS.
2. Informace uvedené v odstavci 1 musí být poskytnuty:
a) alespoň 24 hodin předem, nebo
b) nejpozději v době, kdy dotyčná loď opouští předchozí přístav, pokud je doba plavby kratší než 24 hodin, nebo
c) pokud není znám přístav, do kterého loď směřuje, nebo pokud došlo během plavby k jeho změně, ihned poté, co je znám přístav, do kterého loď směřuje.
3. Pro každou loď postiženou bezpečnostní událostí podle pravidla 1 odstavce 1.13 (definice) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS se uchová zpráva o použitém postupu.
Článek 7
Výjimky z povinnosti poskytnout bezpečnostní informace před vstupem do přístavu
1. Členské státy mohou poskytnout linkám provozujícím službu pravidelné lodní přepravy mezi přístavními zařízeními nacházejícími se na jejich území výjimku z povinnosti stanovené článkem 6, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) společnost provozující tuto pravidelnou přepravu vede a aktualizuje seznam dotyčných lodí a předává jej orgánu příslušnému pro bezpečnost námořní dopravy pro dotyčný přístav,
b) za každou vykonanou plavbu se uchovává k dispozici pro orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy na jeho žádost informace uvedená v pravidle 9 odst. 2.1 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní plavby úmluvy SOLAS. Společnost musí zavést interní systém zajišťující možnost okamžitého zaslání uvedené informace orgánu příslušnému pro bezpečnost námořní dopravy na jeho žádost po 24 hodin denně.
2. Pokud mezinárodní pravidelnou linku provozují společně dva nebo více členských států, může kterýkoli ze zúčastněných členských států požádat ostatní členské státy o výjimku pro tuto linku v souladu s podmínkami odstavce 1.
3. Členské státy pravidelně kontrolují, zda jsou podmínky uvedené v odstavcích 1 a 2 plněny. Pokud alespoň jedna z těchto podmínek již není plněna, členské státy okamžitě odeberou výhodu výjimky pro dotyčnou společnost.
4. Členské státy vypracují a aktualizují seznam společností a lodí, kterým byla udělena výjimka podle tohoto článku. Sdělí tento seznam a jeho změny Komisi a všem dotčeným členským státům.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, může členský stát z bezpečnostních důvodů požádat v jednotlivých případech o poskytnutí informace uvedené v pravidle 9 odst. 2.1 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS před vstupem lodě do přístavu.
Článek 8
Kontroly bezpečnosti v přístavech členských států
1. Kontrolu osvědčení podle pravidla 9 odst. 1.1 (kontrola lodí v přístavu) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS provádí v přístavu buď orgán příslušným pro bezpečnost námořní dopravy definovaný v čl. 2 odst. 7 tohoto nařízení, nebo inspektoři definovaní v čl. 2 odst. 5 směrnice Rady 95/21/ES.
2. Má-li úředník, který provádí kontrolu osvědčení podle odstavce 1, důvodné podezření, že dotyčná loď nesplňuje požadavky zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS, avšak nenáleží k orgánu, který odpovídá v tomto členském státě za provádění opatření uvedených pravidle 9 v odst. 1.2 a 1.3 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS, postoupí věc neprodleně uvedenému orgánu.
Článek 9
Provádění a kontrola plnění
1. Členské státy vykonávají správní a kontrolní úkoly vyžadované podle ustanovení zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS. Zajišťují přidělení a účinné poskytování veškerých prostředků nezbytných k provádění tohoto nařízení.
2. Členské státy určí kontaktní místo pro bezpečnost námořní dopravy do 1. července 2004.
3. Každý členský stát přijme celostátní program pro provádění tohoto nařízení.
4. Po uplynutí šesti měsíců ode dne provedení odpovídajících opatření uvedených v článku 3 zahájí Komise ve spolupráci s kontaktním místem uvedeným v odstavci 2 sérii inspekcí, včetně inspekcí vhodného výběrového vzorku přístavních zařízení a dotčených společností, za účelem kontroly provádění tohoto nařízení členskými státy. Tyto inspekce berou v úvahu informace poskytnuté kontaktním místem uvedeným v odstavci 1, včetně kontrolních zpráv. Postupy provádění těchto inspekcí budou přijaty postupem podle čl. 11 odst. 2.
5. Úředníci zmocnění Komisí k provádění těchto inspekcí podle odstavce 4 vykonávají své pravomoci po předložení písemného oprávnění vydaného Komisí, které uvádí předmět, důvod a datum zahájení inspekce. Komise informuje o inspekcích v dostatečném předstihu členské státy, jichž se inspekce týkají.
Dotyčný členský stát se těmto inspekcím podrobí a zajistí, aby se jim rovněž podrobily dotčené orgány nebo osoby.
6. Komise předá zprávy o inspekci dotyčnému členskému státu, který ve lhůtě tří měsíců od jejich obdržení sdělí podrobné údaje o opatřeních přijatých k nápravě případných nedostatků. Zpráva a seznam přijatých opatření se předávají výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
Článek 10
Začlenění změn mezinárodních nástrojů
1. Podle čl. 3 odst. 1 jsou prováděny ty mezinárodní nástroje uvedené v článku 2, které vstoupily v platnost, včetně jejich posledních změn, s výjimkou změn vyloučených z oblasti působnosti tohoto nařízení, které vyplývají z postupu pro kontrolu shody uvedeného v odstavci 5.
2. O začlenění změn do mezinárodních nástrojů uvedených v článku 2, pokud jde o lodě provozující vnitrostátní námořní dopravu a obslužná přístavní zařízení, na které se toto nařízení vztahuje, představují-li tyto změny technickou aktualizaci ustanovení úmluvy SOLAS a předpisu ISPS, se rozhoduje postupem podle čl. 11 odst. 2. Postup pro kontrolu shody stanovený v článku 5 se na tyto případy nepoužije.
3. Postupem podle čl. 11 odst. 2 lze přijmout předpisy, které definují jednotné postupy pro uplatňování závazných ustanovení předpisu ISPS, avšak bez rozšíření oblasti působnosti tohoto nařízení.
4. Pro účely tohoto nařízení a ke snížení nebezpečí rozporu mezi právními předpisy Společenství v oblasti námořní dopravy a mezinárodními nástroji spolupracují členské státy a Komise prostřednictvím koordinačních porad nebo jiných vhodných způsobů, aby případně stanovily společný postoj nebo přístup na příslušných mezinárodních fórech.
5. Zavádí se postup pro kontrolu shody, který vyloučí z oblasti působnosti tohoto nařízení pouze takové změny mezinárodního nástroje, u kterých existuje podle hodnocení Komise zjevné nebezpečí, že daná změna sníží úroveň bezpečnosti námořní dopravy nebo bude neslučitelná s právními předpisy Společenství.
Postup pro kontrolu shody lze použít výhradně k provedení změn tohoto nařízení v oblastech, na které se výslovně vztahuje postup uvedený v čl. 11 odst. 2, a pouze v rámci výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
6. Za okolností uvedených v odstavci 5 zahájí postup pro kontrolu shody Komise, která může jednat případně i na žádost některého členského státu.
Návrh na opatření sledující vyloučení změny mezinárodního nástroje z oblasti působnosti tohoto nařízení předkládá Komise výboru zřízenému čl. 11 odst. 1 neprodleně po přijetí dotyčné změny.
Postup pro kontrolu shody, který případně zahrnuje postupy stanovené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES, musí proběhnout ve lhůtě alespoň jednoho měsíce před uplynutím doby mezinárodně stanovené pro implicitní přijetí dotyčné změny nebo předpokládaného dne vstupu této změny v platnost.
7. V případě nebezpečí uvedeného v odst. 5 prvním pododstavci se členské státy během procesu kontroly shody zdrží jakékoli iniciativy sledující začlenění dané změny do vnitrostátních právních předpisů nebo uplatňování dotyčné změny mezinárodního nástroje.
8. Veškeré významné změny mezinárodních nástrojů, které jsou začleněny do právních předpisů Společenství o námořní dopravě v souladu s odstavci 5 a 6, se pro informaci zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 6 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doby uvedené v čl. 6 písm. b) a c) rozhodnutí 1999/468/ES jsou jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Důvěrnost
Při uplatňování tohoto nařízení přijímá Komise, v souladu s rozhodnutím Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád [6], vhodná opatření k ochraně utajených informací, ke kterým má přístup nebo které jí byly sděleny členskými státy.
Členské státy přijímají rovnocenná opatření v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
Každá osoba, která vykonává bezpečnostní inspekce nebo zpracovává utajené informaci, které se vztahují k tomuto nařízení, musí mít prověrku pro příslušný stupeň utajení od členského státu, jehož je státním příslušníkem.
Článek 13
Šíření informací
1. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7], jsou inspekční zprávy a odpovědi členských států uvedené v čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 2 a 4 a čl. 9 odst. 6 tajné a nezveřejňují se. Jsou přístupné pouze příslušným orgánům, které je sdělí jen zúčastněným osobám pro jejich potřeby v souladu s platnými vnitrostátními pravidly pro šíření citlivých informací.
2. Členské státy, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a pokud je to možné, zacházejí s informacemi, které vyplývají z inspekčních zpráv a z odpovědí členských států, pokud se vztahují na jiné členské státy, jako s utajenými informacemi.
3. Pokud není jasné, zda některé inspekční zprávy a odpovědi mají nebo nemají být zveřejněny, projednají členské státy nebo Komise tuto záležitost s dotyčným členským státem.
Článek 14
Sankce
Členské státy zajistí zavedení účinných, přiměřených a odrazujících sankcí za porušení tohoto nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2004, s výjimkou čl. 3 odst. 2 a 3 a čl. 9 odst. 4, které vstupují v platnost ke dnům stanoveným v uvedených článcích a od těchto dnů se i použijí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 31. března 2004.