NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 110/2008
ze dne 15. ledna 2008
o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin (3), a nařízení Komise (EHS) č. 1014/90 ze dne 24. dubna 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin (4), se při regulaci v odvětví lihovin osvědčila. Pravidla pro definici, popis, obchodní úpravu a označování lihovin a ochranu zeměpisných označení některých lihovin je však v souvislosti s novými zkušenostmi nezbytné vyjasnit a brát přitom v úvahu tradiční výrobní postupy. Nařízení (EHS) č. 1576/89 by proto mělo být zrušeno a nahrazeno.
(2)
Odvětví lihovin má velký význam pro spotřebitele, výrobce a pro zemědělský sektor ve Společenství. Opatření v odvětví lihovin by měla přispět k tomu, že se dosáhne vysoké úrovně ochrany spotřebitele, zabrání klamavým praktikám a dosáhne se průhlednějšího trhu a rovných podmínek hospodářské soutěže. Tím by tato opatření měla zaručit pověst, kterou lihoviny Společenství dosáhly ve Společenství i na světovém trhu, protože budou nadále zohledněny tradiční postupy používané při výrobě lihovin a k tomu zvýšeny požadavky na ochranu a informování spotřebitele. Rovněž by se mělo přihlížet k technologickým inovacím v těch kategoriích, kde tyto inovace přispívají ke zlepšení jakosti, aniž by to mělo vliv na tradiční charakter dotyčné lihoviny.
(3)
Výroba lihovin představuje důležité odbytiště pro zemědělské produkty Společenství. Tato silná vazba na zemědělský sektor by měla být zdůrazněna právním rámcem.
(4)
V zájmu zajištění systematičtějšího přístupu v právních předpisech upravujících lihoviny by měla být v tomto nařízení jasně stanovena kritéria pro výrobu, popis, obchodní úpravu a označování lihovin a pro ochranu zeměpisných označení.
(5)
V zájmu spotřebitelů by se toto nařízení mělo vztahovat na všechny lihoviny uváděné na trh ve Společenství, bez ohledu na to, zda byly vyrobeny ve Společenství, nebo ve třetích zemích. Za účelem vývozu lihovin o vysoké jakosti a s cílem zachovat a zlepšit pověst lihovin Společenství na světovém trhu by se toto nařízení mělo vztahovat rovněž na lihoviny vyrobené ve Společenství a určené na vývoz. Toto nařízení by se mělo rovněž vztahovat na používání lihu nebo destilátů zemědělského původu při výrobě alkoholických nápojů a na používání názvů lihovin v obchodní úpravě a označování potravin. Ve výjimečných případech, kdy to vyžaduje právo dovážející třetí země, by toto nařízení mělo umožnit, aby byla regulativním postupem s kontrolou povolena odchylka od příloh I a II tohoto nařízení.
(6)
Obecně by se toto nařízení mělo i nadále zaměřovat na definice lihovin, jež by měly být roztříděny do kategorií. Tyto definice by měly tak jako dosud zohledňovat tradiční postupy zaměřené na jakost, měly by však být doplněny nebo aktualizovány v případech, kdy byly předchozí definice nedostatečné nebo mohou být s ohledem na technologický rozvoj zlepšeny.
(7)
Aby byla zohledněna očekávání spotřebitelů ohledně surovin použitých při výrobě vodky zejména v těch členských státech, kde má tato výroba tradici, mělo by být upraveno poskytování odpovídajících informací o použitých surovinách v případech, kdy je vodka vyráběna z jiných surovin zemědělského původu než z obilí nebo z brambor.
(8)
Líh používaný pro výrobu lihovin a jiných alkoholických nápojů by měl být navíc výhradně zemědělského původu, aby tyto výrobky odpovídaly očekáváním spotřebitelů a byly v souladu s tradičními postupy. Tímto způsobem by se rovněž měl zajistit odbyt pro základní zemědělské produkty.
(9)
Vzhledem k významu a složitosti odvětví lihovin by se pro popis a obchodní úpravu lihovin měla stanovit zvláštní opatření nad rámec horizontálních pravidel stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (5). Tato zvláštní opatření by rovněž měla zabránit zneužití výrazu „lihovina“ a názvů lihovin pro výrobky, které neodpovídají příslušným definicím uvedeným v tomto nařízení.
(10)
Je důležité obecně zajistit, aby byly doby zrání nebo stáří uvedeny pouze u nejmladší alkoholové složky, avšak toto nařízení by mělo umožnit odchylku, která by zohlednila tradiční procesy staření regulované členskými státy.
(11)
V souladu se Smlouvou by při uplatňování politiky jakosti a za účelem dosažení vysoké úrovně jakosti lihovin a rozmanitosti v daném odvětví mělo být členským státům umožněno, aby pro výrobu, popis, obchodní úpravu a označování lihovin vyráběných na svém vlastním území přijaly přísnější pravidla, než stanoví toto nařízení.
(12)
Směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu (6) se vztahuje také na lihoviny. Proto stačí stanovit v tomto nařízení výhradně pravidla, která ve zmíněné směrnici ještě nejsou uvedena.
(13)
Je nezbytné náležitě zohlednit ustanovení Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen „dohoda TRIPS“), a zejména články 22 a 23 této dohody, a ustanovení Všeobecné dohody o clech a obchodu, která tvoří nedílnou součást Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES (7).
(14)
Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (8) se nevztahuje na lihoviny, a proto by pravidla pro ochranu zeměpisných označení lihovin měla být stanovena tímto nařízením. Zeměpisná označení by měla být zapsána, přičemž lihoviny by se identifikovaly jako výrobky pocházející z území určité země, určitého regionu nebo z určitého místa na tomto území, jestliže lze určitou jakost, pověst nebo jinou vlastnost lihoviny přičítat v podstatě jejímu zeměpisnému původu.
(15)
V tomto nařízení by měl být stanoven nediskriminující postup pro zápis, shodu, změnu a případné zrušení zeměpisných označení ze třetích zemí a z EU, v souladu s dohodou TRIPS a s přihlédnutím ke konkrétnímu statusu již zavedených zeměpisných označení.
(16)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (9).
(17)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k povolování odchylek od některých částí tohoto nařízení, pokud to vyžaduje právo dovážející země; ke stanovení maximální úrovně slazení k dotvoření konečné chuti výrobku; k povolování odchylek od pravidel pro uvádění doby zrání nebo stáří; k přijímání rozhodnutí o zápisu, zrušení nebo odstranění zeměpisného označení a o změně technické dokumentace; ke změnám seznamu technických definic a požadavků, definic lihovin roztříděných do kategorií a seznamu zapsaných zeměpisných označení a k odchýlení se od postupu pro zápis zeměpisných označení a změnu technické dokumentace. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, a to i zrušením některých těchto prvků nebo doplněním tohoto nařízení o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou podle článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(18)
Přechod od pravidel stanovených nařízením (EHS) č. 1576/89 k pravidlům stanoveným v tomto nařízení by mohl způsobit potíže, jimiž se toto nařízení nezabývá. Opatření nezbytná pro tento přechod a opatření vyžadovaná pro řešení praktických otázek typicky spojených s odvětvím lihovin by měla být přijata v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES.
(19)
Během prvního roku použitelnosti tohoto nařízení by měla být povolena výroba lihovin podle nařízení (EHS) č. 1576/89, aby byl usnadněn přechod od pravidel stanovených tímto nařízením. Rovněž by se mělo stanovit, že stávající zásoby mohou být uváděny na trh až do svého vyčerpání,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A KLASIFIKACE LIHOVIN
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro definici, popis, obchodní úpravu a označování lihovin a pro ochranu zeměpisných označení lihovin.
2. Toto nařízení se vztahuje na všechny lihoviny, které jsou uváděny na trh ve Společenství, bez ohledu na to, zda jsou vyrobeny ve Společenství nebo ve třetích zemích, jakož i na lihoviny vyrobené ve Společenství určené na vývoz. Toto nařízení rovněž upravuje používání lihu nebo destilátů zemědělského původu při výrobě alkoholických nápojů a používání názvů lihovin v obchodní úpravě a označování potravin.
3. Ve výjimečných případech, pokud to vyžaduje právo dovážející třetí země, může být regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3 povolena odchylka od příloh I a II.
Článek 2
Definice lihoviny
1. Pro účely tohoto nařízení se „lihovinou“ rozumí alkoholický nápoj
a)
určený k lidské spotřebě;
b)
mající určité organoleptické vlastnosti;
c)
o minimálním obsahu ethanolu 15 % objemových;
d)
vyrobený
i)
buď přímo
-
destilací přírodně zkvašených surovin s přidanými látkami určenými k aromatizaci nebo bez nich, nebo
-
macerací nebo podobným zpracováním částí rostlin v lihu zemědělského původu nebo v destilátech zemědělského původu nebo v lihovinách ve smyslu tohoto nařízení, nebo
-
přidáním látek určených k aromatizaci, cukrů nebo jiných sladidel uvedených v bodě 3 přílohy I nebo jiných zemědělských výrobků nebo potravin k lihu zemědělského původu nebo k destilátům zemědělského původu nebo k lihovinám ve smyslu tohoto nařízení,
ii)
nebo mísením lihoviny s jednou nebo více níže uvedenými složkami:
-
s jinými lihovinami, nebo
-
s lihem zemědělského původu nebo s destiláty zemědělského původu, nebo
-
s jinými alkoholickými nápoji, nebo
-
s nápoji.
2. Za lihoviny se však nepovažují nápoje zařazené pod kódy KN 2203, 2204, 2205, 2206 a 2207.
3. Minimální obsah ethanolu uvedený v odst. 1 písm. c) se nedotýká definice výrobku v kategorii 41 v příloze II.
4. Pro účely tohoto nařízení jsou technické definice a požadavky stanoveny v příloze I.
Článek 3
Původ lihu
1. Líh použitý při výrobě lihovin a všech jejich složek musí být výhradně zemědělského původu ve smyslu přílohy I Smlouvy.
2. Líh použitý při výrobě lihovin musí odpovídat definici uvedené v bodě 1 přílohy I tohoto nařízení.
3. Líh použitý k ředění nebo rozpouštění barviv, látek určených k aromatizaci nebo jakýchkoli jiných povolených přídatných látek použitých při přípravě lihoviny musí být zemědělského původu.
4. Alkoholické nápoje nesmějí obsahovat líh syntetického původu ani líh nezemědělského původu ve smyslu přílohy I Smlouvy.
Článek 4
Kategorie lihovin
Lihoviny se dělí na kategorie podle definic uvedených v příloze II.
Článek 5
Obecná pravidla pro kategorie lihovin
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená pro jednotlivé kategorie uvedené pod čísly 1 až 14 v příloze II, lihoviny tam definované:
a)
se vyrábějí alkoholovým kvašením a destilací výhradně ze surovin uvedených v definici dotyčné lihoviny;
b)
se vyrábějí bez přidání alkoholu, i zředěného, ve smyslu bodu 5 přílohy I;
c)
neobsahují přidané aromatické látky;
d)
obsahují přidaný karamel pouze jako prostředek pro úpravu zbarvení;
e)
se sladí pouze k dotvoření konečné chuti výrobku, a to v souladu s bodem 3 přílohy I. Maximální množství produktů použitých pro dotvoření konečné chuti uvedených v bodě 3 písm. a) až f) přílohy I se stanoví regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3. Zohlední se přitom zvláštní předpisy členských států.
2. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená pro jednotlivé kategorie uvedené pod čísly 15 až 46 v příloze II, mohou lihoviny tam definované:
a)
být získány z jakékoli zemědělské suroviny uvedené v příloze I Smlouvy;
b)
být vyráběny s přidáním alkoholu ve smyslu bodu 5 přílohy I tohoto nařízení;
c)
obsahovat přírodní nebo přírodně identické aromatické látky a aromatické přípravky, jak jsou definovány v čl. 1 odst. 2 písm. b) bodech i) a ii) a písm. c) směrnice 88/388/EHS;
d)
být barveny ve smyslu bodu 10 přílohy I tohoto nařízení;
e)
být slazeny v souladu s bodem 3 přílohy I tohoto nařízení a s přihlédnutím ke zvláštním právním předpisům členských států tak, aby odpovídaly charakteristickým vlastnostem výrobku.
3. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená v příloze II, mohou ostatní lihoviny, které nesplňují požadavky kategorií 1 až 46:
a)
být získány z jakékoli zemědělské suroviny uvedené v příloze I Smlouvy nebo potraviny vhodné k lidské spotřebě;
b)
být vyráběny s přidáním alkoholu ve smyslu bodu 5 přílohy I tohoto nařízení;
c)
obsahovat jednu nebo více látek určených k aromatizaci, jak jsou definovány v čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 88/388/EHS;
d)
být barveny ve smyslu bodu 10 přílohy I tohoto nařízení;
e)
být slazeny tak, aby odpovídaly charakteristickým vlastnostem výrobku, a v souladu s bodem 3 přílohy I tohoto nařízení.
Článek 6
Právní předpisy členských států
1. Členské státy mohou v rámci uplatňování politiky jakosti lihovin vyrobených na svém území, a zejména pro zeměpisná označení zapsaná v příloze III nebo pro zavedení nových zeměpisných označení, stanovit přísnější pravidla pro výrobu, popis, obchodní úpravu a označování než ta, která jsou uvedena v příloze II, pokud jsou tato pravidla slučitelná s právem Společenství.
2. Členské státy nesmějí zakázat ani omezit dovoz, prodej nebo spotřebu lihovin, které jsou v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA II
POPIS, OBCHODNÍ ÚPRAVA A OZNAČENÍ LIHOVIN
Článek 7
Definice
Pro účely tohoto nařízení jsou pojmy „popis“, „obchodní úprava“ a „označení“ definovány v bodech 14, 15 a 16 přílohy I.
Článek 8
Obchodní označení
V souladu s článkem 5 směrnice 2000/13/ES se na název, pod kterým je lihovina prodávána (dále jen „obchodní označení“), vztahuje tato kapitola.
Článek 9
Zvláštní pravidla pro obchodní označení
1. Pro lihoviny, které splňují požadavky na výrobky definované v kategoriích 1 až 46 v příloze II, se při jejich popisu, obchodní úpravě a označení používá příslušné obchodní označení uvedené ve zmíněné příloze.
2. Pro lihoviny, které vyhovují definicím stanoveným v článku 2, avšak nesplňují požadavky na zařazení do kategorií 1 až 46 přílohy II, se v jejich popisu, obchodní úpravě a označení používá obchodní označení „lihovina“. Aniž je dotčen odstavec 5 tohoto článku, nesmí být toto obchodní označení nahrazeno jiným ani pozměněno.
3. Jestliže lihovina odpovídá definici více než jedné kategorie lihovin uvedené v příloze II, může být prodávána pod jedním nebo více názvy uvedenými pro tyto kategorie v příloze II.
4. Aniž je dotčen odstavec 9 tohoto článku a čl. 10 odst. 1, nesmějí být názvy uvedené v odstavci 1 tohoto článku žádným způsobem použity k popisu nebo obchodní úpravě pro jiný nápoj než pro lihoviny, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze II a zapsány v příloze III.
5. Obchodní označení mohou být doplněna nebo nahrazena v souladu s kapitolou III zeměpisným označením zapsaným v příloze III nebo doplněna v souladu s vnitrostátními předpisy jiným zeměpisným označením, pokud to neuvádí spotřebitele v omyl.
6. Zeměpisná označení zapsaná v příloze III mohou být doplněna pouze:
a)
o slova, která se k 20. únoru 2008 již používají pro zavedená zeměpisná označení ve smyslu článku 20, nebo
b)
v souladu s příslušnou technickou dokumentací podle čl. 17 odst. 1.
7. V popisu, obchodní úpravě ani označení alkoholického nápoje nevyhovujícího ani jedné z definic uvedených v kategoriích 1 až 46 přílohy II se nesmějí použít spojení slov nebo obratů, jako jsou „jako“, „typu“, „stylu“, „značky“, „s příchutí“ nebo podobné výrazy, s jakýmikoli obchodními označeními stanovenými v tomto nařízení nebo zeměpisnými označeními zapsanými v příloze III.
8. Obchodní označení lihoviny nelze nahradit ochrannou známkou, obchodní značkou ani smyšleným názvem.
9. Názvy uvedené v kategoriích 1 až 46 přílohy II mohou být uvedeny v seznamu složek pro potraviny, pokud je tento seznam v souladu se směrnicí 2000/13/ES.
Článek 10
Zvláštní pravidla pro použití obchodních a zeměpisných označení
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES, zakazuje se používat jakýkoli výraz uvedený v kategoriích 1 až 46 přílohy II nebo zeměpisné označení zapsané v příloze III ve složeném výrazu nebo narážku na takový výraz nebo označení v obchodní úpravě potraviny, pokud ethanol nepochází výlučně z lihoviny či z lihovin, na něž se odkazuje.
2. Použití složeného výrazu uvedeného v odstavci 1 se rovněž zakazuje v případě, že lihovina je zředěna tak, že obsah ethanolu byl snížen pod minimální úroveň stanovenou v definici dané lihoviny.
3. Odchylně od odstavce 1 platí, že tímto nařízením není dotčeno případné použití výrazu „hořká“ nebo „bitter“ pro výrobky, na které se toto nařízení nevztahuje.
4. Odchylně od odstavce 1 a v zájmu zohlednění zavedených výrobních metod mohou být složené výrazy uvedené v kategorii 32 písm. d) přílohy II použity v obchodní úpravě likérů vyrobených ve Společenství za podmínek uvedených ve zmíněném ustanovení.
Článek 11
Popis, obchodní úprava a označování míchaných lihovin
1. Pokud bylo provedeno přidání zředěného nebo nezředěného alkoholu ve smyslu bodu 5 přílohy I do lihoviny uvedené v kategoriích 1 až 14 přílohy II, nese taková lihovina obchodní označení „lihovina“. Nesmí obsahovat v žádné formě název vyhrazený v kategoriích 1 až 14.
2. Pokud je lihovina uvedená v kategoriích 1 až 46 přílohy II smísena
a)
s jednou či více jinými lihovinami nebo
b)
s jedním či více destiláty zemědělského původu,
nese obchodní označení „lihovina“. Toto obchodní označení musí být uvedeno jasně a zřetelně na viditelném místě na označení a nesmí být nahrazeno jiným ani pozměněno.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na popis, obchodní úpravu ani označování míchaných lihovin uvedených ve zmíněném odstavci, pokud tyto míchané lihoviny odpovídají jedné z definic uvedených v kategoriích 1 až 46 přílohy II.
4. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES, může být v popisu, obchodní úpravě nebo označení míchaných lihovin uvedených v odstavci 2 tohoto článku uveden pouze jeden nebo více z výrazů uvedených v příloze II, pouze pokud daný výraz netvoří součást obchodního označení, ale je uveden výhradně na stejném místě etikety ve výčtu všech alkoholových složek obsažených v míchané lihovině a předcházejí mu slova „míchaná lihovina“.
Výraz „míchaná lihovina“ musí být na etiketě uveden jednotnými písmeny stejného typu a barvy, jako jsou písmena použitá pro obchodní označení. Písmena nesmějí být větší než poloviční velikost písmen použitých pro obchodní označení.
5. V označování a obchodní úpravě směsí uvedených v odstavci 2, na něž se vztahuje povinnost uvést výčet alkoholových složek podle odstavce 4, se podíl každé alkoholové složky vyjadřuje jako procentní podíl v sestupném pořadí podle použitého množství. Tento podíl se rovná podílu jednotlivé složky obsahu ethanolu na celkovém obsahu ethanolu v míchané lihovině vyjádřenému v procentech objemových.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro popis, obchodní úpravu a označování lihovin
1. Pokud je v popisu, obchodní úpravě nebo označení lihoviny uvedena surovina použitá k výrobě lihu zemědělského původu, musí být každý použitý líh zemědělského původu uveden v sestupném pořadí podle použitého množství.
2. Popis, obchodní úprava nebo označení lihoviny mohou být doplněny výrazem „směska“, „směšování“ nebo „smíseno“, pouze pokud byla lihovina získána směšováním ve smyslu bodu 7 přílohy I.
3. Aniž jsou dotčeny jakékoli odchylky přijaté regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3, mohou být doba zrání nebo stáří v popisu, obchodní úpravě nebo označení lihoviny uvedeny pouze ve vztahu k nejmladší alkoholové složce, a pokud lihovina zrála pod finančním dohledem nebo pod dozorem skýtajícím rovnocenné záruky.
Článek 13
Zákaz kapslí nebo fólií na bázi olova
Lihoviny nesmějí být drženy za účelem prodeje nebo uváděny do oběhu v nádobách opatřených uzávěry obsahující kapsle nebo fólie na bázi olova.
Článek 14
Používání jazyka v popisu, obchodní úpravě a označování lihovin
1. Jednotlivé údaje podle tohoto nařízení musí být uvedeny v jednom nebo více úředních jazycích Evropské unie tak, aby konečný spotřebitel snadno porozuměl každé informaci, ledaže je danému spotřebiteli tato informace poskytnuta jiným způsobem.
2. Výrazy uvedené v příloze II kurzívou a zeměpisná označení zapsaná v příloze III se v označení ani v obchodní úpravě lihoviny nepřekládají.
3. U lihovin původem ze třetích zemí je povoleno použití úředního jazyka třetí země, ve které byla daná lihovina vyrobena, jsou-li jednotlivé údaje podle tohoto nařízení uvedeny také v některém úředním jazyce Evropské unie tak, aby konečný spotřebitel snadno porozuměl každé informaci.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, mohou být jednotlivé údaje podle tohoto nařízení u lihovin vyrobených ve Společenství a určených na vývoz uvedeny rovněž v jazyce jiném než v úředním jazyce Evropské unie.
KAPITOLA III
ZEMĚPISNÁ OZNAČENÍ
Článek 15
Zeměpisná označení
1. Pro účely tohoto nařízení se zeměpisným označením rozumí označení identifikující lihovinu jako pocházející z území určité země, určitého regionu nebo určitého místa na tomto území, jestliže lze určitou jakost, pověst nebo jiné vlastnosti takové lihoviny přičítat v podstatě jejímu zeměpisnému původu.
2. Zeměpisná označení podle odstavce 1 jsou zapsána v příloze III.
3. Zeměpisná označení zapsaná v příloze III nesmějí zdruhovět.
Názvy, které zdruhověly, nesmějí být zapsány v příloze III.
Názvem, který zdruhověl, se rozumí název lihoviny, který, přestože se váže k místu nebo regionu, kde byl tento výrobek původně vyráběn nebo uváděn na trh, se stal ve Společenství běžným názvem dané lihoviny.
4. Lihoviny, které nesou zeměpisné označení zapsané v příloze III, musí odpovídat všem specifikacím uvedeným v technické dokumentaci stanovené v čl. 17 odst. 1.
Článek 16
Ochrana zeměpisných označení
Aniž je dotčen článek 10, jsou zeměpisná označení zapsaná v příloze III chráněna proti:
a)
jakémukoli přímému nebo nepřímému obchodnímu použití pro výrobky, na které se zápis nevztahuje, jsou-li tyto výrobky srovnatelné s lihovinou zapsanou pod tímto zeměpisným označením nebo pokud používání tohoto označení těží z dobré pověsti zapsaného zeměpisného označení;
b)
jakémukoli zneužití, napodobení nebo připomenutí, a to i tehdy, je-li uveden skutečný původ výrobku nebo je-li zeměpisné označení přeloženo nebo doprovázeno výrazy jako „jako“, „typu“, „stylu“, „značky“, „s příchutí“ nebo podobnými výrazy;
c)
jakémukoli jinému lživému nebo klamavému údaji o provenienci, původu, povaze nebo základních vlastnostech výrobku použitému v jeho popisu, obchodní úpravě nebo označení, který by mohl vyvolat mylný dojem, pokud jde o původ výrobku;
d)
všem ostatním praktikám, které by mohly spotřebitele uvést v omyl, pokud jde o skutečný původ výrobku.
Článek 17
Zapisování zeměpisných označení
1. Žádost o zápis zeměpisného označení do přílohy III se podává Komisi v jednom z úředních jazyků Evropské unie nebo k ní musí být překlad do jednoho z těchto jazyků přiložen. Tato žádost musí být řádně odůvodněna a zahrnovat technickou dokumentaci uvádějící specifikace, jimž musí dotyčná lihovina odpovídat.
2. Pokud jde o zeměpisné označení ve Společenství, podává žádost uvedenou v odstavci 1 příslušný členský stát, z něhož lihovina pochází.
3. Pokud jde o zeměpisné označení v rámci třetí země, podává se žádost uvedená v odstavci 1 Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím orgánů dotyčné třetí země, a v žádosti se musí doložit, že příslušný název je chráněn ve své zemi původu.
4. Technická dokumentace uvedená v odstavci 1 musí obsahovat alespoň tyto hlavní specifikace:
a)
název a kategorii lihoviny včetně zeměpisného označení;
b)
popis lihoviny včetně základních fyzikálních, chemických nebo organoleptických vlastností výrobku a zvláštních charakteristických vlastností dané lihoviny ve srovnání s příslušnou kategorií;
c)
definici příslušné zeměpisné oblasti;
d)
popis metody získání lihoviny, popřípadě ověřených a neměnných místních metod;
e)
údaje potvrzující souvislost se zeměpisným prostředím nebo zeměpisným původem;
f)
další požadavky podle celostátních nebo regionálních předpisů nebo podle předpisů Společenství;
g)
jméno a kontaktní adresu žadatele;
h)
jakýkoli doplněk zeměpisného označení nebo jakékoli zvláštní pravidlo pro označování v souladu s příslušnou technickou specifikací.
5. Do dvanácti měsíců ode dne podání žádosti uvedené v odstavci 1 Komise ověří, zda dotyčná žádost odpovídá tomuto nařízení.
6. Dospěje-li Komise k závěru, že žádost uvedená v odstavci 1 odpovídá tomuto nařízení, jsou hlavní specifikace technické dokumentace uvedené v odstavci 4 zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
7. Do šesti měsíců ode dne zveřejnění technické dokumentace může každá fyzická nebo právnická osoba mající oprávněný zájem vznést námitky proti zapsání zeměpisného označení do přílohy III, založené na nesplnění podmínek stanovených v tomto nařízení. Námitka, která musí být řádně odůvodněna, se podává Komisi v jednom z úředních jazyků Evropské unie nebo se k ní přiloží překlad do jednoho z těchto jazyků.
8. Komise přijímá rozhodnutí o zápisu zeměpisného označení do přílohy III regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3, přičemž zohledňuje všechny námitky podané podle odstavce 7 tohoto článku. Rozhodnutí se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 18
Zrušení zeměpisného označení
Pokud již shoda se specifikacemi v technické dokumentaci není zaručena, přijme Komise rozhodnutí o zrušení zápisu regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3. Rozhodnutí se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 19
Homonymní zeměpisná označení
Při zápisu homonymních zeměpisných označení splňujících požadavky tohoto nařízení se náležitě přihlíží k místnímu a tradičnímu používání a ke skutečnému riziku záměny, zejména:
-
homonymní název, který uvádí spotřebitele v omyl a vzbuzuje domněnku, že výrobek pochází z jiného území, není zapsán, a to ani v případě, že název svým doslovným zněním danému území, regionu nebo místu původu dotyčné lihoviny odpovídá,
-
zapsané homonymní zeměpisné označení lze použít pouze tehdy, pokud je v praxi dostatečný rozdíl mezi homonymním označením zapsaným později a názvem již v rejstříku zapsaným, a to s ohledem na potřebu zacházet spravedlivým způsobem s dotčenými výrobci a neuvádět spotřebitele v omyl.
Článek 20
Zavedená zeměpisná označení
1. Pro každé zeměpisné označení zapsané v příloze III ke dni 20. února 2008 předloží členské státy technickou dokumentaci podle čl. 17 odst. 1 Komisi do 20. února 2015.
2. Členské státy zajistí, aby tato technická dokumentace byla přístupná veřejnosti.
3. Pokud nebude technická dokumentace předložena Komisi do 20. února 2015, odstraní Komise zeměpisné označení z přílohy III regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3.
Článek 21
Změna technické dokumentace
Má-li se technická dokumentace uvedená v čl. 17 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 změnit, použije se obdobně postup stanovený v článku 17.
Článek 22
Ověření shody se specifikacemi uvedenými v technické dokumentaci
1. Pokud jde o zeměpisná označení v rámci Společenství, zajišťují ověření shody se specifikacemi uvedenými v technické dokumentaci před uvedením výrobku na trh:
-
jeden nebo více příslušných orgánů uvedených v čl. 24 odst. 1 nebo
-
jeden nebo více kontrolních subjektů ve smyslu článku 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (10), jež působí jako orgány pro certifikaci produktu.
Bez ohledu na vnitrostátní právní předpisy nesou náklady na toto ověření shody se specifikacemi uvedenými v technické dokumentaci hospodářské subjekty, kterých se tyto kontroly týkají.
2. Pokud jde o zeměpisná označení ve třetí zemi, zajišťují ověření shody se specifikacemi uvedenými v technické dokumentaci před uvedením výrobku na trh:
-
jeden nebo více orgánů veřejné správy určených danou třetí zemí nebo
-
jeden nebo více orgánů pro certifikaci produktu.
3. Orgán pro certifikaci produktu uvedený v odstavcích 1 a 2 musí splňovat požadavky stanovené evropskou normou EN 45011 nebo pokynem ISO/IEC 65 (všeobecné požadavky na orgány provozující systém certifikace produktů) a od 1. května 2010 musí být podle nich akreditován.
4. Orgány uvedené v odstavcích 1 a 2, které se rozhodnou ověřit shodu se specifikacemi uvedenými v technické dokumentaci, musí nabízet přiměřené záruky objektivity a nestrannosti a mít k dispozici kvalifikované pracovníky a zdroje nutné k výkonu svých funkcí.
Článek 23
Vztah mezi ochrannými známkami a zeměpisnými označeními
1. Zápis ochranné známky, která obsahuje zeměpisné označení zapsané v příloze III nebo se z něho skládá, se zamítne nebo prohlásí za neplatný, pokud by použití takové ochranné známky vedlo k jedné ze situací uvedených v článku 16.
2. S náležitým přihlédnutím k právu Společenství je možné bez ohledu na zápis zeměpisného označení pokračovat v užívání ochranné známky odpovídající některé ze situací uvedených v článku 16, o jejíž přihlášení bylo požádáno, jež je zapsána anebo, umožňují-li to příslušné právní předpisy, jež je zavedena používáním v dobré víře na území Společenství, buď před datem ochrany zeměpisného označení v zemi původu, nebo před 1. lednem 1996, pokud neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení, jak stanoví první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (11), nebo nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (12).
3. Zeměpisné označní nesmí být zapsáno, pokud by vzhledem k pověsti ochranné známky, její proslulosti a době jejího používání ve Společenství mohl zápis uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečné identity výrobku.
KAPITOLA IV
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Kontrola a ochrana lihovin
1. Členské státy odpovídají za kontrolu lihovin. Přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění souladu s tímto nařízením, a zejména určí orgán nebo orgány příslušné pro kontrolu dodržování povinností stanovených tímto nařízením v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
2. Členské státy a Komise si navzájem sdělují informace nezbytné k uplatňování tohoto nařízení.
3. Komise zajišťuje v konzultaci s členskými státy jednotné používání tohoto nařízení a v případě potřeby přijímá opatření regulativním postupem podle čl. 25 odst. 2.
Článek 25
Výbor
1. Pro postup projednávání ve výboru je Komisi nápomocen Výbor pro lihoviny.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5a a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Článek 26
Změna příloh
Přílohy se mění regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3.
Článek 27
Prováděcí opatření
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijímají regulativním postupem podle čl. 25 odst. 2.
Článek 28
Přechodná a jiná specifická opatření
1. V případě potřeby se za účelem změny tohoto nařízení přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 25 odst. 3 opatření:
a)
k usnadnění přechodu od pravidel stanovených nařízením (EHS) č. 1576/89 k pravidlům stanoveným tímto nařízením do 20. února 2011;
b)
ke stanovení odchylek od článků 17 a 22 v řádně odůvodněných případech;
c)
ke stanovení symbolu Společenství pro zeměpisná označení v odvětví lihovin.
2. Regulativním postupem podle čl. 25 odst. 2 se ve vhodných případech přijímají opatření k řešení zvláštních praktických otázek, například stanovení povinnosti uvádět v určitých případech území výroby na etiketě, aby se zamezilo uvádění spotřebitele v omyl, a k dodržování a dalšímu vývoji referenčních metod Společenství pro rozbor lihovin.
3. Lihoviny nesplňující požadavky tohoto nařízení mohou být vyráběny v souladu s nařízením (EHS) č. 1576/89 do 20. května 2009. Lihoviny nesplňující požadavky tohoto nařízení, avšak vyrobené v souladu s nařízením (EHS) č. 1576/89 před 20. únorem 2008 nebo do 20. května 2009, mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Článek 29
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 1576/89 se zrušuje. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
2. Nařízení Komise (EHS) č. 2009/92 (13), (ES) č. 1267/94 (14) a (ES) č. 2870/2000 (15) zůstávají v platnosti.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 20. května 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku 15. ledna 2008.