NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1986/2006
ze dne 20. prosince 2006
o přístupu subjektů odpovědných za vydávání osvědčení o registraci vozidel v členských státech k Schengenskému informačnímu systému druhé generace (SIS II)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (3) stanoví, že členské státy si jsou při provádění uvedené směrnice vzájemně nápomocny a mohou si vyměňovat informace na dvoustranné nebo mnohostranné úrovni, aby zejména před každou registrací vozidla v případě potřeby mohly zkontrolovat právní postavení vozidla v členském státě, ve kterém bylo předtím registrováno. Tato kontrola může zahrnovat zejména použití elektronické sítě.
(2)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 000/2006 ze dne … a rozhodnutí Rady 2006/000/SVV ze dne … o zřízení, provozu a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) (4) (5), představují právní základ pro řízení SIS II, který je databází sdílenou členskými státy a obsahuje, mezi jiným, údaje o motorových vozidlech se zdvihovým objemem válců nad 50 ccm, údaje o přívěsech o pohotovostní hmotnosti přesahující 750 kg a obytných přívěsech a údaje o odcizených, neoprávněně užívaných, pohřešovaných nebo za neplatné prohlášených osvědčeních o registraci vozidel a státních poznávacích značkách.
(3)
Nařízení (ES) č. 000/2006 a rozhodnutí 2006/000/SVV nahradily články 92 až 119 Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (6) (dále jen „Schengenská úmluva“) s výjimkou jejího článku 102a. Předmětný článek se týká přístupu orgánů a subjektů členských států, které jsou odpovědné za vydávání osvědčení o registraci vozidel, k Schengenskému informačnímu systému.
(4)
Nyní je nezbytné přijmout třetí nástroj, založený na Hlavě V Smlouvy a doplňující nařízení (ES) č. 000/2006 a rozhodnutí 2006/000/SVV, s cílem umožnit přístup k SIS II subjektům členských států, odpovědným za vydávání osvědčení o registraci vozidel, a nahradit článek 102a Schengenské úmluvy.
(5)
Podle rozhodnutí 2006/000/SVV se záznamy o předmětech včetně motorových vozidel vkládají do SIS II za účelem jejich zajištění nebo použití jako důkazů v trestních řízeních.
(6)
Podle rozhodnutí 2006/000/SVV je přístup k záznamům o předmětech zařazených v SIS II omezen výlučně na orgány odpovědné za kontrolu na hranicích a další policejní orgány a orgány celní správy, jakož i na soudní orgány a na Europol.
(7)
Státní i nestátní subjekty jednoznačně určené pro tento účel, které odpovídají v členských státech za vydávání osvědčení o registraci vozidel, by měly mít přístup k údajům zahrnutým v SIS II, které se týkají motorových vozidel se zdvihovým objemem válců nad 50 ccm, přívěsů o pohotovostní hmotnosti přesahující 750 kg, obytných přívěsů, jakož i osvědčení o registraci vozidel a státních poznávacích značek, které byly odcizeny, neoprávněně užívány, pohřešovány nebo prohlášeny za neplatné, aby si mohly ověřit, zda vozidla předkládaná k registraci nejsou odcizena, neoprávněně užívána nebo pohřešována.
(8)
Za tímto účelem je nezbytné poskytnout uvedeným subjektům přístup k těmto údajům a umožnit jim tyto údaje využívat pro správní účely řádného vydávání osvědčení o registraci vozidel.
(9)
Subjektům, které jsou v členských státech odpovědné za vydávání osvědčení o registraci vozidel a přitom nejsou státními subjekty, by měl být umožněn nepřímý přístup, tj. prostřednictvím orgánu, jemuž je poskytnut přístup v souladu s rozhodnutím 2006/000/SVV a jenž odpovídá za dodržování předpisů týkajících se zabezpečení a důvěrnosti ze strany členských států, jak je uvedeno ve zmíněném rozhodnutí.
(10)
Rozhodnutí 2006/000/SVV stanoví akce, které je nutné provést, jestliže se z přístupu do SIS II zjistí, že o daném předmětu existuje v systému záznam.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7), a zejména ta jeho ustanovení, které se týkají důvěrné povahy a bezpečnosti zpracovávání, se vztahuje na zpracovávání osobních údajů orgány nebo institucemi Společenství při plnění jejich úkolů jakožto orgánů odpovědných za provozní řízení SIS II v rámci výkonu činností, z nichž všechny nebo část spadá do oblasti působnosti práva Společenství. Část zpracování osobních údajů v SIS II spadá do oblasti působnosti práva Společenství. V zájmu soudržného a stejnorodého uplatňování pravidel ochrany základních práv a svobod fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů je třeba vysvětlit, že pokud Komise zpracovává osobní údaje za použití tohoto nařízení, vztahuje se na ni nařízení (ES) č. 45/2001. Pokud je to nezbytné, měly by se zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 doplnit nebo objasnit v tomto nařízení.
(12)
Jelikož cíle navrhované akce, totiž poskytnutí přístupu k SIS II subjektům členských států odpovědným za vydávání osvědčení o registraci vozidel s cílem usnadnit jim plnění úkolů podle směrnice 1999/37/ES, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a lze jej proto vzhledem k povaze SIS II jako společného informačního systému dosáhnout pouze na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(13)
Toto nařízení ctí základní práva a zachovává zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie.
(14)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis, ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 (9) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(15)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2004/849/ES (10) a 2004/860/ES (11).
(16)
Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Bez ohledu na články 38 a 40 a čl. 46 odst. 1 rozhodnutí 2006/000/SVV mají subjekty odpovědné v členských státech za vydávání osvědčení o registraci vozidel, jak je uvedeno ve směrnici 1999/37/ES, přístup k těmto údajům zařazeným do SIS II v souladu s čl. 38 odst. 2 písm. a), b) a f) uvedeného rozhodnutí výlučně za účelem ověření, zda vozidla předkládaná jim k registraci nebyla odcizena, neoprávněně užívána nebo zda nejsou pohřešována či zda se po nich nepátrá za účelem zajištění důkazů v trestním řízení:
a)
údaje o motorových vozidlech se zdvihovým objemem válců nad 50 ccm,
b)
údaje o přívěsech o pohotovostní hmotnosti přesahující 750 kg a obytných přívěsech,
c)
údaje o odcizených, neoprávněně užívaných, pohřešovaných nebo za neplatné prohlášených osvědčeních o registraci vozidel a státních poznávacích značkách.
S výhradou odstavce 2 se přístup těchto subjektů členského státu k uvedeným údajům řídí právními předpisy dotyčného členského státu.
2. Subjekty uvedené v odstavci 1, které jsou státními subjekty, mají právo přímého přístupu k údajům uloženým v SIS II.
3. Subjekty uvedené v odstavci 1, které nejsou státními subjekty, mají právo přístupu k údajům uloženým v SIS II pouze prostřednictvím orgánu uvedeného v článku 40 rozhodnutí zmíněného v odstavci 1. Tento orgán má právo přímého přístupu k údajům a právo na předání informací tomuto subjektu. Dotyčný členský stát zajistí, aby subjekt i jeho zaměstnanci byli povinni dodržovat veškerá omezení související s přípustným používáním údajů, které jim předal příslušný orgán.
4. Článek 39 uvedeného rozhodnutí se nepoužije pro přístup uskutečněný v souladu s tímto článkem. Sdělování informací zjištěných z přístupu do SIS II a vedoucích k podezření ze spáchání trestného činu policejním či soudním orgánům ze strany subjektů uvedených v odstavci 1 se řídí vnitrostátním právem.
Článek 2
Toto nařízení nahrazuje článek 102a Schengenské úmluvy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne stanoveného v souladu s čl. 71 odst. 2 rozhodnutí 2006/000/SVV.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu, 20. prosince 2006.