Nařízení Rady (ES) č. 2238/2003
ze dne 15. prosince 2003
o ochraně proti účinkům uplatňování amerického antidumpingového zákona z roku 1916 a proti účinkům opatření na něm založených nebo z něho vyplývajících
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) jedním z cílů Společenství je přispívat k harmonickému rozvoji světového obchodu a k postupnému odstranění omezení v oblasti mezinárodního obchodu;
(2) antidumpingový zákon z roku 1916 [1] ve Spojených státech amerických (dále jen "USA") stanoví občanskoprávní a trestní řízení a sankce uplatňované proti dumpingu veškerého zboží, který je prováděn se záměrem zničit či poškodit výrobní odvětví v USA, zabránit založení určitého výrobního odvětví v USA nebo omezit či získat monopol nad kteroukoliv částí obchodu s takovým zbožím v USA;
(3) dne 26. září 2000 Orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) přijal zprávu Odvolacího orgánu [2] a zprávu Poroty [3], kterou potvrdila zpráva Odvolacího orgánu, a shledal, že antidumpingový zákon z roku 1916 je neslučitelný se závazky USA vyplývajícími z dohod WTO, především protože stanoví opravné prostředky proti dumpingu, jako je například uložení náhrady škod v trojnásobné výši, pokut a trestů odnětí svobody, z nichž žádný není povolen Všeobecnou dohodou o clech a obchodu z roku 1994 ("GATT 1994") ani Dohodou o uplatňování článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen "antidumpingová dohoda");
(4) USA nevyhověly doporučením a usnesením Poroty a Odvolacího orgánu ve lhůtě, která skončila dnem 20. prosince 2001. V důsledku toho Společenství požádalo o povolení pozastavit USA plnění závazků vyplývajících z GATT z roku 1994 a antidumpingové dohody;
(5) v únoru 2002 Společenství souhlasilo na vlastní návrh s pozastavením požadovaného smírčího řízení za výslovného předpokladu, že v Kongresu Spojených států byl projednáván návrh zákona s cílem zrušit antidumpingový zákon z roku 1916 a ukončit probíhající soudní spory před americkými soudy;
(6) antidumpingový zákon z roku 1916 nebyl doposud zrušen a před americkými soudy jsou stále projednávány žaloby vznesené podle tohoto zákona proti osobám spadajícím do soudní pravomoci členských států;
(7) tato soudní řízení způsobují značné soudní výlohy a mohou nakonec vést k rozsudku ukládajícímu náhradu škody v trojnásobné výši;
(8) udržování antidumpingového zákona z roku 1916 v platnosti a jeho uplatňování znemožňuje dosáhnout výše zmíněných cílů, ovlivňuje zavedený právní řád a má nepříznivé účinky na zájmy Společenství a zájmy fyzických i právnických osob uplatňujících svá práva v souladu se Smlouvou;
(9) za těchto mimořádných okolnosti je nezbytné přijmout opatření na úrovni Společenství s cílem chránit zájmy fyzických a právnických osob spadajících do soudní pravomoci členských států, a to zejména na základě odstranění, kompenzace, zablokování nebo jiného působení proti účinkům antidumpingového zákona z roku 1916,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozsudky soudu či tribunálu a rozhodnutí správního orgánu ve Spojených státech amerických, které by přímo či nepřímo vedly k uplatňování antidumpingového zákona z roku 1916 nebo opatření na něm založených či z něj vyplývajících, se neuznávají, ani nejsou jakýmkoli způsobem vymahatelné.
Článek 2
1. Každá osoba uvedená v článku 3 má nárok na náhradu všech výloh, nákladů, škod a ostatních výdajů, které jí vznikly v důsledku uplatňování antidumpingového zákona z roku 1916 nebo opatření na něm založených či z něj vyplývajících.
2. Náhradu lze vymáhat, jakmile bylo zahájeno opatření podle antidumpingového zákona z roku 1916.
3. Náhradu lze vymáhat od fyzických nebo právnických osob či jiných subjektů, které podaly žalobu podle antidumpingového zákona z roku 1916, nebo od kterékoli osoby či subjektu, které jsou spřízněné s výše zmíněnými osobami či subjekty. Osoby či subjekty se považují za spřízněné, jestliže:
a) zastávají funkci vedoucího pracovníka nebo ředitele v podniku druhé osoby (druhého subjektu);
b) jsou z právního hlediska obchodními partnery;
c) jedna osoba (jeden subjekt) přímo či nepřímo ovládá druhou osobu (druhý subjekt);
d) oba jsou přímo či nepřímo ovládány třetí osobou.
4. Aniž jsou dotčeny ostatní dostupné prostředky a v souladu s platnými právními předpisy, může mít náhrada podobu zabavení a prodeje aktiv v držení odpůrce včetně akcií v držení právnické osoby zaregistrované ve Společenství.
Článek 3
Osobami uvedenými v čl. 2 odst. 1 mohou být:
a) každá fyzická osoba, která je rezidentem Společenství;
b) každá právnická osoba zaregistrovaná ve Společenství;
c) každá fyzická či právnická osoba uvedená v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4055/86 [4];
d) každá jiná fyzická osoba oprávněná profesně působit ve Společenství, včetně teritoriálních vod a vzdušného prostoru a na palubě každého letadla či plavidla spadajícího do soudní pravomoci či pod kontrolu členského státu.
Pro účely písmene a) se "rezidentem Společenství" rozumí osoba zákonně usazená ve Společenství po dobu nejméně šesti měsíců z dvanáctiměsíčního období bezprostředně předcházejícího datu, k němuž podle tohoto nařízení vzniká povinnost nebo se uplatňuje právo.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. prosince 2003.