Nařízení Komise (ES) č. 2713/94
ze dne 8. listopadu 1994,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2053/89, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro některé zpracované třešně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 426/86 ze dne 24. února 1986 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1490/94 [2], a zejména na čl. 9 odst. 6 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2053/89 [3] naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 3821/92 [4] stanoví podmínky, za nichž je vážený průměr cen dalšího prodeje některých zpracovaných třešní považován za dovozní cenu; že proto za účelem zabránění jakémukoli umělému snížení ochrany je třeba stanovit dovozní celní poplatky odpovídající vstupní a nepřímé dani, které jsou skutečně zaplaceny při dovozu a které musejí být odečteny od zaznamenaných cen dalšího prodeje; že čl. 2 odst. 6 uvedeného nařízení definuje "konečného spotřebitele"; že na producenty, kteří produkt nabízejí k prodeji ve spotřebitelském balení, se tato podmínka nevztahuje, protože přestože toto spotřebitelské balení a obchodní úprava vedou ke změně kódu KN, nelze je pro účely dotyčných ustanovení považovat za zpracování;
vzhledem k tomu, že článek 6 nařízení (EHS) č. 2053/89 stanoví zvláštní kontrolní postup; že zkušenosti ukazují, že v případě použití tohoto postupu je třeba propuštění zboží do volného oběhu povolit pouze tehdy, je-li složena jistota stanovená v článku 248 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením 2193/94 [6]; že je třeba tuto jistotu požadovat, mají-li celní orgány pochybnosti o pravosti dovozní ceny, a to i před kontrolami stanovenými ve výše uvedeném článku 248; že v případě zpětných kontrol je třeba vyjasnit, že se podnikají kroky zaměřené k vybrání dlužných cel v souladu s článkem 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7]; že je mimo to třeba vyjasnit, že všechny dlužné částky cla jsou v rámci kontrolních postupů zvýšeny o úrok;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2053/89 stanoví podmínky, podle nichž lze minimální dovozní cenu považovat za dodrženou; že zkušenosti ukazují, že pro zamezení zkreslení je třeba brát v úvahu skutečně zaplacené celní dovozní poplatky a náklady na veškerá případná ošetření, kterým je produkt podroben po dovezení a před prodejem konečnému spotřebiteli;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2053/89 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže se zjistí, že ceny při dalším prodeji, přímém nebo prostřednictvím obchodních zprostředkovatelů, jsou nižší než minimální cena u více než 15 % z kterékoli dovezené zásilky, považuje se za dovozní cenu vážený průměr těchto upravených cen.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Pro účely tohoto nařízení se konečným uživatelem rozumí buď producent, který dotyčný produkt používá s cílem zpracovat jej jiným způsobem, než je balení, na jiný produkt spadající pod jiný kód KN než kód uvedený v prohlášení o propuštění do volného oběhu, nebo maloobchodní prodejce, který prodává výlučně spotřebitelům."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. V případech, ve kterých mají celní orgány opodstatněné pochybnosti o tom, zda cena uvedená v prohlášení o propuštění do volného oběhu odráží skutečnou dovozní cenu, povolí propuštění do volného oběhu až poté, co dovozce složí jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 zvýšenou o úrok za období šesti měsíců uvedené v druhém pododstavci. Použitelná úroková sazba je ta, která platí podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání dlužných částek.
Dovozce má šest měsíců na to, aby dokázal, že produkt byl prodán za podmínek zaručujících dodržení minimální dovozní ceny. Nedodržení této lhůty má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 2.
2. Lhůta stanovená v odstavci 1 může být na řádně odůvodněnou žádost hospodářského subjektu příslušným orgánem prodloužena nejvýše o tři měsíce a za podmínky, že bude náležitě upravena jistota."
3. Čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Minimální dovozní cena se považuje za dodrženou, pokud dovozce předloží doklad týkající se nejméně 95 % dovezené zásilky, že ve všech stupních uvádění na trh včetně prodeje konečným spotřebitelům byl produkt prodán po odečtení skutečně zaplacených celních dovozních poplatků za cenu alespoň rovnou minimální dovozní ceně. Jestliže je produkt podroben ošetření po svém propuštění do volného oběhu a před prodejem konečnému spotřebiteli, odrazí se náklady na toto ošetření v prodejní ceně konečnému uživateli."
4. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Jestliže v průběhu kontroly příslušné orgány zjistí, že minimální dovozní cena nebyla dodržena, vyberou dlužná cla v souladu s článkem 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Při stanovení částky cla, kterou je nutno vybrat nebo kterou zbývá vybrat, vezmou v úvahu úrok vzniklý ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne vybrání částky. Použitelná úroková sazba je sazba platná podle vnitrostátních právních předpisů pro vymáhání dlužných částek."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 1994.