Nařízení Rady (ES) č. 2077/92
ze dne 30. června 1992
o mezioborových organizacích a dohodách v odvětví tabáku
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že střednědobé a dlouhodobé výhledy pro zemědělské produkty na trhu Společenství a na světovém trhu vyžadují přizpůsobení určitých nástrojů společné zemědělské politiky, aby bylo možno obnovit rovnováhu trhu; že tato přizpůsobení, která jsou zaměřena především na pružné využití institucionálních podpůrných nástrojů trhu, vyžadují změnu chování příslušných hospodářských subjektů s ohledem na lepší zohlednění aktuální situace na trhu;
vzhledem k tomu, že na mezioborové organizace, které bývají založeny z iniciativy jednotlivých nebo již seskupených hospodářských subjektů, připadá podstatný podíl v různých oborech produkce, zpracování a uvedení na trh v odvětví tabáku a že tyto mezioborové organizace mohou přispět k lepšímu zohlednění situace na trhu a podpořit změny hospodářského chování za účelem zlepšení znalosti a organizace produkce, zpracování a uvedení na trh; že určité činnosti těchto organizací mohou přispět k lepší rovnováze trhu a tím k uskutečňování cílů článku 39 Smlouvy; že je nutno stanovit činnosti, které představují takový přínos ze strany mezioborových organizací;
vzhledem k tomu, že se tudíž jeví jako vhodné udělit zvláštní uznání těm mezioborovým organizacím, které mohou na regionální a meziregionální úrovni nebo na úrovni Společenství prokázat určitou reprezentativnost a svými činnostmi podporovat výše zmíněné cíle; že toto uznání musí být uděleno členskými státy nebo Komisí podle oblasti činnosti mezioborové organizace;
vzhledem k tomu, že pro posílení určitých činností mezioborových organizací, které jsou předmětem zvláštního zájmu ve vztahu k platným pravidlům společné organizace trhu, je nutno za určitých předpokladů počítat s možností rozšíření pravidel, jež tyto organizace vydaly pro své členy, na producenty nebo seskupení jednoho nebo několika regionů, které nejsou jejich členy; že je kromě toho vhodné požadovat od nečlenů plné nebo dílčí příspěvky na krytí jiných než správních nákladů vzniklých při provádění těchto činností; že této možnosti může být využito v rámci postupu, který zaručuje práva dotyčných sociálně-hospodářských kruhů a zejména ochranu zájmů spotřebitele;
vzhledem k tomu, že ostatní činnosti uznaných mezioborových organizací, mohou být pro odvětví tabáku zajímavá z obecně hospodářského nebo technického hlediska a tudíž mohou prospívat také nečlenům v dané oblasti podnikání; že se v těchto případech jeví jako oprávněné požadovat u nečlenů příspěvky ke krytí jiných než správních nákladů, které bezprostředně vznikají při provádění příslušných činností;
vzhledem k tomu, že k řádnému provádění toho režimu je nutno zajistit těsnou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a přenést na ni trvalé kontrolní pravomoci, zejména ty, které se týkají uznání regionálně nebo meziregionálně působících mezioborových organizací a dohod jimi uzavřených a jednání ve vzájemné shodě;
vzhledem k tomu, že je nutno začátkem každého roku zveřejnit pro informaci členských států a jiných zúčastněných stran seznam všech mezioborových organizací, kterým bylo v uplynulém roce uděleno nebo odebráno uznání, jakož i pravidla, jejichž platnost byla rozšířena na celý obor uvedením jejich rozsahu použitelnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení upravuje podmínky pro uznání a činnost mezioborových organizací v rámci společné organizace trhu s tabákem.
Článek 2
V rámci tohoto nařízení jsou uznány mezioborové organizace,
1. v nichž jsou sdruženi zástupci různých hospodářských činností v souvislosti s produkcí, zpracováním a uvedením tabáku na trh;
2. byly založeny z iniciativy celé organizace nebo sdružení nebo její části, které je tvoří a
3. které v jednom nebo v několika regionech Společenství nebo v celém Společenství provozují, pokud je to nutné s ohledem na ochranu zájmů spotřebitele, řadu následujících činností:
a) přispívání k zlepšení koordinace uvádění na trh tabákových listů zabaleného tabáku;
b) vypracování smluvních vzorů v souladu s právem Společenství;
c) zlepšení znalosti a transparentnosti trhu;
d) posílení zhodnocení produktů zejména prostřednictvím marketingu a výzkumu nových způsobů využití, které neohrožují veřejné zdraví;
e) přesměrování odvětví na produkty, které lépe odpovídají potřebám trhu a zdravotním požadavkům;
f) hledání metod umožňujících snížit používání přípravků na ochranu rostlin a zaručujících jakost produktu i ochranu půdy;
g) rozvíjení produkčních a zpracovatelských metod a nástrojů na zlepšení jakosti produktů;
h) použití certifikované sadby a podpora kontroly jakosti.
Článek 3
1. Členské státy na žádost uznají mezioborové organizace, které jsou usazeny na jejich území a které
a) vykonávají své činnosti v rámci tohoto území na regionální nebo meziregionální úrovni;
b) ve své oblasti působnosti a v zastupovaných oborech reprezentují podstatný podíl produkce a/nebo obchodu; jestliže mezioborová organizace pokrývá meziregionální akční oblast, musí prokázat minimální reprezentativnost pro každý ze sdružených oborů ve všech příslušných regionech;
c) provozují řadu činností podle čl. 2 odst. 3;
d) samy nevyvíjejí žádné postupy produkce, zpracování nebo uvádění produktů na trh, které spadají do tržní organizace podle článku 1.
2. Členské státy před uznáním oznámí Komisi, jaké mezioborové organizace podaly žádost o uznání se všemi důležitými údaji o oborech v nich sloučených, jejich reprezentativnosti, o hospodářských činnostech, které provozují, a o všech jiných podkladech nutných pro posouzení.
Komise může uznání odmítnout ve lhůtě 60 dnů po oznámení.
3. Členské státy uznání odejmou, jestliže
a) již nejsou splněny podmínky podle tohoto nařízení;
b) mezioborová organizace jedná v rozporu s některým se zákazů podle čl. 7 odst. 3, aniž je dotčeno trestní stíhání podle národního práva;
c) mezioborová organizace poruší ohlašovací povinnost podle čl. 7 odst.2.
Členské státy neprodleně sdělí Komisi rozhodnutí o odnětí uznání.
Článek 4
1. Komise na žádost uzná mezioborové organizace, které
a) vyvíjejí svoji činnost na celém území nebo části území několika členských států nebo na úrovni Společenství;
b) byly založeny podle právních předpisů jednoho členského státu nebo podle práva Společenství;
c) odpovídají ustanovením čl. 3 odst. 1 písm. b), c) a d).
2. Komise žádosti o uznání sdělí členským státům, na jejichž území je mezioborová organizace usazena a vyvíjí svoji činnost. Zúčastněné členské státy mohou vyjádřit své připomínky ve lhůtě dvou měsíců po zaslání sdělení.
Komise o uznání rozhodne ve lhůtě tří měsíců po obdržení žádosti opatřené všemi potřebnými údaji.
3. Komise odejme uznání organizacím uvedeným v odstavci 1 v případech uvedených v čl. 3 odst. 3.
Článek 5
Komise zveřejní uznané mezioborové organizace v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě C, s uvedením jejich hospodářského odvětví nebo oblasti působení a s činnostmi, které provozují ve smyslu článku 2. Odejmutí uznání se rovněž zveřejňuje.
Článek 6
Uznání mezioborových organizací platí jako povolení provozovat činnosti uvedené v čl. 2 odst. 3 za podmínek tohoto nařízení.
Článek 7
1. Odchylně od článku 1 nařízení č. 26 [4] se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nepoužije pro dohody a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, které byly ustanoveny k provádění činností uvedených v čl. 2 odst. 3.
2. Odstavec 1 se použije pouze za předpokladu, že:
- dohody a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi a
- Komise ve lhůtě tří měsíců po sdělení všech informací důležitých pro posouzení nezjistila, že by tyto dohody nebo jednání ve vzájemné shodě byly neslučitelné s právními předpisy Společenství.
Dohody a jednání ve vzájemné shodě se smějí provést teprve po uplynutí této lhůty.
3. Dohody a jednání ve vzájemné shodě jsou vždy prohlášeny za neslučitelné s právními předpisy Společenství, jestliže:
- mohou způsobit rozdělení trhů v rámci Společenství,
- mohou ohrozit řádné fungování společné organizace trhu,
- mohou vyvolat narušení hospodářské soutěže, která nejsou nutná k dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných mezioborovou činností,
- zahrnují stanovení cen a kvót, aniž by tím byla dotčena opatření mezioborových organizací přijatá v rámci použití zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství,
- mohou vést k diskriminaci nebo mohou vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část daných produktů.
4. Jestliže Komise po uplynutí lhůty tří měsíců podle odst. 2 druhé odrážky zjistí, že nejsou splněny podmínky pro použití tohoto nařízení, rozhodne, že se čl. 85 odst. 1 Smlouvy použije na příslušnou dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě.
Rozhodnutí nemůže nabýt účinku před datem oznámení tohoto rozhodnutí příslušné mezioborové organizaci kromě případů, kdy mezioborová organizace uvedla nesprávné údaje nebo zneužila odchylky podle odstavce 1.
Článek 8
1. Mezioborové organizace mohou požádat o to, aby jimi uzavřené dohody nebo jednání ve vzájemné shodě byly v rámci jejich příslušných oblastí činností učiněny po omezenou dobu závaznými pro individuální hospodářské subjekty a seskupení v příslušném oboru, který nepatří k oborům zastoupeným v mezioborové organizaci.
K tomu, aby jejich pravidla mohla být výše zmíněným způsobem rozšířena, musí mezioborové organizace zastupovat nejméně dvě třetiny produkce a/nebo příslušného obchodu. Jestliže návrh na rozšíření pravidel pokrývá meziregionální rozsah použití, musí mezioborové organizace doložit minimální reprezentativnost pro každý ze seskupených oborů ve všech regionech, kterých se to týká.
2. Pravidla, pro něž může být požadováno rozšíření jejich působnosti, musí platit již nejméně jeden rok a musí se týkat jedné z těchto oblastí:
a) znalosti produkce a trhu;
b) definice minimální jakosti;
c) použití způsobů pěstování slučitelných s ochranou životního prostředí;
d) stanovení minimálních požadavků pro obalovou a obchodní úpravu;
e) použití certifikované sadby a kontroly jakosti produktů.
3. Rozšíření pravidel podléhá schválení Komise postupem podle článku 9.
Článek 9
1. Mezioborové organizace uznané členskými státy se v souvislosti s jimi předepsanými pravidly postarají o to, aby dohody a jednání ve vzájemné shodě, jejichž rozšíření na individuální hospodářské subjekty nebo seskupení určitého regionu nebo několika určitých regionů se plánuje, byly zveřejněny na vědomí dotyčným sociálně-hospodářským kruhům.
Ve lhůtě dvou měsíců po zveřejnění se k tomu mohou kruhy, jichž se to týká, vyjádřit.
2. Po uplynutí této lhůty a dříve, než učiní rozhodnutí, členské státy oznámí Komisi pravidla, která hodlají učinit závaznými, spolu se všemi vhodnými údaji. Toto oznámení obsahuje všechna vyjádření došlá po zveřejnění podle odstavce 1, jakož i posouzení žádosti o rozšíření.
3. Komise zajistí vyhlášení pravidel, jejichž rozšíření je požadováno mezioborovými organizacemi uznanými Komisí podle článku 4, v Úředním věstníku Evropských společenství řadě C. Ve lhůtě dvou měsíců po vyhlášení se k nim mohou vyjádřit členské státy a dotyčné sociálně-hospodářské kruhy.
4. Tvoří-li pravidla, jejichž rozšíření je požadováno, "technické předpisy" ve smyslu směrnice 83/189/EHS [5], provádí se sdělení těchto předpisů Komisi podle článku 8 této směrnice současně s oznámením uvedeným v odstavci 2.
Aniž je dotčen odstavec 5, jsou-li splněny podmínky pro předání odůvodněného stanoviska podle článku 9 směrnice 83/189/EHS, zamítne Komise povolení pravidel, jejichž rozšíření je plánováno.
5. Komise rozhodne ve lhůtě tří měsíců po sdělení členskými státy podle odstavce 2 a, při použití odstavce 3, ve lhůtě pěti měsíců po vyhlášení žádosti na rozšíření pravidel v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise v každém případě učiní zamítavé rozhodnutí, jestliže zjistí, že by rozšíření
- vyloučilo hospodářskou soutěž v podstatné části společného trhu,
- omezilo svobodu obchodu,
- ohrozilo cíle společné zemědělské politiky nebo cíle kterékoli jiných právních předpisů Společenství.
6. Pravidla, jejichž použití bylo rozšířeno, jsou vyhlášena v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Jestliže jsou použitím tohoto článku učiněna pravidla závaznými pro nečleny mezioborové organizace, může příslušný členský stát nebo Komise rozhodnout, že individuální hospodářské subjekty nebo seskupení, které nejsou členy, jsou povinni zcela nebo zčásti zaplatit členské příspěvky mezioborové organizaci, pokud tyto příspěvky nejsou určeny ke krytí správních nákladů na provedení těchto pravidel nebo jednání ve vzájemné shodě.
Článek 10
1. Jestliže je jedna nebo několik činností podle odstavce 2 provozovaná uznanou mezioborovou organizací v obecném hospodářském zájmu těch osob, jejichž činnost se vztahuje k příslušnému produktu nebo příslušným produktům, může členský stát, který uznání udělil, nebo, pokud bylo uznání uděleno podle článku 4, Komise, zavázat individuální hospodářské subjekty nebo seskupení, kteří nejsou členy mezioborové organizace a kteří mají toto opatření využívají, k úplnému nebo částečnému zaplacení členských příspěvků mezioborové organizaci, pokud tyto příspěvky nejsou určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých z provádění příslušných opatření a pokud se nejedná o správní náklady.
2. Činnosti podle tohoto článku se týkají některé z následujících oblastí:
- posílení zhodnocení produktů, zejména prostřednictvím nových způsobů využití, které neohrožují veřejné zdraví,
- studie zlepšování jakosti tabákových listů a baleného tabáku,
- hledání způsobů pěstování s použitím menšího množství rostlinolékařských přípravků zaručující ochranu půdy a životního prostředí.
3. Dotyčné členské státy oznámí Komisi rozhodnutí, která zamýšlejí učinit k provedení odstavce 1. Tato rozhodnutí mohou nabýt účinku teprve po uplynutí lhůty tří měsíců po oznámení Komisi. Komise může během této lhůty požadovat, aby návrh rozhodnutí byl zcela nebo částečně zamítnut, jestliže se obecný hospodářský zájem nejeví jako odůvodněný.
4. Jestliže opatření, která jsou provozována mezioborovou organizací uznanou Komisí podle článku 4, mají charakter obecného hospodářského zájmu, sdělí Komise příslušným členským státům svůj návrh rozhodnutí. Členské státy se vyjádří ve lhůtě dvou měsíců od odeslání sdělení.
Článek 11
Každý akt členských států nebo Komise, kterým se zavádí povinnost placení příspěvků individuálních hospodářských subjektů nebo seskupení, které nejsou členy mezioborové organizace, se vyhlásí v Úředním věstníku Evropských společenství. Příslušný akt smí nabýt účinku teprve po uplynutí lhůty dvou měsíců po výše jmenovaném vyhlášení.
Článek 12
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem stanoveným v článku 23 nařízení (EHS) č. 2075/92 [6].
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 30. června 1992.