SMĚRNICE RADY 2009/13/ES
ze dne 16. února 2009,
kterou se provádí dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 uzavřená Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a kterou se mění směrnice 1999/63/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně požadovat, aby byly dohody jimi uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(2)
Dne 23. února 2006 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci na moři, jejímž cílem je vytvořit jediný soudržný nástroj zahrnující pokud možno všechny aktuální normy obsažené ve stávajících mezinárodních úmluvách a doporučeních týkajících se práce na moři a rovněž základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci.
(3)
Komise v souladu s čl. 138 odst. 2 konzultovala sociální partnery ohledně vhodnosti rozvinutí stávajícího acquis Společenství jeho úpravou, konsolidací nebo doplněním s ohledem na Úmluvu o práci na moři z roku 2006.
(4)
Svaz provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Evropská federace pracovníků v dopravě (ETF) Komisi dne 29. září 2006 informovaly o svém úmyslu zahájit postup podle čl. 138 odst. 4 Smlouvy.
(5)
Aby pomohly zajistit na celém světě rovné podmínky v celém námořním odvětví, uzavřely uvedené organizace dne 19. května 2008 dohodu k Úmluvě o práci na moři z roku 2006 (dále jen „dohoda“). Dohoda a její příloha obsahují společnou žádost, aby je Komise provedla rozhodnutím Rady na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy.
(6)
Dohoda se vztahuje na námořníky na palubě plavidel registrovaných v některém členském státě nebo plujících pod jeho vlajkou.
(7)
Dohodou se mění Evropská dohoda o úpravě pracovní doby námořníků, kterou v Bruselu dne 30. září 1998 uzavřel Svaz provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Federace odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST).
(8)
Pro účely článku 249 Smlouvy je vhodným nástrojem pro provedení dohody směrnice.
(9)
Dohoda vstoupí v platnost současně s Úmluvou o práci na moři z roku 2006 a sociální partneři si přejí, aby vnitrostátní opatření provádějící tuto směrnici vstoupila v platnost nejdříve dnem vstupu uvedené úmluvy v platnost.
(10)
Pokud jde o pojmy použité v dohodě, které v ní nejsou zvlášť vymezeny, ponechává tato směrnice členským státům volnost vymezit je v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi, obdobně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, za předpokladu, že tyto definice odpovídají obsahu dohody.
(11)
Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství, s přihlédnutím k reprezentativnosti smluvních stran a právnosti každého ustanovení dohody.
(12)
Členské státy mohou pověřit sociální partnery na základě jejich společné žádosti prováděním této směrnice, pokud přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
(13)
Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná stávající ustanovení Společenství, která jsou specifičtější nebo zajišťují vyšší úroveň ochrany námořníků, a zejména ustanovení obsažená v právních předpisech Společenství.
(14)
Zaručeno by mělo být dodržování obecné zásady odpovědnosti zaměstnavatele podle směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (1), a zejména čl. 5 odst. 1 a 3 uvedené směrnice.
(15)
Tato směrnice by neměla sloužit k tomu, aby bylo odůvodněno snížení obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se vztahuje dohoda obsažená v její příloze.
(16)
Tato směrnice a dohoda zavádějí minimální normy. Členské státy nebo sociální partneři by měli být schopni zachovat nebo zavést příznivější ustanovení.
(17)
V souladu se svým sdělením ze dne 14. prosince 1993 o provádění Dohody o sociální politice uvědomila Komise Evropský parlament a Evropský hospodářský a sociální výbor a zaslala jim znění svého návrhu směrnice obsahující dohodu.
(18)
Tento nástroj je v souladu se základními právy a zásadami stanovenými v Listině základních práv Evropské unie, a zejména v článku 31 této listiny, který stanoví, že každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost a na stanovení maximální přípustné pracovní doby, na denní a týdenní odpočinek a na placenou dovolenou za kalendářní rok.
(19)
Jelikož cílů této směrnice nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být, z důvodu rozsahu či účinků akce, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(20)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (2) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(21)
Směrnice Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST) (3), jejíž příloha obsahuje Evropskou dohodu o úpravě pracovní doby námořníků, by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(22)
Provedení dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 136 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Touto směrnicí se provádí Dohoda k Úmluvě o práci na moři z roku 2006, uzavřená dne 19. května 2008 mezi organizacemi zastupujícími sociální partnery v odvětví námořní dopravy (Svaz provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství, ECSA, a Evropská federace pracovníků v dopravě, ETF), obsažená v příloze.
Článek 2
Příloha směrnice Rady 1999/63/ES se mění takto:
1)
V ustanovení 1 se doplňuje nový bod, který zní:
„3.
V případě pochyb o tom, zda má být určitá kategorie osob považována za námořníky pro účely této dohody, rozhodne tuto otázku příslušný orgán v každém členském státě po konzultaci s dotčenými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků. V této souvislosti je nutné řádně zohlednit usnesení 94. (námořního) zasedání generální konference Mezinárodní organizace práce týkající se informací o profesních skupinách.“
2)
V ustanovení 2 se písm. c) a d) nahrazují tímto:
„c)
‚námořníkem‘ osoba, která je zaměstnána, najata či pracuje v jakémkoli postavení na palubě plavidla, na které se vztahuje tato dohoda;
d)
‚provozovatelem námořního plavidla‘ vlastník plavidla nebo jiná organizace či osoba, například správce, zástupce nebo nájemce plavidla v nájmu typu ‚bareboat charter‘, která převzala odpovědnost za provoz plavidla od vlastníka a která při převzetí uvedené odpovědnosti souhlasila s převzetím povinností vyplývajících pro provozovatele námořních plavidel z této dohody, bez ohledu na to, zda jakákoli jiná organizace nebo jiné osoby plní některé povinnosti jménem provozovatele námořního plavidla.“
3)
Ustanovení 6 se nahrazuje tímto:
„1.
Námořníci mladší osmnácti let nesmějí pracovat v noci. Pro účely tohoto ustanovení je ‚noc‘ vymezena v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi. Zahrnuje dobu nejméně devíti hodin počínající nejpozději půlnocí a končící nejdříve v 5:00 hodin.
2.
Příslušný orgán může učinit výjimku z přísného dodržování omezení noční práce v případě, že
a)
by byl narušen efektivní výcvik dotčených námořníků podle stanovených programů a rozpisů nebo
b)
zvláštní povaha úkolu nebo uznávaného výcvikového programu vyžaduje, aby námořníci, pro které platí výjimka, plnili úkoly v noci, a orgán po konzultaci s dotčenými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků rozhodne, že práce nepoškodí jejich zdraví nebo dobrý celkový stav.
3.
Zaměstnání, najmutí nebo práce námořníků mladších osmnácti let jsou zakázány, pokud by práce mohla ohrozit jejich zdraví nebo bezpečnost. Druhy takové práce stanoví vnitrostátní právní předpisy nebo příslušný orgán po konzultaci s dotčenými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků, v souladu s příslušnými mezinárodními normami.“
4)
Ustanovení 13 se nahrazuje tímto:
„1.
Námořníci nesmějí pracovat na plavidle, pokud nemají lékařské osvědčení, že jsou zdravotně způsobilí k plnění svých povinností.
2.
Výjimky lze povolit pouze na základě této dohody.
3.
Příslušný orgán vyžaduje, aby před započetím práce na plavidle měli námořníci platné lékařské osvědčení, které dosvědčuje, že jsou zdravotně způsobilí k plnění povinností, které mají na moři provádět.
4.
Aby zajistil, že lékařské osvědčení pravdivě uvádí zdravotní stav námořníků s přihlédnutím k povinnostem, které mají námořníci plnit, předepíše příslušný orgán po konzultaci s dotčenými organizacemi provozovatelů námořních plavidel a námořníků a při řádném zohlednění platných mezinárodních pokynů povahu lékařské prohlídky a osvědčení.
5.
Touto dohodou není dotčena Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 v platném znění (dále jen ‚STCW‘). Lékařské osvědčení vydané v souladu s požadavky STCW příslušný orgán pro účely bodů 1 a 2 tohoto ustanovení přijme. Podobně přijme lékařské osvědčení, které splňuje podstatu těchto požadavků, v případě námořníků, na které se STCW nevztahuje.
6.
Lékařské osvědčení musí být vydáno řádně kvalifikovaným lékařem nebo v případě osvědčení týkajícího se výhradně zraku osobou uznanou příslušným orgánem za způsobilou vydávat takové osvědčení. Lékaři musí být ve svém lékařském hodnocení při provádění lékařských prohlídek zcela odborně nezávislí.
7.
Námořníci, kterým nebylo osvědčení vydáno nebo jim bylo stanoveno omezení jejich pracovní schopnosti, zejména pokud jde o dobu, oblast práce nebo plavby, dostanou příležitost nechat se ještě jednou prohlédnout jiným nezávislým lékařem nebo nezávislým lékařským rozhodovacím subjektem.
8.
Každé lékařské osvědčení musí konkrétně uvádět, že
a)
sluch a zrak dotčeného námořníka a barevné vidění v případě, že námořník má být zaměstnán ve funkcích, kde by způsobilost k prováděné práci mohla být ovlivněna vadným barevným viděním, jsou uspokojivé a
b)
není pravděpodobné, že by se zdravotní stav dotčeného námořníka v důsledku služby na moři zhoršil nebo by činil námořníka nezpůsobilým k takové službě či ohrožoval zdraví ostatních osob na palubě.
9.
Pokud zvláštní povinnosti, které má dotčený námořník plnit, nebo STCW nevyžadují kratší lhůtu,
a)
je lékařské osvědčení platné nejvýše po dobu dvou let; je-li však námořník mladší osmnácti let, je maximální doba platnosti jeden rok;
b)
osvědčení barevného vidění je platné nejvýše po dobu šesti let.
10.
V naléhavých případech může příslušný orgán povolit námořníkovi pracovat bez platného lékařského osvědčení do zastávky v dalším přístavu, kde může námořník získat lékařské osvědčení od kvalifikovaného lékaře, za předpokladu, že
a)
doba takového povolení nepřesáhne tři měsíce a
b)
dotčený námořník vlastní nedávno vydané lékařské osvědčení, jehož doba platnosti uplynula.
11.
Pokud doba platnosti osvědčení uplyne v průběhu plavby, je osvědčení nadále platné až do zastávky v dalším přístavu, kde může námořník získat lékařské osvědčení od kvalifikovaného lékaře, za předpokladu, že tato doba nepřesáhne tři měsíce.
12.
Lékařské osvědčení pro námořníky pracující na plavidlech obvykle používaných k mezinárodní plavbě musí být uvedeno alespoň v angličtině.
13.
Druh lékařského vyšetření a údaje, které mají být zaznamenány v lékařském osvědčení, jsou stanoveny po konzultaci zúčastněných organizací provozovatelů námořních plavidel a námořníků.
14.
Každý námořník se musí podrobit pravidelným lékařským vyšetřením. Členové strážní služby, kteří mají lékařské potvrzení o zdravotních problémech způsobených noční prací, musí být, je-li to možné, přeloženi na vhodné místo s denní pracovní dobou.
15.
Lékařské vyšetření podle bodů 13 a 14 je prováděno bezplatně a při dodržení lékařského tajemství. Lékařská vyšetření lze provádět v rámci vnitrostátních zdravotních systémů.“
5)
Ustanovení 16 se nahrazuje tímto:
„Každý námořník má nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok. Placená dovolená za kalendářní rok se vypočte na základě nejméně 2,5 kalendářních dnů na měsíc zaměstnání a poměrnou částí za nedokončený měsíc. Minimální dobu placené dovolené za kalendářní rok nelze nahradit finanční náhradou, s výjimkou skončení pracovního poměru.“
Článek 3
1. Členské státy mohou zachovat v platnosti nebo zavést úpravu příznivější, než jakou stanoví tato směrnice.
2. Provádění této směrnice není za žádných okolností dostatečným důvodem pro snížení celkové úrovně ochrany zaměstnanců v oblastech působnosti této směrnice. Opatřeními přijatými k provedení této směrnice není dotčeno právo členských států nebo sociálních partnerů přijímat s ohledem na vývoj okolností právní nebo smluvní ustanovení, která se liší od ustanovení platných v okamžiku přijetí této směrnice, pokud jsou dodržovány minimální požadavky stanovené v této směrnici.
3. Používáním ani výkladem této směrnice nejsou dotčeny žádné předpisy Společenství ani vnitrostátní předpisy, zvyklosti či praxe, které dotčeným námořníkům zajišťují příznivější podmínky.
4. Ustanovením normy A4.2 odst. 5 písm. b) není dotčena zásada odpovědnosti zaměstnavatele podle článku 5 směrnice 89/391/EHS.
Článek 4
Členské státy stanoví sankce použitelné v případě porušení vnitrostátních předpisů, které byly přijaty podle této směrnice. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odstrašující.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvanácti měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost nebo zajistí, aby sociální partneři do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Uplatňováním zásady podstatné rovnocennosti uvedené v preambuli dohody nejsou dotčeny povinnosti členských států vyplývající z této směrnice.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vstupu Úmluvy o práci na moři z roku 2006 v platnost.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 16. února 2009.