Nařízení Rady (ES) č. 1348/2000
ze dne 29. května 2000
o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Unie si stanovila cíl podporovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, v kterém je zajištěn volný pohyb osob. K postupnému vytvoření takového prostoru musí Společenství mimo jiné přijmout opatření týkající se soudní spolupráce v občanských věcech, která jsou nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu.
(2) Řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje zdokonalení a urychlení zasílání soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech.
(3) Tato věc nyní spadá do působnosti článku 65 Smlouvy.
(4) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nemůže být cílů tohoto nařízení uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství. Toto nařízení nejde nad rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(5) Rada vypracovala na základě aktu ze dne 26. května 1997 [4] Úmluvu o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech a doporučila ji členským státům k přijetí v souladu s jejich ústavními pravidly. Tato úmluva nevstoupila v platnost. Měla by být však zajištěna souvislost výsledků jednání o uzavření úmluvy. Obsah tohoto nařízení je z podstatné části převzat z uvedené úmluvy.
(6) Účinnost a rychlost soudního řízení v občanských věcech vyžaduje, aby zasílání soudních a mimosoudních písemností mezi místními orgány určenými členskými státy probíhalo přímo a rychle. Členské státy však mohou vyjádřit svůj záměr určit pouze jeden odesílající nebo přijímající subjekt, nebo subjekt, který bude obě funkce vykonávat po dobu pěti let. Toto určení však může být každých pět let obnovováno.
(7) Rychlost zasílání vyžaduje použití veškerých vhodných prostředků, které zajistí, že budou dodrženy určité podmínky týkající se čitelnosti a spolehlivosti přijaté písemnosti. Bezpečnost zasílání vyžaduje, aby byl k doručované písemnosti přiložen předtištěný formulář vyplněný v úředním jazyce místa doručení nebo v jiném jazyce, který dožádaný členský stát označí za jazyk, který může přijmout.
(8) K zajištění účinnosti tohoto nařízení je možnost odmítnout žádost o doručení písemnosti omezena na výjimečné situace.
(9) Rychlost zasílání vyžaduje, aby po obdržení písemnosti následovalo bezodkladně její doručení. Pokud k doručení nedojde do jednoho měsíce, uvědomí o tom přijímající subjekt odesílající subjekt. Uplynutí této lhůty nemá za následek vrácení žádosti odesílajícímu subjektu, pokud je zřejmé, že je doručení proveditelné v přiměřené lhůtě.
(10) Z důvodů ochrany zájmů adresáta se doručení provádí v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení nebo v jiném jazyce odesílajícího členského státu, kterému adresát rozumí.
(11) Vzhledem k odlišnostem procesních pravidel v členských státech se v jednotlivých členských státech rovněž liší datum rozhodné pro doručení zásilky. S ohledem na tuto situaci a na obtíže, které z ní mohou vyplynout, stanoví toto nařízení systém, v jehož rámci jsou pro datum doručení určující právní předpisy přijímajícího členského státu. Týká-li se však daná písemnost řízení, které má být v odesílajícím členském státě zahájeno nebo dosud probíhá, a doručení je třeba uskutečnit v rámci stanovené lhůty, řídí se datum, které je s ohledem na žadatele nutno vzít v úvahu, právními předpisy odesílajícího členského státu. Členský stát je však na základě závažných důvodů oprávněn odchýlit se od výše uvedených ustanovení po přechodné období pěti let. Tato odchylka může být členským státem obnovována každých pět let z důvodů týkajících se jeho právního systému.
(12) Toto nařízení má ve vztazích mezi členskými státy přednost před ustanoveními dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo ujednání týkajících se stejné oblasti, které byly členskými státy uzavřeny, zejména před protokolem k Bruselské úmluvě ze dne 27. září 1968 [5] a před Haagskou úmluvou ze dne 15. listopadu 1965. Toto nařízení nebrání členským státům v zachování nebo uzavírání dohod nebo ujednání týkajících se urychlení nebo zjednodušení zasílání písemností za předpokladu, že jsou s tímto nařízením slučitelné.
(13) Informacím zasílaným na základě tohoto nařízení by se mělo dostat přiměřené ochrany. Tyto záležitosti spadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [7].
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(15) Tato opatření zahrnují rovněž vypracování a aktualizaci příručky s použitím vhodných moderních prostředků.
(16) Nejpozději tři roky poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, by měla Komise posoudit jeho uplatňování a navrhnout případné nezbytné úpravy.
(17) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(18) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na občanské a obchodní věci, kdy musí být soudní nebo mimosoudní písemnost zaslána z jednoho členského státu do druhého za účelem doručení v druhém členském státě.
2. Toto nařízení se nepoužije, pokud není známa adresa osoby, jíž má být písemnost doručena.
Článek 2
Odesílající a přijímající subjekty
1. Každý členský stát určí veřejné činitele, orgány nebo jiné osoby (dále jen "odesílající subjekty") příslušné k zasílání soudních nebo mimosoudních písemností, které mají být doručeny v jiném členském státě.
2. Každý členský stát určí veřejné činitele, orgány nebo jiné osoby (dále jen "přijímající subjekty") příslušné k přijímání soudních nebo mimosoudních písemností z jiného členského státu.
3. Členský stát může určit buď jeden odesílající subjekt a jeden přijímající subjekt, nebo jeden subjekt, který bude vykonávat obě funkce. Federativní státy, státy, ve kterých se používá více právních systémů nebo státy s autonomními územními celky mohou určit více než jeden subjekt. Toto určení platí po dobu pěti let a může být každých pět let obnovováno.
4. Každý členský stát poskytne Komisi tyto údaje:
a) názvy a adresy přijímajících subjektů uvedených v odstavcích 2 a 3;
b) jejich místní příslušnost;
c) způsoby přijímání písemností, které mají k dispozici, a
d) jazyky, které mohou být použity pro vyplnění jednotného formuláře uvedeného v příloze.
Členské státy uvědomí Komisi o veškerých pozdějších změnách těchto údajů.
Článek 3
Ústřední subjekt
Každý členský stát určí ústřední subjekt pověřený
a) poskytováním informací odesílajícím subjektům;
b) hledáním řešení veškerých obtíží, které mohou vzniknout při zasílání písemností určených k doručení;
c) předáváním žádosti o doručení příslušnému přijímajícímu subjektu, a to ve výjimečných případech a na žádost odesílajícího subjektu.
Federativní státy, státy, ve kterých se používá více právních systémů, nebo státy s autonomními územními celky mohou určit více než jeden ústřední subjekt.
KAPITOLA II
SOUDNÍ PÍSEMNOSTI
Část 1
Zasílání a doručování soudních písemností
Článek 4
Zasílání písemností
l. Soudní písemnosti jsou zasílány přímo a nejrychlejším možným způsobem mezi subjekty určenými podle článku 2.
2. Zasílání písemností, žádostí, potvrzení, stvrzenek, osvědčení a všech dalších dokumentů mezi odesílajícími subjekty a přijímajícími subjekty se může provádět jakýmkoliv odpovídajícím způsobem za předpokladu, že obdržená písemnost po obsahové stránce věrně odpovídá odeslané písemnosti a všechny informace v ní uvedené jsou snadno čitelné.
3. K zasílané písemnosti se přikládá žádost vyhotovená podle jednotného formuláře uvedeného v příloze. Formulář se vyplňuje v úředním jazyce přijímajícího členského státu, nebo je-li v daném členském státě více úředních jazyků, v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení, nebo v jiném jazyce, který dožádaný členský stát označí za jazyk, který může přijmout. Každý členský stát uvede úřední jazyk nebo jazyky Evropské unie kromě svých vlastních, které jsou pro něho přijatelné pro účely vyplňování formuláře.
4. Zasílané písemnosti a dokumenty nepodléhají úřednímu ověření ani jiné rovnocenné formální náležitosti.
5. Pokud si odesílající subjekt přeje, aby mu byla spolu s potvrzením uvedeným v článku 10 vrácena kopie dané písemnosti, odešle písemnost ve dvojím vyhotovení.
Článek 5
Překlad písemností
1. Odesílající subjekt, kterému žadatel odešle písemnost k zaslání, upozorní žadatele na to, že adresát může odmítnout písemnost přijmout, pokud není v jednom z jazyků stanovených v článku 8.
2. Žadatel nese veškeré náklady na překlad před zasláním písemnosti, aniž je dotčeno jakékoliv případné následné rozhodnutí soudu nebo příslušného orgánu o hrazení těchto nákladů.
Článek 6
Příjem písemností přijímajícím subjektem
1. Přijímající subjekt co nejdříve po obdržení písemnosti, v každém případě do sedmi dnů od jejího obdržení, odešle nejrychlejším možným způsobem potvrzení o přijetí odesílajícímu subjektu, přičemž použije jednotný formulář uvedený v příloze.
2. Pokud není možné vyhovět žádosti o doručení na základě zaslaných informací nebo písemností, spojí se přijímající subjekt nejrychlejším možným způsobem s odesílajícím subjektem k získání chybějících informací nebo písemností.
3. Pokud žádost o doručení zjevně spadá mimo oblast působnosti tohoto nařízení nebo pokud doručení není možné vzhledem k nesplnění formálních podmínek, jsou žádost a zaslané písemnosti po obdržení vráceny odesílajícímu subjektu spolu s oznámením o vrácení na jednotném formuláři uvedeném v příloze.
4. Přijímající subjekt, který obdrží písemnost, k jejichž doručení není místně příslušný, odešle písemnost spolu se žádostí příslušnému přijímajícímu subjektu ve stejném členském státě, pokud žádost splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 3, a uvědomí o tom odesílající subjekt prostřednictvím jednotného formuláře uvedeného v příloze. Místně příslušný přijímající subjekt o obdržení písemnosti uvědomí odesílající subjekt způsobem stanoveným v odstavci 1.
Článek 7
Doručování písemností
1. Přijímající subjekt doručí písemnost sám nebo ji nechá doručit v souladu s právními předpisy přijímajícího členského státu nebo zvláštní formou vyžádanou odesílajícím subjektem, pokud tento způsob není neslučitelný s právními předpisy tohoto členského státu.
2. Všechna opatření nezbytná k doručení písemnosti se činí co nejdříve. V každém případě, pokud není možné písemnost doručit do jednoho měsíce od jejího obdržení, uvědomí přijímající subjekt odesílající subjekt prostřednictvím potvrzení na jednotném formuláři uvedeném v příloze, které je vystaveno podle podmínek uvedených v čl. 10 odst. 2. Lhůta se počítá podle právních předpisů přijímajícího členského státu.
Článek 8
Odmítnutí přijmout písemnost
1. Přijímající subjekt vyrozumí adresáta o tom, že může odmítnout přijmout písemnost určenou k doručení, pokud je v jiném jazyce než v jednom z těchto jazyků,
a) v úředním jazyce přijímajícího členského státu nebo v případě, že v daném členském státě je několik úředních jazyků, v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení, nebo
b) v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná.
2. Pokud je přijímající subjekt uvědoměn o tom, že adresát odmítá písemnost přijmout podle odstavce 1, neprodleně o tom uvědomí odesílající subjekt prostřednictvím potvrzení uvedeného v článku 10 a vrátí žádost a písemnosti, pro které byl vyžádán překlad.
Článek 9
Datum doručení
1. Datum doručení písemnosti podle článku 7 je datum, v kterém je písemnost doručena podle právních předpisů přijímajícího členského státu, aniž je dotčen článek 8.
2. Musí-li však být písemnost doručena v určité lhůtě v souvislosti s řízením, které bylo zahájeno nebo probíhá v odesílajícím členském státě, bere se v úvahu ve vztahu k žadateli datum stanovené právními předpisy tohoto členského státu.
3. Každý členský stát se ze závažných důvodů může na přechodné období pěti let odchýlit od odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Přechodné období může být členským státem každých pět let obnovováno z důvodů týkajících se jeho právního systému. Členský stát informuje Komisi o obsahu odchylky a o okolnostech případu.
Článek 10
Potvrzení o doručení a kopie doručené písemnosti
1. Po provedení formálních náležitostí týkajících se doručení písemnosti se vydá potvrzení o provedení těchto formálních náležitostí podle jednotného formuláře uvedeného v příloze a odešle se odesílajícímu subjektu. Pokud byl použit čl. 4 odst. 5, připojí se k potvrzení kopie doručené písemnosti.
2. Potvrzení se vydává v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků odesílajícího členského státu nebo v jiném jazyce, který odesílající členský stát označí za jazyk, který může přijmout. Každý členský stát uvede úřední jazyk nebo jazyky Evropské unie jiné než své vlastní, které jsou pro něho přijatelné pro účely vyplňování formuláře.
Článek 11
Náklady na doručení
1. Doručení soudních písemností pocházejících z členského státu nepodléhá platbě ani úhradě daní ani nákladů na služby poskytnuté přijímajícím členským státem.
2. Žadatel platí nebo uhradí náklady vzniklé
a) činností úředního činitele nebo příslušné osoby podle právních předpisů přijímajícího členského státu;
b) použitím zvláštního způsobu doručení.
Část 2
Jiné způsoby zasílání a doručování soudních písemností
Článek 12
Zasílání konzulární nebo diplomatickou cestou
Každý členský stát může za výjimečných okolností využívat konzulární nebo diplomatickou cestu k odesílání soudních písemností za účelem jejich doručení subjektům v jiném členském státě, které byly určeny podle článku 2 nebo 3.
Článek 13
Doručování diplomatickými nebo konzulárními zástupci
1. Každý členský stát může přímo a bez omezení doručovat soudní písemnosti osobám s bydlištěm v jiném členském státě prostřednictvím svých diplomatických nebo konzulárních zástupců.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že je proti takovému doručování na jeho území, ledaže mají být písemnosti doručeny státnímu příslušníku odesílajícího členského státu.
Článek 14
Doručování poštou
1. Každý členský stát může doručovat soudní písemnosti osobám s bydlištěm v jiném členském státě přímo poštou.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 blíže určit podmínky, za jakých bude přijímat doručení soudních písemností poštou.
Článek 15
Přímé doručení
1. Toto nařízení nebrání možnosti jakékoliv osoby zúčastněné na soudním řízení doručit soudní písemnosti přímo prostřednictvím úředních činitelů, úředníků nebo jiných příslušných osob přijímajícího členského státu.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že je proti doručování soudních písemností na jeho území podle odstavce 1.
KAPITOLA III
MIMOSOUDNÍ PÍSEMNOSTI
Článek 16
Zasílání
Mimosoudní písemnosti mohou být zasílány za účelem doručení v jiném členském státě v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení týkající se níže uvedených záležitostí se přijímají poradním postupem podle čl. 18 odst. 2:
a) vypracování a každoroční aktualizace příručky obsahující informace poskytnuté členskými státy podle čl. 2 odst. 4;
b) vypracování seznamu písemností v úředních jazycích Evropské unie, které mohou být doručovány podle tohoto nařízení;
c) aktualizace nebo provedení technických úprav jednotného formuláře stanoveného v příloze.
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Nedostavení se žalované strany k soudu
1. Pokud mělo být do jiného členského státu za účelem doručení zasláno soudní předvolání nebo obdobná písemnost podle tohoto nařízení a žalovaná strana se nedostavila, přeruší soud řízení, dokud nebude zjištěno,
a) že písemnost byla doručena způsobem předepsaným vnitrostátními právními předpisy přijímajícího členského státu pro doručení písemností v soudním řízení v daném státě osobám, které se nacházejí na jeho území, nebo
b) že písemnost byla skutečně doručena žalované straně nebo do místa jejího bydliště jiným způsobem, který stanoví toto nařízení;
a že v obou těchto případech byla písemnost doručena nebo dodána s dostatečným předstihem k tomu, aby se žalovaná strana mohla obhajovat.
2. Každý členský stát může při oznámení podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že soudce bez ohledu na odstavec 1 může vydat rozhodnutí, i když nebylo obdrženo potvrzení o doručení nebo dodání, pokud jsou splněny všechny níže uvedené podmínky:
a) písemnost byla zaslána jedním ze způsobů stanovených tímto nařízením;
b) ode dne zaslání písemnosti uplynulo období nejméně šesti měsíců, které soudce v daném případě považuje za dostačující;
c) nebylo obdrženo potvrzení žádného druhu, přestože bylo vynaloženo veškeré úsilí k jeho získání prostřednictvím příslušných orgánů přijímajícího členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání tomu, aby soudce v naléhavém případě nařídil jakákoli předběžná nebo ochranná opatření.
4. Pokud má být do jiného členského státu za účelem doručení zasláno soudní předvolání nebo obdobná písemnost podle tohoto nařízení a bylo vydáno rozhodnutí proti žalované straně, která se nedostavila, je soudce oprávněn prominout žalovanému uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku proti tomuto rozhodnutí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) žalovaná strana se bez zavinění na své straně nedozvěděla o písemnosti v dostatečném předstihu k tomu, aby se mohla obhajovat, nebo se nedozvěděla o rozhodnutí v dostatečném předstihu k tomu, aby mohla podat opravný prostředek; a
b) obrana předložená žalovaným ve věci není zjevně neodůvodněná.
Žádost o prominutí zmeškání lhůty může být podána pouze v přiměřené lhůtě od doby, kdy se žalovaný o rozhodnutí dozví.
Každý členský stát může v souladu s čl. 23 odst. 1 prohlásit, že žádosti nebude vyhověno, pokud je podána po uplynutí lhůty stanovené v tomto prohlášení, která však v žádném případě není kratší než jeden rok ode dne vynesení rozhodnutí.
5. Odstavec 5 se nevztahuje na rozhodnutí týkající se osobního stavu nebo právní způsobilosti osob.
Článek 20
Vztah k dohodám nebo ujednáním, jejichž stranami jsou členské státy
1. Pokud jde o věci, na které se vztahuje, má toto nařízení přednost před jinými ustanoveními dvoustranných nebo vícestranných dohod nebo ujednání, které byly členskými státy uzavřeny, zejména před článkem IV protokolu připojeného k Bruselské úmluvě z roku 1968 a před Haagskou úmluvou ze dne 15. listopadu 1965.
2. Toto nařízení nebrání členským státům v zachování nebo uzavírání dohod nebo ujednání týkajících se urychlení nebo zjednodušení zasílání písemností za předpokladu, že jsou s tímto nařízením slučitelné.
3. Členské státy zašlou Komisi
a) kopii dohod nebo ujednání uvedených v odstavci 2 uzavřených mezi členskými státy, jakož i návrhy dohod nebo ujednání, které zamýšlejí přijmout;
a
b) veškerá oznámení o vypovězení nebo změně těchto dohod nebo ujednání.
Článek 21
Právní pomoc
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování článku 23 Úmluvy o civilním řízení soudním ze dne 17. července 1905, článku 24 Úmluvy o civilním řízení soudním ze dne 1. března 1954 ani článku 13 Úmluvy o mezinárodním přístupu k soudům ze dne 25. října 1980 mezi členskými státy, které jsou stranami těchto úmluv.
Článek 22
Ochrana zasílaných informací
1. Informace zasílané podle tohoto nařízení, včetně osobních údajů, smí přijímající subjekt použít pouze pro účely, pro které byly zaslány.
2. Přijímající subjekty zajistí zachování důvěrnosti těchto informací v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy umožňující příslušným subjektům získat informace o využití informací zaslaných podle tohoto nařízení.
4. Tímto nařízením nejsou dotčeny směrnice 95/46/ES a 97/66/ES.
Článek 23
Sdělení a zveřejnění
1. Členské státy sdělí Komisi informace uvedené v článcích 2, 3, 4, 9, 10, 13, 14, 15, čl. 17 písm. a) a článku 19.
2. Komise zveřejní informace uvedené v odstavci 1 v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 24
Přezkoumání
Nejpozději 1. června 2004, a dále každých pět let, předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o používání tohoto nařízení, přičemž věnuje zvláštní pozornost účinnosti subjektů určených podle článku 2 a praktickému používání čl. 3 písm. c) a článku 9. V případě potřeby jsou ke zprávě přiloženy návrhy na změny tohoto nařízení ve shodě s vývojem oznamovacího systému.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. května 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Bruselu dne 29. května 2000.