Nařízení Rady (ES) č. 1259/1999
ze dne 17. května 1999,
kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že by se pro přímé platby podle různých režimů podpory příjmů měly v rámci společné zemědělské politiky stanovit některé společné podmínky;
(2) vzhledem k tomu, že příslušné vnitrostátní úřady by měly poskytovat oprávněným osobám platby v rámci režimů podpor Společenství v plné výši s výhradou krácení výslovně uvedených v tomto nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že členské státy by měly přijmout vhodná ekologická opatření týkající se zemědělských ploch a zemědělské produkce, pro které se poskytují přímé platby, aby byly ekologické aspekty více integrovány do organizací společného trhu; že by členské státy měly rozhodovat o následcích nesplnění ekologických požadavků; že by členské státy měly být oprávněny krátit nebo dokonce zrušit výhody plynoucí z režimů podpor, pokud se tyto ekologické požadavky neplní; že by členské státy měly přijmout taková opatření nehledě na možnost poskytování podpor pro dobrovolné ekologické závazky v zemědělství;
(4) vzhledem k tomu, že pro stabilizaci stavu zaměstnanosti v zemědělství a pro zohlednění celkové prosperity zemědělských podniků a podpory, které Společenství poskytuje zemědělským podnikům, a pro zajištění přiměřené životní úrovně venkovského obyvatelstva včetně všech osob pracujících v zemědělství by měly být členské státy oprávněny krátit přímé platby zemědělcům, pokud počet pracovních sil klesne pod hranici, která bude ještě stanovena, nebo když celkový výsledek zemědělského podniku nebo celkové částky plateb překročí hranici stanovenou členskými státy; že taková krácení by však neměla překročit 20 % celkové částky plateb, aby se zachovala produktivita zemědělství;
(5) vzhledem k tomu, že členské státy mají na základě objektivních kritérií určit podrobná pravidla, podle kterých se mohou platby krátit; že by členské státy měly být oprávněny použít prostředky takto získané pro některá doplňující opatření pro rozvoj venkova v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [6];
(6) vzhledem k tomu, že společné režimy podpor se musí, v případě potřeby i krátkodobě, přizpůsobit vývoji trhu; že oprávněné osoby nemohou tudíž vycházet z toho, že podmínky pro poskytnutí podpory zůstávají nezměněny, a musí se připravit na možné změny pravidel v důsledku vývoje trhů;
(7) vzhledem k tomu, že režimy podpor v rámci společné zemědělské politiky stanoví přímou podporu příjmů zejména proto, aby se obyvatelstvu zabývajícímu se zemědělstvím zaručila přiměřená životní úroveň; že tento cíl je úzce spjat se zachováním venkovských oblastí; že z toho důvodu, aby nedošlo k nesprávnému vynaložení prostředků Společenství, neměli by podpory dostávat ti zemědělci, u kterých se zjistilo, že uměle vytvořili podmínky potřebné pro získání těchto podpor, aby dosáhli výhody, která je v rozporu s cíli režimů podpor;
(8) vzhledem k tomu, že s ohledem na významný vliv přímých plateb na rozpočet a pro lepší posouzení výsledků by se měla podpůrná opatření Společenství vhodně vyhodnotit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozsah působnosti
Toto nařízení platí pro platby poskytované přímo zemědělcům v rámci režimů podpor společné zemědělské politiky, které zcela nebo zčásti financuje záruční sekce EZOZF s výjimkou plateb, které jsou stanoveny nařízením (ES) č. 1257/1999.
Tyto režimy podpor jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Platby
Platby v rámci režimů podpor jsou poskytovány oprávněným osobám v plném rozsahu.
Článek 3
Požadavky ochrany životního prostředí
1. Pokud se týká zemědělské činnosti v rozsahu působnosti tohoto nařízení, přijmou členské státy ekologická opatření, která považují za vhodná vzhledem k situaci se zemědělskou půdou nebo produkcí a která zohledňují možné důsledky pro životní prostředí. Tato opatření mohou zahrnovat:
- podporu pro závazky týkající se ochrany životního prostředí v zemědělství,
- obecně závazné ekologické požadavky,
- specifické ekologické požadavky jako podmínku přímých plateb.
2. Členské státy rozhodnou podle závažnosti důsledků nesplnění ekologických požadavků stanovených v odstavci 1 o odpovídajících sankcích. Mohou krátit nebo v případě potřeby zrušit prostředky poskytnuté v rámci režimu podpor, jestliže se tyto ekologické požadavky nedodržují.
Článek 4
Odlišení
1. Členské státy mohou krátit částky plateb, které se poskytují zemědělcům na kalendářní rok bez přihlédnutí k tomuto odstavci, jestliže:
- počet pracovních sil v zemědělském podniku vyjádřený v ročních pracovních jednotkách klesne během daného kalendářního roku pod hranici, kterou stanoví členské státy, nebo
- celkový výsledek zemědělského podniku vyjádřený v podobě standardního příspěvku na úhradu podle průměrné situace určitého regionu nebo menšího geografického celku vystoupí během daného kalendářního roku nad hranici, kterou stanoví členské státy, nebo
- celkové částky plateb v rámci režimů podpor za kalendářní rok překračují hranici, kterou stanoví členské státy.
"Roční pracovní jednotkou" se rozumí národní nebo regionální průměrná roční pracovní doba dospělých pracovníků na plný úvazek v zemědělských podnicích během kalendářního roku.
"Standardním příspěvkem na úhradu" se rozumí rozdíl mezi standardní produkční hodnotou a standardní výší určitých specifických nákladů.
2. Krácení podpory poskytnuté v důsledku uplatnění odstavce 1 zemědělci na kalendářní rok nesmí překročit 20 % celkové částky, která by se zemědělci poskytla na daný kalendářní rok bez přihlédnutí k odstavci 1.
Článek 5
Společné ustanovení
1. Členské státy uplatňují opatření uvedená v odstavcích 3 a 4 tak, aby se zaručilo rovnocenné posuzování zemědělců a aby se zabránilo narušení trhu a soutěže.
2. Rozdíl mezi částkami, které by se poskytly zemědělcům členského státu na kalendářní rok před uplatněním článků 3 a 4, a částkami vypočtenými po uplatnění těchto článků je k dispozici danému členskému státu po období, které se stanoví v souladu s článkem 11, jako dodatečný příspěvek Společenství na opatření podle článků 10 až 12 (předčasný odchod do důchodu), 13 až 21 (znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními), 22 až 24 (agroenvironmentální opatření) a 31 (zalesnění) nařízení (ES) č. 1257/1999.
Článek 6
Změny
Režimy podpor platí, aniž by byly dotčeny možné změny, o kterých se může kdykoliv rozhodnout vzhledem k vývoji na trhu.
Článek 7
Omezení plateb
Bez ohledu na zvláštní ustanovení pro jednotlivá podpůrná opatření neobdrží platby ti zemědělci, u kterých se zjistilo, že uměle vytvořili podmínky potřebné pro získání těchto podpor, aby dosáhli výhody, která je v rozporu s cíli podpůrných opatření.
Článek 8
Vyhodnocení
Vyhodnocuje se efektivnost plateb v rámci podpůrných opatření s cílem posoudit účinnost vzhledem ke stanoveným cílům a analyzovat vliv na příslušné trhy.
Článek 9
Předávání informací Komisi
Členské státy uvědomí Komisi o jednotlivých opatřeních, která byla přijata pro provádění tohoto nařízení.
Článek 10
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "zemědělcem" rozumí samostatný zemědělský producent, jehož zemědělský podnik se nachází na území Společenství, fyzická nebo právnická osoba či sdružení fyzických nebo právnických osob nehledě na právní formu sdružení a jeho členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států;
b) "zemědělským podnikem" rozumí celek produkčních jednotek spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu;
c) "platbami poskytnutými za kalendářní rok" rozumějí platby poskytnuté za kalendářní rok včetně plateb za jiná období, která začínají v daném kalendářním roce.
Článek 11
Prováděcí pravidla
Komise přijme v souladu s postupem podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [7], s postupem podle článku 43 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [8]nebo případně v souladu s postupem stanoveným v příslušných článcích jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů:
- v případě potřeby prováděcí pravidla k tomuto nařízení, zejména opatření zabraňující obcházení článků 3 a 4 a opatření k článku 7 a
- změny přílohy, které by mohly být nutné vzhledem ke kritériím uvedeným v článku 1.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. května 1999.