ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. července 2007
o státní podpoře C 27/04, kterou poskytla Česká republika ve prospěch podniků GE Capital Bank, a.s. a GE Capital International Holdings Corporation, USA
(oznámeno pod číslem K(2007) 1965)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/214/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 18. prosince 2003 obdržela Komise oznámení o opatřeních ve prospěch Agrobanky Praha a.s. (AGB) a banky GE Capital a.s. (1) (GECB) v rámci řízení o podporách (dále jen „přechodný mechanismus“) podle přílohy IV části 3 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (2), podepsaném dne 16. dubna 2003 (dále jen „akt o přistoupení“).
(2)
Dopisem, který Komise obdržela dne 30. dubna 2004, Česká republika oznámení stáhla. Ve stejný den Česká republika předložila nové oznámení týkající se stejné věci.
(3)
Rozhodnutím ze dne 14. července 2004 Komise prohlásila, že většina oznámených opatření nebyla použitelná po přistoupení, ale zahájila řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES v dalších opatřeních, vzhledem k tomu, že tato byla považována za použitelná po přistoupení a vyvolala vážné pochybnosti, pokud jde o jejich slučitelnost se společným trhem. Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k této věci podaly své připomínky.
(4)
Česká republika podala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 30. července 2004, 16. srpna 2004, 22. září 2005 a 18. května 2006 a GECB podala své připomínky 17. prosince 2004. Dne 19. září 2005 a 11. listopadu 2005 podala GECB dodatečné připomínky. Dopisem ze dne 2. května 2006 Komise potvrdila GECB, že období, během kterého lze podávat připomínky, bylo prodlouženo až do konce listopadu 2005 v souladu s čl. 6 odst. 1 poslední větou nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (4) (dále jen „procesní nařízení“). Dopisem ze dne 10. května 2006, zaevidovaným dne 18. května 2006, informovala Česká republika Komisi, že obdržela připomínky předložené bankou GECB. Ve dnech 24. června, 29. září a 25. října 2005 a také 11. ledna a 7. března 2006 se uskutečnila setkání se zástupci České republiky a GECB. Dne 13. března 2007 poskytla Česká republika další informace, které byly zaevidovány dne 14. března 2007. Dne 15. března 2007 Komise potvrdila České republice, že období, během kterého lze podávat připomínky, bylo prodlouženo až do 14. března 2007 v souladu s čl. 6 odst. 1 poslední větou procesního nařízení.
2. SOUVISLOSTI
2.1 Příjemci podpory
(5)
AGB, která byla založena v roce 1990, byla v České republice provozována jako univerzální komerční banka. V roce 1995 byla pátou největší bankou České republiky a největší bankou v soukromém vlastnictví. Poté, co se však AGB dostala do finančních obtíží, jí byla v září 1998 odebrána bankovní licence a v současné době je v likvidaci.
(6)
Zakládajícími akcionáři AGB byly Československá obchodní banka a.s. (ČSOB), Ministerstvo zemědělství České republiky, Agropol a.s., Agrodat státní podnik a Stavoinvest Banská Bystrica. V roce 1995 získal v AGB kontrolu soukromý podnik Motoinvest Group.
(7)
Po uvalení nucené správy 17. září 1996 byly v rámci AGB vytvořeny dvě oddělené organizační jednotky, AGB1 a AGB2. AGB1 provozovala hlavní bankovní činnosti banky AGB. V červnu 1998 byla AGB1 prodána bance GECB na základě smlouvy o převodu jmění. Zbývající části AGB jsou stále v likvidaci.
(8)
GECB byla založena v roce 1998 za účelem získání AGB1. Nyní působí v České republice jako univerzální banka. Od 17. ledna 2005, kdy byla GECB přejmenována na GE Money Bank a.s., je zcela ve vlastnictví GE Capital International Holdings Corporation, USA (GECIH).
2.2 Finanční situace AGB
(9)
Potíže AGB začaly již v letech 1993 a 1994. V polovině devadesátých let celý český bankovní sektor prošel vážnou hospodářskou krizí, která se dotkla také AGB. V souvislosti s rychlou expanzí AGB spojenou s nedostatky v oblasti řízení rizik a s nedostatečnou vnitřní kontrolou došlo k postupnému zhoršování úvěrového portfolia AGB. V roce 1993 vykazovala AGB ztrátu ve výši 2 miliard CZK a vlastní majetek byl záporný (- 515 milionů CZK).
(10)
V roce 1993 Česká národní banka (ČNB) nařídila, aby AGB připravila a provedla konsolidační program na obnovu své kapitálové přiměřenosti. Česká republika vysvětlila, že uvedený konsolidační program nezahrnoval opatření poskytovaná nebo podporovaná státem. Spíše šlo o to, aby měla ČNB nad AGB užší dohled. V roce 1996 se AGB přestává řídit podmínkami uvedeného konsolidačního programu a podílí se na vysoce riskantních operacích a čelí problémům spojeným s likviditou a snižováním kvality svých aktiv. Likviditní krize a neochota akcionářů přijmout vhodná nápravná opatření vedla 17. září 1996 k uvalení nucené správy na AGB.
(11)
Pokud jde o finanční situaci AGB, audit provedený po uvalení nucené správy (rozvaha ze dne 16. září 1996) prokázal ztrátu - 8,487 miliardy CZK a zůstatek vlastního kapitálu - 5,476 miliardy CZK. Pravidelný roční audit s rozvahou s datem 31. prosince 1996 konstatoval ztrátu - 10,097 miliardy CZK a zůstatek vlastního kapitálu - 6,328 miliardy CZK.
(12)
Aby nedošlo k negativním důsledkům v celém českém bankovním sektoru, začala Česká republika přijímat opatření s cílem zajistit záchranu a restrukturalizaci AGB. Avšak po výše zmíněných auditech AGB, které po uvalení nucené správy prokázaly ztráty přesahující bankovní kapitál, bylo rozhodnuto, že nejlepší způsob, jak AGB zajistit dlouhodobou životaschopnost, bude vytvoření zvláštní organizační jednotky, AGB1, která bude zajišťovat hlavní bankovní aktivity AGB. AGB2 sestávala především z klasifikovaných úvěrů, úvěrů pro vybrané dceřiné společnosti nebo další přidružené subjekty AGB, vybraného portfolia aktiv, všeho nemovitého majetku a některého movitého majetku. AGB1 pak měla být prodána strategickému investorovi cestou otevřeného, bezpodmínečného a transparentního nabídkového řízení.
2.3 Veřejná soutěž
(13)
V dubnu 1997 vyhlásil nucený správce veřejnou soutěž na prodej AGB1. V následujícím nabídkovém řízení zůstala GE Capital Corporation jako jediný účastník se zájmem o koupi AGB1. AGB1 byla prodána bance GECB 22. června 1998 za přibližně 304 milionů CZK s výhradou záruk a jistot a opce s právem prodeje. Podrobnosti k zárukám a jistotám jsou uvedeny v 19. až 26. bodě odůvodnění a k opci s právem prodeje ve 27. až 32. bodu odůvodnění.
(14)
Opatřením, kterým není nutno se dále zabývat, je záruka pro vkladatele, již ČNB poskytla všem věřitelům AGB, když se AGB v září 1996 poprvé dostala do potíží. Záruka pro vkladatele se vztahovala na veškeré závazky AGB včetně splatných úroků, které byly evidovány v účetnictví AGB ke dni 17. září 1996. Veškeré závazky splatné ve stanovené lhůtě byly zajištěny až do splatnosti pohledávky. Závazky bez stanovené lhůty splatnosti byly zajištěny po dobu 12 měsíců po ukončení nucené správy uvalené na AGB. Závazky, které bance AGB vznikly po dni 17. září 1996, byly zajištěny do příslušného data jejich splatnosti, avšak maximálně 12 měsíců po ukončení nucené správy uvalené na AGB. V zárukách nebyla stanovena horní mez zajištěných závazků vůči věřitelům AGB. Ode dne 31. prosince 2003 však existoval pouze jediný vklad ve výši 867 882 CZK, na který se mohla potenciálně vztahovat záruka pro vkladatele (5).
(15)
V souvislosti s prodejem na sebe GECIH, mateřská společnost GECB, převzala povinnosti ČNB plynoucí ze záruky pro vkladatele na základě protizáruky, jejíž platnost vypršela dne 22. června 2000. Již od počátku bylo stanoveno, že platnost protizáruky by skončila v případě, že by GECIH na akciích GECB využila opci s právem prodeje. Po prodeji AGB1 bance GECB přešel zbytek AGB včetně AGB2 do likvidace. V probíhajícím likvidačním procesu je ČNB jediným věřitelem AGB.
2.4 Finanční situace GECB
(16)
Výsledky bankovních obchodů AGB se po převzetí bankou GECB výrazně zlepšily.
Rok
Čistý výnos
(v milionech CZK)
Poměr kapitálové přiměřenosti
(stupeň 2)
1998
-16 500
Negativní (6)
1999
980
74 %
2000
720
48 %
2001
840
41 %
2002
911
30 %
2003
1 988
25 %
2004
2 242
24 %
2.5 Snahy AGB, GECB a GECIH o restrukturalizaci
(17)
Česká republika a GECB uvádějí, že banky AGB, GECB a GECIH přijaly opatření za účelem omezení spoluúčasti státu při restrukturalizaci AGB. Kompenzačními kroky, které AGB podnikla, byly přeměna aktiv AGB do likvidní formy a zejména prodej určitých dceřiných společností AGB bance Raiffeisen Bank. Tímto došlo ke zmenšení podílu AGB na trhu, které byl dán podílem AGB na celkovém množství bankovních aktiv či určitých kategorií aktiv. Kromě toho AGB snížila počet zaměstnanců ze zhruba 3 500 v roce 1996 na 2 500 v roce 1998.
(18)
Argumentace tvrdila, že GECB a GECIH k restrukturalizaci přispěly uhrazením kupní ceny, zárukami a jistotami kupující strany v listině záruk uvedené ve 20. bodu odůvodnění a protizárukou v dohodě o odškodnění uvedené tamtéž, na základě které na sebe GECIH převzala závazky ze strany ČNB (záruka pro vkladatele) vůči věřitelům AGB. Skupina GE je navíc přesvědčena o tom, že ve věci pomohla tzv. opcí s právem prodeje a také svou výbornou pověstí.
3. POPIS OPATŘENÍ
(19)
Komise ve svém rozhodnutí ze dne 14. července 2004 posoudila opatření, která jí byla oznámena, a dospěla k závěru, že většina z nich spadá mimo oblast působnosti přechodného mechanismu smlouvy o přistoupení. Tato opatření nevedla k další finanční expozici České republiky po datu přistoupení, a proto nebyla použitelná po přistoupení. Dva soubory opatření však byly považovány za použitelné po přistoupení a za představující možnou státní podporu neslučitelnou se společným trhem, a to za prvé záruky, jistoty a sliby odškodnění a za druhé opce s právem prodeje.
(20)
V průběhu prodeje AGB1 bance GECB sjednala AGB jako prodejce AGB1 ve prospěch GECB několik režimů záruk, které jsou uvedeny v listině záruk podepsané dne 21. června 1998 (dále jen „listina záruk“). ČNB nebyla účastníkem této dohody. Závazky učiněné AGB v listině záruk podpořila ČNB v dohodě o odškodnění podepsané dne 22. června 1998 a pozměněné dne 25. dubna 2004 změnou č. 1 k dohodě o odškodnění (dále jen „dohoda o odškodnění“) (7).
(21)
České orgány poskytly seznamy režimů záruk v rámci plánu záchrany a restrukturalizace, který tvoří součást oznámení.
(22)
V oznámení Česká republika uvedla, že seznam týkající se listiny záruk není „úplný“. Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení však Česká republika upřesnila, že seznam zahrnuje kompletní seznamy všech možných nároků. Vyjádření „není úplný“ pouze vyjadřovalo, že seznamy neopakují úplné znění textů podkladových dohod. GECB předložila argument, že ve skutečnosti pouze „úplný“ seznam týkající se dohody o odškodnění je relevantní, poněvadž druhý seznam se vztahuje pouze na nároky uvedené v listině záruk, která je dohodou mezi dvěma soukromými subjekty, a proto se na ni nemohou vztahovat ustanovení o státní podpoře.
(23)
Platnost mnoha možných pohledávek již skončila před přistoupením České republiky k Evropské unii. Komise ve svém rozhodnutí ze dne 14. července 2004 prohlásila ta opatření, jejichž platnost skončila již před přistoupením, za nepoužitelná po přistoupení. Pokud jde o ostatní opatření, Komise zahájila formální vyšetřovací řízení.
(24)
Zahájení formálního vyšetřovacího řízení se týká také opatření, ohledně kterých Česká republika nepožádala o posouzení v rámci přechodného mechanismu. Jde především o určité záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje, které byly uvedeny v oznámení, které však nebyly zahrnuty do žádosti o posouzení. Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise vysvětlila, že v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV části 3 aktu o přistoupení neexistovala ze strany přistupujících zemí povinnost oznamovat opatření, a proto bylo v zásadě možné obsah takového oznámení omezit. Komise však byla přesvědčena o tom, že záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje jsou úzce spojeny s oznámenými opatřeními, a nemohou být proto uměle odděleny. Z toho důvodu musí Komise posoudit opatření v jejich celkovém rozsahu.
(25)
Režimy záruk, u kterých Komise zahájila šetření, jsou shrnuty takto:
(26)
Tabulka 1
Záruky, jistoty a sliby odškodnění, jejichž platnost skončí 22. června 2008
Obsah
Vymezení částky
1.
Odškodnění všech sporů, které mají nepříznivý dopad na bankovní obchody: AGB se zavázala odškodnit GECIH, GECB a další osoby odškodněné kupujícím (dále jen „kupující“) v souvislosti s jakýmikoliv ztrátami vyplývajícími z nároků vůči kupujícímu kvůli jakékoliv záležitosti vzniklé před datem uzávěrky, mající nepříznivý dopad na bankovní obchody. Bod 5.1 písm. a) podbod i) (8)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
2.
Odškodnění za porušování zákonů: AGB se zavázala odškodnit kupující v souvislosti s jakýmikoli ztrátami vyvolanými jakýmkoliv porušením platných právních předpisů ze strany prodejce před datem uzávěrky, mající nepříznivý dopad na bankovní obchody. Bod 5.1 písm. a) podbod ii)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
3.
Odškodnění v souvislosti se zaměstnaneckými soudními spory: AGB se zavázala odškodnit kupujícího v souvislosti s jakýmikoliv ztrátami způsobenými jakýmikoliv nároky vznesenými vůči GECB některým ze zaměstnanců ve vztahu k jakémukoliv skutečnému nebo údajnému aktu kupujícího před datem uzávěrky. Bod 5.1 písm. a) podbod v)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
4.
Odškodnění v souvislosti se zaměstnaneckými soudními spory: AGB se zavázala odškodnit kupujícího v souvislosti s jakýmikoli ztrátami způsobenými jakýmikoliv nároky, které se týkají smluvních závazků nebo ručení ze zaměstnání s jakýmkoliv zaměstnancem nebo dřívějším, stávajícím či budoucím zaměstnancem prodávajícího, který je v zaměstnaneckém vztahu k AGB2. Bod 5.1 písm. a) podbod vi)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
5.
Žaloba na prohlášení neplatnosti dohody týkající se prodeje AGB1 bance GECB podaná dne 27. července 1998 u Krajského obchodního soudu v Praze Václavem Sládkem proti AGB v likvidaci a kupujícímu; a se sdružením menšinových akcionářů AGB jako stranou žalující. (Odškodnění založené na bodu 4.1 dohody o odškodnění)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
6.
Žaloba na prohlášení neplatnosti dohody týkající se prodeje AGB1 bance GECB podaná dne 22. června 2001 u Krajského obchodního soudu v Praze Petrem Maurem, Františkem Vysloužilem, Pavlem Tykačem, Karlem Tománkem, Pavlem Šimkem a Tomášem Fohlerem proti AGB v likvidaci, kupujícímu a Jiřímu Klumparovi; a se sdružením menšinových akcionářů AGB jako stranou žalující. (Odškodnění založené na bodu 4.1 dohody o odškodnění)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
7.
Žaloba na prohlášení platnosti dohody o prodeji AGB1 podaná 18. června 2002 u Městského soudu v Praze společností HZ Praha, spol. s r.o. proti AGB v likvidaci, kupujícímu a Jiřímu Klumparovi. (Odškodnění založené na bodu 4.1 dohody o odškodnění)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
8.
Žádost o registraci prodeje AGB1 v obchodním rejstříku podaná 18. října 1999, ve které je žadatel v současné době AGB1 v likvidaci a Městské státní zastupitelství v Praze jako spoluúčastník řízení. (Odškodnění založené na bodu 4.1 dohody o odškodnění)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
9.
Jakékoliv nároky na odškodnění týkající se platnosti nebo zákonnosti prodeje AGB1 kupujícímu vznesené:
-
prodávajícím, ČNB nebo akcionářem, likvidátorem, správcem konkurzní podstaty, auditorem nebo nuceným správcem kupujícího,
-
členem právnické osoby prodávajícího nebo kupujícího,
-
zaměstnancem, dlužníkem, klientem, půjčovatelem nebo věřitelem prodávajícího nebo kupujícího,
-
dědicem, právním nástupcem nebo nabyvatelem, likvidátorem, správcem konkurzní podstaty, příjemcem, správcem majetku, konkurzním správcem nebo nuceným správcem (nebo osobou s podobnými pravomocemi) nebo sdružením jednoho nebo více výše uvedených jednotlivců a právnických osob, nebo
-
českým státním zástupcem nebo jiným orgánem činným v trestním řízení nebo českým daňovým úřadem vykonávajícím pravomoc nad prodávajícím nebo kupujícím.
(Odškodnění založené na bodu 4.1 dohody o odškodnění)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
Tabulka 2
Záruky, jistoty a sliby odškodnění, jejichž platnost vyprší 22. června 2010
Obsah
Vymezení částky
1.
Daně: AGB ručí za to, že
i)
se řídila příslušnými požadavky daně vybírané srážkou uloženými všemi příslušnými zákony,
ii)
oznámila kupujícímu, že existují daně uplatňované některými daňovými orgány, které AGB nezaplatila,
iii)
není projednáván ani nehrozí podle vědomí AGB žádný daňový audit v souvislosti s daňovými povinnostmi AGB,
iv)
neporušila ani neporušuje žádný příslušný daňový zákon, který by vytvářel závazek kupujícímu,
v)
nebudou kupujícímu uloženy žádné daně v důsledku uskutečnění zamýšlených transakcí. Bod 2.14 písm. c) a d)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
2.
Záležitosti životního prostředí: AGB zaručuje, že, pokud je jí známo, nejsou v žádných prostorách AGB1 umístěny nebezpečné látky v koncentracích přesahujících jejich povolené množství dle příslušného zákona. Bod 2.20
Souhrnný limit v CZK 5 miliard
3.
Daně související s transakcí: AGB zaručuje, že nebudou kupujícímu uloženy žádné daně v důsledku uskutečnění prodeje. Bod 2.14 písm. e)
Souhrnný limit v CZK 15 miliard
4.
Nepodniková aktiva a pasiva: AGB se zavázala odškodnit kupujícího v souvislosti s jakýmikoli ztrátami plynoucími z nároků týkajících se nepodnikových aktiv a nepodnikových pasiv. Bod 5.1 písm. a) podbod iv)
Souhrnný limit v CZK 5 miliard
5.
Závazky plynoucí z cel a spotřebních daní: AGB se zavázala odškodnit kupujícího s ohledem na ztráty plynoucí z nároků vznesených proti ní českými orgány příslušnými pro cla a spotřební daně v souvislosti s celní jistotou AGB. Bod 5.1 písm. a) podbod iv)
Souhrnný limit v CZK 5 miliard
Tabulka 3
Záruky, jistoty a sliby odškodnění, jejichž platnost skončí 22. června 2013
Obsah
Vymezení částky
1.
Operace AGB1: AGB zaručuje, že součástí AGB1 nejsou žádná další aktiva a pasiva s výjimkou těch, které byly předloženy v oznámení programu transakčních dokumentů. Bod 2.22
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
2.
Oprávnění: AGB zaručuje svou plnou moc a oprávnění podepsat smluvní dokumentaci a uskutečnit transakci. AGB dále zaručuje, že smlouvy jsou závazné a vůči ní vymahatelné. Bod 2.4
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
3.
Platnost prodeje: AGB se zavázala odškodnit kupujícího s ohledem na jakékoliv ztráty plynoucí z nároků týkajících se platnosti nebo zákonnosti prodeje AGB1. Bod 5.1 písm. a) podbod iii)
Souhrnný limit v CZK 2 miliardy
Tabulka 4
Záruky, jistoty a sliby odškodnění, jejichž platnost skončí 15 let po uzavření smlouvy
Obsah
Vymezení částky
1.
Ztráty na životním prostředí: AGB se zavázala odškodnit kupujícího s ohledem na jakékoliv ztráty na životním prostředí, které kupujícímu mohly vzniknout v souvislosti s jakýmikoli prostorami AGB1 a které vznikly v podmínkách existujících před uzávěrkou. Bod 5.1 písm. b)
Souhrnný limit v CZK 5 miliard
(27)
Dne 22. června 1998 ČNB a GECIH sepsaly listinu o opčním prodeji, která stanovuje, že za určitých okolností je GECIH oprávněná požadovat, aby ČNB koupila od GECIH všechny její akcie v GECB.
(28)
Zbývají dva případy, které dovolují GECIH uplatňovat opci s právem prodeje. Jedná se o tyto návrhy:
a)
rozhodnutí nebo rozsudek, který nařizuje nebo prohlašuje transakce dle kupní smlouvy za neplatné nebo nulové nebo že budou reverzovány nebo že bude část aktiv AGB1 vrácena; nebo
b)
že se ČNB rozhodne neprovést náhradu škody podle dohody o odškodnění v částce převyšující 2 miliardy CZK nebo ČNB opomine takové platby provést.
(29)
Po vysvětleních poskytnutých Českou republikou a GECB má Komise za to, že případ uvedený ve 28. bodě odůvodnění písm. b) platí pouze pro odmítnutí uskutečnit platby podle bodů 4.1 a 8.3 dohody o odškodnění, které se týkají žalob na prohlášení neplatnosti prodeje AGB1 bance GECB (9).
(30)
ČNB má právo napravit událost, která by vedla k využití opce s právem prodeje uvedením GECB a GECIH do stejné situace, ve které by byly, kdyby k takové události nedošlo. Uvádí se, že to může znamenat platby nebo převod aktiv do GECB. Platnost opce s právem prodeje končí dne 22. června 2008.
(31)
Opční cena, za kterou ČNB musí odkoupit všechny akcie v GECB, se liší podle data, k němuž je opce s právem prodeje využita. Od června 2003 až do dne, kdy vyprší platnost opce s právem prodeje, se tato opční cena bude rovnat nejvyšší z následujících položek:
a)
upravené reverzní částce;
b)
hodnotě čistých aktiv GECB ke dni, kdy je cena při uplatnění opce stanovena; nebo
c)
poctivé tržní hodnotě GECB ke dni, kdy je cena při uplatnění opce stanovena.
V případě, že kupní cena je určována podle poctivé tržní hodnoty uvedené v písmenu c), nebudou události, které spustily proces uplatnění opce s právem prodeje, brány v potaz.
(32)
Česká republika informovala Komisi, že se ČNB a GECB shodují na tom, že pro stanovení ceny při uplatnění opce s právem prodeje musí být za všech okolností získán posudek nezávislého třetího subjektu a že takový posudek je pro obě strany závazný.
4. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ KOMISE OBDRŽELA PO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
4.1 Připomínky ze strany České republiky
(33)
Česká republika se domnívá, že posuzovaná opatření nejsou použitelná po přistoupení. Možné ručení ze strany státu by bylo omezené časově i výší částky, jelikož maximální účast České republiky je stanovena a nemohla by se v budoucnosti zvýšit. Taktéž seznam týkající se listiny záruk je úplný. Další podrobné vymezení možných rizik by nebylo nutné. Česká republika především nevidí souvislost v tom, jak má být schopna předpovídat, kdo by mohl uplatňovat na něco nárok a na jakém základě by ho mohl uplatňovat. Česká republika také odkazuje na záruku poskytnutou státem ve prospěch Komerční banky, v jejímž případě Komise přijala podobný rozsah vymezení jako postačující k tomu, aby toto opatření považovala za opatření, které není použitelné po přistoupení. Také v případě Slovenské sporitelny Komise akceptovala širší vymezení, protože v daném případě bylo možné identifikovat pouze uzavřenou skupinu možných žadatelů a nikoliv jednotlivé nároky. V každém případě by s ohledem na čtyři individuální žádosti v bodě 4.1 bylo vyhověno požadavkům, které byly podle Komise nutné k tomu, aby se opatření považovala za opatření, která nejsou použitelná po přistoupení. Kromě toho Česká republika v květnu 2006 předložila seznam jmen všech akcionářů AGB ke dni 30. dubna 2004. Česká republika se domnívá, že požadavek Komise na rozpis byl splněn pro veškeré nároky uvedených akcionářů podle bodu 4.1 listiny záruk.
(34)
S ohledem na opci s právem prodeje je Česká republika přesvědčena, že zvláštní povaha opce s právem prodeje znamená, že je nepřípustné provádět hodnocení v rámci přechodného mechanismu nebo v probíhajícím řízení, protože opce bude uplatněna pouze v budoucnu. Česká republika prohlašuje, že je ochotna dát opci s právem prodeje Komisi k posouzení, jakmile bude opce uplatněna. V každém případě ve vztahu ke čtyřem individuálním žalobám na prohlášení neplatnosti uvedeným v bodě 4.1 opce s právem prodeje splňuje požadavky Komise nutné k tomu, aby se opatření považovala za opatření, která nejsou použitelná po přistoupení. Cena při uplatnění opce s právem prodeje by byla omezena na základě vzorce aplikovaného nezávislým odborníkem.
(35)
Kromě toho Česká republika trvá na tom, že tato opatření nepředstavují podporu, protože likvidace AGB by byla pro stát nákladnější, než když přijal opatření, aby umožnil její prodej. Dotčená opatření taktéž spadají do běžné obchodní praxe, což by nepřineslo žádnou neobvyklou výhodu a mělo by to nepatrný vliv na trh. Jelikož prodej AGB1 proběhl v rámci bezpodmínečného a veřejného nabídkového řízení, GECB nezískala žádnou výhodu, protože za útvar bankovních obchodů banky AGB zaplatila tržní cenu. Jakákoli výhoda pro prodejce AGB by přestala existovat, jelikož AGB je v likvidaci a není již na trhu činná.
(36)
Pro případ, že by tato opatření představovala podporu, Česká republika tvrdí, že by tato podpora byla slučitelná se společným trhem. S ohledem na specifickou situaci v České republice a na svéráznost procesu přistoupení, musela Komise interpretovat ustanovení smlouvy a pokyny Společenství z roku 1994 o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (10) (dále jen „pokyny z roku 1994“) velkoryseji, než když je posuzovala v případě rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(37)
Česká republika se domnívá, že čl. 87 odst. 2 písm. b) a čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES jsou v dané situaci použitelné a opatření jsou slučitelná se společným trhem.
(38)
Pokud jde o pokyny z roku 1994, Česká republika upozorňuje na to, že existovala všeobecná koncepce k restrukturalizaci útvaru bankovních obchodů AGB a že Komise v jiných případech striktně netrvala na tom, aby byl k dispozici restrukturalizační plán. Česká republika se dále domnívá, že opatření mohou být chápána pouze jako pomoc AGB, nikoli však jako podpora pro GECB či GECIH, jelikož všechna opatření se zaměřovala na jediný cíl, a to na zajištění dlouhodobé životaschopnosti útvaru bankovních obchodů banky AGB. Kromě toho pokyny z roku 1994 nezakazovaly udělování podpory nově vzniklým společnostem. Protože v tomto případě nedošlo k přebytku kapacity, nevznikal požadavek omezení nebo zrušení kapacity. Bankám AGB/GECB by nezůstal pokladní přebytek, který by byl podle pokynů z roku 1994 hlavní otázkou, co se týče proporcionality. Příspěvky investorů byly taktéž dostačující. Relativně vysoké poměry kapitálové přiměřenosti by byly jen praktickým dopadem na zvolené metody kapitálových příspěvků.
(39)
Česká republika se rovněž domnívá, že čl. 46 odst. 2 Evropské dohody (dále jen „ED“) je v dané situaci použitelný. Čl. 46 odst. 2 ED by neomezoval druh opatření, které by mohlo být přípustné, ani by nebránil opatřením státní podpory. Kromě toho, ve věci Komerční banky Komise čl. 46 odst. 2 ED použila.
(40)
Pokud by i přesto Komise došla k závěru, že opatření jsou použitelná po přistoupení a představují neslučitelnou státní podporu, měla by umožnit adekvátní postupné ukončení platnosti záruk, jistot a slibů odškodnění a opce s právem prodeje. Tento krok by byl opodstatněn skutečností, že ČNB a GE oprávněně očekávaly, že se jedná o ustanovení závazné povahy.
(41)
Dne 13. března 2007 Česká republika oznámila Komisi, že GECIH a GECB se dne 28. února 2007 jednostranně a bezpodmínečně zřekly záruk, jistot a slibů odškodnění podle oddílu 3.1 Dohody o odškodnění z důvodu všech možných ztrát způsobených prodejcem AGB1, který neplnil podmínky v souladu se zárukami, jistotami a sliby odškodnění, k nimž se zavázal v bodu 5.1 písm. a) podbodu i), bodu 5.1 písm. a) podbodu ii), bodu 5.1 písm. a) podbodu iii), bodu 5.1 písm. a) podbodu v), bodu 5.1 písm. a) podbodu vi) a bodu 5.1 písm. b). Tyto povinnosti se vztahují na záruky, jistoty a sliby odškodnění uvedené ve 26. bodu odůvodnění v:
a)
tabulce 1 bodu 1 („Odškodnění všech sporů, které mají nepříznivý dopad na bankovní obchody“);
b)
tabulce 1 bodu 2 („Odškodnění za porušování zákonů“);
c)
tabulce 1 bodu 3 („Odškodnění v souvislosti se zaměstnaneckými soudními spory“);
d)
tabulce 1 bodu 4 („Odškodnění v souvislosti se zaměstnaneckými soudními spory“);
e)
tabulce 3 bodu 3 („Platnost prodeje“);
f)
tabulce 4 bodu 1 („Ztráty na životním prostředí“).
(42)
Zřeknutí se nabylo účinku od počátku platnosti uvedených záruk, jistot a slibů odškodnění, a činí je tak se zpětným účinkem od data dohody neplatnými. Česká republika rovněž oznámila Komisi, že do data uvedeného zřeknutí se nevznesly společnost GECIH ani společnost GECB žádné nároky na odškodnění podle uvedených ustanovení.
4.2 Připomínky ze strany GECB
(43)
GECB předkládá podobné argumenty jako české orgány a zpochybňuje použitelnost opatření po přistoupení i jejich podpůrný charakter. Pro případ, že by tato opatření představovala podporu, tvrdí, že byla by slučitelná se společným trhem.
(44)
GECB poukazuje na to, že šest až osm let před přistoupením nemohly strany předvídat, že by mohl být zaveden přechodný mechanismus ke kontrole státní podpory poskytnuté před přistoupením. Komise by toto měla vzít v úvahu při interpretaci pojmu použitelnosti po přistoupení a při používání pravidel pro poskytování státní podpory.
(45)
GECB je přesvědčena o tom, že interpretace Komise, pokud jde použitelnost záruk po přistoupení, jak vyplývá z rozhodnutí o zahájení řízení, je příliš zužující. V posuzovaném případě jsou všechny potenciální nároky omezeny maximální částkou i časově. Nároky uvedené v předložených seznamech jsou vyčerpávající v tom smyslu, že všechny uvádějí potenciální důvody pro uplatnění nároků. Vyjádření „nejsou vyčerpávající“ znamená pouze to, že neodrážejí text podkladových dohod. Kromě toho opce s právem prodeje neruší maximální částky, protože se týká jen zvláštních nároků dohody o odškodnění a je sama o sobě omezená.
(46)
Interpretace pojmu „použitelnosti po přistoupení“, jak vyplývá z rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2004, by znamenala, že jen probíhající nebo hrozící spor by mohl být považován za skutečnost, která není použitelná po přistoupení. Ale GECB se domnívá, že i při uplatnění této úzké interpretace vyhovují čtyři individuální žaloby uvedené v bodě 4.1 dohody o odškodnění zcela požadavkům Komise. Dále, daňové nároky podle bodu 2.14 písm. c), d) a e) rovněž vyhovují požadavkům Komise, jelikož budoucí žalobce (české orgány) je vzhledem k povaze těchto nároků znám.
(47)
Opce s právem prodeje by rovněž nebyla použitelná po přistoupení, protože události vedoucí k jejímu uplatnění byly jasně vymezeny a opční cena jednoznačně stanovena. S ohledem na události vedoucí k jejímu uplatnění by opce s právem prodeje byla dostatečně vymezená, pokud jde o čtyři uvedené žaloby na prohlášení neplatnosti. Pokud jde o opční cenu, odvolává se GECB na případ České spořitelny, kde byla Komise toho názoru, že vedlejší pohledávka a sociální úvěry nejsou použitelné po přistoupení.
(48)
Popřípadě pokud by záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje byly považovány za opatření použitelná po přistoupení, nepředstavovaly by státní podporu, jelikož ČNB musela být považována za skutečného vlastníka AGB a měla finanční zájem na prodeji AGB. Záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje byly rovněž dohodnuty mezi stranami a zohledněny v ceně, kterou GECB zaplatila. Kromě toho by opatření nebyla omezena výběrem, protože byla k dispozici všem zájemcům. Nešlo by zde o narušení hospodářské soutěže, protože GECIH zaplatil po ukončení otevřeného, bezpodmínečného a transparentního nabídkového řízení tržní cenu a opatření by neměla žádný vliv na obchod, protože žádná jiná banka neměla zájem na podílu AGB na českém maloobchodním trhu.
(49)
Pokud jde o slučitelnost opatření, GECB se domnívá, že veškerá podpora byla slučitelná podle čl. 87 odst. 2 písm. b) a čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES a pokynů týkajících se podpory na záchranu a restrukturalizaci.
(50)
GECB je toho názoru, že čl. 87 odst. 2 písm. b) je v daném případě použitelný, protože tehdy došlo k vážnému ohrožení stability celého bankovního sektoru, které se blížilo přírodní katastrofě. Čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES by byl rovněž použitelný, protože Komise systematickou krizi bankovního sektoru hodnotila již za potenciální „vážné narušení chodu ekonomiky členského státu“. I požadavek toho, že podpora musí být rozdělována neutrálně všem úvěrovým institucím, by byl v České republice splněn, protože celý bankovní sektor byl v krizi a stát pomohl všem bankám.
(51)
Co se týče pokynů z roku 1994, GECB upozorňuje na to, že Komise by rozšiřovala své pravomoci, pokud by při hodnocení slučitelnosti brala v úvahu nejen ta opatření, která jsou použitelná po přistoupení, ale i celou restrukturalizaci. Co se týče příjemců podpory, pokyny z roku 1994 neuváděly striktní omezení týkající se nově vzniklých společností. Komise rovněž nepoužila zákaz poskytnutí podpory ani na restrukturalizaci nově vzniklým společnostem v bývalém východním Německu. V poznámce pod čarou 10 pokynů Společenství z roku 1999 ohledně státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (11) (dále jen „pokyny z roku 1999“) je to výslovně uvedeno.
(52)
GECB dále uvádí, že Komise v tomto případě nemohla požadovat úplný restrukturalizační plán, jelikož tento požadavek nebylo možné předvídat, když byla opatření schválena. Navíc by nedošlo k žádnému nepatřičnému narušení hospodářské soutěže vzhledem ke skutečnosti, že pokyny z roku 1999 výslovně uvádějí, že v oblastech, které mají nárok na podporu jako Česká republika, podmínky ke schvalování podpory mohou být méně přísné, pokud jde o provádění povinných opatření, aby byla zohledněna závažnost regionálních problémů. GECB nakonec uvádí, že poměr kapitálové přiměřenosti GECB by sám o sobě nevedl k závěru, že podpora nebyla úměrná nákladům na restrukturalizaci a získaným výhodám. Vysoký poměr kapitálové přiměřenosti by spíše odrážel konzervativní úvěrovou politiku GE.
5. HODNOCENÍ
5.1 Použitelnost po přistoupení
(53)
Jak je uvedeno výše, Česká republika spolu s GECB zpochybňují pravomoc Komise provádět přezkum opatření provedených před přistoupením a zejména GECB trvá na tom, aby Komise používala právo retroaktivně a učinila tak výjimku z dříve uplatňovaného pravidla, že se podpora poskytnutá v přistupujícím členském státě před přistoupením hodnotí jako stávající podpora.
(54)
Část 3 bod 1 přílohy IV aktu o přistoupení definuje jako stávající podporu jen tři kategorie opatření:
a)
ta, která nabyla účinku před 10. prosincem 1994;
b)
ta, která byla - po přezkoumání Komisí - zahrnuta do seznamu, který je přiložen ke smlouvě o přistoupení;
c)
ta, která byla schválena v rámci přechodného mechanismu.
Všechna opatření nadále použitelná po dni přistoupení, která představují státní podporu a nespadají do žádné z uvedených tří kategorií, jsou po přistoupení považována za novou podporu. Komise má proto pravomoc zakázat použití těchto opatření a nařídit vrácení jakýchkoli částek neoprávněně vyplacených po přistoupení. Toto uplatnění pravidel pro státní podpory na budoucí účinky opatření, jež jsou nadále použitelná po přistoupení, není spojeno se zpětnou účinností pravidel ES pro získání státní podpory a v každém případě je to v souladu s aktem o přistoupení.
(55)
Část 3 bod 2 přílohy IV aktu o přistoupení upravuje přechodný mechanismus. Poskytuje právní rámec pro hodnocení režimů podpor a individuálních podpůrných opatření, které byly provedeny v nových členských státech před datem přistoupení a jsou stále použitelné po přistoupení.
(56)
Aby bylo opatření považováno za použitelné po přistoupení, musí se prokázat, že může poskytovat dodatečný prospěch, což nebylo v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta, dostatečně nebo vůbec známo. Na druhé straně pravomoc Komise přezkoumat opatření dle přechodného mechanismu nelze použít v souvislosti s podpůrnými opatřeními, které již byly v určité výši definitivně a bezpodmínečně poskytnuty před přistoupením.
(57)
Má se za to, že na režimy záruk spojené s možnými platbami, ke kterým by došlo po přistoupení, se nevztahuje vymezení použitelnosti po přistoupení v míře, v níž jsou splněny následující podmínky (12):
a)
skutečnosti, které jsou příčinou krytých rizik, jsou přesně stanoveny a zahrnuty do úplného seznamu uzavřeného k datu přistoupení;
b)
existuje celkový limit a lhůta pro platby, které může uskutečnit stát;
c)
záruka, jistota či slib odškodnění se týkají případů, ke kterým došlo do data poskytnutí této záruky, jistoty či slibu odškodnění a netýká se žádných budoucích případů.
(58)
Jak je uvedeno v rozhodnutí ze dne 14. července 2004, považuje Komise všechny záruky, jistoty a sliby odškodnění, jakož i opci s právem prodeje, ohledně kterých zahájila formální vyšetřovací řízení, za použitelné po přistoupení. Podle zjištění Komise jsou všechna tato opatření použitelná po přistoupení, a proto skutečnost, že se GECIH a GECB později vzdaly určitých záruk a odškodnění, nemůže podle rozhodnutí Komise ze dne 14. července 2004 odstranit jejich účinnost pro dobu, kdy trvaly i po přistoupení.
(59)
Komise však rovněž znovu zdůrazňuje a potvrzuje platnost rozhodnutí, pokud jde o použitelnost po přistoupení, pro všechna opatření uvedená v tabulkách uvedených ve 26. bodu odůvodnění. Jako odpověď na námitky, které byly vzneseny proti rozhodnutí o zahájení řízení, předkládá Komise následující základní poznámky:
(60)
Česká republika a GECB prohlašují, že potenciální nároky jsou v celém svém rozsahu uvedeny v oznámení České republiky a že maximální finanční expozice České republiky je v něm vymezena. Ačkoli seznamy pravděpodobně zahrnují všechny možné důvody pro vznesení nároků, jsou tyto důvody - až na několik výjimek, které jsou vysvětleny níže - popsány abstraktně. Dále se Komise domnívá, že pouhý limit bez výčtu (rozpisu) specifických událostí, které mohou být příčinou odškodnění, nepřiřazuje platbu po přistoupení ke specifické události vymezené definitivně a bezpodmínečně před přistoupením. Stát sice teoreticky v určitém ohledu vymezil svou finanční expozici, nestanovil však jasně konkrétní skutečnosti, které vedou k poskytnutí plateb.
(61)
V rozporu s tvrzením České republiky a GECB toto je také přístup, který Komise zaujala ve věci týkající se Komerční banky (13) a České spořitelny (14). Záruky v obou těchto případech, které byly prohlášeny za nepoužitelné po přistoupení, splňovaly výše uvedená kritéria, jelikož se týkaly konkrétně vyjmenovaného a uzavřeného počtu odděleně vykazovaných aktiv, jež byla přesně a úplně stanovena před přistoupením a jejichž hodnota byla zaručena státem. Rovněž ve věci Slovenské sporitelny (15) se odškodnění sporů týkalo specifických probíhajících či hrozících sporů, jejichž výčet byl uveden na úplném a právně závazném seznamu.
(62)
Jak je dále vysvětleno, není finanční expozice České republiky, pokud jde o odškodnění v souvislosti s platností prodeje v bodu 4.1 dohody o odškodnění ani v souvislosti s opcí s právem prodejem, dostatečně vymezena.
(63)
Česká republika spolu s GECB tvrdí, že odškodnění týkající se daňových otázek splňují požadavky Komise na to, aby opatření nebylo považováno za použitelné po přistoupení, jelikož budoucí žalobce (české orgány) je znám vzhledem k povaze těchto nároků.
(64)
Komise se domnívá, že pokud by toto zdůvodnění platilo, použilo by se nejen v daňových otázkách, ale také při odškodnění za závazky plynoucích z cel a spotřebních daní. Odškodnění v otázkách daní, jakož i za závazky plynoucí z cel a spotřebních daní podle bodu 2.14 písm. c), d) a e) a bodu 5.1 písm. a) podbodu iv) však není dostatečně vymezeno. Nároky na odškodnění jsou dostatečně definovány, pokud je specificky popsán potenciální žalobce a skutečnost zakládající nárok. Ve stávajícím případě by mohlo být vzneseno neomezené množství nároků na odškodnění, proto tato ustanovení nemohou být chápána v tom smyslu, že vymezují finanční expozici České republiky. Odškodnění týkající se daňových otázek a závazky plynoucí z cel a spotřebních daní proto Komise považovala a nadále považuje za použitelné po přistoupení.
(65)
Nároky popsané v tabulce 1 bodu 9 týkající se odškodnění v případě prodeje AGB1 bance GECB byly shledány neplatnými. Možné kroky vedoucí k tomuto výsledku jsou popsány všeobecně, a proto neomezují finanční expozici České republiky. Dokonce i v případě, že by skupiny možných žadatelů - jako například v určité fázi akcionáři AGB - byly chápány tak, že představují uzavřenou skupinu osob. Přestože tyto skupiny jsou nesmírně velké a mají zahrnovat také právní nástupce těchto osob, nároky vznesené těmito skupinami osob nejsou vymezeny, takže by mohlo být vzneseno nekonečné množství možných nároků. Vzhledem k této skutečnosti nemůže být riziko České republiky hodnoceno jako přesně definované.
(66)
Pokud jde o čtyři nároky podle bodu 4.1 dohody o odškodnění vyjmenované v bodech 5, 6, 7 a 8 tabulky 1, Komise se domnívá, že i kdyby byly dostatečně přesně vymezeny ve smyslu prvního kritéria popsaného výše vzhledem k tomu, že tyto nároky se vztahují na jednotlivé žaloby, které vznesli konkrétně vymezení navrhovatelé, požadavek celkového limitu závazku státu není splněn. Je to tak v případě všech nároků vznesených na základě bodu 4.1 dohody o odškodnění, které jsou uvedeny v bodech 5, 6, 7, 8 a 9 tabulky 1.
(67)
Možná finanční expozice ČNB se zdá být omezena na částku 15 miliard CZK na každé zvlášť uvedené odškodnění podle bodu 4.1 dohody o odškodnění. Toto omezení je však odstraněno skutečností, že GECIH může uplatnit opci s právem prodeje v případě, pokud ČNB odmítne provést platbu v hodnotě vyšší než 2 miliardy CZK. V případě, že ČNB odmítne provést platby nad tuto hranici, GECIH je oprávněna provést opci s právem prodeje. Tímto by mohla být ČNB nucena, aby prováděla platby za odděleně uvedená odškodnění vyjmenovaná v bodu 4.1 dohody o odškodnění dokonce až nad stanovený limit ve výši 15 miliard CZK, aby se tak vyhnula opci s právem prodeje. Jak bude popsáno dále, opce s právem prodeje nebyla také sama o sobě dostatečně vymezena a limitována.
(68)
Komise proto považuje bod 4.1 dohody o odškodnění, jak je popsán v bodech 5, 6, 7, 8 a 9 tabulky 1, za použitelný po přistoupení.
(69)
Jak je objasněno výše, v podstatě zbývají pouze dva typy případů, za kterých může být opce s právem prodeje uplatněna. Prvním je rozhodnutí nebo rozsudek, který prohlašuje prodej AGB1 bance GECB za neplatný. Druhým případem je odmítnutí ČNB provést platby nad 2 miliardy CZK v souvislosti se žalobami na prohlášení neplatnosti uvedenými v bodě 4.1 dohody o odškodnění.
(70)
Tyto možné případy nejsou žádným způsobem upřesněny odkazem na vymezení počtu osob, které by mohly podat takové žaloby, aby se tak dalo předvídat soudní řízení, které by mohlo vést k prohlášení neplatnosti prodeje AGB1 bance GECB či podobnému rozhodnutí. Z toho důvodu nejsou rizika České republiky dostatečně vymezena a jasně identifikována.
(71)
Kromě toho není finanční účast České republiky omezena. V případě věci Česká spořitelna považovala Komise účast České republiky týkající se vyrovnání sociálních úvěrů za dostatečně vymezenou, protože vyrovnání bylo stanoveno rozdílem mezi „sazbou dohodnutou pro sociální úvěry“ a sazbou Prague Interbank Offered Rate plus pevná procentní sazba plus pevná platba za účet za rok. Proměnné však byly v tomto případě omezeny pouze na indexaci k referenční hodnotě jednotného trhu a nemohly být ovlivněny příjemcem.
(72)
V našem případě je cena při uplatnění opce s právem prodeje určena nejvyšší hodnotou z následujících možností:
a)
upravenou reverzní částkou;
b)
hodnotou čistých aktiv GECB ke dni, kdy je cena při uplatnění opce stanovena;
c)
poctivou tržní hodnotou GECB ke dni, kdy je cena při uplatnění opce stanovena.
(73)
Česká republika Komisi informovala, že stanovení ceny bude v tomto případě provedeno nezávislým odborníkem, jehož závěr je závazný pro všechny strany.
(74)
Bez ohledu na účast nezávislého odborníka, který by mohl případně posoudit věc objektivněji, se Komise domnívá, že metoda k určení ceny nestanovuje omezení finanční expozice České republiky. Metody, kterými by byla cena určena, odkazují na parametry, jež jsou ovlivněny bankou GECIH a hospodářskou výkonností banky GECB.
(75)
Nadto cena, která měla být zaplacena v rámci opce s právem prodeje, je určena na základě složitého výpočtu obsahujícího proměnné, jejichž hodnota byla nejistá v době podepsání dohody o opatřeních, byla nejistá i v době přistoupení a měnila by se v průběhu doby. Proto by cena, která měla být zaplacena v rámci opce s právem prodeje, závisela na nedefinovatelných proměnných podmíněných budoucím vývojem a mohla by být určena pouze k určitému dni po přistoupení.
(76)
Na základě výše uvedených informací není potenciální expozice ČNB vzorcem dostatečně vymezena. Vzhledem k těmto důvodům je opce s právem považována za použitelnou po přistoupení.
(77)
V důsledku toho Komise potvrzuje své rozhodnutí ze dne 14. července 2004 ohledně použitelnosti opatření, kvůli kterým zahájila formální vyšetřovací řízení, po přistoupení a považuje všechna tato opatření za opatření, která jsou použitelná po přistoupení. Jedná se o záruky, jistoty a sliby odškodnění uvedené v tabulkách 1, 2, 3 a 4 i o opci s právem prodeje.
5.2 Povaha státní podpory
(78)
Ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že podpory v jakékoli formě poskytované ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(79)
ČNB jakožto veřejnoprávní subjekt se v dohodě o odškodnění zaručuje za závazky, které na sebe AGB vzala v listině záruk vůči GECB a GECIH. Proto jsou do režimů záruk zahrnuty státní prostředky. Státní prostředky jsou zahrnuty také v případě opce s právem prodeje, protože se ČNB zavázala k tomu, že odkoupí veškeré akcie GECB v případě, že GECIH opci s právem prodeje uplatní.
(80)
Česká republika spolu s GECB tvrdí, že opatření nepředstavují podporu, protože by likvidace AGB byla pro stát nákladnější než její prodej. Zejména by ČNB byla povinna na základě záruky pro vkladatele uvedené ve 14. bodě odůvodnění vyplatit všechny věřitele AGB. Pokud by nedošlo k restrukturalizaci AGB, musela by Česká republika nést vysoké náklady vzniklé na základě uvedené záruky. GECB rovněž tvrdí, že ČNB musí být považována za faktického vlastníka AGB, protože podle českého práva je nucený správce jmenován ČNB a musí být také jejím zaměstnancem. Kromě toho by režimy záruk měy představovat běžnou obchodní praxi, která se odrazila v ceně zaplacené za AGB1.
(81)
Komise se domnívá, že při výkonu funkce nuceného správce nemůže být ČNB považována za faktického vlastníka banky. To spíše AGB v nucené správě zůstává vlastníkem útvaru bankovního obchodu. Nucený správce může mít pravomoc banku prodat, nicméně jedná jejím jménem. ČNB tedy činila úkony, aby umožnila prodej soukromé banky jiné soukromé bance.
(82)
Komise nepovažuje převzetí záruky pro vkladatele kupujícím za dostatečný důvod k tomu, aby racionálně myslící tržní subjekt sjednával záruky, jistoty a sliby odškodnění a opci s právem prodeje. Česká republika ve svém oznámení spolu s přiloženým hodnocením výslovně prohlásila, že „ČNB nikdy nepočítala s tím, že by na základě záruky vyplácela“. Toto opatření bylo zamýšleno jen jako psychologický prostředek uklidnění veřejnosti. A Česká republika skutečně přiznala, že záruka pro vkladatele poskytnutá ČNB dne 17. září 1996 nebyla nikdy uplatněna, a v okamžiku prodeje AGB1 bance GECB se jistě zdálo velmi nepravděpodobné, že by na základě uvedené záruky byly kdy vzneseny nějaké nároky.
(83)
Co se týče opce s právem prodeje, Česká republika a GECB tvrdí, že ta by v žádném případě neznamenala faktickou výhodu a že by mohla představovat výhodu až tehdy, kdy by byla uplatněna. Komise je nicméně toho názoru, že opce s právem prodeje již ode dne poskytnutí představuje právo, které má pro GECB hodnotu. Podobně jako je to se zárukou, k výhodě na základě opce s právem prodeje dochází nejen tehdy, pokud je opce s právem prodeje uplatněna (jsou vzneseny nároky na základě záruky), ale již jejím poskytnutím (16).
(84)
Dohodu o odškodnění uzavřela ČNB, GECB a GECIH. Stranami listiny o opčním prodeji byla ČNB a GECIH. GECB, GECIH i AGB jakožto prodejce AGB1 a bankovního útvar AGB1, jehož vlastníkem byla před 22. červnem 1998 banka AGB a poté banka GECB, jsou tedy možnými příjemci těchto opatření.
(85)
Ačkoli AGB jakožto prodejce AGB1 nebyla účastníkem těchto dvou dohod, měla z nich prospěch, protože jí umožnily prodej jejího útvaru bankovního obchodu - a to prodej jako takový nebo přinejmenším prodej za prodejní cenu, která byla vyšší než cena, za kterou se prodej mohl uskutečnit bez záruk a opce s právem prodeje, které poskytla ČNB. AGB neposkytla žádné plnění a ČNB v žádném případě neměla vůči zúčastněným stranám povinnost uzavřít dohodu o odškodnění a přistoupit na listinu o opčním prodeji. Vzhledem ke krizi v bankovním sektoru České republiky přistoupila ČNB k těmto opatřením spíše za účelem restrukturalizace útvaru bankovního obchodu AGB, aby tím zabránila negativnímu dopadu na celé české hospodářství.
(86)
Skutečnost, že určité záruky a odškodnění mohou být při uzavírání prodejních a kupních smluv běžné, nic nemění na schopnosti těchto opatření poskytnout výhodu. Listina záruk podepsaná prodejcem, bankou AGB, a kupujícím, GECB/GECIH, může mít běžný charakter. Dohoda o odškodnění, jakožto dalekosáhlá veřejná protizáruka, a opce s právem prodeje, které byly poskytnuty za účelem usnadnění prodeje soukromého podniku, však nejsou v praxi běžné a znamenají finanční výhody jak pro prodejce, tak i pro prodávaný podnik.
(87)
Ohledně opce s právem prodeje Česká republika a GECB tvrdí, že zvláštní povaha opce s právem prodeje by v současné době neumožňovala hodnocení charakteru státní podpory, protože prodejní cena, za kterou by banka GECB mohla být prodána ČNB, bude stanovena teprve v budoucnu. Jedná se ale pouze o vyčíslení, což nic nemění na skutečnosti, že opce s právem prodeje představovala pro AGB okamžitou finanční výhodu. Tuto výhodu, kterou ve skutečnosti tvoří rozdíl mezi kupní cenou zaplacenou GECB a cenou, kterou by AGB dosáhla prodejem bankovního útvaru AGB1 bez opce s právem prodeje poskytnutou ČNB, není třeba přesně vyčíslit.
(88)
Pokud jde o útvar bankovního ochodu banky AGB, AGB1, který byl prodán bance GECB na základě smlouvy o převodu jmění, Komise se domnívá, že režimy záruk a opce s právem prodeje poskytly prospěch, protože umožnily bankovnímu útvaru AGB1 pokračovat v podnikání. Skutečnost, že prodej bankovního útvaru AGB1 bance GECB proběhl podle bezpodmínečného a veřejného nabídkového řízení, neodstranila dané výhody, neboť kupní cena AGB1 byla záporná tím, že hodnota podpůrných opatření poskytnutých útvaru bankovních obchodů AGB přesáhla hodnotu dosaženou jejím prodejem.
(89)
Kupní cena ve výši 304 milionů CZK není pro ČNB náhradou za opatření poskytnutá v průběhu restrukturalizace, protože ČNB není vlastníkem AGB1 a kupní cena nebyla vyplacena ČNB, nýbrž prodejci, jímž je AGB.
(90)
Také existence protizávazku odškodnění, na základě kterého GECIH převzala závazky ČNB plynoucí ze záruky pro vkladatele, nezrušila opatření, které ČNB předtím poskytla bance AGB. Dohodou o odškodnění se GECB zavázala, že převezme závazky ČNB plynoucí ze záruky pro vkladatele. Záruka pro vkladatele je zárukou, kterou ČNB při uvalení nucené správy na AGB dne 17. září 1996 poskytla věřitelům a vkladatelům AGB, aby zabránila hromadným výběrům z této banky. Česká republika toto opatření oznámila v rámci přechodného mechanismu a v rozhodnutí ze dne 14. července 2004 jej Komise prohlásila za opatření, které není použitelné po přistoupení. Komise se domnívá, že převzetí závazků ČNB plynoucích ze záruky pro vkladatele není pro ČNB náhradou za poskytnutí záruk, jistot a slibů odškodnění a opce s právem prodeje, protože na ČNB tyto závazky přejdou opět v případě, že GECIH uplatní opci s právem prodeje. Komise se proto domnívá, že toto převzetí závazků společností GECIH nemůže být považováno za úplné převzetí závazků plynoucích ze záruky pro vkladatele. Navíc v době prodeje AGB1 v červnu 1998 byla potenciální finanční expozice ČNB vyplývající ze záruky pro vkladatele (poskytnuté dne 17. září 1996) zanedbatelná, jelikož pravděpodobnost hromadného výběru vkladů byla minimální, protože k uvalení nucené správy na AGB došlo o téměř dva roky dříve. Sama Česká republika ve svém oznámení uvedla, že ČNB nepředpokládala, že by kdy v budoucnu musela provést platby plynoucí ze záruky pro vkladatele. Ve skutečnosti do dne převzetí AGB1 bankou GECB nebyla provedena žádná platba plynoucí ze záruky pro vkladatele. Protože expozice ČNB existovala pouze teoreticky, GECB nemůže tvrdit, že poskytla ČNB kompenzaci tím, že za získání záruk, jistot a slibů odškodnění a za opci s právem prodeje převzala od ČNB povinnosti plynoucí ze záruky pro vkladatele.
(91)
Maximální částka týkající se záruk, jistot a slibů odškodnění, ohledně kterých Komise zahájila řízení, se vztahuje dohromady na 126 miliard CZK, a proto dalece přesahuje jakoukoli teoretickou finanční expozici plynoucí ze záruky pro vkladatele i kupní cenu ve výši 304 milionů CZK. Soudní dvůr ve věci Německo v. Komise (17) vysvětlil, že otevřené, bezpodmínečné a transparentní nabídkové řízení neodpovídá požadavkům testu investorů na soukromém trhu, a proto představuje poskytnutí státní podpory v případě, kdy je společnost prodána za cenu v záporné hodnotě a kdy by bylo levnější ji zlikvidovat. Komise se proto domnívá, že v daném případě prodej uskutečněný vlastníky bankovního útvaru AGB1 na svůj vlastní účet neodstranil hospodářské výhody. Ty výhody, které jsou přímo považovány za problematické, přešly prodejem na GECB. Banky GECB a GECIH měly z dohody o odškodnění a z opce s právem prodeje prospěch, protože na jejich základě nabyly práva. Tato práva nabyly za účelem umožnění restrukturalizace AGB1.
(92)
V důsledku toho záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje představují hospodářské výhody pro prodejce - banku AGB - a GECB a její mateřskou společnost GECIH při provozování bankovní činnosti AGB1.
(93)
GECB tvrdí, že záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje nebyly selektivní ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, protože byly k dispozici všem zájemcům o koupi AGB1. Tento argument nemůže být přijat. Dotyčná opatření byla konkrétně omezena na kupujícího útvaru AGB1, a jsou proto právě svou povahou selektivní. Kromě toho byly dohoda o odškodnění a listina opce s právem prodeje samostatně dojednány poté, co se GECB stala jediným zájemcem o AGB1, a ve výzvě k nabídkovému řízení nebyla žádná zmínka o možnosti ručení státu ani zmínka o tom, že by toto ručení bylo k dispozici kterémukoli zájemci. Tato opatření jsou tudíž selektivní.
(94)
Předtím, než na ni byla uvalena nucená správa, byla AGB jednou z největších bank v České republice. Vzhledem k tomu, že je AGB v likvidaci, k narušení hospodářské soutěže, pokud jde o prodejce - banku AGB - již nedochází. K narušování hospodářské soutěže, co se týče bankovního útvaru AGB1, který byl prodán bance GECB, však stále dochází. AGB1/GECB působí aktivně v celé České republice a je součástí skupiny GE, která podniká v celosvětovém měřítku. České orgány samy uvádějí, že v dané době banky z EU uvažovaly o investicích na českém trhu. Kdyby bankovní útvar AGB1 přešel do likvidace, ostatní evropské i jiné banky by mohly získat část trhu, kterou si udržela GECB. Vzhledem k této skutečnosti se Komise domnívá, že režim záruk a opce s právem prodeje umožňují narušení hospodářské soutěže a ovlivňují obchod mezi členskými státy (18).
(95)
Všechny body čl. 87 odst. 1 jsou naplněny, části záruk, jistot a slibů odškodnění a opce s právem prodeje, které jsou použitelné po přistoupení, představují ve smyslu Smlouvy státní podporu ve prospěch GECB za účelem převzetí bankovního útvaru AGB1.
6. SLUČITELNOST PODPORY
6.1 Ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. b) a čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES
(96)
Ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES stanovuje podmínky, za kterých státní podpora je či může být považována za slučitelnou se společným trhem.
(97)
V protikladu k argumentu GECB není možné tvrdit, že v tomto případě došlo v zemi k mimořádné události či k situaci, která „se blížila přírodní katastrofě“, podle čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy o ES. Případná ztráta důvěry veřejnosti v bankovní systém nemůže být ve smyslu tohoto ustanovení chápána jako „přírodní katastrofa“. Pojem mimořádné události nezahrnuje finanční ztráty způsobené na základě obchodních rozhodnutí hospodářských subjektů. Nelze tvrdit, že události, které vedly k poskytnutí podpory lze považovat za nepředvídatelné a mimořádné.
(98)
Podpora nemůže být odůvodněna ani na základě čl. 87 odst. 3 písm. b). Podpora nebyla součástí plánu daného odvětví, který byl použitelný celoplošně stejným způsobem vůči všem českým bankám (19).
6.2 Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) Dohody o ES a Pokyny pro záchranu a restrukturalizaci
(99)
Protože hlavním úkolem podpory je obnovení životaschopnosti podniku v obtížích, jedině výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES umožňuje schválení státní podpory, která je poskytnuta za účelem usnadnění rozvoje určitých hospodářských odvětví, pokud tato podpora nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(100)
Pro opatření přijatá před 9. říjnem 1999 určují podmínky, za kterých je taková podpora považována za slučitelnou se společným trhem, pokyny z roku 1994 (20). Dokumenty týkající se záruk, jistot a slibů odškodnění a opce s právem prodeje byly podepsány dne 21. a 22. června 1998 (21). Ačkoli jsou tato opatření, jak již bylo dříve konstatováno, stále použitelná po přistoupení, a Česká republika by tedy stále mohla potenciálně poskytovat podporu, jejíž povaha a výše by nebyla přesně vymezena, dělo by se tak podle opatření přijatých v době, kdy stále ještě platily pokyny z roku 1994, a je tedy vhodné, aby byla posouzena s ohledem na tyto pokyny (22).
(101)
Komise se ve svém rozhodnutí ze dne 14. července 2004 vyjádřila, že má vážné pochybnosti o tom, že byly splněny požadavky pokynů z roku 1994. Vážné pochybnosti Komise týkající se zejména plnění formálních kritérií uvedených pokynů nadále trvají.
(102)
V pravomoci Komise je přezkoumávat pouze taková podpůrná opatření, která jsou považována za použitelná po přistoupení. K tomu, aby bylo možné posoudit slučitelnost podpory na restrukturalizaci, je však nutně třeba vyhodnotit celý soubor restrukturalizačních opatření. V daném případě jde o celou řadu zásahů, o kterých rozhodly české orgány. Při posuzování slučitelnosti opatření nadále použitelných po přistoupení ve světle takových kritérií stanovených v pokynech z roku 1994, jako jsou obnovení životaschopnosti, proporcionalita podpory a zabránění nepatřičnému narušení hospodářské soutěže, musí být vzata v úvahu všechna tato restrukturalizační opatření.
(103)
Podle pokynů z roku 1994 se podnikem v obtížích rozumí podnik, který není schopen obnovy ze svých vlastních prostředků nebo získáním potřebných prostředků od akcionářů či na základě půjčky.
(104)
V roce 1996 vykazovala AGB ztrátu ve výši -8,487 miliardy CZK a vlastní kapitál ve výši -5,476 miliardy CZK. Na základě této informace nebyla AGB (včetně bankovního útvaru, který se později změnil na AGB1) schopná obnovy bez zásahu státu, a proto byla ve smyslu bodu 2.1 pokynů z roku 1994 podnikem v obtížích. GECB a GECIH však nevykazovaly finanční potíže, a proto nejsou v tomto ohledu splněna kritéria pokynů z roku 1994.
(105)
V pokynech z roku 1994 je podpora na záchranu popsána jako opatření, která mají dočasně udržovat společnost, která čelí podstatnému zhoršení své finanční situace. Opatření by všeobecně neměla být uplatňována déle než šest měsíců. Protože záruky, jistoty a sliby odškodnění a opce s právem prodeje nejsou opatřeními dočasnými a jejich užití v praxi přesáhlo období šesti měsíců, podpora podle bodu 2.1 pokynů z roku 1994 nespadá do kategorie podpory na záchranu.
(106)
Podle pokynů z roku 1994 musí být podpora na restrukturalizaci spojena s funkčním programem restrukturalizace či obnovy předloženým Komisi.
(107)
Česká republika spolu s GECB tvrdí, že Komise nemůže vyžadovat úplný a komplexní restrukturalizační plán, jelikož v době, kdy byla opatření přijata, nebylo možné předvídat, že budou použita pravidla EU vztahující se na státní podporu. Kromě toho i v jiných případech, jmenovitě v bývalém východním Německu, nebyl tento požadavek přísně dodržen.
(108)
Restrukturalizační plán předložený jako součást oznámení je datován do prosince 2003. V roce 1996, kdy české orgány poprvé začaly do situace týkající se AGB zasahovat, komplexní koncept restrukturalizace AGB neexistoval. Komise proto dospěla k závěru, že tento formální požadavek pokynů z roku 1994 nebyl splněn.
(109)
Současně je třeba upozornit na to, že podpora, kvůli které bylo řízení Komise zahájeno, se vztahuje na prodej AGB1 bance GECB. V této souvislosti je nutné také připomenout, že Komise obvykle považuje převod podniku v obtížích do rukou soukromého investora pro vyřešení potíží vyplývajících z hospodaření v minulosti a pro to, aby byl umožněn pozitivní hospodářský rozvoj takového podniku (či jeho obchodní činnosti), za zásadní. Dá se předpokládat, že takový podnik bude spíše trvale životaschopný, pokud se dostane do rukou nového soukromého investora s dostatečnými prostředky na provedení jeho zásadní restrukturalizace. Přestože tedy nebyl v pravém slova smyslu k dispozici žádný restrukturalizační plán, když v červnu 1998 (tím spíše v roce 1996) prodej probíhal, je jasné, že předpovědi provedené GE pro vlastní potřeby a restrukturalizační opatření plánovaná v této souvislosti byly s to zajistit dlouhodobou životaschopnost AGB. Ačkoli GECB/GECIH jakožto konečný vlastník bankovního útvaru AGB1 nebylo samo o sobě podnikem v nesnázích, GECB nebyla vlastníkem úvaru AGB1 v době, kdy čelil potížím, a nenesla zodpovědnost za zhoršení situace AGB1. Právě naopak to, že GECB bankovní útvar odkoupila, umožnilo jeho restrukturalizaci, k čemuž by však nedošlo, pokud by restrukturalizační snahy GECB/GECIH nebyly podpořeny opatřeními zahrnutými do dohody o odškodnění a opce s právem prodeje.
(110)
Podle pokynů z roku 1994 je další podmínkou, aby byla opatření přijata za účelem co nejvíce zamezit zápornému vlivu na konkurenci. Tato opatření obvykle spočívají v omezení nebo zrušení činnosti podniku. Pokyny z roku 1994 však uvádějí, že pokud na daném trhu, na kterém příjemce podpory působí, neexistuje strukturální nadbytek výrobní či obchodní kapacity, Komise obvykle od dotčeného podniku omezení činnosti náhradou za podporu nepožaduje.
(111)
Komisi postačuje zjištění, že v době, kdy byla podpora přidělena, na českém bankovním trhu nebyl nadbytek obchodní kapacity. Komise také uznává, že AGB nezůstal pokladní přebytek, který by umožňoval rozšíření obchodní kapacity více, než bylo nutné k obnovení její životaschopnosti. Komise bere v potaz, že Česká republika by v dané době, kdy byla podpora přidělena, zcela splňovala podmínky pro zařazení do kategorie podporovaných oblastí, což ospravedlňuje skutečnost, že kritéria vztahující se k zamezení nepatřičného narušení hospodářské soutěže nejsou uplatňována tak přísně. Na závěr Komise podotýká, že žádný z konkurenčních podniků nevznesl po zahájení vyšetřovacího řízení žádné připomínky. Komise proto dospěla k závěru, že v tomto případě nebylo potřeba žádných podmínek a povinností k tomu, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže, ke kterému došlo v důsledku poskytnutí podpory.
(112)
Výše a intenzita podpory musí být omezena na úplné minimum, které je k restrukturalizaci firmy potřebné. Od příjemců podpory se proto očekává, že významně přispějí na restrukturalizaci ze svých vlastních prostředků nebo z prostředků získaných formou externího komerčního financování.
(113)
Česká republika doložila, že GECB přikročila k několika investicím a podnikla několik operativních restrukturalizačních kroků. GECB zejména vyplatila 206 milionů CZK jako náklady na odstupné propuštěným zaměstnancům. GECB navíc v období let 1998-2002 přímo investovala částku v hodnotě 2,040 miliardy CZK. Tyto investice týkající se aktualizace informačních a bankovních systémů GECB a s tímto souvisejících výdajů na počítačové vybavení, a také na rozvoj sítě bankomatů a poboček. GECB taktéž investovala do optimalizace sítě poboček, školení zaměstnanců, asistence vedení podniku a předávání know-how.
(114)
Na základě informace, kterou uvedla GECB, Komise uznává, že tyto náklady souvisejí s restrukturalizací AGB1.
(115)
Je nesmírně těžké vyčíslit hrubou hodnotu grantového ekvivalentu podpůrných opatření obsažených v listině záruk a dohodě o odškodnění, jakož i v opci s právem prodeje (především vzhledem k událostem vedoucí k jejich uplatnění). Pravděpodobnost, že by tyto nároky byly vzneseny, je velmi malá, ne-li v některých případech nulová (například v otázkách životního prostředí), a v jiných případech vyšší (viz například tabulka 1 bod 9).
(116)
Je nutno nicméně připomenout, že AGB1 byla prodána cestou otevřeného, bezpodmínečného a transparentního nabídkového řízení, jež v daném případě sice nevylučuje podporu, avšak zaručuje, že přidělená podpora představovala minimum nutné k prodeji a následně k pokračování obchodní činnosti. Společnost GECIH byla v každém případě jediným zájemcem, který učinil nabídku na koupi AGB1. Proto se prodej společnostem GECB/GECIH podmíněný předmětnými opatřeními jevil jako nejrozumnější způsob restrukturalizace AGB1.
(117)
Komise rovněž uznává, že vysoké poměry kapitálové přiměřenosti, kterých GECB dosáhla, nebyly způsobeny zárukami, jistotami a sliby odškodnění či opcí s právem prodeje, protože tato opatření nemají žádný vliv na vlastní kapitál banky.
(118)
Komise v této fázi dospěla k závěru, že ačkoli nebyla kritéria pokynů z roku 1994 splněna, duch pokynů z roku 1994 byl v zásadě v tomto případě respektován: prodej soukromému vlastníkovi se jasně zaměřoval na obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky; nebylo třeba stanovit specifické podmínky či povinnosti; podpora, která byla v době prodeje poskytnuta, byla skutečně minimální částkou nutnou k restrukturalizaci vzhledem k tomu, že prodej proběhl v rámci otevřeného, bezpodmínečného a transparentního nabídkového řízení.
(119)
Přesto však nebyla splněna některá z formálních kritérií pokynů z roku 1994, která jsou i v pokynech z roku 1999. Abychom vyvodili závěr ohledně slučitelnosti podpory, je proto vhodné podporu posoudit s ohledem na další ustanovení práva Společenství.
7. USTANOVENÍ ČL. 87 ODST. 3 PÍSM. C) SMLOUVY O ES A ČL. 46 ODST. 2 EVROPSKÉ DOHODY
(120)
Ustanovení čl. 46 odst. 2 Evropské dohody, která byla v době přidělení podpory v platnosti, zní:
„Pokud jde o finanční služby, uvedené v příloze XVIa, tato dohoda se nedotýká práva stran přijímat opatření nezbytná pro provádění jejich měnové politiky nebo opatření, která jsou z důvodu opatrnosti přijímána za účelem zajistit ochranu investorů, vkladatelů, pojištěnců nebo osob, které jsou oprávněny ze svěřenectví, nebo opatření k zabezpečení, integrity a stability finanční soustavy. Tato opatření nebudou na základě státního občanství diskriminovat společnosti a státní občany druhé strany ve srovnání s vlastními společnostmi a státními občany.“
(121)
Toto ustanovení samo o sobě neposkytuje právní základ k tomu, aby byla jakákoli opatření ve formě státní podpory přijatá v jeho rámci Českou republikou chápána jako slučitelná se společným trhem. Představuje však rámec, který má společně se všemi ostatními právními a faktickými prvky tohoto případu význam pro posouzení slučitelnosti dané podpory se společným trhem.
(122)
V tomto ohledu je nutné upozornit na to, že tento případ nemůže být chápán odděleně. Když byla předmětná podpora poskytnuta, čelil český bankovní sektor obrovským potížím a většina bank neměla daleko k bankrotu. Tento případ je jedním z šestnácti případů, které byly všechny oznámeny v rámci přechodného mechanismu (23), ve kterých musela Česká republika zasáhnout, aby tak zabránila naprostému zhroucení celého bankovního systému v České republice. Týká se to všech velkých českých bank.
(123)
V tomto smyslu se dotyčná opatření jasně zaměřovala na zajištění integrity a stability finančního systému České republiky. Tato opatření byla taktéž nutná ke stabilitě finančního systému České republiky, protože bez nich by banky zanikly. Jejich vedení ve skutečnosti převzala ČNB v roli orgánu dohlížejícího na finanční sektor. Pokrývají většinu finančních služeb uvedených v příloze XVIa Evropské dohody. Neměly za následek diskriminaci z důvodu státní příslušnosti.
8. ZÁVĚR
(124)
Z výše uvedeného vyplývá, že podpora poskytnutá v rámci prodeje AGB1 tvoří součást dalekosáhlých opatření, jež Česká republika systematicky přijala, aby předešla zhroucení svého bankovního sektoru. Ačkoli se české orgány neřídily podmínkami pokynů z roku 1994, plně respektovaly jejich ducha a zásadní principy. Vzhledem k mimořádným okolnostem, kterým Česká republika v dané době čelila, a čl. 46 odst. 2 Evropské dohody, došla Komise k závěru, že podpora může být proto považována za slučitelnou s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES jako podpora, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností.
(125)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že odškodnění nároků uvedených v tabulkách 1 až 4 ve 26. bodě odůvodnění, jakož i opce s právem prodeje, jsou státními podporami, které jsou použitelné po přistoupení a slučitelné se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá podnikům GE Capital Bank, a.s. a GE Capital International Holdings Corporation, USA. od 1. května 2004 ve formě odškodnění nároků uvedených v tabulkách 1, 2, 3 a 4 obsažených ve 26. bodě odůvodnění, které je založeno na dohodě o odškodnění uzavřené mezi Českou národní bankou a GE Capital International Holdings Corporation, USA dne 22. června 1998, ve znění změny č. 1 k dohodě o odškodnění ze dne 25. dubna 2004, a ve formě opce s právem prodeje založené na listině o opčním prodeji podepsané Českou národní bankou a GE Capital International Holdings Corporation, USA dne 22. června 1998 je slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 18. července 2007.