Nařízení Rady (ES) č. 3290/94
ze dne 22. prosince 1994
o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství schválilo soubor pravidel, jimiž se řídí společná zemědělská politika;
vzhledem k tomu, že v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání sjednalo Společenství různé dohody (dále jen "dohody GATT"); že některé z těchto dohod se týkají zemědělství, zejména Dohoda o zemědělství (dále jen "dohoda"); že ústupky týkající se domácí podpory mohou být splněny stanovením cen a výší podpor na vhodné úrovni a není nutno stanovit v této věci zvláštní ustanovení; že dohoda stanoví šestiletý harmonogram pro rozšíření přístupu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí na trh Společenství na jedné straně a postupné snižování úrovně podpory poskytované Společenstvím pro vývoz zemědělských produktů na straně druhé; že by měly být náležitě upraveny právní a správní předpisy v oblasti zemědělství pro obchod se třetími zeměmi;
vzhledem k tomu, že při změně všech opatření omezujících dovoz zemědělských produktů na cla (tarifikaci) a zákazu provádění takových opatření v budoucnu vyžaduje dohoda zrušení pohyblivých dovozních dávek a ostatních stávajících dovozních opatření a poplatků stanovených ve společných organizacích trhů; že celní sazby uplatňované na zemědělské produkty v souladu s dohodou musí být stanoveny ve společném celním sazebníku; že však pro některé skupiny produktů, jako jsou obiloviny, rýže, víno a ovoce a zelenina, zavedení doplňujících nebo jiných mechanismů obchodu, než je vybírání pevně stanovených cel, vyžaduje, aby byly přijaty předpisy umožňující výjimky ze základních nařízení; že navíc opatření na ochranu trhu Společenství proti dovozu rozinek a zpracovaných třešní lze na základě Dohody o ochranných opatřeních udržovat po dobu pěti let; že kromě toho, aby se zamezilo problémům se zásobováním trhu Společenství, by mělo být povoleno pozastavení cla na některé výrobky v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že pro udržení minimální úrovně ochrany proti nepříznivým účinkům na trhu, které mohou vyplývat z výše uvedené tarifikace, umožňuje dohoda použití dodatečných cel na základě přesně určených podmínek, ale pouze u produktů, na něž se vztahuje tarifikace; že by v souladu s tím měla být vložena do příslušných základních nařízení odpovídající ustanovení;
vzhledem k tomu, že dohoda stanoví v režimu tak zvaného běžného přístupu a tak zvaného minimálního přístupu řadu celních kvót; že podmínky použitelné pro takové kvóty jsou v dohodě podrobně uvedeny; že s ohledem na zvýšený počet kvót a pro zajištění co nejúčinnějšího provádění by měla být Komise odpovědná za jejich otevírání a správu s využitím postupu řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že změny vyplývající z rámcové dohody o banánech, uzavřené s některými zeměmi Jižní Ameriky v rámci Uruguayského kola, by měly být zahrnuty do nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [3];
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, že Dohoda o ochranných opatřeních stanoví jasná pravidla propoužití ochranných doložek zahrnutých do organizací trhů, měly by být tyto doložky doplněny o odkaz na závazky vyplývající z mezinárodních dohod;
vzhledem k tomu, že ve svých obchodních vztazích se třetími zeměmi nespadajícími do dohod GATT není Společenství vázáno omezeními, pokud jde o přístup na jeho trh, která z takových dohod vyplývají; že pro zajištění toho, aby byla případně přijata nezbytná opatření vůči produktům pocházejícím z takových zemí, by Komise měla mít odpovídající pravomoc uplatňovanou prostřednictvím řídícího výboru;
vzhledem k tomu, že na základě dohody je poskytování vývozních subvencí omezeno na některé skupiny zemědělských produktů, které dohoda stanoví; že kromě toho podléhá omezením, pokud jde o množství a hodnotu;
vzhledem k tomu, že dodržování omezení, pokud jde o hodnotu, může být zajištěno při stanovení náhrad a sledováním plateb podle předpisů vztahujících se k Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu; že sledování lze usnadnit povinným stanovením náhrad předem, aniž by se v případě rozlišených náhrad předpokládala možnost změny předem stanoveného místa určení uvnitř zeměpisné oblasti, na níž se vztahuje jednotná sazba náhrad; že v případě změny místa určení by měla být vyplacena náhrada uplatňovaná pro skutečné místo určení, se stropem na úrovni částky použitelné pro místo určení stanovené předem;
vzhledem k tomu, že sledování toho, jak jsou plněna omezení, pokud jde o množství, vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému kontroly; že by proto poskytování náhrad mělo být podmíněno vývozní licencí; že by náhrady měly být poskytovány v dostupných mezích v závislosti na konkrétní situaci každého dotyčného produktu; že výjimky mohou být povolovány pouze v případě zpracovaných produktů neuvedených v příloze II Smlouvy, na něž se nevztahují omezení, pokud jde o hodnotu, a v případech potravinové pomoci, které jsou osvobozeny od jakéhokoli omezení; že by mělo být přijato ustanovení o výjimkách z přísných předpisů týkajících se správy v případech, kdy vývozy, při nichž jsou poskytovány náhrady, nepřekračují stanovená omezení, pokud jde o množství; že sledování množství vyvezených pomocí náhrad během hospodářských roků uvedených v dohodě bude zajištěno na základě vývozních licencí vydávaných pro každý hospodářský rok;
vzhledem k tomu, že ve většině společných organizací trhů spadá výjimka použití režimu aktivního zušlechťovacího styku výhradně do pravomoci Rady; že v hospodářských podmínkách vyplývajících z dohody by mohlo být nezbytné rychle reagovat na problémy trhu vznikající z uplatňování výše uvedeného režimu; že z tohoto hlediska by měla být pravomoc udělena Komisi, aby mohla přijímat naléhavá opatření, která jsou časově omezena; že by uvedená opatření měla být podmíněna použitím postupu podle článku 3 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 [4];
vzhledem k tomu, že musí být rovněž zajištěn soulad s Dohodou o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví; že proto musí být včleněna nezbytná ustanovení do nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [5];
vzhledem k tomu, že v důsledku změn právních předpisů o zemědělství uvedených v tomto nařízení již mnoho nařízení Rady odvozených ze základních nařízení neslouží svému účelu; že v zájmu právní jasnosti by měla být zrušena; že by měla být rovněž zrušena některá ustanovení, která, aniž jsou přímo spojena s dohodami GATT, se stala neúčinnými; že totéž platí pro některá nařízení Rady uváděná jako "druhá generace", jež mohou být z velké části včleněna do dotyčných základních nařízení;
vzhledem k tomu, že však nebylo možno začlenit existující obecná pravidla Rady o použití ochranné doložky do základních nařízení; že s ohledem na význam dodatků, které se staly nezbytnými v této oblasti na základě dohod GATT, nemohou být dotyčná nařízení zachována; že by proto měla být zrušena a přitom stanoveny právní základy umožňující jejich nahrazení;
vzhledem k tomu, že uplatňování Dohody o zemědělství by mohlo být ohroženo, pokud by se vnitřní postupy mezi jednotlivými odvětvími značně lišily; že z toho důvodu je vhodné tyto postupy sjednotit;
vzhledem k tomu, že stanovení obecných prováděcích pravidel Radou v minulosti umožňovalo stanovit vhodný rámec pro konkrétnější pravidla nutná pro; že provádění uvedené Dohody o zemědělství by nemělo zpochybňovat mechanismy a postupy pro řízení společné zemědělské politiky;
vzhledem k tomu, že bude později užitečné analyzovat jak fungování právních úprav stanovených tímto nařízením, tak získané zkušenosti s opatřeními přijatými třetími zeměmi pro provádění dohod GATT; že proto po uplynutí prvních dvou let uplatňování tohoto nařízení by měla Komise předložit zprávu Radě a Evropskému parlamentu;
vzhledem k tomu, že přechod od stávající právní úpravy na právní úpravu vyplývající z dohod GATT může způsobit obtíže v přizpůsobení, s nimiž se v tomto nařízení nepočítá; že z toho důvodu, aby se počítalo s touto možností, by mělo být přijato obecné ustanovení umožňující Komisi přijmout na určité období nezbytná přechodná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví úpravy a přechodná opatření v odvětí zemědělství, která jsou nezbytná k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Článek 2
Úpravy uvedené v článku 1 jsou stanoveny v přílohách tohoto nařízení.
Článek 3
1. Pokud jsou přechodná opatření v rámci společné zemědělské politiky nezbytná k usnadnění přechodu od stávající právní úpravy na právní úpravu vyplývající z úprav požadavků vzešlých z dohod uvedených v článku 1, musí být taková opatření přijata postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS [6], nebo případně podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů, nebo nařízení (ES) č. 3448/93 [7].
Pokud jsou taková opatření přijímána, přihlíží se ke zvláštnímu charakteru jednotlivých odvětví v oblasti zemědělství a k závazkům vyplývajícím z dohod uvedených v článku 1.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být přijímána do 30. června 1996 a po tomto dni se nesmí používat. Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou toto období prodloužit.
Článek 4
1. Pokud, s ohledem na zvláštní situaci zemědělského produktu, lze zajistit dodržení závazků týkajících se úrovně podpory vývozu, vyplývajících z dohod uvedených v článku 1, pomocí prostředků s nižší účinností, než jsou prostředky za tím účelem zavedené, může Komise osvobodit takový produkt od použití ustanovení o vývozních náhradách upravených tímto nařízením.
2. Aniž je dotčeno toto nařízení, může Komise přijmout jakákoli opatření nezbytná k ochraně trhu Společenství proti dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí, k nimž nemá Společenství v rámci dohod uvedených v článku 1 žádné závazky.
3. Opatření podle odstavců 1 a 2 jsou přijata postupem podle čl. 3 odst. 1.
Článek 5
Komise podá do 30. června 1997 zprávu Radě a Evropskému parlamentu o fungování právní úpravy vyplývající z tohoto nařízení a o zkušenostech získaných s opatřeními přijatými třetími zeměmi za účelem provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
Rada rozhodne na návrh Komise postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy o jakýchkoli změnách vyplývajících z výsledků a závěrů uvedené zprávy.
Článek 6
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1995.
2. Použije se ode dne 1. července 1995.
Avšak:
a) článek 3 a čl. 4 odst. 2 se použije ode dne 1. ledna 1995;
b) ustanovení uvedená v přílohách a týkající se dovozních cel a dodatečných dovozních cel, která se vztahují na produkty uvedené v přílohách XIII a XVI, u nichž se používá vstupní cena, se použijí od počátku obchodního roku dotyčných produktů v roce 1995;
c) ustanovení o vývozních náhradách se použijí:
- ode dne 1. září 1995, pokud jde o přílohy II a XVI,
- ode dne 1. října 1995, pokud jde o přílohu IV,
- ode dne 1. listopadu 1995, pokud jde o přílohu V,
d) ustanovení uvedená v příloze XV se použijí ode dne 1. ledna 1995,
e) ustanovení uvedená v příloze XVI části I bodu 2 se použijí ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 1994.