Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2002
o vytvoření evropské sítě kontaktních míst týkajících se osob odpovědných za genocidium, zločiny proti lidskosti a válečné zločiny
(2002/494/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na hlavu VI Smlouvy o Evropské unii, a zejména na článek 30 a na čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Nizozemského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní tribunály pro válečné zločiny v bývalé Jugoslávii a Rwandě od roku 1995 vyšetřují, trestně stíhají a soudí osoby za porušení válečných zákonů a zvyklostí, genocidium a zločiny proti lidskosti.
(2) Římský statut Mezinárodního trestního soudu ze dne 17. července 1998 potvrzuje, že nejtěžší zločiny týkající se mezinárodního společenství jako celku, zejména genocidium, zločiny proti lidskosti a válečné zločiny, nesmějí zůstat nepotrestány a že jejich účinné trestní stíhání musí být zajištěno přijetím opatření na vnitrostátní úrovni a posílením mezinárodní spolupráce.
(3) Římský statut připomíná, že je povinností každého státu vykonávat trestní pravomoc nad osobami odpovědnými za tyto mezinárodní zločiny.
(4) Římský statut zdůrazňuje, že Mezinárodní trestní soud zřízený na základě tohoto statutu doplňuje vnitrostátní trestní pravomoc.
(5) Všechny členské státy Evropské unie Římský statut buď podepsaly, nebo ratifikovaly.
(6) Vyšetřování a trestní stíhání, jakož i výměna informací o genocidiu, zločinech proti lidskosti a válečných zločinech musí zůstat v pravomoci vnitrostátních orgánů, pokud mezinárodní právo nestanoví jinak.
(7) Členské státy jsou konfrontovány s osobami, které se těchto zločinů účastnily a hledají útočiště uvnitř hranic Evropské unie.
(8) Úspěšný výsledek účinného vyšetřování a trestního stíhání těchto zločinů na vnitrostátní úrovni závisí do značné míry na úzké spolupráci mezi různými orgány, které proti nim bojují.
(9) Je důležité, aby příslušné orgány států, které jsou smluvními stranami Římského statutu, včetně členských států Evropské unie, v této souvislosti úzce spolupracovaly.
(10) Úzká spolupráce bude posílena, pokud členské státy přijmou předpisy k přímé komunikaci mezi centralizovanými a specializovanými kontaktními místy.
(11) Úzká spolupráce mezi těmito kontaktními místy může poskytnout úplnější přehled o osobách účastnících se těchto zločinů, včetně informací, ve kterých členských státech jsou předmětem vyšetřování.
(12) Ve Společném postoji Rady 2001/443/SZBP ze dne 11. června 2001 o Mezinárodním trestním soudu [3] členské státy prohlašují, že trestnými činy, které spadají do pravomoci Mezinárodního trestního soudu, jsou znepokojeny všechny členské státy, jež jsou odhodlány spolupracovat při předcházení těmto trestným činům a ukončit beztrestnost jejich pachatelů.
(13) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny žádné smlouvy, dohody nebo ujednání mezi soudními orgány o vzájemné pomoci v trestních věcech,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Určení a oznámení kontaktních míst
1. Každý členský stát určí kontaktní místo pro výměnu informací o vyšetřování genocidia, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů vymezených v článcích 6, 7 a 8 Římského statutu Mezinárodního trestního soudu ze dne 17. července 1998.
2. Každý členský stát oznámí své kontaktní místo ve smyslu tohoto rozhodnutí písemně generálnímu sekretariátu Rady. Generální sekretariát zajistí, aby bylo toto oznámení předáno členským státům, a informuje členské státy o veškerých změnách v těchto oznámeních.
Článek 2
Shromažďování a výměna informací
1. Úkolem každého kontaktního místa je poskytovat na požádání, v souladu s odpovídajícími ujednáními mezi členskými státy a platnými vnitrostátními právními předpisy, všechny dostupné informace, které mohou mít význam v souvislosti s vyšetřováním genocidia, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů uvedených v čl. 1 odst. 1, nebo usnadňovat spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány.
2. V mezích platných vnitrostátních právních předpisů si mohou kontaktní místa též vyměňovat významné informace bez požádání.
Článek 3
Informování Evropského parlamentu
Rada informuje Evropský parlament o fungování a účinnosti evropské sítě kontaktních míst v rámci výroční rozpravy konané na zasedání Evropského parlamentu podle článku 39 Smlouvy.
Článek 4
Provádění
Členské státy zajistí, aby byly schopny plně spolupracovat v souladu s tímto rozhodnutím nejpozději jeden rok po jeho nabytí účinku.
Článek 5
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
V Lucemburku dne 13. června 2002.