NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1419/2006
ze dne 25. září 2006,
kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě, a mění nařízení (ES) č. 1/2003, pokud jde o rozšíření jeho působnosti na kabotáž a trampovou dopravu
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 83 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Od roku 1987 se uplatňování pravidel hospodářské soutěže v odvětví námořní dopravy řídilo nařízením (EHS) č. 4056/86 (3). Uvedené nařízení původně plnilo dvě funkce. Za prvé obsahovalo procesní ustanovení k uplatňování pravidel Společenství týkajících se hospodářské soutěže v odvětví námořní dopravy. Za druhé stanovilo určitá konkrétní hmotněprávní soutěžní ustanovení v námořním odvětví, a především blokovou výjimku pro liniové konference, jež jim za určitých podmínek dovolovala určovat ceny a regulovat kapacitu. Dále stanovilo vyloučení čistě technických dohod z oblasti působnosti čl. 81 odst. 1 Smlouvy a upravilo postup při mezinárodní kolizi práva. Nevztahovalo se na námořní dopravu mezi přístavy v jednom členském státě (kabotáž) ani na mezinárodní trampovou dopravu.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (4) změnilo nařízení (EHS) č. 4056/86 za účelem rozšířit na námořní dopravu, s výjimkou kabotáže a mezinárodní trampové dopravy, společná donucovací pravidla hospodářské soutěže platná ve všech odvětvích s účinkem od 1. května 2004. Konkrétní hmotněprávní soutěžní ustanovení platná pro hospodářskou soutěž v námořním odvětví však i nadále spadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 4056/86.
(3)
Bloková výjimka pro liniové konference stanovená nařízením (EHS) č. 4056/86 vyjímá ze zákazu uvedeného v čl. 81 odst. 1 Smlouvy dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě všech nebo části členů jedné nebo více liniových konferencí za splnění určitých podmínek. V odůvodnění k udělení blokové výjimky se v podstatě předpokládá, že konference s sebou přinesou stabilitu, neboť zajišťují zasilatelům spolehlivé služby, kterých nelze dosáhnout méně omezujícími prostředky. Důkladné prošetření situace v odvětví provedené Komisí však ukázalo, že pravidelná námořní doprava není ojedinělá, protože struktura jejích nákladů se neodlišuje zásadním způsobem od ostatních odvětví. Proto nelze prokázat, že je toto odvětví třeba chránit před hospodářskou soutěží.
(4)
První podmínka k udělení výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy požaduje, aby omezující dohoda přispívala ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků anebo k podpoře technického či hospodářského pokroku. Pokud jde o účinnost konferencí, nejsou již liniové konference schopny prosazovat svůj sazebník, přestože se jim stále daří určovat poplatky a přirážky tvořící část ceny za dopravu. Rovněž nelze prokázat, že ke stabilnějším sazbám za přepravu nebo ke spolehlivější námořní dopravě spíše vede systém konferencí než plně konkurenční trh. Členové konference stále častěji nabízejí své služby na základě individuálních smluv o poskytování služeb uzavíraných s jednotlivými zasilateli. Konference navíc nespravuje dostupnou přepravní kapacitu, protože to je otázka vlastního rozhodnutí každého dopravce. Za současných tržních podmínek je cenová stabilita a spolehlivost služeb upravena individuálními smlouvami o poskytování služeb. Uváděný příčinný vztah mezi omezeními (určování cen a regulace dodávek) a požadovanou účinností (spolehlivé služby) se z tohoto důvodu zdá příliš volný ke splnění první podmínky uvedené v čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
(5)
Druhou podmínkou pro udělení výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy je, že spotřebitelům musí být poskytnuta náhrada za nepříznivé účinky vzniklé omezením hospodářské soutěže. U zásadních omezení (jako je průřezové určování cen, k němuž dochází tehdy, když je dán sazebník stanovený konferencemi a poplatky a přirážky se určují společně) jsou nepříznivé účinky velmi závažné. Nebyly však zjištěny jednoznačné kladné účinky. Zasilatelé mají za to, že fungování konferencí je výhodné pro nejméně efektivní členy, a vyzývají k jejich zrušení. Konference již nesplňují druhou podmínku uvedenou v čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
(6)
Třetí podmínkou pro udělení výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy je, že omezující dohody nesmějí příslušným podnikům ukládat omezení, jež nejsou k dosažení daných cílů nezbytná. Konsorcia jsou smlouvy o spolupráci uzavřené mezi pravidelnými námořními linkami, které nezahrnují určování cen, a jsou proto méně omezující než konference. Zasilatelé jsou přesvědčeni, že zajišťují přiměřenou, spolehlivou a výkonnou námořní dopravu. Kromě toho během posledních let značně vzrostlo používání individuálních smluv o poskytování služeb. Z definice neomezují takové individuální smlouvy o poskytování služeb hospodářskou soutěž a jsou výhodné pro zasilatele, protože umožňují adaptaci na zvláštní služby. Dále je třeba uvést, že smlouvy o poskytování služeb mohou přispět k cenové stabilitě, protože cena je stanovena předem a během předem stanovené doby se nepohybuje (obvykle až jeden rok). Z tohoto důvodu nebylo prokázáno, že by omezení hospodářské soutěže, která dovoluje nařízení (EHS) č. 4056/86 (určování cen a regulace kapacity), byla nezbytná k zajištění spolehlivé námořní dopravy pro zasilatele, protože tohoto cíle lze dosáhnout méně omezujícími prostředky. Proto třetí podmínka uvedená v čl. 81 odst. 3 Smlouvy není splněna.
(7)
Čtvrtá podmínka uvedená v čl. 81 odst. 3 Smlouvy stanoví požadavek, aby konference i nadále podléhala účinným omezením hospodářské soutěže. Za současných tržních podmínek působí konference téměř na všech hlavních obchodních cestách a konkurují dopravcům sdruženým v konsorciích a nezávislým linkám. Sice zřejmě funguje cenová konkurence v sazbách pro zámořskou přepravu kvůli slábnoucímu vlivu systému konferencí, neexistuje ale téměř vůbec žádná cenová konkurence ohledně přirážek a dodatečných poplatků. Stanoví je konference, přičemž stejné poplatky často uplatňují i dopravci, kteří nejsou členy konference. Navíc se dopravci účastní konferencí a jsou členy konsorcií týkajících se stejného obchodu, přičemž si vyměňují obchodně citlivé údaje a kumulují výhody z blokové výjimky pro konference (určování cen a regulace kapacity) a pro konsorcia (operativní spolupráce s cílem poskytnout společnou službu). Vzhledem k rostoucímu počtu vazeb mezi dopravci v rámci stejného obchodu je určení rozsahu, v jakém konference podléhají účinné vnitřní a vnější hospodářské soutěži, velmi složitá záležitost. Rozsah lze vymezovat pouze v závislosti na jednotlivých případech.
(8)
Liniové konference již proto neplní čtyři kumulativní podmínky k udělení výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a bloková výjimka jim poskytovaná v tomto ohledu by měla být zrušena.
(9)
Vyloučení čistě technických dohod a postupů při možné kolizi práva ze zákazu stanoveného v čl. 81 odst. 1 Smlouvy je také nadbytečné. Uvedená ustanovení by proto měla být rovněž zrušena.
(10)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by nařízení (EHS) č. 4056/86 mělo být zrušeno v celém rozsahu.
(11)
Několik jurisdikcí liniové konference toleruje. Stejně jako v jiných odvětvích se právo hospodářské soutěže v tomto odvětví neuplatňuje jednotným způsobem. Vzhledem k celosvětovému charakteru liniové dopravy by měla Komise přijmout veškerá vhodná opatření, aby pomohla odstranit výjimku při určování cen udělovanou liniovým konferencím, které existují i jinde, a aby zároveň zachovala výjimku pro operativní spolupráci mezi námořními linkami sdruženými v konsorciích a v aliancích v souladu s doporučeními sekretariátu OECD z roku 2002.
(12)
Kabotáž a mezinárodní trampová doprava byly vyloučeny z působnosti provádějících pravidel k článkům 81 a 82 Smlouvy, původně upravených v nařízení (EHS) č. 4056/86 a následně v nařízení (ES) č. 1/2003. V současné době představují jediná zbývající odvětví, na něž se prováděcí pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže nevztahují. Nedostatek účinných donucovacích pravomocí pro uvedená odvětví představuje z hlediska regulace mimořádnost.
(13)
Vyloučení trampové dopravy z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1/2003 vycházelo ze skutečnosti, že sazby za tuto dopravu jsou sjednávány volně v jednotlivých případech podle podmínek nabídky a poptávky. Takové tržní podmínky však působí i v jiných odvětvích a hmotněprávní ustanovení článků 81 a 82 Smlouvy se již vztahují i na uvedenou trampovou dopravu. Nebyl předložen žádný přesvědčivý důvod pro zachování stávajícího vyloučení trampové dopravy z působnosti provádějících pravidel k článkům 81 a 82 Smlouvy. Situace je podobná i u kabotáže; přestože kabotáž často nemá žádný dopad na obchod uvnitř Společenství, neznamená to, že by měla být bez dalšího vyloučena z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1/2003.
(14)
Poněvadž mechanismy zakotvené v nařízení (ES) č. 1/2003 jsou při uplatňování pravidel hospodářské soutěže ve všech odvětvích přiměřené, měla by být oblast působnosti uvedeného nařízení změněna tak, aby se vztahovalo i na kabotáž a na trampovou dopravu.
(15)
Nařízení (ES) č. 1/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(16)
Jelikož členské státy zřejmě budou muset upravit své mezinárodní závazky v důsledku zrušení systému konferencí, měla by být ustanovení nařízení (EHS) č. 4056/86 týkající se blokové výjimky pro liniové konference u konferencí, které plní požadavky stanovené nařízením (EHS) č. 4056/86, použitelná po přechodnou dobu i po dni vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 4056/86.
Avšak čl. 1 odst. 3 písm. b) a c), články 3 až 7, čl. 8 odst. 2 a článek 26 nařízení (EHS) č. 4056/86 se po přechodnou dobu dvou let ode dne 18. října 2006 nadále použijí u liniových konferencí, které k uvedenému dni plní požadavky stanovené nařízením (EHS) č. 4056/86.
Článek 2
Zrušuje se článek 32 nařízení (ES) č. 1/2003.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. září 2006.