Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/63/ES
ze dne 20. prosince 1994
o omezování emisí těkavých organických sloučenin (VOC) vznikajících při skladování benzinu a při jeho distribuci od terminálů k čerpacím stanicím
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že po sobě následující programy činnosti Evropského společenství na ochranu životního prostředí [4] zdůraznily důležitost prevence a snižování znečišťování ovzduší;
vzhledem k tomu, že emise těkavých organických sloučenin (VOC) z benzinu a z rozpouštědel by ve Společenství dosáhly řádově 10 milionů tun za rok, pokud by nebyla přijata žádná regulační opatření; že emise VOC přispívají k tvorbě fotochemických oxidantů, jako je např. ozon, které při vysoké koncentraci mohou poškodit lidské zdraví a vegetaci a materiály; že některé emise VOC z benzinu jsou klasifikovány jako toxické, karcinogenní nebo teratogenní;
vzhledem k tomu, že dne 2. dubna 1992 podepsalo Společenství protokol k Úmluvě z roku 1979 o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států, o omezování emisí těkavých organických sloučenin (VOC) nebo jejich toků přes hranice států, který stanoví podstatné snížení emisí VOC;
vzhledem k tomu, že významný krok ve strategii celkového snižování emisí VOC ve Společenství byl učiněn směrnicí Rady 91/441/EHS ze dne 26. června 1991, kterou se mění směrnice 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [5], jejímž cílem je snížit během 10 až 15 let emise VOC ve výfukových plynech a v emisích způsobených vypařováním z motorových vozidel, které představují přibližně 40 % současných antropogenních emisí VOC do ovzduší, o 80 až 90 %; že v době přijetí uvedené směrnice byla Komise požádána o předložení návrhu směrnice o opatřeních pro snížení ztrát způsobených odpařováním ve všech etapách procesu skladování a distribuce motorových paliv;
vzhledem k tomu, že emise VOC ze systému skladování a distribuce benzinu představují přibližně 500000 tun za rok, nebo přibližně 5 % celkových antropogenních emisí VOC ve Společenství; že tyto emise významně přispívají k znečištění ovzduší zejména v městských oblastech;
vzhledem k tomu, že dostupné technologie mohou zajistit podstatné snížení ztrát odpařováním v systému distribuce benzinu, v nemalé míře rekuperací vytěsněných par;
vzhledem k tomu, že na základě mezinárodní normalizace a z důvodu bezpečnosti při nakládání plavidel musí být na úrovni Mezinárodní námořní organizace vypracovány normy pro systémy řízení a rekuperace par, které se budou vztahovat jak na plnicí zařízení, tak na plavidla; že za tímto účelem musí Společenství usilovat o zajištění toho, že budou nezbytná opatření začleněna do úmluvy Marpol v průběhu revize, která v současné době probíhá a která má být dokončena v roce 1996; že pokud by úmluva Marpol nebyla revidována v tomto smyslu, mělo by Společenství po projednání s hlavními obchodními partnery navrhnout vhodná opatření vztahující se na plavidla a na přístavní obslužná zařízení pro plavidla;
vzhledem k tomu, že budou nezbytná další opatření ke snížení emisí par při čerpání pohonných hmot v čerpacích stanicích, které v současné době činí přibližně 200000 tun za rok, a tím i k omezení celkových emisí par při distribuci benzinu;
vzhledem k tomu, že za účelem vyloučení narušení hospodářské soutěže a za účelem zabezpečení fungování vnitřního trhu je nezbytné harmonizovat některá opatření týkající se distribuce benzinu na základě vysoké úrovně ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že je však nutno brát v úvahu výhody a nevýhody, které mohou plynout z opatření nebo z jejich neexistence; že je z tohoto důvodu vhodné poskytnout možnost odchylek a v jistých případech někdy i výjimek; že by měla být některým členským státům poskytnuta možnost volby delšího období pro přizpůsobení, aby mohla být vzata v úvahu všechna hlavní environmentální opatření různých typů, která již mohla být v této oblasti přijata, nebo zejména problémy vyvolané opatřeními této směrnice v důsledku struktury distribuční sítě benzinu dotyčného členského státu;
vzhledem k tomu, že opatření Společenství musí brát v úvahu podmínky životního prostředí v různých oblastech Společenství; že v této souvislosti musí být členské státy schopny zachovat nebo uložit přísnější opatření týkající se ztrát vzniklých odpařováním ze stacionárních zařízení na celém jejich území nebo v zeměpisných oblastech, kde je zjištěno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
vzhledem k tomu, že odstavce 1 článků 3, 4 a 6 této směrnice se použijí, aniž by tím byla dotčena směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 [6] o postupu poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů;
vzhledem k tomu, že je nutno zavést harmonizované požadavky na zařízení pro spodní plnění silničních cisternových vozidel za účelem zajištění možnosti volného obchodu s benzinem a s vybavením v rámci Společenství a za účelem zajištění vysoké úrovně bezpečnosti; že by měla být přijata opatření pro normalizaci těchto požadavků a pro jejich přizpůsobení technickému pokroku;
vzhledem k tomu, že by měl být zřízen výbor, který bude nápomocen Komisi při přizpůsobování příloh této směrnice technickému pokroku,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na činnosti, zařízení, vozidla a plavidla používaná pro skladování, plnění a přepravu benzinu z jednoho terminálu do druhého nebo z terminálu do čerpací stanice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "benzinem" rozumí jakýkoliv ropný výrobek, s aditivy nebo bez aditiv, který má tenzi par podle Reida 27,6 kPa nebo více a který je určen pro použití jako palivo motorových vozidel, kromě zkapalněného ropného plynu (LPG);
b) "parami" rozumějí všechny plynné sloučeniny, které se odpaří z benzinu;
c) "skladovacím zařízením" rozumí každá stacionární nádrž v terminálu používaná ke skladování benzinu;
d) "terminálem" rozumí každé zařízení, které se používá pro skladování a plnění benzinu do silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel, včetně všech skladovacích armatur na místě tohoto zařízení;
e) "mobilním kontejnerem" rozumí každá cisterna přepravovaná po silnici, železnici nebo vodních cestách, která se používá pro přepravu benzinu z jednoho terminálu do druhého nebo z terminálu do čerpací stanice;
f) "čerpací stanicí" rozumí každé zařízení, kde se benzin vydává ze stacionárních skladovacích nádrží do palivových nádrží motorových vozidel;
g) "stávajícím" zařízením pro skladování benzinu, plnicím zařízením, čerpací stanicí a mobilním kontejnerem rozumějí taková skladovací zařízení, čerpací stanice a mobilní kontejnery, které byly v provozu přede dnem uvedeným v článku 10, nebo vyžadují-li to vnitrostátní právní předpisy, pro které bylo vydáno individuální stavební povolení nebo povolení k provozu přede dnem uvedeným v článku 10;
h) "novým" zařízením ve vztahu ke skladovacím zařízením benzinu, plnicím zařízením, čerpacím stanicím a mobilním kontejnerům rozumějí taková zařízení, čerpací stanice a mobilní kontejnery, na něž se nevztahuje písmeno g);
i) "nákladovou průchodností" rozumí největší celkové roční množství benzinu odebrané ze skladovacího zařízení v terminálu nebo z čerpací stanice do mobilních kontejnerů v průběhu předchozích tří let;
j) "jednotkou rekuperace par" rozumí zařízení pro rekuperaci benzinu z par, včetně všech systémů vyrovnávacích zásobníků v terminálu;
k) "plavidlem" rozumí plavidlo pro vnitrozemskou plavbu definované v kapitole 1 směrnice Rady 82/714/EHS ze dne 4. října 1982, kterou se stanoví technické požadavky na plavidla vnitrozemské plavby [7];
l) "cílovou referenční hodnotou" rozumí směrná hodnota uvedená pro celkové posouzení přiměřenosti technických opatření uvedených v přílohách a není to limitní hodnota, kterou se poměřuje účinnost jednotlivých zařízení, terminálů a čerpacích stanic;
m) "meziskladováním par" rozumí meziskladování par v nádrži s pevnou střechou v terminálu pro účely pozdější přepravy k rekuperaci v jiném terminálu. Přeprava par z jednoho skladovacího zařízení k jinému v terminálu se nepovažuje za meziskladování par ve smyslu této směrnice;
n) "plnicím zařízením" rozumí jakékoli zařízení v terminálu, kterým lze benzin plnit do mobilních kontejnerů. Plnicí zařízení pro silniční cisternová vozidla tvoří jedna nebo více "plnicích lávek";
o) "plnicí lávkou" rozumí každá konstrukce v terminálu, ze které lze kdykoliv plnit benzin do jednotlivých silničních cisteren.
Článek 3
Skladovací zařízení v terminálech
1. Skladovací zařízení musí být vybudováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze I.
Tato opatření jsou navržena za účelem snižování celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění a skladování v jednotlivých skladovacích zařízeních v terminálech pod cílovou referenční hodnotu 0,01 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na celém svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze I, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, která zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí.
2. Odstavec 1 se použije
a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nová zařízení;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající zařízení, je-li nákladová průchodnst stáčená v terminálu větší než 50000 tun za rok;
c) šest let uvedeného v článku 10 pro stávající zařízení, je-li nákladová průchodnost stáčená v terminálu větší než 25000 tun za rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechna ostatní stávající skladovací zařízení v terminálech.
Článek 4
Plnění a stáčení mobilních kontejnerů v terminálech
1. Plnicí a stáčecí zařízení musí být konstruováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze II.
Tato opatření navržena za účelem snižování celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění a stáčení mobilních kontejnerů v terminálech pod cílovou referenční hodnotu 0,005 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze II, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, která zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí. Komise ověří slučitelnost těchto opatření s ustanoveními Smlouvy a tohoto odstavce.
Všechny terminály s vybavením pro plnění silničních cisternových vozidel musí být vybaveny nejméně jednou plnicí lávkou, která splňuje požadavky na vybavení pro spodní plnění stanovené v příloze IV. Tyto požadavky se pravidelně přehodnocují a v případě potřeby revidují postupem podle článku 8.
2. Odstavec 1 se použije
a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nové terminály pro plnění silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel, železničních cisternových vagonů nebo plavidel, je-li nákladová průchodnost terminálu větší než 150000 tun za rok;
c) šest let ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel a železničních cisternových vagonů, je-li nákladová průchodnost větší než 25000 tun za rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechny ostatní stávající terminály pro plnění silničních cisternových vozidel a železničních cisternových vagonů.
3. Devět let ode dne uvedeného v článku 10 se požadavky na vybavení pro spodní plnění uvedené v příloze IV vztahují na všechny plnicí lávky pro plnění silničních cisternových vozidel ve všech terminálech, pokud nejsou vyňaty podle odstavce 4.
4. Odchylně se odstavce 1 a 3 nevztahují
a) na stávající terminály s nákladovou průchodností menší než 10000 tun za rok a
b) na nové terminály s nákladovou průchodností menší než 5000 tun za rok umístěné na malých odlehlých ostrovech.
Členské státy uvědomí Komisi o terminálech, jichž se tyto odchylky týkají, ve zprávě podle článku 9.
5. Španělské království může povolit odchylku prodloužením lhůty stanovené v odst. 2 písm. b) o jeden rok.
Článek 5
Mobilní kontejnery
1. Mobilní kontejnery musí být konstruovány a provozovány v souladu s těmito požadavky:
a) mobilní kontejnery musí být konstruovány a provozovány tak, aby zbytkové páry zůstaly po stočení benzinu zachyceny v kontejneru;
b) mobilní kontejnery, které dodávají benzin čerpacím stanicím a terminálům, musí být konstruovány a provozovány tak, aby přijímaly a zadržovaly vratné páry ze skladovacích zařízení v čerpacích stanicích nebo v terminálech. U železničních cisternových vagonů se toto vyžaduje pouze v případech, kdy dodávají benzin čerpacím stanicím nebo terminálům, kde se používá meziskladování par;
c) kromě uvolňování par bezpečnostními tlakovými ventily musí být páry uvedené v písmenech a) a b) zadržovány v mobilních kontejnerech až do jejich opětovného plnění v terminálu.
Je-li mobilní kontejner po stočení benzinu následně použit pro jiné výrobky než benzin a pokud není možná rekuperace par nebo meziskladování par, lze v zeměpisných oblastech, kde není pravděpodobné, že emise významně přispějí k problémům životního prostředí nebo ke zdravotním problémům, povolit jejich vypuštění do atmosféry.
d) příslušné orgány členských států musí zabezpečit, aby silniční cisternová vozidla byla pravidelně zkoušena na těsnost par a aby byla prováděna pravidelná kontrola správné činnosti sacích nebo výtlačných ventilů u všech mobilních kontejnerů.
2. Odstavec 1 se použije
a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nová silniční cisternová vozidla, železniční cisternové vagony a plavidla;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající silniční cisternová vozidla, železniční cisternové vagony a plavidla plněná v terminálech, na něž se vztahují požadavky uvedené v čl. 4 odst. 1;
c) pro stávající silniční cisternová vozidla při jejich dovybavení pro spodní plnění podle požadavků uvedených v příloze IV.
3. Odchylně se opatření odst. 1 písm. a), b) a c) nevztahují na ztráty par vznikající při měření za použití měřicí tyče u
a) stávajících mobilních kontejnerů;
b) nových mobilních kontejnerů, které budou uvedeny do provozu v průběhu čtyř let ode dne uvedeného v článku 10.
Článek 6
Plnění do skladovacích zařízení čerpacích stanic
1. Plnicí a skladovací vybavení musí být konstruováno a provozováno v souladu s technickými opatřeními uvedenými v příloze III.
Účelem těchto opatření je snížení celkových ročních ztrát benzinu vznikajících při plnění skladovacích zařízení v čerpacích stanicích pod cílovou referenční hodnotou 0,01 % hmotnostních nákladové průchodnosti.
Členské státy mohou zachovat nebo zavést přísnější opatření na svém území nebo v těch zeměpisných oblastech, kde je stanoveno, že tato opatření jsou vzhledem ke zvláštním podmínkám nezbytná pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí
Členské státy mohou přijmout za účelem snížení ztrát benzinu jiná technická opatření, než ta, která jsou uvedena v příloze III, pokud se prokáže, že tato alternativní opatření mají alespoň stejnou účinnost.
Členské státy uvědomí ostatní členské státy a Komisi o všech stávajících opatřeních nebo o všech ostatních zvláštních opatřeních uvedených v tomto odstavci, které zamýšlejí přijmout, a o důvodech pro jejich přijetí.
2. Odstavec 1 se použije
a) ode dne uvedeného v článku 10 pro nové čerpací stanice;
b) tři roky ode dne uvedeného v článku 10
- pro stávající čerpací stanice s nákladovou průchodností větší než 1000 m3/rok,
- pro stávající čerpací stanice, které jsou umístěny v oblastech s trvale obydlenými byty nebo v pracovních oblastech bez ohledu na jejich nákladovou průchodnost;
c) šest let ode dne uvedeného v článku 10 pro stávající čerpací stanice s nákladovou průchodností větší než 500 m3/rok;
d) devět let ode dne uvedeného v článku 10 pro všechny ostatní stávající čerpací stanice.
3. Odchylně se odstavce 1 a 2 nevztahují na čerpací stanice s nákladovou průchodností menší než 100 m3/rok.
4. Čerpacím stanicím s nákladovou průchodností menší než 500 m3/rok mohou členské státy povolit odchylku od požadavků odstavce 1, je-li čerpací stanice umístěna v zeměpisné oblasti nebo v místě, kde je nepravděpodobné, že emise par významně přispějí k problémům životního prostředí nebo ke zdravotním problémům.
Členské státy informují podrobně Komisi o oblastech, kterým chtějí povolit tuto odchylku, ve zprávě podle článku 9 a následně o všech změnách týkajících se těchto oblastí.
5. Nizozemské království může povolit odchylku od lhůt uvedených v odstavci 2 za těchto podmínek:
- opatření vyžadovaná tímto článkem jsou uplatňována jako součást širšího stávajícího národního programu pro čerpací stanice, který je zároveň zaměřen na různé problémy životního prostředí, jako je znečišťování vod, ovzduší a půdy a znečišťování odpady, a jehož provádění má pevný časový harmonogram,
- lhůty se mohou měnit nejvíce o dva roky, všechny programy musí být dokončeny ve lhůtě stanovené v odst. 2 písm. d),
- Komisi musí být oznámeno rozhodnutí o odchylce od lhůt uvedených v odstavci 2, včetně všech údajů o rozsahu a době trvání této odchylky.
6. Španělské království a Portugalská republika mohou povolit jednoroční odchylku od lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
Článek 7
Změny příloh
Kromě limitních hodnot uvedených v bodě 2 přílohy II se změny nezbytné pro přizpůsobování příloh této směrnice technickému pokroku přijímají postupem podle článku 8.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se v případě rozhodnutí, které má Rada přijmout na návrh Komise, přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
4. Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhované opatření Komise.
Článek 9
Monitorování a předkládání zpráv
Zprávy o provádění této směrnice se zpracovávají v souladu s postupem stanoveným v článku 5 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [8]. Komise se vyzývá, aby v případě potřeby připojila k první zprávě své návrhy na změny této směrnice, včetně zejména rozšíření oblasti působnosti i na systémy omezování emisí a rekuperace par pro plnicí zařízení a plavidla.
Článek 10
Provedení ve vnitrostátních právních předpisech
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnice nejpozději do 31. prosince 1995. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Závěrečné ustanovení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. prosince 1994.