NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 415/2003
ze dne 27. února 2003
o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) této smlouvy,
s ohledem na podnět Španělského království[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro udělování víz na hranicích projíždějícím námořníkům je třeba upřesnit a aktualizovat, a to zejména tak, aby bylo možné udělovat námořníkům stejné státní příslušnosti cestujícím ve skupině, pokud je doba průjezdu omezena, skupinová průjezdní víza na hranicích.
(2) Je proto nezbytné nahradit pravidla uvedená v rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 19. prosince 1996 o udělování víz na hranicích projíždějícím námořníkům (SCH/Com-ex (96) 27)[3] pravidly stanovenými tímto nařízením. V zájmu srozumitelnosti je třeba tato pravidla spojit s obecnými pravidly uvedenými v rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 26. dubna 1994 o udělování jednotných víz na hranicích (SCH/Com-ex (94) 2)[4], které rovněž odpovídá příloze 14 Společné příručky[5]. Uvedená rozhodnutí a přílohu je proto třeba zrušit. Rovněž je třeba se zřetelem na toto nařízení pozměnit Společnou příručku a Společnou konzulární instrukci ohledně víz pro diplomatické mise a konzulární úřady[6].
(3) Při rozhodování o vzoru samostatného listu uvedeného v příloze I, k němuž je třeba připojit skupinové průjezdní vízum, by členské státy měly brát ohled na jednotný vzor stanovený nařízením Rady (ES) č. 333/2002 ze dne 18. února 2002 o jednotném vzoru formulářů pro připojení víza uděleného členskými státy držitelům cestovních dokladů, které nejsou uznávány členským státem, který formulář vydal[7].
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[8].
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(6) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[9], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody[10].
(7) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[11]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(8) Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[12]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(9) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od obecného pravidla, že víza udělují diplomatické mise a konzulární úřady, v souladu s čl. 12 odst. 1 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 podepsané v Schengenu dne 19. června 1990[13] (dále jen "Schengenská úmluva"), může být státnímu příslušníku třetí země, který musí mít při překračování vnějších hranic členského státu vízum, uděleno ve výjimečných případech vízum na hranicích, pokud splňuje tyto podmínky:
a) dotyčná osoba splňuje podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a), c), d) a e) Schengenské úmluvy,
b) dotyčná osoba neměla možnost o vízum požádat předem,
c) dotyčná osoba na požádání předloží doklady potvrzující nepředvídatelné a naléhavé důvody pro vstup a
d) musí být zaručen návrat do země původu dotyčné osoby nebo průjezd do třetí země.
2. Vízum udělené na hranicích při splnění podmínek uvedených v odstavci 1 může být podle potřeby buď průjezdní vízum (typ B), nebo cestovní vízum (typ C) ve smyslu čl. 11 odst. 1 Schengenské úmluvy, které
a) platí pro všechny členské státy uplatňující hlavu II kapitolu 3 Schengenské úmluvy nebo
b) má omezenou územní platnost ve smyslu čl. 10 odst. 3 Schengenské úmluvy.
V obou případech neplatí udělené vízum pro více než jeden vstup. Doba platnosti těchto cestovních víz nepřekročí 15 dní. Doba platnosti těchto průjezdních víz nepřekročí pět dní.
3. Státní příslušník třetí země žádající o průjezdní vízum na hranicích musí mít víza nutná pro pokračování své cesty do států průjezdu jiných než jsou členské státy uplatňující hlavu II kapitolu 3 Schengenské úmluvy a víza pro cílový stát. Udělené průjezdní vízum povoluje přímý průjezd přes území dotyčného členského státu nebo členských států.
4. Vízum na hranicích zásadně není uděleno státnímu příslušníku třetí země spadajícímu do kategorie osob, pro které je povinná konzultace s jedním nebo více ústředními orgány jiných členských států.
Ve výjimečných případech však takovým osobám může být vízum uděleno v souladu s čl. 5 odst. 2 Schengenské úmluvy.
Článek 2
1. Námořníkovi, který musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, může být uděleno průjezdní vízum na hranicích, pokud
a) splňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 1 a 3 a
b) překračuje dotyčné hranice, aby nastoupil, přestoupil nebo vystoupil z lodi, na níž bude pracovat nebo pracoval jako námořník.
Průjezdní vízum je uděleno v souladu s čl. 1 odst. 2 a navíc obsahuje poznámku o tom, že jeho držitelem je námořník.
2. Námořníkům stejné státní příslušnosti cestujícím ve skupině pěti až 50 osob může být na hranicích uděleno skupinové průjezdní vízum, pokud každý z námořníků ve skupině splňuje požadavky odstavce 1.
3. Před udělením víza na hranicích námořníkovi nebo námořníkům při průjezdu musí příslušné vnitrostátní orgány dodržet pokyny stanovené v příloze I.
4. Při dodržování uvedených pokynů si příslušné vnitrostátní orgány členských států vyměňují nezbytné informace týkající se dotyčného námořníka nebo námořníků prostřednictvím náležitě vyplněného formuláře pro projíždějící námořníky stanoveného v příloze II.
5. Přílohy I a II se mění regulativním postupem podle čl. 3 odst. 2.
6. Tento článek se použije, aniž je dotčen čl. 1 odst. 4.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení (ES) č. 1683/95[14].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Toto nařízení se nedotýká pravomoci členských států k uznávání států a územních jednotek a cestovních pasů, cestovních dokladů a dokladů totožnosti vydaných jejich orgány.
Článek 5
1. Zrušují se:
a) rozhodnutí schengenského výkonného výboru (SCH/Com-ex (94) 2) ze dne 26. dubna 1994 a
b) rozhodnutí schengenského výkonného výboru (SCH/Com-ex (96) 27) ze dne 19. prosince 1996.
2. Body 5 a 5.1 části II Společné příručky se nahrazují tímto:
"Pravidla udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům jsou uvedena v nařízení Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům (*) (viz příloha 14).
____________
(*)Úř. věst. L 64, 7.3.2003, s. 1."
3. První věta přílohy 14 se nahrazuje tímto:
"Pravidla udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům jsou uvedena v nařízení Rady (ES) č. 415/2003 nebo přijata na základě uvedeného nařízení."
Zbytek přílohy 14 se zrušuje.
4. V bodu 2.1.4 části I Společné konzulární instrukce se doplňuje nová věta, která zní:
"Odchylně od výše uvedeného mohou být námořníkům udělena skupinová průjezdní víza v souladu s nařízením Rady (ES) č. 415/2003 ze dne 27. února 2003 o udělování víz na hranicích včetně udělování takových víz projíždějícím námořníkům (*).
____________
(*) Úř. věst. L 64, 7.3.2003, s. 1."
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
V Bruselu dne 27. února 2003.