SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/43/ES
ze dne 6. května 2009
o zjednodušení podmínek transferů produktů pro obranné účely uvnitř Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Smlouva stanoví vytvoření vnitřního trhu a současné odstranění překážek volného pohybu zboží a služeb mezi členskými státy a vytvoření systému zajišťujícího, aby na vnitřním trhu nebyla narušována hospodářská soutěž.
(2)
Ustanovení Smlouvy vytvářející vnitřní trh se vztahují na všechny typy zboží a služeb poskytovaných za úhradu, včetně produktů pro obranné účely, ale nebrání členským státům, aby za určitých podmínek přijímaly jiná opatření v jednotlivých případech, kdy považují za nezbytné chránit své podstatné bezpečnostní zájmy.
(3)
Právní a správní předpisy členských států upravující transfer produktů pro obranné účely uvnitř Společenství obsahují rozdíly, které mohou bránit pohybu těchto produktů a mohou představovat narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu, a tím znesnadňovat inovaci, průmyslovou spolupráci a konkurenceschopnost obranného průmyslu v Evropské unii.
(4)
Cíle, které obecně sledují právní předpisy členských států, zahrnují ochranu lidských práv, míru, bezpečnosti a stability prostřednictvím systémů přísné kontroly a omezení vývozu a šíření produktů pro obranné účely do třetích zemí i do ostatních členských států.
(5)
Tato omezení pohybu produktů pro obranné účely uvnitř Společenství nelze všeobecně odstranit přímým použitím zásad volného pohybu zboží a služeb stanovených Smlouvou, neboť mohou být v jednotlivých případech oprávněná podle článku 30 nebo 296 Smlouvy, které mohou členské státy nadále uplatňovat za předpokladu, že jsou jejich podmínky splněny.
(6)
Příslušné právní předpisy členských států je proto zapotřebí harmonizovat tak, aby se zjednodušil transfer produktů pro obranné účely uvnitř Společenství za účelem zajištění řádného fungování vnitřního trhu. Tato směrnice se zabývá pouze pravidly a postupy týkajícími se produktů pro obranné účely, a tudíž se nedotýká politik členských států v oblasti transferu produktů pro obranné účely.
(7)
Harmonizace příslušných právních předpisů členských států by se neměla dotknout mezinárodních povinností a závazků členských států nebo jejich pravomocí, pokud jde o politiku vývozu produktů pro obranné účely.
(8)
Členské státy by měly být i nadále oprávněny pěstovat a rozvíjet mezivládní spolupráci, která není v rozporu s touto směrnicí.
(9)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na produkty pro obranné účely, které jsou přes území Společenství pouze přepravovány, totiž na produkty, kterým nebylo přiděleno jiné celně schválené určení než režim vnějšího tranzitu nebo které jsou pouze umístěny do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu, kde o nich nemusí být veden záznam ve schválené skladové evidenci.
(10)
Tato směrnice by se měla vztahovat na veškeré produkty pro obranné účely, které odpovídají těm, jež jsou uvedeny na Společném vojenském seznamu Evropské unie (3), včetně jejich součástí a technologií.
(11)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno provádění společné akce 97/817/SZBP ze dne 28. listopadu 1997 o protipěchotních minách, přijaté Radou na základě článku J.3 Smlouvy o Evropské unii (4), ani by jí neměla být dotčena ratifikace a provádění Úmluvy o kazetové munici, podepsané v Oslu dne 3. prosince 2008, členskými státy.
(12)
Cíle ochrany lidských práv, míru, bezpečnosti a stability, které obecně sledují právní předpisy členských států omezující transfer produktů pro obranné účely, vyžadují, aby transfer těchto produktů uvnitř Společenství nadále podléhal povolení členských států původu a zárukám v přijímajících členských státech.
(13)
Vzhledem k zárukám, které poskytuje tato směrnice na ochranu uvedených cílů, by již členské státy nemusely k jejich dosažení zavádět či zachovávat další omezení, s výhradou článků 30 a 296 Smlouvy.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování předpisů nezbytných z důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. S ohledem na povahu a vlastnosti produktů pro obranné účely jsou pro účely této směrnice zvláště důležité důvody veřejného pořádku, jako například bezpečnost dopravy, bezpečnost skladování, odvrácení rizika, že se tyto produkty dostanou do nepovolaných rukou, a předcházení trestné činnosti.
(15)
Touto směrnicí není dotčeno uplatňování směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní (5), zejména formalit pro pohyb zbraní ve Společenství. Touto směrnicí rovněž není dotčeno uplatňování směrnice Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (6), zejména ustanovení o předávání střeliva.
(16)
Jakýkoli transfer produktů pro obranné účely uvnitř Společenství by měl podléhat předchozímu povolení prostřednictvím obecných, souhrnných či individuálních licencí k transferu zveřejňovaných či udělovaných členským státem, z jehož území hodlá dodavatel uskutečnit transfer produktů pro obranné účely. Členské státy by měly mít možnost osvobodit transfery produktů pro obranné účely od povinnosti získat předchozí povolení ve zvláštních případech uvedených v této směrnici.
(17)
Členské státy by měly mít možnost odmítnout nebo udělit předchozí povolení podle svého uvážení. Povolení by v souladu se zásadami utvářejícími vnitřní trh mělo platit v celém Společenství a k průvozu přes jiné členské státy nebo ke vstupu na území jiných členských států by nemělo být vyžadováno žádné další povolení.
(18)
Členské státy by měly stanovit, jaký typ licence u produktů pro obranné účely či kategorie produktů pro obranné účely je vhodný pro každý typ transferu a s jakými podmínkami by měla být spojena každá licence k transferu s ohledem na jeho citlivost.
(19)
Pokud jde o součásti, měly by se členské státy pokud možno zdržet ukládání vývozních omezení a přijímat příjemcovo prohlášení o použití s ohledem na míru zasazení těchto součástí do vlastních produktů příjemce.
(20)
Členské státy by měly určovat příjemce licencí k transferu nediskriminačním způsobem, ledaže je to nezbytné na ochranu jejich podstatných bezpečnostních zájmů.
(21)
V zájmu zjednodušení transferů produktů pro obranné účely by členské státy měly zveřejňovat obecné licence k transferu, opravňující k transferu produktů pro obranné účely každému podniku, který splňuje podmínky stanovené v každé obecné licenci k transferu.
(22)
Měly by být zveřejňovány obecné licence k transferu pro transfery produktů pro obranné účely ozbrojeným silám, aby se výrazně zvýšila bezpečnost dodávek pro všechny členské státy, které se rozhodnou získávat tyto produkty uvnitř Společenství.
(23)
Měly by být zveřejňovány obecné licence k transferu pro transfery součástí certifikovaným evropským obranným podnikům, aby se posílila spolupráce a integrace mezi těmito podniky, zejména usnadněním optimalizace dodavatelských řetězců a úspor z rozsahu.
(24)
Členské státy zúčastněné na některém programu mezivládní spolupráce by měly mít možnost zveřejnit obecnou licenci k transferu pro transfery produktů pro obranné účely příjemcům z jiných zúčastněných členských států, které jsou nezbytné k uskutečnění uvedeného programu mezivládní spolupráce. Tím by se pro podniky usazené v zúčastněných členských státech zlepšily podmínky účasti na programech mezivládní spolupráce.
(25)
Členské státy by měly mít možnost zveřejňovat další obecné licence k transferu pro případy, kdy je vzhledem k povaze produktů či příjemců riziko ohrožení ochrany lidských práv, míru, bezpečnosti a stability velmi nízké.
(26)
Nelze-li zveřejnit obecnou licenci k transferu, měly by členské státy na žádost udělit jednotlivým podnikům souhrnnou licenci k transferu, s výjimkou případů stanovených v této směrnici. Členské státy by měly mít možnost udělovat souhrnné licence k transferu, které lze obnovovat.
(27)
Podniky by měly příslušné orgány uvědomit o použití obecných licencí k transferu, aby se zajistila ochrana lidských práv, míru, bezpečnosti a stability a aby se umožnilo transparentní hlášení o transferech produktů pro obranné účely v zájmu demokratické kontroly.
(28)
Členské státy by měly mít při určování podmínek obecných, souhrnných a individuálních licencí k transferu takovou pružnost, aby mohly pokračovat ve spolupráci v současném mezinárodním rámci vývozní kontroly. Rozhodnutí o povolení či zamítnutí vývozu je a mělo by zůstat v pravomoci každého členského státu, a proto by taková spolupráce měla vyplynout pouze z dobrovolné koordinace vývozních politik.
(29)
Aby se vyrovnalo postupné nahrazení individuální předchozí kontroly obecnou následnou kontrolou v členském státě původu produktů pro obranné účely, měly by být vytvořeny podmínky pro vzájemnou důvěru zahrnutím záruk, které zajistí, že produkty pro obranné účely nejsou vyváženy v rozporu s vývozními omezeními do třetích zemí. Tato zásada by rovněž měla být dodržována v případech, kdy před vývozem produktů pro obranné účely do třetí země proběhne několik transferů mezi členskými státy.
(30)
Členské státy spolupracují v rámci společného postoje Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu (7), na základě použití společných kritérií, jakož i oznámení o zamítnutí a mechanismů konzultace, s cílem posílit konvergenci v uplatňování politik vývozu produktů pro obranné účely do třetích zemí. Tato směrnice by neměla bránit členským státům v určování podmínek pro licence k transferu produktů pro obranné účely, včetně případných vývozních omezení, a to zejména v případech, kdy je to nutné pro účely spolupráce v rámci uvedeného společného postoje.
(31)
Dodavatelé by měli příjemce informovat o jakýchkoli omezeních spojených s licencí k transferu, aby se mohla vybudovat vzájemná důvěra ve schopnost příjemců po uskutečnění transferu dodržet tato omezení, zejména v případě žádosti o vývoz do třetích zemí.
(32)
Podniky by měly rozhodnout o tom, zda výhody pramenící z možnosti získat produkty pro obranné účely v rámci obecné licence k transferu odůvodňují žádost o certifikaci. Na transfery v rámci seskupení podniků by se měly vztahovat výhody obecné licence k transferu, jsou-li členové seskupení certifikováni v členských státech, ve kterých jsou usazeni.
(33)
Jsou nezbytná společná kritéria pro certifikaci, jež by umožnila vybudování vzájemné důvěry, zejména pokud jde o schopnost příjemců dodržet vývozní omezení produktů pro obranné účely získaných na základě licence k transferu z jiného členského státu.
(34)
V zájmu podpory vzájemné důvěry by se měli příjemci transferů produktů pro obranné účely zdržet vývozu těchto produktů, pokud licence k transferu obsahuje vývozní omezení.
(35)
Podniky by měly svým příslušným orgánům oznámit při podání žádosti o licenci k vývozu do třetích zemí, zda-li se řídí vývozními omezeními, které s transferem produktu pro obranné účely spojil členský stát, který vydal licenci k transferu. V této souvislosti je třeba připomenout zvláštní důležitost mechanismu konzultace mezi členskými státy stanoveného ve společném postoji 2008/944/SZBP.
(36)
Podniky by měly na společné vnější hranici Společenství předložit příslušným celním orgánům v okamžiku vývozu produktu pro obranné účely, který byl získán v rámci licence k transferu, do třetí země doklad o licenci k vývozu.
(37)
Seznam produktů pro obranné účely obsažený v příloze by měl být aktualizován v přísném souladu se Společným vojenským seznamem Evropské unie.
(38)
Pro postupné budování vzájemné důvěry je nezbytné, aby členské státy stanovily účinná opatření, včetně sankcí, k zajištění uplatňování ustanovení této směrnice, a zejména těch, která stanoví, že podniky musí dodržovat společná kritéria certifikace a omezení dalšího použití produktů pro obranné účely po uskutečnění transferu.
(39)
Má-li členský stát původu důvodnou pochybnost, zda certifikovaný příjemce dodrží podmínky spojené s jeho obecnou licencí k transferu, nebo domnívá-li se členský stát zveřejnivší licenci, že by mohl být dotčen veřejný pořádek, veřejná bezpečnost nebo jeho podstatné bezpečnostní zájmy, měl by nejen uvědomit ostatní členské státy a Komisi, ale také být schopen pozastavit platnost licencí k transferu ve vztahu k tomuto příjemci, a to s ohledem na svou zodpovědnost za zachování lidských práv, míru, bezpečnosti a stability.
(40)
V zájmu posílení vzájemné důvěry by měla být použitelnost právních a správních předpisů přijatých k dosažení souladu s touto směrnicí odložena. To umožní ještě před počátkem uplatňování uvedených předpisů zhodnotit dosažený pokrok na základě zprávy připravené Komisí, která se bude zakládat na informacích členských států o přijatých opatřeních.
(41)
Komise by měla pravidelně zveřejňovat zprávu o provádění této směrnice, která může být v případě potřeby provázena legislativními návrhy.
(42)
Touto směrnicí není dotčena existence ani naplňování regionálních unií mezi Belgií a Lucemburskem a mezi Belgií, Lucemburskem a Nizozemskem, jak stanoví článek 306 Smlouvy.
(43)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zjednodušení pravidel a postupů pro transfer produktů pro obranné účely uvnitř Společenství za účelem zajištění řádného fungování vnitřního trhu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(44)
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (8).
(45)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijímání změn přílohy. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(46)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (9) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Cílem této směrnice je zjednodušit pravidla a postupy pro transfer produktů pro obranné účely uvnitř Společenství za účelem zajištění řádného fungování vnitřního trhu.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny pravomoci členských států v oblasti politiky vývozu produktů pro obranné účely.
3. Uplatňování této směrnice podléhá článkům 30 a 296 Smlouvy.
4. Touto směrnicí není dotčena možnost členských států pěstovat a dále rozvíjet mezivládní spolupráci, která není v rozporu s touto směrnicí.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se použije na produkty pro obranné účely, jež jsou uvedeny v příloze.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1.
„produktem pro obranné účely“ kterýkoli produkt uvedený v příloze;
2.
„transferem“ převoz nebo pohyb produktu pro obranné účely od dodavatele k příjemci v jiném členském státě;
3.
„dodavatelem“ právnická či fyzická osoba usazená uvnitř Společenství, která nese právní odpovědnost za transfer;
4.
„příjemcem“ právnická či fyzická osoba usazená uvnitř Společenství, která nese právní odpovědnost za přijetí transferu;
5.
„licencí k transferu“ povolení udělené vnitrostátním orgánem členského státu dodavatelům k transferu produktu pro obranné účely příjemci v jiném členském státě;
6.
„licencí k vývozu“ povolení dodat produkty pro obranné účely právnické či fyzické osobě v kterékoli třetí zemi;
7.
„průvozem“ přeprava produktů pro obranné účely přes jeden nebo více jiných členských států, než je členský stát původu a přijímající členský stát.
KAPITOLA II
LICENCE K TRANSFERU
Článek 4
Obecná ustanovení
1. Transfer produktů pro obranné účely mezi členskými státy podléhá předchozímu povolení. Pro průvoz přes členské státy nebo pro vstup produktů pro obranné účely na území členského státu, na němž se nachází příjemce, nevyžadují ostatní členské státy žádné další povolení, aniž je dotčeno použití předpisů nezbytných z důvodu veřejného pořádku či veřejné bezpečnosti, včetně bezpečnosti dopravy.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy osvobodit transfery produktů pro obranné účely od povinnosti získat předchozí povolení, která je stanovena ve zmíněném odstavci, pokud
a)
dodavatelem či příjemcem je orgán veřejné moci nebo složka ozbrojených sil;
b)
dodávky provádí Evropská unie, NATO, MAAE nebo jiná mezivládní organizace za účelem plnění svých úkolů;
c)
transfer je nezbytný k uplatňování kooperačního zbrojního programu mezi členskými státy;
d)
transfer souvisí s humanitární pomocí v případě katastrofy nebo je darem v nouzové situaci; nebo
e)
transfer je nezbytný pro účely opravy, údržby, výstavy či demonstrace produktu nebo po ukončení těchto činností.
3. Na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu může Komise odstavec 2 doplnit o případy, kdy
a)
transfer probíhá za podmínek, které nemají dopad na veřejný pořádek ani veřejnou bezpečnost;
b)
povinnost získat předchozí povolení se po přijetí této směrnice dostala do rozporu s mezinárodními závazky členských států; nebo
c)
transfer je nezbytný v rámci mezivládní spolupráce podle čl. 1 odst. 4.
Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 2.
4. Členské státy zajistí, aby dodavatelé, kteří mají v úmyslu uskutečnit transfer produktů pro obranné účely z jejich území, mohli použít obecné licence k transferu nebo požádat o souhrnné či individuální licence k transferu podle článků 5, 6 a 7.
5. Členské státy určí typ licence k transferu pro produkty pro obranné účely nebo kategorie produktů pro obranné účely v souladu s tímto článkem a články 5, 6 a 7.
6. Členské státy určí veškeré podmínky licencí k transferu, včetně omezení vývozu produktů pro obranné účely fyzickým nebo právnickým osobám ve třetích zemích, mimo jiné s ohledem na ohrožení ochrany lidských práv, míru, bezpečnosti a stability, které transfer představuje. Členské státy mohou při dodržení práva Společenství využít možnosti požadovat záruky konečného použití, včetně osvědčení od konečných uživatelů.
7. Členské státy stanoví podmínky licencí k transferu pro součásti na základě posouzení citlivosti transferu mimo jiné podle těchto kritérií:
a)
povahy součástí ve vztahu k produktům, do nichž mají být zasazeny, a ve vztahu k jakémukoli konečnému použití hotových produktů, které může budit obavy;
b)
významu součástí ve vztahu k produktům, do nichž mají být zasazeny.
8. Vyjma případy, kdy se členské státy domnívají, že je transfer součástí citlivý, se členské státy zdrží zavádění dalších vývozních omezení na součásti, učiní-li příjemce prohlášení o použití uvádějící, že součásti podléhající uvedené licenci k transferu jsou nebo budou zasazeny do jeho vlastních produktů, a proto nemohou být jako takové později přemístěny nebo vyvezeny pro jiné účely, než je údržba nebo oprava.
9. Členské státy mohou licence k transferu, které vydaly, kdykoli zrušit či pozastavit anebo omezit jejich použití z důvodu ochrany svých podstatných bezpečnostních zájmů, z důvodu veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti nebo v důsledku nedodržení podmínek licence.
Článek 5
Obecné licence k transferu
1. Členské státy zveřejňují obecné licence k transferu přímo opravňující dodavatele usazené na jejich území, kteří splňují podmínky s touto licencí spojené, uskutečnit transfery produktů pro obranné účely, které budou v licenci upřesněny, kategorii nebo kategoriím příjemců nacházejícím se v jiném členské státě.
2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 2, obecné licence k transferu se zveřejňují alespoň tehdy,
a)
pokud patří příjemce k ozbrojeným silám členského státu nebo je zadavatelem v oblasti obrany, který provádí nákupy výlučně využívané ozbrojenými silami členského státu;
b)
pokud je příjemcem podnik certifikovaný v souladu s článkem 9;
c)
pokud je transfer uskutečněn pro účely demonstrací, hodnocení nebo výstav;
d)
pokud je transfer uskutečněn pro účely údržby a opravy a pokud je příjemce původním dodavatelem produktů pro obranné účely.
3. Členské státy zúčastněné na programu mezivládní spolupráce týkající se vývoje, výroby a použití jednoho či více produktů pro obranné účely mohou zveřejnit obecnou licenci k transferu pro transfery do jiných členských států zúčastněných na uvedeném programu, které jsou pro jeho uskutečnění nezbytné.
4. Členské státy mohou stanovit podmínky registrace před prvním použitím obecné licence k transferu, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení této směrnice.
Článek 6
Souhrnné licence k transferu
1. Členské státy udělí individuálnímu dodavateli na jeho žádost souhrnnou licenci k transferu opravňující k transferům produktů pro obranné účely příjemcům v jednom nebo více jiných členských státech.
2. Členské státy určí v každé souhrnné licenci k transferu produkty pro obranné účely nebo jejich kategorie, na které se tato licence vztahuje, a autorizované příjemce nebo kategorii příjemců.
Souhrnná licence k transferu se uděluje na dobu tří let, kterou může daný členský stát prodloužit.
Článek 7
Individuální licence k transferu
Členské státy udělí individuálnímu dodavateli na jeho žádost individuální licenci k transferu opravňující k jednomu transferu určeného množství specifikovaných produktů pro obranné účely, které budou doručeny v jedné nebo více zásilkách jednomu příjemci,
a)
pokud je žádost o licenci k transferu omezena na jeden transfer;
b)
pokud je to nezbytné pro ochranu podstatných bezpečnostních zájmů členského státu nebo z důvodu veřejného pořádku;
c)
pokud je to nezbytné k dodržení mezinárodních povinností a závazků členských států; nebo
d)
pokud má členský stát závažné důvody domnívat se, že dodavatel nebude schopen dodržet všechny podmínky nutné pro udělení souhrnné licence k transferu.
KAPITOLA III
INFORMACE, CERTIFIKACE A VÝVOZ PO USKUTEČNĚNÍ TRANSFERU
Článek 8
Informace poskytované dodavatelem
1. Členské státy zajistí, aby dodavatelé produktů pro obranné účely příjemce informovali o podmínkách licence k transferu týkajících se konečného použití nebo vývozu produktů pro obranné účely, včetně jejich omezení.
2. Členské státy zajistí, aby dodavatelé v přiměřené lhůtě informovali příslušné orgány členských států, z jejichž území mají v úmyslu uskutečnit transfer produktů pro obranné účely, o svém záměru poprvé použít obecnou licenci k transferu. Členské státy mohou určit dodatečné informace o produktech pro obranné účely, které mohou být požadovány v souvislosti s transferem na základě obecné licence k transferu.
3. Členské státy zajistí, aby dodavatelé vedli podrobné a úplné záznamy o svých transferech v souladu s platnými právními předpisy v příslušném členském státě, pravidelně provádějí kontroly, zda dodavatelé tak činí, a určí požadavky na hlášení spojené s využíváním obecné, souhrnné či individuální licence k transferu. Záznamy musí zahrnovat obchodní dokumenty obsahující tyto informace:
a)
popis produktu pro obranné účely a jeho označení podle seznamu uvedeného v příloze;
b)
množství a hodnotu produktů pro obranné účely;
c)
data transferu;
d)
jména a adresy dodavatele a příjemce;
e)
konečné použití a konečného uživatele produktu pro obranné účely, jsou-li známy; a
f)
doklad o tom, že informace o vývozním omezení spojeném s licencí k transferu byly předány příjemci dotyčných produktů pro obranné účely.
4. Členské státy zajistí, aby dodavatelé uchovávali záznamy uvedené v odstavci 3 nejméně po dobu stanovenou v příslušných vnitrostátních právních předpisech o požadavcích na uchovávání evidence hospodářských subjektů, které platí v příslušném členském státě, a nejméně po dobu tří let od konce kalendářního roku, ve kterém se transfer uskutečnil. Záznamy se předkládají na žádost příslušných orgánů členského státu, z jehož území dodavatel uskutečnil transfer produktů pro obranné účely.
Článek 9
Certifikace
1. Členské státy určí příslušné orgány provádějící certifikaci příjemců usazených na jejich území, kteří přijímají produkty pro obranné účely na základě licencí k transferu zveřejněných ostatními členskými státy podle čl. 5 odst. 2 písm. b).
2. Certifikace stanoví spolehlivost přijímajícího podniku, zejména pokud jde o jeho schopnost dodržet vývozní omezení produktů pro obranné účely získaných na základě licence k transferu od jiného členského státu. Spolehlivost přijímajícího podniku se posuzuje podle těchto kritérií:
a)
doložená zkušenost v oblasti činností souvisejících s obranou, zejména s ohledem na dodržování vývozních omezení podnikem v minulosti, soudních rozhodnutí v této věci, povolení vyrábět nebo uvádět na trh produkty pro obranné účely a zaměstnávání zkušeného řídícího personálu;
b)
příslušná průmyslová činnost v oblasti produktů pro obranné účely ve Společenství, zejména schopnost montáže systémů či subsystémů;
c)
jmenování vedoucího pracovníka jako osoby osobně zodpovědné za transfery a vývoz;
d)
písemný závazek podniku podepsaný vedoucím pracovníkem uvedeným v písmenu c), že učiní veškeré nezbytné kroky k dodržení a prosazení všech zvláštních podmínek pro konečné použití a vývoz každé určité součásti či produktu, které byly přijaty;
e)
písemný závazek podniku podepsaný vedoucím pracovníkem uvedeným v písmenu c), že příslušným orgánům s náležitou péčí poskytne podrobné informace jako odpověď na žádosti a dotazy týkající se konečných uživatelů či konečného použití všech produktů podnikem vyvážených, přepravovaných či přijatých na základě licence k transferu z jiného členského státu; a
f)
popis interního programu dodržování právních norem nebo systému řízení transferů a vývozu uplatňovaného v podniku, spolupodepsaný vedoucím pracovníkem uvedeným v písmenu c). Popis poskytne podrobné informace o organizačních, lidských a technických zdrojích vyčleněných na řízení transferů a vývozů, řetězci odpovědnosti ve struktuře podniku, postupech interního auditu, zvyšování informovanosti a odborné přípravě zaměstnanců, opatření k zajištění fyzické a technické bezpečnosti, vedení záznamů a sledovatelnosti transferů a vývozu.
3. Osvědčení musí uvádět tyto informace:
a)
příslušný orgán vydávající osvědčení;
b)
jméno nebo název a adresu příjemce;
c)
prohlášení o splnění kritérií uvedených v odstavci 2 příjemcem a
d)
den vydání a doba platnosti osvědčení.
Doba platnosti osvědčení uvedená v písmenu d) nesmí v žádném případě přesáhnout pět let.
4. Osvědčení mohou obsahovat další podmínky týkající se
a)
poskytování informací požadovaných k ověření toho, zda byla splněna kritéria uvedená v odstavci 2;
b)
pozastavení nebo zrušení osvědčení.
5. Příslušné orgány alespoň každé tři roky vyhodnotí, zda příjemce splňuje kritéria uvedená v odstavci 2 a veškeré podmínky spojené s osvědčeními uvedenými v odstavci 4.
6. Členské státy uznávají veškerá osvědčení vydaná v souladu s touto směrnicí v jiném členském státě.
7. Pokud příslušný orgán zjistí, že držitel osvědčení usazený na území jeho členského státu již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2 nebo kteroukoli podmínku uvedenou v odstavci 4, přijme vhodná opatření. Tato opatření mohou zahrnovat zrušení osvědčení. Příslušný orgán o svém rozhodnutí neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
8. Členské státy zveřejní a pravidelně aktualizují seznam certifikovaných příjemců a uvědomí o tom Komisi, Evropský parlament a ostatní členské státy.
Komise zpřístupní veřejnosti centrální registr příjemců certifikovaných členskými státy na svých internetových stránkách.
Článek 10
Vývozní omezení
Členské státy zajistí, aby příjemci produktů pro obranné účely při žádosti o licenci k vývozu v případech, kdy jsou produkty získané na základě licence k transferu z jiného členského státu spojeny s vývozními omezeními, prohlásili před příslušnými orgány, že dodrželi podmínky uvedených omezení, včetně toho, že získali případný požadovaný souhlas členského státu původu.
KAPITOLA IV
CELNÍ ŘÍZENÍ A SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 11
Celní řízení
1. Členské státy zajistí, aby vývozce při plnění formalit pro vývoz produktů pro obranné účely u celního úřadu příslušného pro vyřízení vývozního prohlášení prokázal, že obdržel nezbytnou licenci k vývozu.
2. Aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), může členský stát rovněž po dobu nepřesahující 30 pracovních dnů pozastavit vývoz ze svého území produktů pro obranné účely získaných z jiného členského státu na základě licence k transferu a zasazených do jiného produktu pro obranné účely, nebo v případě nutnosti jiným způsobem zabránit, aby tyto produkty opustily Společenství přes jeho území, domnívá-li se, že
a)
při udělení licence k vývozu nebyly vzaty v úvahu důležité informace; nebo
b)
od udělení licence k vývozu se podstatně změnily okolnosti.
3. Členské státy mohou stanovit, že celní formality pro vývoz produktů pro obranné účely mohou být splněny pouze u některých celních úřadů.
4. Využijí-li členské státy možnost uvedenou v odstavci 3, sdělí Komisi, které celní úřady určily. Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 12
Výměna informací
Členské státy přijmou ve spojení s Komisí veškerá vhodná opatření k zavedení přímé spolupráce a výměny informací mezi svými příslušnými vnitrostátními orgány.
KAPITOLA V
AKTUALIZACE SEZNAMU PRODUKTŮ PRO OBRANNÉ ÚČELY
Článek 13
Přizpůsobení přílohy
1. Komise aktualizuje seznam produktů pro obranné účely stanovený v příloze tak, aby plně odpovídal Společnému vojenskému seznamu Evropské unie.
2. Tato opatření, jež mají za účel změnu jiných než podstatných prvků této směrnice, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 14 odst. 2.
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Ochranná opatření
1. Domnívá-li se členský stát udělující licenci, že hrozí vážné nebezpečí, že některý příjemce certifikovaný podle článku 9 v jiném členském státě poruší některou z podmínek spojených s obecnou licencí k transferu nebo že by mohl být dotčen veřejný pořádek, veřejná bezpečnost nebo jeho podstatné bezpečnostní zájmy, uvědomí o tom tento jiný členský stát a požádá jej o prošetření situace.
2. Pokud pochybnosti uvedené v odstavci 1 trvají, může členský stát udělující licenci pozastavit platnost obecných licencí k transferu, ve vztahu k těmto příjemcům. O důvodech tohoto ochranného opatření uvědomí ostatní členské státy a Komisi. Členský stát, který dané opatření přijal, je může zrušit, pokud shledá, že důvody pro jeho přijetí již pominuly.
Článek 16
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice, zejména za poskytnutí nepravdivých nebo neúplných informací požadovaných podle čl. 8 odst. 1 nebo článku 10 v souvislosti s dodržováním vývozních omezení spojených s licencí k transferu. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby tato pravidla byla uplatňována. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 17
Přezkum a podávání zpráv
1. Komise podá do 30. června 2012 zprávu o opatřeních přijatých členskými státy k provedení této směrnice, a zejména článků 9 až 12 a 15.
2. Komise do 30. června 2016 přezkoumá uplatňování této směrnice a předloží o něm zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Zejména vyhodnotí, zda a do jaké míry byly splněny cíle této směrnice, mimo jiné pokud jde o fungování vnitřního trhu. Ve své zprávě Komise přezkoumá uplatňování článků 9 až 12 a článku 15 a vyhodnotí dopad této směrnice na vývoj evropského trhu s obranným materiálem a evropské obranné technologické a průmyslové základny, mimo jiné s ohledem na situaci malých a středních podniků. V případě potřeby zprávu doplní legislativním návrhem.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy do 30. června 2011 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Budou tyto předpisy používat ode dne 30. června 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 20
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 6. května 2009.