SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2009/14/ES
ze dne 11. března 2009,
kterou se mění směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, pokud jde o výši pojištění a lhůtu k výplatě
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada se dne 7. října 2008 dohodla, že prvořadým úkolem je obnovit důvěryhodnost a řádné fungování finančního sektoru. Rada se zavázala přijmout veškerá nezbytná opatření na ochranu vkladů fyzických osob a uvítala iniciativu Komise urychleně předložit příslušný návrh, který by podpořil sbližování systémů pojištění vkladů.
(2)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (3) již stanoví pro vkladatele základní výši pojištění vkladů. Pokračující neklid na finančních trzích však vyžaduje její zvýšení.
(3)
Současná minimální výše pojištění vkladů stanovená směrnicí 94/19/ES činí 20 000 EUR, přičemž členské státy mohou tuto úroveň zvýšit. Pro velký počet vkladů ve Společenství se to však ukázalo nedostačující. V zájmu udržení důvěry vkladatelů a dosažení větší stability na finančních trzích by měla být minimální úroveň pojištění vkladů zvýšena na 50 000 EUR. Do 31. prosince 2010 by pojištění souhrnu všech vkladů každého vkladatele mělo být stanoveno ve výši 100 000 EUR, pokud posouzení dopadů, které Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2009, nedojde k závěru, že takové zvýšení a harmonizace nejsou vhodné a že nejsou finančně únosné pro všechny členské státy z hlediska zajištění ochrany spotřebitelů a finanční stability ve Společenství a předcházení narušením hospodářské soutěže mezi členskými státy. Pokud posouzení dopadů ukáže, že takové zvýšení a harmonizace nejsou vhodné, měla by Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě vhodné návrhy.
(4)
Na všechny vkladatele by se měla vztahovat stejná výše pojištění vkladů, bez ohledu na to, zda je měnou příslušného členského státu euro, či nikoli. Členské státy mimo eurozónu by nicméně měly mít možnost částky vzniklé přepočtem zaokrouhlovat, aniž by ohrozily rovnocennou úroveň ochrany vkladatelů.
(5)
Zpráva, kterou má Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě, by měla analyzovat veškeré související otázky, jako například započtení a vzájemné pohledávky, určení výše příspěvků do systémů, rozsah působnosti, pokud jde o produkty a vkladatele, na něž se pojištění vkladů vztahuje, účinnost přeshraniční spolupráce mezi systémy pojištění vkladů a vztah mezi systémy pojištění vkladů a alternativními způsoby vyplacení vkladatelů, například mechanismy zajišťující výplaty náhrad v případě naléhavé potřeby. Pro účely této zprávy by členské státy měly shromažďovat relevantní údaje a předložit je na požádání Komisi.
(6)
Na základě směrnice 94/19/ES některé členské státy zavedly systémy pojištění vkladů, které poskytují pojištění vkladů v plné výši u některých druhů dlouhodobých vkladů, jako jsou například pohledávky vyplývající z účasti v penzijním systému. Práva a očekávání vkladatelů u těchto systémů je nutné respektovat.
(7)
Na základě směrnice 94/19/ES některé členské státy zavedly nebo se chystají zavést systémy pojištění vkladů, které poskytují pojištění vkladů v plné výši v některých případech dočasně zvýšených zůstatků na účtu. Komise by do 31. prosince 2009 měla vyhodnotit, zda by pojištění vkladů v plné výši v některých případech dočasně zvýšených zůstatků na účtu mělo být zachováno nebo zavedeno.
(8)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno ani fungování systémů, které chrání samotnou úvěrovou instituci, a zejména těch z nich, které zajišťují její likviditu a platební schopnost, a tudíž zaručují ochranu vkladatelů přinejmenším rovnocennou s úrovní ochrany, kterou poskytují systémy pojištění vkladů, ani dobrovolných systémů odškodnění vkladatelů, které příslušný členský stát nezavedl ani oficiálně neuznává.
(9)
Členské státy by měly pobízet systémy pojištění vkladů k tomu, aby zvážily možnost uzavřít dohody o svých příslušných závazcích nebo zdokonalit dohody stávající.
(10)
Lhůta k výplatě, která je v současnosti stanovena jako tříměsíční a může být prodloužena na devět měsíců, je v rozporu s potřebou udržet důvěru vkladatelů a nenaplňuje jejich potřeby. Lhůta k výplatě by proto měla být zkrácena na dvacet pracovních dnů. Tato lhůta by měla být prodloužena pouze za výjimečných okolností a po schválení příslušnými orgány. Dva roky ode dne vstupu této směrnice v platnost by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu o účinnosti a lhůtách u postupů při vyplácení náhrad, v níž posoudí, zda by bylo vhodné provést další zkrácení lhůty na deset pracovních dnů.
(11)
Mimo to v případech, kdy se výplata odvíjí od rozhodnutí příslušných orgánů, by lhůta pro rozhodnutí, která v současnosti činí 21 dní, měla být zkrácena na pět pracovních dnů, aby nebránila rychlé výplatě. Příslušné orgány by se však měly nejprve přesvědčit, že úvěrová instituce nevyplatila vklady, které jsou splatné a vymahatelné. Toto posouzení by se mělo řídit soudními nebo správními postupy členských států.
(12)
Vklady lze považovat za nedisponibilní, jakmile se včasný zásah nebo reorganizační opatření nezdaří. To by však nemělo příslušným orgánům bránit v tom, aby v úsilí o restrukturalizaci pokračovaly i před uplynutím lhůty k výplatě.
(13)
Členské státy by měly usilovat o zajištění kontinuity bankovních služeb a přístupu bank k likviditě, zejména v době neklidu na finančních trzích. Za tímto účelem jsou členské státy vybízeny k tomu, aby co možná nejdříve přijaly opatření, která na základě žádosti dotčeného vkladatele a nejpozději do tří dnů od obdržení této žádosti zajistí výplatu odpovídajících náhrad v případě naléhavé potřeby. Protože bude mít zkrácení stávající tříměsíční lhůty k výplatě kladný dopad na důvěru vkladatelů a na řádné fungování finančních trhů, měly by členské státy a jejich systémy pojištění vkladů zajistit, aby byla lhůta k výplatě co možná nejkratší.
(14)
Podle směrnice 94/19/ES mohou členské státy omezit pojištění vkladů na určený podíl vyjádřený v procentech. Ukázalo se, že tato možnost podrývá důvěru vkladatelů, a měla by být proto zrušena.
(15)
Opatření nezbytná k provedení směrnice 94/19/ES by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (4).
(16)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k úpravě výše pojištění vkladů podle inflace v Evropské unii na základě změn v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen zveřejňovaném Komisí. Jelikož má toto opatření obecný význam a jeho účelem je změnit jiné než podstatné prvky směrnice 94/19/ES, musí být přijato regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(17)
Jelikož cílů této směrnice, totiž harmonizace výše pojištění vkladů a lhůt k výplatě, nemůže být vzhledem k různosti pravidel, která v současnosti existují v rámci právních systémů jednotlivých členských států, uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(18)
Směrnice 94/19/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(19)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (5) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 94/19/ES
Směrnice 94/19/ES se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 3 bodě i) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Příslušné orgány tak učiní co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dnů poté, co se poprvé dozvědí, že úvěrová instituce nevyplatila vklady, jež jsou splatné a vymahatelné, nebo“.
2)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. V případech uvedených v odstavcích 1 až 4 členské státy zajistí, aby systémy pojištění vkladů vzájemně spolupracovaly.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. Komise přezkoumá účinnost tohoto článku nejméně jednou za dva roky a případně navrhne jeho změny.“
3)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zajistí, aby souhrn vkladů každého vkladatele byl pojištěn nejméně do výše 50 000 EUR pro případ, že se tyto vklady stanou nedisponibilními.
1a. Do 31. prosince 2010 členské státy zajistí, aby výše pojištění souhrnu vkladů každého vkladatele byla stanovena na 100 000 EUR pro případ, že se tyto vklady stanou nedisponibilními.
Pokud Komise ve své zprávě uvedené v článku 12 dojde k závěru, že takové zvýšení a taková harmonizace nejsou vhodné a finančně únosné pro všechny členské státy jako prostředek k zajištění ochrany spotřebitele a finanční stability ve Společenství a k předcházení přeshraničním narušením mezi členskými státy, předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh na změnu prvního pododstavce.
1b. Členské státy mimo eurozónu, které převádějí částky vyjádřené v eurech uvedené v odstavcích 1 a 1a na svou národní měnu, zajistí, aby částky v národních měnách, které jsou vkladatelům skutečně vyplaceny, odpovídaly částkám stanoveným v této směrnici.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Odstavec 1a nevylučuje zachování ustanovení, která do 1. ledna 2008 stanovila pojištění některých druhů vkladů v plné výši, zejména ze sociálních důvodů.“;
c)
odstavec 4 se zrušuje;
d)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Komise může upravit částky uvedené v odstavcích 1 a 1a podle inflace v Evropské unii na základě změn v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen zveřejňovaném Komisí.
Toto opatření, jež má za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, se přijímá regulativním postupem s kontrolou podle čl. 7a odst. 2.“
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
1. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES (6).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (7) s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
5)
V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Členské státy zajistí, aby úvěrové instituce poskytly současným i případným vkladatelům informace potřebné k určení systému pojištění vkladů, jehož jsou instituce a její pobočky členy uvnitř Společenství, nebo alternativního uspořádání uvedeného v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nebo v čl. 3 odst. 4. Vkladatelé musí být informováni o ustanoveních systému pojištění vkladů nebo případného alternativního uspořádání, včetně výše a rozsahu pojištění vkladů poskytovaného systémem pojištění vkladů. Není-li vklad pojištěn systémem pojištění vkladů v souladu s čl. 7 odst. 2, uvědomí o tom úvěrová instituce vkladatele. Veškeré informace musí být poskytnuty v jasné a srozumitelné formě.
Na žádost se poskytují informace o podmínkách náhrad a náležitostech, které je třeba splnit pro jejich získání.“
6)
Článek 10 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Systémy pojištění vkladů musí být schopny vyplatit řádně ověřené pohledávky vkladatelů týkající se nedisponibilních vkladů do dvaceti pracovních dnů ode dne, kdy příslušné orgány učiní zjištění podle čl. 1 odst. 3 bodu i) nebo kdy soudní orgán rozhodne ve smyslu čl. 1 odst. 3 bodu ii). Tato lhůta zahrnuje shromáždění a předání přesných údajů o vkladatelích a vkladech, které jsou nezbytné pro ověření nároků.
Za zcela výjimečných okolností může systém pojištění vkladů požádat příslušné orgány o prodloužení této lhůty. Prodloužení nesmí přesáhnout deset pracovních dnů.
Do 16. března 2011 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o účinnosti a lhůtách u postupů při vyplácení náhrad, v níž posoudí, zda by bylo možno provést zkrácení lhůty uvedené v prvním pododstavci na deset pracovních dnů.
Členské státy zajistí, aby jejich systémy pojištění vkladů pravidelně prováděly testy a aby tyto systémy byly informovány v případě, že příslušné orgány zjistí v některé úvěrové instituci problémy, jež by mohly vést k aktivaci systému pojištění vkladů.“;
b)
odstavec 2 se zrušuje.
7)
Článek 12 se nahrazuje tímto:
„Článek 12
1. Do 31. prosince 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o
a)
harmonizaci mechanismů financování systémů pojištění vkladů, hodnotící zejména dopady stavu, kdy by v případě přeshraniční krize nedošlo k harmonizaci, s ohledem na dostupnost náhrad vkladů a na řádnou hospodářskou soutěž a přínosy a náklady takové harmonizace;
b)
vhodnosti a podmínkách stanovení pojištění vkladů v plné výši v některých případech dočasně zvýšených zůstatků na účtu;
c)
možných modelech zavedení příspěvků, jejichž výše by se odvíjela od míry rizika;
d)
přínosech a nákladech případného zavedení systému Společenství pro pojištění vkladů;
e)
dopadu rozdílnosti právních předpisů upravujících započtení na efektivitu systému a možná narušení v případě, že jsou pohledávky vkladatele započítávány proti jeho závazkům, přičemž se zohlední otázka přeshraničního ukončení činnosti;
f)
harmonizaci rozsahu působnosti, pokud jde o produkty a vkladatele, na něž se pojištění vkladů vztahuje, včetně specifických potřeb malých a středních podniků a místních orgánů;
g)
vztahu mezi systémy pojištění vkladů a alternativními způsoby výplaty náhrad vkladatelům, například mechanismy zajišťujícími výplaty náhrad v případě naléhavé potřeby.
V případě potřeby předloží Komise vhodné návrhy na změnu této směrnice.
2. Členské státy informují Komisi a Evropský bankovní výbor, pokud zamýšlejí změnit rozsah působnosti nebo úroveň pojištění vkladů, a o jakýchkoli obtížích, na něž narazily při spolupráci s ostatními členskými státy.“
8)
Příloha III se zrušuje.
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2009.
Odchylně od prvního pododstavce členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 1 odst. 3 bodem i) prvním pododstavcem, čl. 7 odst. 1a a 3 a čl. 10 odst. 1 směrnice 94/19/ES, ve znění této směrnice, do 31. prosince 2010.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 11. března 2009.