Nařízení Rady (EHS) č. 565/80
ze dne 4. března 1980
o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2727/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1547/79 [2], a zejména na čl. 16 odst. 5 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 441/69 ze dne 4. března 1969, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro produkty, pro něž platí režim jednotné ceny, vyvážené v nezměněném stavu nebo ve formě některého zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 269/78 [4], bylo několikrát pozměněno; že zkušenosti ukazují, že další změny jsou žádoucí; že v zájmu jasnosti je třeba přistoupit k přepracování předpisů platných v této oblasti;
vzhledem k tomu, že nařízení, kterými se stanoví obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad, stanoví, že náhrada je vyplacena, pokud je prokázáno, že uvedené produkty byly vyvezeny ze Společenství;
vzhledem k tomu, že podle zásady, pomocí níž je zajištěna rovnováha mezi použitím základních produktů Společenství za účelem vývozu zpracovaných produktů nebo zboží uvedeného v přílohách B a C nařízení (EHS) č. 2682/72 [5], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 707/78 [6], do třetích zemí a použitím základních produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku podle směrnice Rady 69/73/EHS ze dne 4. března 1969 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se aktivního zušlechťovacího styku [7], naposledy pozměněné směrnicí 76/119/EHS [8], je třeba vyplatit částku rovnající se vývozní náhradě, jakmile jsou základní produkty Společenství, z nichž jsou získány zpracované produkty nebo zboží určené k vývozu, umístěny pod celní dohled;
vzhledem k tomu, že produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhů a které jsou dovezeny ze třetích zemí, mohou být za určitých podmínek propuštěny do režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodných pásem s pozastavením výběru dovozních cel; že je třeba stanovit možnost vyplatit částku rovnající se vývozní náhradě, jakmile jsou některé produkty nebo zboží Společenství určené k vývozu propuštěny do takového režimu;
vzhledem k tomu, že výplata částky rovnající se vývozní náhradě ani v nejmenším nemění podmínky stanovení práva na vývozní náhradu; že je třeba zajistit složením jistoty vrácení částky rovnající se přinejmenším vyplacené částce, pokud se později zjistí, že neexistovalo žádné právo na vývozní náhradu nebo že produkty nebo zboží, na které se použila tato opatření, nebyly skutečně vyvezeny ze Společenství ve stanovených lhůtách,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví obecná pravidla pro výplatu částky před vývozem, která se rovná vývozním náhradám pro produkty, na něž se vztahují tato nařízení:
- nařízení č. 136/66/EHS (tuky a oleje),
- nařízení (EHS) č. 804/68 (mléko a mléčné výrobky),
- nařízení (EHS) č. 805/68 (hovězí a telecí maso),
- nařízení (EHS) č. 727/70 (surový tabák),
- nařízení (EHS) č. 1035/72 (ovoce a zelenina),
- nařízení (EHS) č. 3330/74 (cukr),
- nařízení (EHS) č. 2727/75 (obiloviny),
- nařízení (EHS) č. 2759/75 (vepřové maso),
- nařízení (EHS) č. 2771/75 (vejce),
- nařízení (EHS) č. 2777/75 (drůbeží maso),
- nařízení (EHS) č. 100/76 (produkty rybolovu),
- nařízení (EHS) č. 1418/76 (rýže),
- nařízení (EHS) č. 516/77 (produkty zpracované z ovoce a zeleniny),
- nařízení (EHS) č. 337/79 (víno).
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "produkty" rozumějí produkty uvedené v článku 1, "základními produkty" rozumějí produkty určené k vývozu po zpracování na zpracované produkty nebo zboží;
b "zpracovanými produkty" rozumějí
- produkty získané zpracováním základních produktů
- a produkty, pro které se použije vývozní náhrada;
c) "zbožím" rozumí zboží uvedené v přílohách B a C nařízení (EHS) č. 2682/72.
Článek 3
Mohou využívat výhod tohoto nařízení produkty, pro které byla stanovena vývozní náhrada, která je rovna nule, nebo je vyšší než nula.
Článek 4
1. Na žádost zúčastněné strany se částka rovnající se vývozní náhradě vyplatí, jakmile jsou základní produkty umístěny pod celní dohled, který zajistí, že zpracované produkty nebo zboží budou vyvezeny ve stanovené lhůtě.
2. Režim stanovený tímto článkem se použije na zpracované produkty a zboží získané ze základních produktů s podmínkou, že operace aktivního zušlechťovacího styku nebudou zakázány pro srovnatelné produkty.
Tento režim se však nepoužije ve výjimečných případech, kdy jsou zpracované produkty nebo zboží získány ze základních produktů, u kterých nevzniká žádná obtíž s odbytem.
3. Pokud jde o kontrolní postupy a procento výtěžnosti, podléhají základní produkty stejným pravidlům, jako jsou pravidla, která se uplatňují v rámci aktivního zušlechťovacího styku na produkty stejné povahy.
4. Vývozní náhradou uvedenou v odstavci 1 je:
a) v případě zpracovaných produktů náhrada pro dotyčný zpracovaný produkt;
b) v případě zboží náhrada zvláště stanovená pro základní produkty:
- používané nebo
- považované podle předpisů Společenství za použité
k výrobě uvedeného zboží.
5. Sazbou vývozní náhrady je, pokud není sazba stanovena předem, sazba platná v den, kdy jsou základní produkty umístěny pod celní dohled.
6. Pokud je vývozní náhrada stanovena předem, je den, kdy byly základní produkty umístěny pod celní dohled, vzat v úvahu pro výpočet úprav, které mají být provedeny u platné sazby náhrady.
7. Pokud se vývozní náhrada liší podle použití nebo místa určení, je sazbou, která má být použita, nejnižší sazba. Pokud je však použití nebo místo určení ohlášeno, je sazbou, která má být použita, sazba stanovená pro použití nebo místo určení, pro které jsou zpracované produkty nebo zboží určeny.
Článek 5
1. Na žádost zúčastněné strany se částka rovnající se vývozní náhradě vyplatí, jakmile jsou produkty nebo zboží propuštěny do režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného celního pásma za účelem jejich vývozu ve stanovené lhůtě.
2. Režim stanovený v tomto článku se použije na produkty a zboží určené k vývozu v nezměněném stavu, pokud se jedná o produkty nebo zboží, které lze skladovat.
Tento režim se však nepoužije v uvedených výjimečných případech, kdy u dotyčných produktů nebo zboží nevzniká žádná obtíž s odbytem.
3. Pokud se vývozní náhrada liší podle použití nebo místa určení, je sazbou, která má být použita, nejnižší sazba. Pokud je však použití nebo místo určení ohlášeno, je sazbou, která má být použita, sazba stanovená pro použití nebo místo určení, pro které jsou zpracované produkty nebo zboží určeny.
Článek 6
Výhody režimů stanovených tímto nařízením podléhají složení jistoty, jež zajistí vrácení částky rovnající se částce, která byla vyplacena, zvýšené o dodatečnou částku.
Aniž jsou dotčeny případy vyšší moci, jistota zcela nebo částečně propadá:
- v případech, kdy se neuskutečnilo vrácení, pokud se vývoz nekonal ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1, nebo
- pokud se ukáže, že neexistuje žádné právo na náhradu nebo že existovalo právo na nižší náhradu.
Článek 7
Příslušné orgány členských států mohou odmítnout poskytnout výhody režimů stanovených tímto nařízením, pokud osoba žadatele není povahy, která by zaručovala, že se celá operace uskuteční způsobem, který je v souladu s platnými předpisy.
V každém členském státě se tato pravomoc vykonává v souladu se zásadami platnými v tomto státě, jimiž se řídí nediskriminace mezi žadateli a svoboda obchodu a průmyslu.
Článek 8
V případě potřeby se základní produkty, produkty a zboží, které nevyužívají výhod režimu stanoveného tímto nařízením, uvedou v seznamu, který má být vypracován.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 441/69 se zrušuje s účinkem ode dne 1. dubna 1980. I nadále se však použije na operace, které byly zahájeny podle režimu výše uvedeného nařízení.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. dubna 1980 na základní produkty, produkty a zboží podléhající kontrole od tohoto data.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 1980.