ROZHODNUTÍ RADY 2005/511/SVV
ze dne 12. července 2005
o ochraně eura proti padělání určením Europolu jako ústředny pro boj proti padělání eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jako zákonné platidlo dvanácti členských států euro stále více představuje světovou měnu, a tím se stává vysoce prioritním cílem mezinárodních padělatelských organizací v Evropské unii i třetích zemích.
(2)
Je nutné zabránit dalšímu nárůstu počtu padělků eura, který by ohrozil volný oběh eurobankovek a euromincí.
(3)
Spolupráce mezi členskými stát navzájem a mezi nimi a Europolem musí být zintenzivněna, aby byl posílen systém ochrany eura mimo území Evropské unie.
(4)
Mezinárodní úmluva o potírání penězokazectví, přijatá dne 20. dubna 1929 v Ženevě (dále jen „Ženevská úmluva“), by se měla za podmínek evropské integrace uplatňovat účinněji.
(5)
Třetí země potřebují ústřední kontaktní místo pro informace o padělcích eura a všechny informace o padělcích eura by měly být pro účely analýzy shromažďovány v Europolu.
(6)
S ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura (3) považuje Rada za vhodné, aby se všechny členské státy staly smluvními stranami Ženevské úmluvy a zřídily ústředny ve smyslu článku 12 uvedené úmluvy.
(7)
Rada považuje za vhodné určit Europol jako ústřednu pro boj proti padělání eura ve smyslu článku 12 Ženevské úmluvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Pro členské státy, které jsou smluvními stranami Ženevské úmluvy, působí Europol v souladu s prohlášením obsaženým v příloze (dále jen „prohlášení“) jako ústředna pro boj proti padělání eura ve smyslu první věty článku 12 Ženevské úmluvy. Pro padělání všech ostatních měn a pro funkce ústředny nepřenesené podle prohlášení na Europol zůstávají účinné stávající pravomoci vnitrostátních ústředen.
2. Vlády členských států, které jsou smluvními stranami Ženevské úmluvy, vydají prohlášení a pověří zástupce Spolkové republiky Německo předáním těchto prohlášení generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 12. července 2005.