SMĚRNICE KOMISE 2005/86/ES
ze dne 5. prosince 2005,
kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech, pokud jde o campechlor
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech (1), a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2002/32/ES zakazuje používání produktů určených ke krmení zvířat s obsahem nežádoucích látek, jenž přesahuje maximální obsahy stanovené v příloze I uvedené směrnice.
(2)
Komise po přijetí směrnice 2002/32/ES stanovila, že ustanovení přílohy I uvedené směrnice mají být přezkoumána na základě aktualizovaného vědeckého posouzení rizik a při zohlednění zákazu ředění kontaminovaných produktů určených ke krmení zvířat a nesplňujících požadavky přílohy.
(3)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) přijal dne 2. února 2005 na žádost Komise stanovisko týkající se campechloru jakožto nežádoucí látky v krmivech.
(4)
Campechlor je nesystémový insekticid, jehož používání se postupně opouští ve většině zemí světa. Směsi campechloru mají komlexní složení s obsahem minimálně 202 různých identifikovaných kongenerů. Campechlor se vzhledem ke své odolnosti a chemickým vlastnostem stále ještě vyskytuje v životním prostředí.
(5)
Některé kongenery, jako například CHB 32, které představují hlavní složku technických směsí, podléhají biologické přeměně relativně rychle, jiné kongenery, jako například CHB 26, 50 a 62, jsou odolnější a podléhají značné bioakumulaci v rámci potravinového řetězce. Kongenery CHB 26, 50 a 62 mohou sloužit jako ukazatele kontaminace campechlorem. Přítomnost CHB 32 ukazuje nedávnou kontaminaci a mohla by se zařadit do programů pro monitorování ke zjištění možných podvodných postupů.
(6)
Hlavní zdroj vystavení zvířat působení campechloru z krmiva představují rybí tuk a rybí moučka. Krmivo pro ryby (především pro masožravé druhy) může obsahovat značné množství rybí moučky a rybího tuku. Rybí moučka se u jiných zvířat používá v menší míře, proto je jejich vystavení prostřednictvím krmiva menší.
(7)
Na toxicitu campechloru jsou nejcitlivější ryby. Přenos campechloru na jedlé tkáně ryb s vysokým obsahem tuku je značný, přenos na ostatní hospodářská zvířata je nižší. Ryby, zejména druhy s vysokým obsahem tuku, jsou hlavním zdrojem vystavení u lidí, protože jiné zdroje mají menší význam.
(8)
Je proto vhodné nahradit současný všeobecný maximální obsah, pokud jde o campechlor ve všech krmivech, maximálním obsahem campechloru v rybím tuku, rybí moučce a krmivu pro ryby s cílem zabezpečit, aby tyto produkty nepředstavovaly nebezpečí pro zdraví lidí a zvířat. Bezpečnost krmiv se zlepšila, jelikož byl obsah u krmiv pro ryby, kterými se ryby přímo krmí, významně snížen a vymáhání dodržování předpisů prostřednictvím cílených kontrol těchto produktů určených na krmiva pro zvířata, která jsou hlavním zdrojem vystavení campechloru, by mělo zlepšit bezpečnost krmiv.
(9)
Současný všeobecný maximální obsah pro campechlor neodráží současné běžné základní obsahy kontaminace v rybím tuku. Je vhodné stanovit maximální obsah v rybím tuku a zohlednit základní obsahy bez ohrožení zdraví lidí a zvířat. Tento maximální obsah se musí přezkoumat s ohledem na potřebné použití v širším rozsahu dekontaminačních procesů.
(10)
Směrnice 2002/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců po jejím vstupu v platnost. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tato ustanovení přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 5. prosince 2005.