Nařízení Komise (ES) č. 90/2001
ze dne 17. ledna 2001,
kterým se mění nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na články 13 a 21 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V případě vývozů produktů, které jsou volně ložené nebo v nestandardizovaných jednotkách a u nichž se připouští, že přesná čistá hmotnost produktů může být známa pouze po nakládce na dopravní prostředek, stanoví čl. 5 odst. 6 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [3] pozměněného nařízením (ES) č. 1557/2000 [4] uplatňování snížení náhrady, pokud se ukáže, že skutečně naložená čistá hmotnost je menší o určité procento než odhadovaná čistá hmotnost. Pro používání tohoto ustanovení je však třeba přihlížet k omezením, která souvisejí s dopravními prostředky určenými k námořní nebo vnitrozemské vodní dopravě. V případě produktů, které jsou vyváženy volně ložené, se může totiž stát, že množství uvedená v celním prohlášení nebudou úplně naložena, zejména z důvodu rozhodnutí osoby odpovědné za dopravní prostředek, která může rozhodnout o zastavení nakládky z technických důvodů nebo z důvodu nadměrnosti nákladu, kterou lze přičíst ostatním vývozcům.
(2) S ohledem na skutečnost, že kusy vepřového masa nejsou v obalech a svou povahou nejsou stejnorodé, je třeba rozšířit kategorii nestandardizovaných jednotek na tento druh produktů.
(3) Co se týče pojmu "místo nakládky", vzniká ve vývozním obchodu se zemědělskými produkty množství administrativních a obchodních situací. Proto je obtížné stanovit jediné pravidlo a je třeba umožnit členským státům, aby si určily nejvhodnější místo pro provádění fyzických kontrol u vyvážených zemědělských produktů, pro které je poskytována náhrada. Za tím účelem se zdá být zvláště oprávněné moci si určit místo nakládky rozdílně podle toho, zda budou produkty naloženy v kontejnerech, nebo naopak budou naloženy zejména jako volně ložené, v pytlích, v kartonech a dále nenaloženy v kontejnerech. Je také třeba v řádně odůvodněných případech umožnit celním orgánům, aby souhlasily s podáním celního prohlášení pro zemědělské produkty, pro které je poskytována náhrada, na celním úřadu jiném, než je celní úřad příslušný pro místo, kde budou produkty naloženy.
(4) Je vhodné stanovit možnost pro produkty v režimu vráceného zboží, aby se zpětný dovoz uskutečnil buď členským státem původu produktů, nebo vývozním členským státem původního vývozu.
(5) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 800/1999.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 800/1999 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 6 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Žádná náhrada není poskytnuta pro množství, které přesahuje 110 % odhadované čisté hmotnosti. Pokud je skutečně naložená hmotnost nižší než 90 % odhadované čisté hmotnosti, sníží se náhrada pro skutečně naloženou čistou hmotnost o 10 % rozdílu mezi náhradou odpovídající 90 % odhadované čisté hmotnosti a náhradou odpovídající skutečně naložené hmotnosti. Avšak v případě vývozu námořní nebo vnitrozemskou lodní dopravou, pokud vývozce může předložit doklad potvrzený osobou odpovědnou za dopravní prostředek, že nenaložení jeho veškerého zboží je způsobeno omezeními spojenými s tímto druhem přepravy nebo nadměrností nákladu, kterou lze přičíst jednomu nebo několika dalším vývozcům, náhrada je vyplacena pro skutečně naloženou čistou hmotnost. Pokud vývozce použil místní celní řízení stanovené v článku 283 nařízení (EHS) č. 2454/93, tento pododstavec se použije pod podmínkou, že celní orgány schválily opravu záznamů, do nichž byly vyvážené produkty zapsány."
2. V čl. 5 odst. 6 se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto:
"Za produkty v nestandardizovaných jednotkách se považují: živá zvířata, jatečně upravená těla (půlky), čtvrti, přední části, kýty, plece, boky a hřbety."
3. V článku 5 se odstavec 7 nahrazuje tímto:
"7. Všechny osoby, které vyvážejí produkty, pro které žádají poskytnutí podpory, jsou povinny:
a) podat vývozní prohlášení u příslušného celního úřadu v místě, kde budou produkty naloženy pro přepravu k vývozu;
b) uvědomit tento celní úřad nejméně 24 hodin před zahájením nakládky a uvést předpokládanou dobu trvání nakládky. Příslušné orgány mohou stanovit jinou lhůtu než 24 hodin.
Za místo nakládky pro přepravu produktů určených k vývozu může být považováno:
- pokud jde o vyvážené produkty naložené v kontejnerech, místo, kde budou produkty naloženy do kontejnerů,
- pokud jde o vyvážené produkty volně ložené, v pytlích, v kartonech, bednách, lahvích atd. a nenaložené do kontejnerů, místo, kde je naložen dopravní prostředek, ve kterém produkty opustí celní území Společenství.
Příslušný celní úřad může povolit nakládku poté, co přijal vývozní prohlášení a před uplynutím lhůty uvedené v písmenu b).
Příslušný celní úřad musí být schopen provést fyzickou kontrolu a identifikovat zboží pro přepravu k výstupnímu úřadu z celního území Společenství.
Pokud z administrativních důvodů nebo jiných řádně odůvodněných důvodů není možno použít první pododstavec, lze podat vývozní prohlášení pouze u příslušného celního úřadu v příslušném členském státě a v případě fyzické kontroly v souladu s nařízením (EHS)č. 386/90 musí být předložený produkt úplně vyložen. Avšak úplná vykládka není povinná, pokud příslušné orgány mohou provést zevrubnou fyzickou kontrolu."
4. V čl. 25 odst. 3 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"Toto ustanovení se použije, pouze pokud byl režim vráceného zboží použit v členském státě, v němž bylo přijato vývozní prohlášení týkající se původního vývozu, nebo v členském státě původu v souladu s článkem 15 směrnice Rady 97/78/ES [5], kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Na žádost vývozců se použije čl. 1 bod 1 na spisy týkající se náhrad, které nebyly ještě uzavřeny v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. ledna 2001.