SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2008/68/ES
ze dne 24. září 2008
o pozemní přepravě nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Přeprava nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách představuje značné riziko nehod. Měla by proto být přijata opatření, která zajistí, že tato přeprava bude uskutečňována za podmínek co nejvyšší bezpečnosti.
(2)
Směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí (3) stanovila jednotná pravidla pro přepravu nebezpečných věcí po silnici a směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí (4) pravidla pro přepravu po železnici.
(3)
Aby bylo možné zavést společný režim pro všechny aspekty vnitrozemské přepravy nebezpečných věcí, měly by být směrnice 94/55/ES a 96/49/ES nahrazeny jedinou směrnicí, která by rovněž stanovila pravidla pro vnitrozemské vodní cesty.
(4)
Většina členských států je smluvními stranami Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí („ADR“), podléhá Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí („RID“), a nakolik je to relevantní, je smluvními stranami Evropské dohody o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách („ADN“).
(5)
ADR, RID a ADN stanoví jednotná pravidla pro bezpečnou mezinárodní přepravu nebezpečných věcí. Tato pravidla by se měla rozšířit i na vnitrostátní přepravu s cílem harmonizovat v rámci Společenství podmínky, za kterých se přepravují nebezpečné věci, a zajistit řádné fungování společného dopravního trhu.
(6)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na přepravu nebezpečných věcí za některých výjimečných okolností souvisejících s povahou příslušných vozidel nebo plavidel nebo s omezenou povahou uskutečňované přepravy.
(7)
Tato směrnice by se rovněž neměla vztahovat na přepravu nebezpečných věcí, za kterou přímo a fyzicky odpovídají nebo na niž dohlížejí ozbrojené síly. Do oblasti působnosti této směrnice by však měla spadat přeprava nebezpečných věcí uskutečňovaná na komerčním základě dodavateli, kteří pracují pro ozbrojené síly, pokud smluvní povinnosti těchto dodavatelů nejsou vykonávány v rámci přímé a fyzické odpovědnosti ozbrojených sil nebo pod jejich dohledem.
(8)
Povinnost provést a uplatňovat ustanovení této směrnice, která se týkají železnice, by pro členský stát, který nemá žádný železniční systém a ani jej v nejbližší budoucnosti mít nebude, byla nepřiměřená a zbytečná. Po dobu, po kterou uvedené členské státy nebudou mít železniční systém, by proto měly být osvobozeny od povinnosti provést a uplatňovat ustanovení této směrnice, která se týkají železniční dopravy.
(9)
Každý členský stát by měl mít nadále právo vyjmout z působnosti této směrnice přepravu nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách, pokud vnitrozemské vodní cesty na jeho území nejsou propojeny vnitrozemskou vodní cestou s vodními cestami jiných členských států nebo pokud se po nich nepřepravují nebezpečné věci.
(10)
Aniž je dotčeno právo Společenství a oddíl I.1 kapitola 1.9 přílohy I, oddíl II.1 kapitola 1.9 přílohy II a oddíl III.1 kapitola 1.9 přílohy III, měly by si členské státy z důvodu bezpečnosti přepravy ponechat právo zachovat či přijmout ustanovení upravující oblasti, které nejsou zahrnuty v této směrnici. Tato ustanovení by měla být konkrétní a jednoznačná.
(11)
Členské státy by si měly ponechat právo upravit nebo zakázat přepravu nebezpečných věcí na svém území z jiných důvodů, než je bezpečnost, například z důvodů národní bezpečnosti nebo ochrany životního prostředí.
(12)
Pro mezinárodní přepravu nebezpečných věcí na území členských států by mělo být povoleno použití dopravních prostředků registrovaných ve třetích zemích, a to za podmínky splnění příslušných ustanovení ADR, RID nebo ADN a této směrnice.
(13)
Členské státy by si měly ponechat právo uplatňovat přísnější pravidla na vnitrostátní přepravní operace uskutečňované dopravními prostředky registrovanými nebo uvedenými do provozu na jejich území.
(14)
Harmonizace podmínek pro vnitrostátní přepravu nebezpečných věcí by neměla bránit tomu, aby byla zohledněna zvláštní vnitrostátní situace. Tato směrnice by proto měla členským státům umožnit udělovat za určitých přesně stanovených podmínek některé odchylky. Tyto odchylky by měly být v této směrnici uvedeny jako „vnitrostátní odchylky“.
(15)
K řešení neobvyklých a výjimečných situací by členské státy měly mít právo vydávat jednotlivá povolení umožňující přepravu nebezpečných věcí na jejich území, kterou by jinak tato směrnice zakazovala.
(16)
Vzhledem k úrovni investic potřebných v tomto odvětví by mělo být členským státům umožněno dočasně zachovat některá zvláštní vnitrostátní ustanovení týkající se konstrukčních požadavků na dopravní prostředky nebo vybavení a dopravu tunelem pod Lamanšským průlivem. Členským státům by také mělo být umožněno zachovat či přijmout ustanovení týkající se železniční přepravy nebezpečných věcí mezi členskými státy a státy, které jsou smluvními stranami Organizace pro spolupráci železnic („OSJD“), dokud nebudou harmonizována pravidla uvedená v příloze II Dohody o mezinárodní železniční nákladní dopravě („SMGS“) a ustanovení uvedená v oddíle II.1 přílohy II této směrnice, a tím RID. Do deseti let ode dne vstupu této směrnice v platnost by Komise měla posoudit dopady těchto ustanovení a v případě potřeby předložit vhodné návrhy. Tato ustanovení by měla být v této směrnici uvedena jako „doplňková přechodná ustanovení“.
(17)
Je nezbytné umožnit pohotové přizpůsobování přílohy této směrnice vědeckému a technickému pokroku, včetně vývoje nových technologií sledování, zejména ke zohlednění nových ustanovení začleněných do ADR, RID a ADN. Změny ADR, RID a ADN a odpovídající přizpůsobení příloh by měly vstupovat v platnost současně. Komise by případně měla členským státům poskytnout finanční podporu na překlad ADR, RID a ADN a jejich změn do jejich úředních jazyků.
(18)
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (5).
(19)
Zejména je třeba zmocnit Komisi k přizpůsobení příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, včetně jejího doplnění o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.
(20)
Komise by měla mít možnost přezkoumat seznamy vnitrostátních odchylek a v případě mimořádné události nebo nehody rozhodnout o uplatnění a provedení nouzových opatření.
(21)
Z důvodu účinnosti by měly být lhůty obvykle použitelné v rámci regulativního postupu s kontrolou k přijetí změn plynoucích z přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku zkráceny.
(22)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zajištění jednotného používání harmonizovaných bezpečnostních pravidel v celém Společenství a vysoké úrovně bezpečnosti při vnitrostátních a mezinárodních přepravních operacích, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(23)
Touto směrnicí není dotčen závazek přijatý Společenstvím a jeho členskými státy, v souladu s cíli stanovenými konferencí UNCED v Riu de Janeiru v červnu 1992, usilovat o harmonizaci systémů klasifikace nebezpečných látek.
(24)
Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství týkající se bezpečnostních podmínek, za kterých by měly být přepravovány biologické činitele a geneticky modifikované organismy upravené směrnicí Rady 90/219/EHS ze dne 23. dubna 1990 o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (6), směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (7) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES ze dne 18. září 2000 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (8).
(25)
Touto směrnicí není dotčeno použití ostatních předpisů Společenství v oblasti bezpečnosti práce a zdraví a ochrany životního prostředí. Nejsou jí zejména dotčeny rámcová směrnice o bezpečnosti práce a zdraví, tj. směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (9), a její dceřiné směrnice.
(26)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/87/ES ze dne 12. prosince 2006, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby (10), stanoví, že plavidlo mající osvědčení vydané na základě nařízení o přepravě nebezpečných věcí na Rýně (ADNR) může přepravovat nebezpečné věci přes celé území Společenství za podmínek uvedených v tomto osvědčení. V důsledku přijetí této směrnice by měla být směrnice 2006/87/ES změněna a uvedené ustanovení zrušeno.
(27)
Pro uplatnění ustanovení této směrnice na přepravu nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách by mělo být povoleno přechodné období nepřesahující dva roky, aby byl poskytnut dostatek času pro přizpůsobení vnitrostátních právních předpisů, vytvoření právního rámce a vyškolení pracovníků. Pro veškerá lodní osvědčení a osvědčení pracovníků vydaná před zahájením přechodného období pro uplatnění ustanovení této směrnice na přepravu nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách nebo v průběhu tohoto období by mělo být povoleno obecné pětileté přechodné období, pokud na osvědčení není uvedena kratší doba platnosti.
(28)
Směrnice 94/55/ES a 96/49/ES by proto měly být zrušeny. V zájmu jasnosti a soudržnosti je rovněž nezbytné zrušit směrnici Rady 96/35/ES ze dne 3. června 1996 o jmenování a odborné způsobilosti bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách (11), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/18/ES ze dne 17. dubna 2000 o minimálních požadavcích na zkoušky bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách (12), rozhodnutí Komise 2005/263/ES ze dne 4. března 2005, kterým se členské státy podle směrnice 94/55/ES opravňují k přijetí určitých odchylek týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí (13), a rozhodnutí Komise 2005/180/ES ze dne 4. března 2005, kterým se členské státy podle směrnice Rady 94/49/ES opravňují k přijetí určitých odchylek týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí (14).
(29)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici nebo vnitrozemských vodních cestách uvnitř členských států nebo mezi nimi, včetně nakládky a vykládky, překládky z jednoho druhu dopravy na jiný a zastávek vynucených okolnostmi dopravy.
Nevztahuje se na přepravu nebezpečných věcí
a)
vozidly, vagony a plavidly, která patří ozbrojeným silám nebo za která ozbrojené síly odpovídají;
b)
námořními plavidly na mořských cestách, které tvoří součást vnitrozemských vodních cest;
c)
trajekty, které se pouze přeplavují přes vnitrozemskou vodní cestu nebo přístav, nebo
d)
v plném rozsahu uskutečněnou uvnitř hranic uzavřené oblasti.
2. Oddíl II.1 přílohy II se nevztahuje na členské státy, které nemají železniční systém, po dobu, po kterou takový systém na jejich území neexistuje.
3. Do jednoho roku po vstupu této směrnice v platnost se mohou členské státy rozhodnout neuplatňovat oddíl III.1 přílohy III z jednoho z těchto důvodů:
a)
nemají vnitrozemské vodní cesty;
b)
jejich vnitrozemské vodní cesty nejsou propojeny vnitrozemskou vodní cestou s vodními cestami jiných členských států nebo
c)
po jejich vnitrozemských vodních cestách se nepřepravují nebezpečné věci.
Pokud se členský stát rozhodne neuplatňovat oddíl III.1 přílohy III, oznámí své rozhodnutí Komisi, která o tom uvědomí ostatní členské státy.
4. Členské státy mohou stanovit zvláštní bezpečnostní požadavky pro vnitrostátní a mezinárodní přepravu nebezpečných věcí na svém území, pokud jde o
a)
přepravu nebezpečných věcí vozidly, vagony a plavidly vnitrozemské plavby, na kterou se tato směrnice nevztahuje;
b)
používání předepsaných tras, včetně používání předepsaných druhů dopravy v odůvodněných případech;
c)
zvláštní pravidla pro přepravu nebezpečných věcí v osobních vlacích.
O těchto ustanoveních a jejich odůvodnění uvědomí Komisi.
Komise následně uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou regulovat nebo zakázat přepravu nebezpečných věcí na svém území výhradně z jiných důvodů, než je bezpečnost během přepravy.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„ADR“ Evropská dohoda o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí, uzavřená dne 30. září 1957 v Ženevě, v platném znění;
2)
„RID“ Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí, obsažený v dodatku C Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF), uzavřené dne 3. června 1999 ve Vilniusu, v platném znění;
3)
„ADN“ Evropská dohoda o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitrozemských vodních cestách, uzavřená dne 26. května 2000 v Ženevě, v platném znění;
4)
„vozidlem“ motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, nebo přípojné vozidlo, s výjimkou kolejových vozidel, pojízdných strojů a zemědělských a lesnických traktorů za předpokladu, že se během přepravy nebezpečných věcí nepohybují rychlostí vyšší než 40 km/h;
5)
„vagonem“ železniční vozidlo bez vlastního pohonu, které se pohybuje na vlastních kolech po železničních kolejnicích a je určeno k přepravě věcí;
6)
„plavidlem“ plavidlo vnitrozemské plavby nebo námořní plavidlo.
Článek 3
Obecná ustanovení
1. Aniž je dotčen článek 6, nesmějí být nebezpečné věci přepravovány, pokud to zakazuje oddíl I.1 přílohy I, oddíl II.1 přílohy II nebo oddíl III.1 přílohy III.
2. Aniž jsou dotčena obecná pravidla pro přístup na trh nebo pravidla obecně platná pro přepravu věcí, povolí se přeprava nebezpečných věcí, jsou-li splněny podmínky stanovené v oddíle I.1 přílohy I, oddíle II.1 přílohy II nebo oddíle III.1 přílohy III.
Článek 4
Třetí země
Přeprava nebezpečných věcí mezi členskými státy a třetími zeměmi se povolí, jsou-li splněny požadavky ADR, RID nebo ADN a nestanoví-li přílohy jinak.
Článek 5
Omezení z důvodů bezpečnosti přepravy
1. Členské státy mohou z důvodů bezpečnosti přepravy uplatňovat přísnější ustanovení, s výjimkou konstrukčních požadavků, pro vnitrostátní přepravu nebezpečných věcí uskutečňovanou vozidly, vagony a plavidly vnitrozemské plavby registrovanými nebo uvedenými do provozu na jejich území.
2. Pokud v případě nehody nebo mimořádné události na území členského státu dojde členský stát k názoru, že platná bezpečnostní ustanovení nejsou dostatečná pro omezení rizik při přepravních operacích, a pokud je naléhavě nezbytné přijmout opatření, oznámí členský stát ve stádiu plánování Komisi opatření, která navrhuje přijmout.
Komise postupem podle čl. 9 odst. 2 rozhodne, zda provedení dotyčných opatření povolí, a stanoví dobu trvání uvedeného povolení.
Článek 6
Odchylky
1. Pro přepravní operace na svém území může členský stát povolit použití jiných jazyků, než které jsou uvedeny v příloze.
2.
a)
Za předpokladu, že není ohrožena bezpečnost, mohou členské státy požádat o odchylky od oddílu I.1 přílohy I, oddílu II.1 přílohy II nebo oddílu III.1 přílohy III pro přepravu malých množství některých nebezpečných věcí na svém území, s výjimkou středně nebo vysoce radioaktivních látek, pokud podmínky pro takovou přepravu nejsou přísnější než podmínky stanovené v uvedených přílohách.
b)
Za předpokladu, že není ohrožena bezpečnost, mohou členské státy rovněž požádat o odchylky od oddílu I.1 přílohy I, oddílu II.1 přílohy II nebo oddílu III.1 přílohy III pro přepravu nebezpečných věcí na svém území v případě
i)
místní přepravy na krátké vzdálenosti nebo
ii)
místní železniční přepravy po konkrétně vyznačených trasách, která tvoří součást definovaného průmyslového procesu a je přísně kontrolována za jasně vymezených podmínek.
Komise v každém jednotlivém případě přezkoumá, zda byly splněny podmínky stanovené v písmenech a) a b), a postupem podle čl. 9 odst. 2 rozhodne, zda odchylku povolí a zda ji doplní k vnitrostátním odchylkám uvedeným v oddíle I.3 přílohy I, oddíle II.3 přílohy II nebo oddíle III.3 přílohy III.
3. Odchylky podle odstavce 2 platí po dobu nejvýše šesti let ode dne povolení; daná doba musí být uvedena v rozhodnutí o udělení povolení. Pokud jde o stávající odchylky uvedené v oddíle I.3 přílohy I, oddíle II.3 přílohy II a oddíle III.3 přílohy III, za den povolení se považuje 30. červen 2009. Není-li v povolení odchylky stanoveno jinak, platí po dobu šesti let.
Odchylky se uplatňují bez rozdílu.
4. Pokud členský stát požádá o prodloužení povolení odchylky, Komise příslušnou odchylku přezkoumá.
Pokud nebyly přijaty změny oddílu I.1 přílohy I, oddílu II.1 přílohy II nebo oddílu III.1 přílohy III, které by měly vliv na předmět odchylky, obnoví Komise postupem podle čl. 9 odst. 2 povolení na další dobu nepřesahující šest let ode dne povolení; daná doba musí být uvedena v rozhodnutí o udělení povolení.
Pokud byla přijata změna oddílu I.1 přílohy I, oddílu II.1 přílohy II nebo oddílu III.1 přílohy III, která má vliv na předmět odchylky, může Komise postupem podle čl. 9 odst. 2
a)
prohlásit odchylku za bezpředmětnou a odstranit ji z příslušné přílohy;
b)
omezit oblasti působnosti povolení a přílohu odpovídajícím způsobem změnit;
c)
obnovit povolení na další období nepřesahující šest let ode dne povolení; dané období musí být uvedeno v rozhodnutí o udělení povolení.
5. Členské státy mohou výjimečně a za předpokladu, že není ohrožena bezpečnost, vydat jednotlivá povolení k provedení operací přepravy nebezpečných věcí na svém území, kterou tato směrnice zakazuje, nebo k provedení takových operací za jiných podmínek, než které stanoví tato směrnice, jsou-li tyto přepravní operace jasně definovány a časově omezeny.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Členské státy mohou na svém území zachovat ustanovení uvedená v oddíle I.2 přílohy I, oddíle II.2 přílohy II a oddíle III.2 přílohy III.
Členské státy, které uvedená ustanovení zachovají, o tom uvědomí Komisi. Komise uvědomí ostatní členské státy.
2. Aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, mohou se členské státy až do 30. června 2011 rozhodnout neuplatňovat oddíl III.1 přílohy III. V tom případě uplatňuje dotyčný členský stát, pokud jde o vnitrozemské vodní cesty, nadále ustanovení směrnic 96/35/ES a 2000/18/ES platná k 30. červnu 2009.
Článek 8
Úpravy
Změny nezbytné k přizpůsobení příloh vědeckému a technickému pokroku, včetně použití technologií sledování, v oblastech upravených touto směrnicí, zejména s cílem zohlednit změny ADR, RID a ADN, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a odst. 5 písm. b) a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Lhůty stanovené v článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES jsou jeden měsíc v případě odst. 3 písm. c), jeden měsíc v případě odst. 4 písm. b) a dva měsíce v případě odst. 4 písm. e).
Článek 10
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2009. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Změna
Článek 6 směrnice 2006/87/ES se zrušuje.
Článek 12
Zrušení
1. Směrnice 94/55/ES, 96/49/ES, 96/35/ES a 2000/18/ES se zrušují s účinkem ode dne 30. června 2009.
Osvědčení vydaná na základě zrušených směrnic zůstávají v platnosti až do dne uplynutí doby jejich platnosti.
2. Rozhodnutí 2005/263/ES a 2005/180/ES se zrušují.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 24. září 2008.