Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES
ze dne 18. března 2002
o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [4] stanovila postup pro ES schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků vyrobených v souladu s technickými požadavky stanovenými ve zvláštních směrnicích.
(2) Všechny zvláštní směrnice, které jsou uvedeny v úplném seznamu systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, které mají být regulovány na úrovni Společenství, již byly přijaty.
(3) Zahájení uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 7. června 1997 o určitých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [5] dovoluje, aby postup schvalování typu byl uplatněn v plné šíři.
(4) Aby systém schvalování typu mohl řádně fungovat, je nepochybně nezbytné přesněji stanovit určité správní požadavky a doplnit předpisy obsažené v přílohách směrnice 92/61/EHS. Z tohoto důvodu je nezbytné zavést harmonizované předpisy zejména pro číslování certifikátů schválení typu a udělování výjimek pro vozidla z výběhu sérií a pro vozidla, konstrukční části a samostatné technické celky vyráběné podle nových technologií, dosud nezahrnutých do opatření Společenství, jako tomu bylo v obdobných předpisech směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6].
(5) S ohledem na současnou úroveň zavedených technologií vedly zkoušky konstrukčních částí a vlastností uvedených vozidel k tomu, že konstrukční části a vlastnosti budou omezeny jen na ty, které jsou uvedeny v příloze I této směrnice, protože všechny ostatní nejsou vhodné pro to, aby pro ně byly vytvářeny předpisy. Vzhledem k pokroku a rozvoji techniky bude však vhodné zkoušet jakékoli další konstrukční části a vlastnosti, zejména ty, které souvisí se sekundární bezpečností, a doplnit jimi seznam v uvedené příloze I.
(6) Postup ES schvalování typu má umožnit každému členskému státu potvrdit, že každý typ vozidla byl podroben ověřením, která jsou stanovena ve zvláštních směrnicích, a že pro něj byl vydán certifikát schválení typu. Tento postup má rovněž umožnit výrobci vystavit prohlášení o shodě pro všechna vozidla, která se shodují se schváleným typem. Pokud je k vozidlu přiloženo toto prohlášení, smí být uvedeno na trh, prodáno a registrováno pro užívání v celém Společenství.
(7) Cíle zlepšení fungování systému schvalování typu vozidel na úrovni Společenství nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované akce, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, a proto může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 dohody. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.
(8) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(9) Z důvodů přehlednosti se doporučuje zrušit směrnici Rady 92/61/EHS a nahradit ji touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Oblast pŭsobnosti a definice
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na všechna dvoukolová a tříkolová motorová vozidla, ať se zdvojenými koly, nebo jiná, určená k používání na pozemních komunikacích a na konstrukční části nebo samostatné technické celky takových vozidel.
Tato směrnice se nevztahuje na tato vozidla:
a) vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 6 km/h;
b) vozidla určená pro ovládání pěšími osobami;
c) vozidla určená pro používání tělesně postiženými osobami;
d) vozidla určená pro používání v soutěžích na pozemních komunikacích i v terénu;
e) vozidla, která byla v provozu již přede dnem použitelnosti směrnice 92/61/EHS;
f) traktory a stroje používané pro zemědělské nebo podobné účely;
g) vozidla určená především pro zábavní účely mimo pozemní komunikace, která mají souměrně uspořádaná kola s jedním kolem vpředu a dvěma koly vzadu;
h) jízdní kola s pedály, která jsou vybavena přídavným elektrickým motorem s maximálním trvalým výkonem 0,25 kW, jehož výkon je postupně snižován až do vyřazení motoru z činnosti, když vozidlo dosáhne rychlosti 25 km/h, nebo dříve, jestliže cyklista přestane šlapat;
ani na jejich konstrukční části nebo technické celky, nejsou-li určeny k montáži do vozidel, na něž se vztahuje tato směrnice.
Tato směrnice se nevztahuje na schvalování typu jednotlivých vozidel, avšak členský stát, který uděluje taková schválení typu, musí uznat každé schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku, které bylo uděleno podle této směrnice a nikoli podle odpovídajících vnitrostátních předpisů.
2. Vozidla uvedená v odstavci 1 se dělí na
a) mopedy, tj. dvoukolová vozidla (kategorie L1e) nebo tříkolová vozidla (kategorie L2e) s nejvyšší konstrukční rychlostí nepřekračující 45 km/h a charakterizovaná
i) u dvoukolového typu motorem, jehož
- zdvihový objem nepřekračuje 50 cm3, jedná-li se o spalovací typ, nebo
- maximální trvalý jmenovitý výkon není vyšší než 4 kW, jedná-li se o elektrický motor;
ii) u tříkolového typu motorem, jehož
- zdvihový objem nepřekračuje 50 cm3, jedná-li se o zážehový typ, nebo
- maximální netto výkon nepřekračuje 4 kW, jedná-li se o jiné spalovací motory, nebo
- maximální trvalý jmenovitý výkon není vyšší než 4 kW, jedná-li se o elektrický motor;
b) motocykly, tj. dvoukolová vozidla bez postranního vozíku (kategorie L3e) nebo s ním (kategorie L4e) vybavená motorem, který má zdvihový objem větší než 50 cm3, jedná-li se o spalovací motor, nebo s nejvyšší konstrukční rychlostí vyšší než 45 km/h;
c) motorové tříkolky, tj. vozidla se třemi symetricky uspořádanými koly (kategorie L5e) vybavená motorem, který má zdvihový objem větší než 50 cm3, jedná-li se o spalovací motor, nebo s nejvyšší konstrukční rychlosti vyšší než 45 km/h.
3. Tato směrnice se vztahuje také na čtyřkolky, tj. motorová vozidla se čtyřmi koly, která mají tyto vlastnosti:
a) lehké čtyřkolky, jejichž hmotnost v nenaloženém stavu není větší než 350 kg (kategorie L6e), do níž se nezapočítává hmotnost baterií v případě elektrických vozidel; dále lehké čtyřkolky, jejichž nejvyšší konstrukční rychlost nepřekračuje 45 km/h a
i) jejichž zdvihový objem motoru nepřekračuje 50 cm3u zážehových motorů nebo
ii) jejichž maximální netto výkon nepřekračuje 4 kW u elektrických motorů nebo
iii) maximální trvalý jmenovitý výkon není vyšší než 4 kW, jedná-li se o elektrický motor;
Tato vozidla musí splňovat technické požadavky vztahující se na tříkolové mopedy kategorie L2e, pokud není v některé zvláštní směrnici stanoveno jinak.
b) čtyřkolky, jiné než jsou uvedeny pod písmenem a), jejichž hmotnost v nenaloženém stavu nepřekračuje 400 kg (kategorie L7e) (550 kg u vozidel určených k přepravě zboží), do níž se nezapočítává hmotnost baterií v případě elektrických vozidel, a u nichž maximální netto výkon motoru nepřekračuje 15 kW. Tato vozidla se považují za motorové tříkolky a musí splňovat technické požadavky platné pro motorové tříkolky kategorie L5e, pokud není v některé zvláštní směrnici stanoveno jinak
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "typem vozidla" vozidlo, nebo skupina vozidel (varianty), které
a) patří do jediné kategorie (dvoukolový moped L1e, tříkolový moped L2e atd., jak je uvedeno v článku 1);
b) jsou vyráběny týmž výrobcem;
c) mají tentýž podvozek, rám, pomocný rám, podlahovou část nebo konstrukci, do kterých jsou upevněny hlavní konstrukční části;
d) mají motor se stejným pracovním principem (spalovací, elektrický, hybridní atd.);
e) mají totéž označení typu dané výrobcem.
Typ vozidla může zahrnovat varianty a verze;
2) "variantou" buď vozidlo, nebo skupina vozidel (verze) téhož typu, jestliže
a) mají stejný tvar karoserie (základní vlastnosti);
b) u skupiny vozidel (verze) rozdíl provozní hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
c) u skupiny vozidel (verze) rozdíl maximální přípustné hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
d) mají stejný pracovní cyklus (dvoudobý nebo čtyřdobý, zážehové nebo vznětové zapalování);
e) u skupiny vozidel (verze) rozdíl zdvihového objemu pohonné jednotky (u spalovacího motoru) mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty;
f) mají stejný počet a uspořádání válců;
g) u skupiny vozidel (verze) rozdíl ve výkonu pohonné jednotky mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty;
h) mají stejný pracovní způsob (elektrických motorů);
i) mají stejný druh převodovky (s ručním řazením, automatická atd.);
3) "verzí" vozidlo téhož typu a téže varianty, které však může zahrnovat jakákoli zařízení, konstrukční části nebo systémy uvedené v informačním dokumentu podle vzoru v příloze II za podmínky, že existuje pouze
a) jedna hodnota uvedená pro
i) hmotnost v provozním stavu,
ii) maximální přípustnou hmotnost,
iii) výkon hnací jednotky,
iv) zdvihový objem hnací jednotky;
b) jeden soubor z výsledků zkoušek uvedený v souladu s přílohou VII;
4) "systémem" každý systém vozidla, jako jsou brzdy, zařízení pro snížení emisí atd., který musí splňovat požadavky některé zvláštní směrnice;
5) "samostatným technickým celkem" zařízení, jako je například náhradní výfukový systém, které musí splňovat požadavky některé zvláštní směrnice, které má být částí vozidla a které může být schváleno jako typ nezávisle, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla, stanoví-li takto výslovně dotyčná zvláštní směrnice;
6) "konstrukční částí" zařízení, jako je například svítilna, které musí splňovat požadavky některé zvláštní směrnice, které má být částí vozidla a které může být schváleno jako typ nezávisle na vozidle, stanoví-li takto výslovně dotyčná zvláštní směrnice;
7) "schvalováním typu" správní postup, kterým členský stát osvědčuje, že určitý typ vozidla, systém, samostatný technický celek nebo konstrukční část splňuje technické požadavky této směrnice nebo některé ze zvláštních směrnic a že zároveň splňuje požadavky na ověřování správnosti údajů výrobce, které jsou uvedeny v soupisu v příloze I;
8) "zdvojenými koly" dvě kola namontovaná na téže nápravě tak, že vzdálenost mezi středy jejich ploch styku se zemí je menší než 460 mm. Zdvojená kola se posuzují jako jedno kolo;
9) "vozidly s dvojím pohonem" vozidla se dvěma různými systémy pohonu, například s elektrickým systémem a s termickým systémem;
10) "výrobcem" osoba nebo subjekt, který schvalovacímu orgánu odpovídá za všechna hlediska schvalování typu a za zajištění shodnosti výroby. Osoba nebo subjekt přitom nemusí být nutně zapojeni přímo do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které jsou předmětem postupu schvalování typu;
11) "technickou zkušebnou" organizace nebo subjekt, které byly určeny jako zkušební laboratoř pro zkoušky nebo kontroly jménem schvalovacího orgánu členského státu. Tuto činnost může rovněž vykonávat schvalovací orgán sám.
KAPITOLA II
Postupy pro udělení schválení typu
Článek 3
Žádosti o schválení typu podává výrobce schvalovacímu orgánu členského státu. K žádosti musí být přiložen informační dokument, jehož vzor, který je pro účely schválení typu vozidla uveden v příloze II a pro účely schválení typu systémů, samostatných technických celků nebo konstrukčních částí v příloze nebo v dodatku k odpovídající zvláštní směrnici, spolu s dalšími dokumenty uvedenými v informačním dokumentu. Žádost pro daný typ vozidla, systém, samostatný technický celek nebo konstrukční část smí být podána pouze jednomu členskému státu.
Článek 4
1. Každý členský stát udělí schválení typu pro všechny typy vozidel, systémů, samostatných technických celků nebo konstrukčních částí, splňují-li tyto podmínky:
a) typ vozidla splňuje technické požadavky uvedené ve zvláštních směrnicích a odpovídá údajům, které uvádí výrobce podle úplného seznamu v příloze I;
b) systém, samostatný technický celek nebo konstrukční část splňuje technické požadavky odpovídající zvláštní směrnice a odpovídá údajům, které uvádí výrobce podle úplného seznamu v příloze I.
2. Před schválením typu přijmou příslušné orgány členského státu provádějící tento akt, v případě potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány členského státu, v němž probíhá výroba nebo v němž je výrobek uváděn do Společenství, veškerá nezbytná opatření zajišťující splnění přílohy VI tak, aby nová vozidla, systémy, samostatné technické celky nebo konstrukční části vyráběné, uváděné na trh, nabízené k prodeji nebo uváděné do provozu odpovídaly typu, který byl schválen.
3. Příslušné orgány uvedené v odstavci 2, v případě potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány členského státu, v němž probíhá výroba nebo v němž je výrobek uváděn do Společenství, zajistí, aby příloha VI byla nadále dodržována.
4. Je-li žádost o schválení typu vozidla doprovázena jedním nebo více certifikáty schválení typu systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části vydanými jedním nebo několika jinými členskými státy, musí je členský stát, který schvaluje typ vozidla, přijmout a v případě systémů, samostatných technických celků nebo konstrukčních částí, pro něž bylo uděleno schválení typu, neověřuje splnění požadavků uvedených v odst. 1 písm. b).
5. Každý členský stát odpovídá za schválení typu systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části, která udělí. Příslušné orgány členského státu, které udělují schválení typu vozidla, v případě potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány jiných členských států, které vydaly certifikát schválení typu pro systémy, samostatné technické celky nebo konstrukční části, ověří shodnost výroby.
6. Pokud však členský stát zjistí, že vozidlo, systém, samostatný technický celek nebo konstrukční část splňující, které vyhovují odstavci 1, přesto vážně ohrožují bezpečnost provozu po pozemních komunikacích, může udělení schválení typu odmítnout. Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
Článek 5
1. Příslušný orgán členského státu vyplní tiskopis pro schválení typu uvedený v příloze III pro všechny typy vozidel, které schvaluje, a navíc uvede výsledky zkoušek podle odpovídajících oddílů v tiskopise připojeném k certifikátu schválení typu vozidla, jehož vzor je uveden v příloze VII.
2. Příslušný orgán členského státu vyplní tiskopis pro schválení typu uvedený v příloze nebo dodatku každé odpovídající zvláštní směrnice pro každý schvalovaný typ systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části.
3. Certifikáty schválení typu vozidla, systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části se číslují postupem popsaným v části A přílohy V.
Článek 6
1. Příslušný orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce příslušným orgánům ostatních členských států kopie certifikátu schválení typu spolu s přílohami pro každý typ vozidla, pro který schválení typu udělil nebo odmítl udělit.
2. Příslušný orgán každého členského státu zasílá měsíčně příslušným orgánům ostatních členských států seznam schválení typu systémů, samostatných technických celků nebo konstrukčních částí, která udělil nebo odmítl udělit v průběhu daného měsíce.
Kromě toho na žádost příslušného orgánu jiného členského státu zašle ihned kopii certifikátu schválení typu spolu s přílohami pro každý typ systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části.
Článek 7
1. Prohlášení o shodě, jehož vzor je uveden v části A přílohy IV, vystaví výrobce pro každé vozidlo, které bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem. Toto prohlášení musí doprovázet každé vozidlo. Členské státy však mohou pro účely zdaněná vozidla nebo vystavení registračního dokumentu vozidla, poté co nejméně tři měsíce předem upozorní Komisi a ostatní členské státy, vyžadovat doplnění prohlášení o údaje, které nejsou uvedeny v části A přílohy IV, za podmínky, že tyto údaje jsou výslovně uvedeny v informačním dokumentu.
Prohlášení o shodě musí být vyhotoveno tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost jeho padělání. Z tohoto důvodu musí být tištěno na papíru chráněném barevnou grafikou nebo vodotiskem s identifikačním označením výrobce vozidla.
2. Prohlášení o shodě, jehož vzor je uveden v části B přílohy IV, vystaví výrobce pro každý nepůvodní samostatný technický celek nebo konstrukční část, které byly vyrobeny ve shodě se schváleným typem. Toto prohlášení se nevyžaduje pro původní samostatné technické celky nebo konstrukční části.
3. Pokud schvalovaná konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla a z tohoto důvodu je možné ověřit shodu s jedním nebo více požadavky, pouze pokud schvalovaná konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s jinými částmi vozidla, skutečnými nebo simulovanými, musí být rozsah schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku odpovídajícím způsobem omezen. Certifikát schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku musí pak uvádět případná omezení jejich užití a musí udávat případné podmínky pro jejich montáž. Dodržení těchto omezení a podmínek musí být v průběhu schvalování typu vozidla ověřováno.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, je držitel schválení typu pro samostatný technický celek nebo konstrukční část uděleného podle článku 4 povinen umístit na každý takový samostatný technický celek nebo konstrukční část vyrobené ve shodě se schváleným typem svou výrobní nebo obchodní značku, a pokud to vyžaduje odpovídající zvláštní směrnice, i značku schválení typu uvedenou v článku 8. V posledním případě se od něho nevyžaduje vyplnění prohlášení uvedeného v odstavci 2.
5. Každý držitel certifikátu schválení typu pro samostatný technický celek nebo konstrukční část, který podle odstavce 3 obsahuje omezení pro jeho užití, musí s každou vyrobenou konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem poskytnout podrobné informace o těchto omezeních a uvede případné podmínky pro jejich montáž.
6. Každý držitel certifikátu schválení typu pro samostatný technický celek nepůvodního zařízení, který byl vydán ve spojení s jedním nebo více typy vozidla, musí s každým z těchto technických celků dodat podrobné informace umožňující identifikaci těchto vozidel.
Článek 8
1. Každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem musí být opatřeno značkou schválení typu sestavenou v souladu s částmi 1, 3 a 4 čísla schválení typu podle části A přílohy V.
2. Každý samostatný technický celek a každá konstrukční část, které byly vyrobeny ve shodě se schváleným typem, musí být opatřen, stanoví-li tak odpovídající zvláštní směrnice, značkou schválení typu, která splňuje požadavky části B přílohy V. Číslo schválení typu uvedené v bodě 1.2 části B přílohy V musí být sestaveno v souladu s částí 4 čísla schválení typu podle části A přílohy V.
Údaje obsažené ve značce schválení typu mohou být doplněny dalšími informacemi umožňujícími identifikovat určité vlastnosti specifické pro daný samostatný technický celek nebo konstrukční část. Tyto další informace budou případně upřesněny ve zvláštních směrnicích pro tyto samostatné technické celky nebo konstrukční části.
Článek 9
1. Výrobce odpovídá za výrobu každého vozidla nebo výrobu každého systému, samostatného technického celku nebo konstrukční části ve shodě se schváleným typem. Konečné zastavení výroby nebo jakékoli změny údajů obsažených v informačním dokumentu musí držitel schválení typu sdělit příslušným orgánům členského státu, který toto schválení typu vydal.
2. Usoudí-li příslušné orgány členského státu uvedené v odstavci 1, že z dané změny nevyplývají žádné změny stávajícího certifikátu schválení typu nebo nutnost vydání nového certifikátu schválení typu, informuje o tom výrobce.
3. Shledají-li příslušné orgány členského státu uvedené v odstavci 1, že změna v údajích uvedených v informačním dokumentu vyžaduje nová ověření nebo zkoušky, informuje výrobce a provede tyto zkoušky. Mají-li ověření nebo zkoušky za následek změny již vydaného certifikátu schválení typu nebo nutnost vydání nového certifikátu, zajistí příslušné orgány, aby byly příslušné orgány ostatních členských států informovány podle článku 6.
4. Změní-li se údaje v informačním dokumentu pro schválení typu vozidla, nahradí výrobce pro schvalovací orgán revidované stránky a zřetelně na nich vyznačí podstatu změny a datum jejího nového vydání. Pořadové číslo v informačním dokumentu se změní pouze v případě, že změny v něm provedené vyžadují změnu jednoho nebo více údajů uvedených v prohlášení o shodě podle přílohy IV (kromě bodů 19.1 a 45 až 51).
5. Pokud certifikát schválení typu pozbývá účinku z důvodu ukončení výroby schváleného typu vozidla anebo schváleného typu systému nebo samostatného technického celku nebo konstrukční části, uvědomí o tom příslušné orgány členského státu, které udělily dané schválení typu, do jednoho měsíce příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 10
1. Pokud členský stát, který udělil schvalování typu, zjistí, že se vozidla, systémy, samostatné technické celky nebo konstrukční části neshodují se schváleným typem, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost výrobku se schváleným typem. O přijatých opatřeních, která mohou vést až k odejmutí schválení typu, uvědomí příslušný orgán takového členského státu příslušné orgány ostatních členských států.
2. Pokud některý členský stát zjistí, že se vozidla, systémy, samostatné technické celky nebo konstrukční části neshodují se typem, který byl schválen, může požádat členský stát, který schválení typu udělil, o ověření zjištěných nesrovnalostí. Členský stát, který udělil schválení typu, provede toto ověření do šesti měsíců ode dne obdržení žádosti. Je-li zjištěna neshodnost, přijmou příslušné orgány členského státu, které udělil schválení typu, opatření uvedená v odstavci 1.
3. Příslušné orgány členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí schválení typu s uvedením důvodů.
4. Pokud členský stát, který udělil schválení typu, popírá závadu ve shodnosti, o které byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uskuteční vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 11
Na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou uznat v rámci mnohostranných nebo dvoustranných dohod Společenství se třetími zeměmi rovnocennost podmínek nebo předpisů pro schvalování typu vozidel, systémů, samostatných technických celků nebo konstrukčních částí stanovených touto směrnicí a podle dalšími zvláštními směrnicemi s postupy stanovenými mezinárodními předpisy nebo předpisy třetích zemí.
Článek 12
Pokud členský stát zjistí, že vozidla, systémy, samostatné technické celky nebo konstrukční části ohrožují bezpečnost provozu po pozemních komunikacích, třebaže pro ně bylo uděleno schválení typu, může na dobu nejvýše šesti měsíců zakázat jejich prodej, uvedení do provozu nebo užívání na svém území. O tomto rozhodnutí neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede jeho důvody.
Článek 13
Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu, zákazu prodeje nebo užívání vozidla, samostatného technického celku nebo konstrukční části učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice musí být podrobně odůvodněna. Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, které jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a o lhůtách pro jejich podání.
Článek 14
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy a adresy
a) orgánů udělujících schválení typu vozidla a popřípadě oblastí jejich působnosti a
b) jimi schválených technických zkušeben s uvedením, pro které zkušební postupy tyto zkušebny schválily. Oznámené zkušebny musí splňovat harmonizované normy pro práci zkušebních laboratoří (EN 45001) s následujícími podmínkami:
i) výrobce nesmí být schválen jako technická zkušebna, pokud to zvláštní směrnice výslovně nepřipouští,
ii) pro účely této směrnice se nepovažuje za výjimku, pokud technická zkušebna užívá se souhlasem schvalovacího orgánu vybavení z vnějšího zdroje.
2. U oznámené zkušebny se předpokládá, že splňuje harmonizovanou normu, avšak Komise může požádat členský stát, aby to prokázal.
Zkušebny třetí země mohou být oznámeny jako určené technické zkušebny pouze v rámci dvoustranné nebo mnohostranné dohody mezi Společenstvím a danou třetí zemí.
KAPITOLA III
Podmínky pro volný pohyb, přechodná ustanovení, výjimky a alternativní postupy
Článek 15
1. Členské státy nesmějí zakázat uvedení na trh, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel, která splňují požadavky této směrnice. První registraci lze provést pouze u vozidel splňujících požadavky této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakázat uvedení na trh, prodej, nebo užívání nových samostatných technických celků nebo nových konstrukčních částí, které splňují požadavky této směrnice. Pouze samostatné technické celky a konstrukční části splňující požadavky této směrnice smějí být uváděny na trh a prodávány k prvnímu použití v členských státech.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2
a) členské státy mohou vozidla, systémy, samostatné technické celky a konstrukční části určené
i) buď pro malosériovou výrobu maximálně 200 jednotek ročně typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku,
ii) nebo pro ozbrojené síly, pořádkové orgány, civilní ochranu, požární sbory nebo subjekty veřejných prací
osvobodit od uplatňování shody s jedním nebo více požadavky zvláštních směrnic.
Ostatní členské státy musí být o těchto osvobozeních informovány do jednoho měsíce od jejich udělení. Do tří měsíců se musí tyto členské státy rozhodnout, zda přijmou schválení typu udělená pro vozidla, která mají být registrována na jejich území. Certifikát takového schválení typu nesmí být opatřen označením "Certifikát ES schválení typu";
b) certifikát schválení typu vozidla vydaný na vnitrostátní úrovni před 17. červnem 1999 musí v členských státech, které jej vydaly, zůstat v platnosti po dobu čtyř let ode dne, od kterého se požaduje, aby byly vnitrostátní právní předpisy v souladu s odpovídajícími směrnicemi.
Stejné prodloužení se vztahuje na typy vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které splňují vnitrostátní požadavky členských států používajících jiné právní a správní systémy, než je schválení typu, platné před provedením odpovídajících směrnic.
Vozidla, na která se vztahuje posledně jmenovaná odchylka, mohou být během této doby uváděna na trh, prodávána a uváděna do provozu, aniž by bylo jejich užívání časově omezeno.
Uvádění na trh, prodej a užívání systémů, samostatných technických celků a konstrukčních částí pro tato vozidla jsou časově neomezené.
4. Tato směrnice se nedotýká práva členských států přijmout v souladu se Smlouvou opatření, která považují za nutná pro zajištění ochrany uživatelů při užívání dotyčných vozidel, za předpokladu, že důsledkem těchto opatření nejsou změny na vozidlech.
Článek 16
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 a 2 smějí členské státy v mezích stanovených v příloze VIII na omezenou dobu registrovat a povolit prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel shodných s typem vozidla, jehož schválení již pozbylo platnosti. Tato možnost je omezena na dobu 12 měsíců ode dne, kdy schválení typu pozbude platnosti.
První pododstavec se vztahuje pouze na vozidla, která se nacházela na území Společenství a byla doprovázena platným prohlášením o shodě vystaveným v době, kdy bylo schválení typu dotyčného vozidla ještě platné, ale vozidlo bylo registrováno nebo uvedeno do provozu až poté, co toto schválení typu pozbylo platnosti.
2. Aby mohl být odstavec 1 použit na jeden nebo více typů dané kategorie, musí výrobce podat žádost příslušnému orgánu každého členského státu, jehož se uvedení těchto typů vozidel do provozu týká. Žádost musí uvádět technické nebo ekonomické důvody, na kterých je založena.
Tyto členské státy rozhodnou do tří měsíců, zda a jaký počet celků daného typu vozidla povolí k registraci na svém území. Každý členský stát, kterého se uvádění takového typu vozidla do provozu týká, zajistí, aby výrobce dodržoval přílohu VIII. Členské státy sdělí každý rok Komisi seznam udělených výjimek.
3. Na vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které vzhledem ke zvláštním použitým technickým řešením nebo koncepcím nemohou plnit jeden nebo více požadavků jedné nebo více zvláštních směrnic, se vztahuje směrnice 70/156/EHS čl. 8 odst. 2 písm. c).
KAPITOLA IV
Postup přizpůsobování technickému pokroku
Článek 17
Veškeré změny nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice nebo zvláštních směrnic uvedených v příloze I technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 18 odst. 2.
Článek 18
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přizpůsobení technickému pokroku zřízený článkem 13 směrnice 70/156/EHS (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 19
Směrnice Rady 92/61/EHS se zrušuje s účinkem od 9. listopadu 2003. Odkazy na směrnici 92/61/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 20
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. května 2003. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy použijí předpisy uvedené v odst. 1 prvním pododstavci ode dne 9. listopadu 2003. Na žádost výrobce může však být předchozí vzor prohlášení o shodě používán od tohoto dne ještě po dobu 12 měsíců.
3. Od 9. května 2003 nesmějí členské státy zakázat první uvedení vozidel vyhovujících této směrnici do provozu.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Tato směrnicí neruší platnost žádných schválení typu udělených před 9. listopadem 2003, ani nebrání rozšíření takových schválení typu za podmínek stanovených směrnicí, podle které byla původně udělena. Od 9. listopadu 2004 však musí prohlášení o shodě vystavená výrobcem být v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV.
Článek 22
Až do harmonizace registrace systémů a daňových systémů členských států týkajících se vozidel, na která se vztahuje tato směrnice, mohou členské státy na svých územích použít vnitrostátní systémy kódování pro usnadnění registrace a zdaňování. Členské státy také mohou požadovat, aby prohlášení o shodě bylo doplněno vnitrostátním kódovým číslem.
Článek 23
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 24
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 18. března 2002.