NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2086/2004
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1725/2003, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 přijímají některé mezinárodní účetní standardy, pokud jde o vložení IAS 39
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (1), a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Komise (ES) č. 1725/2003 (2) byly přijaty některé mezinárodní standardy a interpretace existující k 1. září 2002.
(2)
Dne 17. prosince 2003 Rada pro mezinárodní účetní standardy (IASB) zveřejnila revidované mezinárodní účetní standardy (IAS) 39 Finanční nástroje: účtování a oceňování v rámci své iniciativy zlepšit včas patnáct standardů tak, aby mohly být použity společnostmi, které přijmou IAS poprvé v roce 2005. Účelem této revize bylo další zlepšení kvality a soudržnosti soustavy stávajících mezinárodních účetních standardů.
(3)
Dne 31. března 2004 IASB vydala změnu IAS 39 Finanční nástroje: účtování a oceňování týkající se zajišťovacího účetnictví v reálných hodnotách pro zajištění portfolia rizika úrokových sazeb. Hlavním cílem změny je zjednodušit zavedení IAS 39 umožněním zajišťovacího účetnictví v reálných hodnotách („fair value hedge accounting“) pro zajištění portfolia („portfolio hedge“) rizika úrokových sazeb.
(4)
Podle nařízení (ES) č. 1606/2002 je cílem Komise vytvořit „stabilní platformu“ mezinárodních účetních standardů od 1. ledna 2005. Nicméně, některá důležitá ustanovení IAS 39 jsou i nadále předmětem probíhajících diskusí mezi IASB, Evropskou centrální bankou, finančními kontrolory a bankovním sektorem. Tato ustanovení se týkají možnosti oceňování reálnou hodnotou všech finančních aktiv a pasiv a zajišťovacího účetnictví. Každé z těchto ustanovení se vztahuje na oblasti, které jsou zcela samostatné, jasně rozlišené a oddělené od jiných částí standardu. Aby se dodrželo datum 1. ledna 2005, je nezbytné zavést IAS 39 s výjimkou takových ustanovení.
(5)
IAS 39 zavádí možnost oceňování reálnou hodnotou veškerých finančních aktiv a pasiv bez jakýchkoliv omezení. IASB však nedávno publikovala „Exposure Draft“ (konzultativní dokument), kterým navrhuje změnu IAS 39 ve smyslu omezení možnosti oceňování reálnou hodnotou obsažené ve standardu. Navrhovaná změna je přímou odezvou na připomínky Evropské centrální banky, finančních kontrolorů sdružených v Basilejském výboru i na připomínky regulátorů cenných papírů členských států, kteří se obávají, že by možnost oceňování reálnou hodnotou mohla být použita nepatřičně, zvláště v případě vlastních pasiv společnosti. Komise považuje tyto otázky za důležité a hodné dalšího přezkoumání. IASB k této navrhované změně obdržela mnoho připomínek a očekává se, že konečné rozhodnutí v této věci se učiní do konce roku 2004. Nařízení povoluje, aby se možnost oceňování reálnou hodnotou uplatňovala na veškerá finanční aktiva. Nicméně v případě finančních aktiv, s kterými není obchodováno na aktivním a likvidním trhu, by se společnosti měly postarat, aby na finanční aktiva uplatňovaly možnost oceňování reálnou hodnotou způsobem, který povede k spolehlivému ocenění.
(6)
Možnost oceňování reálnou hodnotou by se neměla uplatňovat do doby, než IASB nalezne řešení této otázky a než Komise uzná toto řešení odpovídajícím. Protože je možnost oceňování reálnou hodnotou pouze možností, ustanovení, která se jí týkají, jsou jasně rozšlitelná a oddělitelná od jiných částí standardu.
(7)
Pokud jde o zajišťovací účetnictví, probíhá diskuse, zda IAS 39 dostatečně zohledňuje způsob jakým evropské banky řídí svá pasiva/aktiva, zejména v oblasti pevné úrokové sazby. Sporná je otázka omezení zajišťovacího účetnictví a to buď na zajištění peněžními toky nebo na zajištění reálnou hodnotou a otázka přísných požadavků týkajících se účinnosti těchto zajištění.
(8)
Mnoho evropských bank argumentuje, že jim IAS 39 nedovoluje používat zajišťovací účetnictví jejich jistých vkladů na portfoliovém základě a nutil by je k provedení důležitých a nákladných změn jak v řízení aktiv/pasiv, tak v jejich účetních systémech. Zajištění portfolia je díky vnitřním interakcím a vysokému počtu právních předpisů odlišné od zajištění jednotlivého aktiva či pasiva, existují zde i argumenty, že umožnění portfolia zajišťovacího účetnictví jistých vkladů na základě oceňování reálnou hodnotou se shoduje se zásadou uvedenou v IAS 39, podle níž reálná hodnota finančního pasiva s charakterem pohledávky nemůže být menší než částka splatná na požádání.
(9)
Otázku, zda a jak má být utvářeno účetní ošetření zajištění portfolia tak, aby lépe odráželo specifičnosti bank operujících s pevnou úrokovou sazbou, shledala IASB závažným problémem. Pro jeho naléhavost byla vytvořena pracovní skupina, která přezkoumá návrhy evropských bank na zavedení nové metody zajišťovacího účetnictví (zajištění úrokovou mírou) do IAS 39, což by se více přiblížilo způsobu, jakým tyto banky řídí svá aktiva/pasiva.
(10)
Ustanovení IAS 39, která se přímo týkají účetního ošetření zajištění portfolia, by na této úrovni neměla být přijata k povinnému užívání, protože se nemohou považovat za konečná a v blízké budoucnosti se mohou změnit. Příslušná opatření, která jsou vyňata z povinného užívání, jsou jasně rozlišitelná a oddělitelná od zbývajících částí standardu. Týká se to těch opatření, která neodrážejí portfoliový přístup a zamezují tedy použití zajišťovacího účetnictví na portfolio jistých vkladů a těch opatření, která přizpůsobují riziko předčasného splacení riziku úrokových sazeb a především zabraňují v pokračování rizika řídících technik uznaných bankovními kontrolory za přijatelné. Společnosti však mají možnost uplatňovat uvedená opatření a mohou hlavně uplatňovat veškerá ustanovení v IAS 39 týkající se zajišťovacího účetnictví.
(11)
Existence účetního standardu o ošetření finančního nástroje v právních předpisech Společenství je základním prvkem základního souboru standardů, které by společnosti měly uplatňovat v roce 2005. Zejména cíl dospět co možná nejdříve - a pokud to vůbec bude možné, ne později než koncem roku 2005 - do situace, kdy bude Komise moci přijmout IAS 39 v plném rozsahu. Komise tedy znovu zhodnotí použitelnost IAS 39 z důvodu změny provedené IASB na ustanoveních vztahujících se úrokové sazbě a zajišťovacím účetnictví, a to nejpozději do 31. prosince 2005. Na řešení týkající se možnosti plné reálné hodnoty pracují IASB, Evropská centrální banka a bankovní kontroloři. Komise proto bude pozorně sledovat probíhající práce a pravidelně hodnotit použitelnost standardu. Přijetí v blízké budoucnosti příslušných ustanovení týkajících se zajišťovacího účetnictví je tudíž úzce spjato s pokrokem, kterého dosáhne pracovní skupina vytvořená IASB.
(12)
Společnosti, které sestavují účetní výkazy poprvé podle mezinárodních standardů pro účetní výkaznictví (IFRS) a používají IAS 39 ve verzi připojené k tomuto nařízení, by se měly považovat za „první osvojitele“ ve smyslu IFRS 1 přijatého nařízením (ES) č. 707/2004 a současného nařízení. Účelem IFRS 1 je zajistit, aby tyto náklady na přechod směrem k plnému IAS/IFRS nepřevyšovaly výhody pro uživatele účetních výkazů. Toto odůvodnění se nadále uplatňuje i v případě přiblížení se k plnému použití prosazovaných IAS. Odkazy v IFRS 1 na IAS/FRS, které byly přijaty nařízením Komise č. 707/2004, by se tedy měly považovat za odkazy na IAS/IFR přijaté na základě nařízení (ES) č. 1606/2002.
(13)
Přijetí IAS 39 si následně vyžaduje změny a doplnění č. IAS 12, 18, 19, 30, 36 a 37, jakož i SIC 27, které byly přijaté nařízením Komise (ES) č. 1725/2003, aby se zabezpečila konzistence mezi dotyčnými účetními standardami.
(14)
Komise tedy dospěla k závěru, že IAS 39 tak, jak je stanoven v příloze tohoto nařízení, splňuje kritéria pro přijetí uvedená v článku 3 nařízení (ES) č. 1606/2002.
(15)
Nařízení (ES) č. 1725/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(16)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro účetnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Mezinárodní účetní standardy (IAS) 39 Finanční nástroje: účtování a oceňování, s výjimkou určitých ustanovení o použití možnosti reálné hodnoty a některých ustanovení týkajících se zajišťovacího účetnictví, se vkládají do přílohy nařízení (ES) č. 1725/2003.
Text k vložení, jak je uvedeno v prvním pododstavci, je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Společnosti se považují za „první osvojitele“ v souladu s odstavcem 1. Odkazy v IFRS 1 na IAS/IFRS se považují za odkazy na IAS/IFRS přijaté Komisí na základě nařízení (ES) č. 1606/2002.
3. IAS č. 12, 18, 19, 30, 36 a 37 a SIC-27, jakož i mezinárodní standard pro účetní výkaznictví č. 1 se mění v souladu s dodatkem B IAS 39 tak, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se nejpozději ode dne 1. ledna 2005.
V Bruselu dne 19. listopadu 2004.