Nařízení Komise (EHS) č. 1938/93
ze dne 19. července 1993,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3002/92, zejména pokud se jedná o jistotu skládanou při vývozu intervenčních produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2046/92 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 a čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o zřízení společné organizace trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k tomu, že členským státům musí být poskytnut dostatek času k reorganizaci jejich kontrolních orgánů, která je nezbytná ke splnění požadavku, aby za ověřování použití a/nebo místa určení všech produktů bez ohledu na jejich původ byl pro každé zvláštní opatření nebo část zvláštního opatření odpovědný jediný kontrolní orgán;
vzhledem k tomu, že v některých případech jsou intervenční produkty prodávány za cenu vypočtenou z výše náhrady platné pro třetí země nebo určitou třetí zemi; že je proto nárok na vývozní náhradu odvozen od prodejní ceny;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného dokončení operace musí být složena jistota; že výše této jistoty se vypočte s přihlédnutím k různým stránkám dané operace, zejména k nebezpečí odklonu obchodu a k řádnému plnění závazků hospodářským subjektem;
vzhledem k tomu, že ve světle získaných zkušeností je nezbytné znovu posoudit důsledky uvádění intervenčních produktů na trhy jiných třetích zemí, než které byly předpokládány při vývozu;
vzhledem k tomu, že k tomuto účelu by měla být upravena pravidla pro vracení složených jistot v závislosti na skutečném zeměpisném místě určení a současně zajištěna účinnost opatření přijatých pro prodej intervenčních produktů; že s ohledem na rozličnost situací se nezdá možné na horizontální úrovni omezit pravidla o vracení jistot na hledisko vývozních náhrad;
vzhledem k tomu, že je proto třeba změnit nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3], ve znění nařízení (EHS) č. 1231/93 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3002/92 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 třetím pododstavci se slova "šest měsíců" nahrazují slovy "deset měsíců".
2. V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) až d) jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85, aniž je dotčen čl. 15 odst. 2 tohoto nařízení."
3. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
1. Vrácení jistoty je podmíněno prokázáním podle článku 4 a dále prokázáním podle článků 17 a 18 nařízení (EHS) č. 3665/87, jestliže
- jsou produkty určeny k dovozu do určité třetí země,
- u vývozu produktu ze Společenství vyvstávají vážné pochyby o skutečném místě určení.
Příslušné orgány členských států mohou požadovat, aby bylo navíc uspokojivě prokázáno, že produkty byly skutečně uvedeny ke spotřebě na trhu ve třetí zemi dovozu.
Vyvstanou-li vážné pochybnosti o skutečném místě určení produktů, může Komise vyzvat členské státy k použití tohoto odstavce.
2. Je-li produkt určen k dovozu do určité třetí země, je-li výše náhrady odvozována od prodejní ceny a nebyl podán příslušný důkaz podle odstavce 1,
a) vrátí se část jistoty po prokázání, že produkt opustil celní území Společenství; vrácená částka je rovna nejnižší náhradě určené podle článku 20 nařízení (EHS) č. 3665/87 platné ke dni přijetí vývozního prohlášení;
b) navíc k částce uvedené v písmenu a) se vrátí část jistoty, která odpovídá rozdílu mezi nejnižší náhradou zmíněnou výše a náhradou platnou ke dni přijetí vývozního prohlášení ve skutečné třetí zemi dovozu, pokud tato částka nepřekročí částku platnou pro povinné místo určení a
- vývoz do uvedené třetí země nemohl být uskutečněn v důsledku vyšší moci,
- dovoz do jiné země určení je prokázán podle odstavce 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 1 bod 1 se použije ode dne 1. července 1993.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. července 1993.