Nařízení Rady (EHS) č. 3911/92
ze dne 9. prosince 1992
o vývozu kulturních statků
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že s ohledem na dokončení vnitřního trhu je třeba přijmout pravidla pro obchodování s třetími zeměmi, která by zajišťovala ochranu kulturních statků;
vzhledem k tomu, že s ohledem na závěry stanovené na zasedání Rady ze dne 19. listopadu 1990 se jeví nezbytné přijmout opatření zajišťující zejména, aby vývoz kulturních statků podléhal jednotné kontrole na vnějších hranicích Společenství;
vzhledem k tomu, že takový systém by mohl vyžadovat předložení vývozního povolení vydaného příslušným členským státem před vývozem kulturních statků podléhajících tomuto nařízení; že je třeba přesně stanovit oblast působnosti takových opatření včetně postupů k jejich provádění; že provádění systému by mělo být co nejjednodušší a nejúčinnější; že by měl být ustaven výbor, který by Komisi napomáhal při výkonu oprávnění na ni přenesených na základě tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že s ohledem na značnou zkušenosti orgánů členských států při používání nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a o spolupráci mezi těmito orgány a Komisí k zajištění správného uplatňování celních a zemědělských předpisů [4], může být uvedené nařízení použito i v tomto případě;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení má za cíl zřetelně stanovit kategorie kulturních statků, kterým by měla být poskytnuta zvláštní ochrana při obchodování s třetími zeměmi; aniž jsou tím dotčeny definice národního pokladu stanovené jednotlivými členskými státy ve smyslu čl. 36 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny pravomoci členských států podle článku 36 Smlouvy, "kulturními statky" se pro účely tohoto nařízení rozumí statky uvedené v příloze.
HLAVA 1
Vývozní povolení
Článek 2
1. Vývoz kulturních statků z celního území Společenství se může uskutečnit pouze při předložení vývozního povolení.
2. Vývozní povolení se vydá na žádost příslušné osoby:
- příslušným orgánem členského státu, na jehož území se daný kulturní statek oprávněně a s konečnou platností nacházel 1. ledna 1993,
- nebo, po uvedeném datu, příslušným orgánem členského státu, na jehož území se kulturní statek nachází, a to buď po oprávněném a konečném odeslání z jiného členského státu, nebo po vývozu z třetí země či zpětném dovozu z třetí země po oprávněném odeslání z členského státu do uvedené země.
Aniž je dotčen odstavec 4, členský stát, který je příslušný v souladu s první a druhou odrážkou prvního pododstavce, je oprávněn nepožadovat vývozní povolení pro kulturní statky uvedené v první a druhé odrážce kategorie A 1 přílohy, pokud mají omezenou archeologickou či vědeckou hodnotu, za předpokladu, že nepocházejí přímo z vykopávek, archeologických nálezů a archeologických nalezišť členského státu a že jejich uvedení na trhu je v souladu s právními předpisy.
Vývozní povolení může být pro účely tohoto nařízení odmítnuto, pokud se na dotyčné kulturní statky vztahují právní předpisy na ochranu národního pokladu umělecké, historické nebo archeologické hodnoty v příslušném členském státě.
V případě potřeby naváže orgán uvedený ve druhé odrážce prvního pododstavce kontakt s příslušnými orgány členského státu, z něhož pochází dotyčný kulturní statek, a zejména s příslušnými orgány ve smyslu směrnice Rady 93/…/EHS ze dne… o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu [5].
3. Vývozní povolení platí v rámci celého Společenství.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto článku, podléhá přímý vývoz národních kulturních statků umělecké, historické nebo archeologické hodnoty, které nejsou kulturními statky ve smyslu tohoto nařízení, z celního území Společenství vnitrostátním právním předpisům státu vývozu.
Článek 3
1. Členské státy vypracují Komisi seznam orgánů příslušných k vydávání vývozních povolení pro kulturní statky.
2. Komise zveřejní seznam těchto orgánů, jakož i veškerých změn seznamu v řadě C Úředního věstníku Evropských Společenství.
Článek 4
Vývozní povolení se předkládá celnímu orgánu příslušnému k přijetí celního prohlášení, pokud jsou splněny celní formality, jako podpůrný doklad k celnímu prohlášení.
Článek 5
1. Členské státy mohou omezit počet celních orgánů příslušných k vyřizování formalit týkajících se vývozu kulturních statků.
2. Členské státy, které využijí možnosti podle odstavce 1, uvědomí Komisi o celních orgánech oprávněných k vyřizování příslušných formalit.
Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropských Společenství.
HLAVA 2
Správní spolupráce
Článek 6
Pro účely provádění tohoto nařízení, se ustanovení nařízení (EHS) č. 1468/81, a zejména ustanovení týkající se důvěrnosti informací použijí přiměřeně.
Kromě spolupráce uvedené v odstavci 1 podniknou členské státy v rámci vzájemných vztahů nezbytné kroky ke spolupráci mezi celními správními orgány a příslušnými orgány uvedenými v článku 4 směrnice 93/…/EHS [6].
HLAVA 3
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 7
Ustanovení nezbytná k provádění tohoto nařízení, zejména ustanovení týkající se formuláře, jehož je třeba použít (např. vzor a technické podrobnosti), se přijmou v postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor se zabývá jakoukoli záležitostí týkající se provádění tohoto nařízení, kterou mu předloží předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru. Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 9
Každý členský stát stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení. Sankce musí být dostatečné, aby podpořily dodržování těchto ustanovení.
Článek 10
Každý členský stát uvědomí Komisi o opatřeních přijatých na základě tohoto nařízení.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům.
Každé tři roky Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění tohoto nařízení.
Rada přezkoumá po tříletém období používání tohoto nařízení jeho účinnost a na základě návrhu Komise provede veškeré nezbytné úpravy.
V každém případě přezkoumá Rada každé tři roky na návrh Komise a případně upraví částky uvedené v příloze na základě hospodářských a měnových ukazatelů ve Společenství.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení směrnice 93/…/EHS [7] v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. prosince 1992