Nařízení Rady (EHS) č. 620/82
ze dne 16. března 1982
o zvláštních opatřeních ve vztazích mezi italskými institucemi a institucemi ostatních členských států pro náhradu věcných dávek pojištění pro případ nemoci a mateřství
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 51 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise vypracovaný po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
vzhledem k tomu, že článek 36 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství [1], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2793/81 [2], stanoví, že věcné dávky poskytované institucí jednoho členského státu na účet instituce jiného členského státu jsou plně nahrazeny, buď na základě prokázaných skutečných výdajů, nebo paušálních částek;
vzhledem k tomu, že články 93, 94, 95 a 100 nařízení (EHS) č. 574/72 [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 2793/81, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, upravují způsob určování částek, které mají být nahrazeny, a uskutečňování těchto náhrad;
vzhledem k tomu, že v důsledku založení státního systému zdravotní péče v Itálii byly zrušeny všechny řídící instituce pojištění pro případ nemoci a mateřství, a zejména "Istituto nazionale per l'assicurazione contro le malattie" (Národní ústav nemocenského pojištění) (dále jen "INAM"), který byl styčným místem a příslušnou institucí ve smyslu nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72;
vzhledem k tomu, že toto zrušení vyvolalo na jedné straně značné obtíže při provádění kontrol nároků předkládaných institucemi ostatních členských států, a na druhé straně při sestavování nároků instituce INAM vůči uvedeným institucím za účelem náhrad stanovených v článku 36 nařízení (EHS) č. 1408/71;
vzhledem k tomu, že se zdá vhodné vyřešit tuto zvláštní situaci jedinou metodou Společenství použitelnou současně na všechny nároky instituce INAM i vůči instituci INAM za účelem urychlení celkového a konečného vyrovnání těchto nároků;
vzhledem k tomu, že by se tato metoda měla co nejméně odchylovat od výše uvedených ustanovení nařízení (EHS) č. 574/72 a měla by odkazovat na jiná kritéria pro posuzování nároků a pohledávek nebo na zvláštní pravidla pouze, pokud je to zcela nezbytné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od hlavy V nařízení (EHS) č. 574/72 se náhrady stanovené v článku 36 nařízení (EHS) č. 1408/71 věcných dávek v nemoci a v mateřství poskytovaných do 31. prosince 1980 institucemi členských států na účet instituce INAM a institucí INAM na účet uvedených institucí, které nebyly uskutečněny po zrušení instituce INAM, určí a uskuteční postupem stanoveným v tomto nařízení.
Ve vztazích mezi Německem a Itálií se toto nařízení nevztahuje na nároky a pohledávky instituce "Cassa mutua provinciale di malattia di Bolzano".
Článek 2
Částky, které mají být nahrazeny na základě článku 93 nařízení (EHS) č. 574/72, se určují takto:
1. částky, které instituce členských států požadovaly od instituce INAM k 30. září 1981 za věcné dávky poskytnuté do 31. prosince 1980 na základě podkladů se jako takové sečtou s přihlédnutím k přijatým zamítnutím;
2. částky, které mohou instituce ještě požadovat na základě článku 100 nařízení (EHS) č. 574/72, ale u kterých nejsou dostupné žádné podklady, zejména u dávek poskytnutých v roce 1980, se odhadnou; připočtou se k částkám uvedeným výše v bodě 1;
3. tento odhad představuje pro každý členský stát strop; pokud doklad předložený za instituci INAM italskému ministerstvu zdravotnictví do 30. dubna 1982 - datum na poštovním razítku se považuje za datum odeslání - odpovídá částce nepřevyšující tento strop, tato částka se nahradí; avšak pokud částka tento strop převyšuje, rovná se nahrazovaná částka limitu;
4. částky požadované institucí INAM, které byly předloženy za nároky týkající se rozpočtového roku 1976 a dříve, se jako takové sečtou s přihlédnutím k přijatým zamítnutím;
5. výše nároků instituce INAM za rozpočtové roky 1977 až 1980 se určují promítnutím částek nahrazených instituci INAM za rozpočtové roky 1973 až 1976; avšak v případě Německa částka přijatá za rozpočtový rok 1977 odpovídá částce v podkladech, které italské ministerstvo sdělilo německému styčnému místu.
Článek 3
Částky, které mají být nahrazeny na základě článků 94 a 95 nařízení (EHS) č. 574/72, se určují takto:
1. paušální částky za dávky poskytnuté do roku 1979 se jako takové sečtou s přihlédnutím k přijatým zamítnutím;
2. paušální částky za dávky poskytnuté v roce 1980 se odhadnou s ohledem na roční průměrný počet rodin a roční průměrný počet poživatelů důchodů, na které se vztahují články 94 a 95 nařízení (EHS) č. 574/72; tyto počty se získají promítnutím údajů týkajících se roků 1977, 1978 a 1979;
3. ve vztazích mezi Německem a Itálií se nároky a pohledávky a lhůty pro vyrovnání vypočtou v souladu s přílohou II.
Článek 4
1. Částky nároků určených v souladu s články 1 až 3 se sečtou za každý členský stát v měně uvedeného státu k 31. prosinci 1981.
2. Pro účely vyrovnání se poté částky uvedené v odstavci 1 převedou na italské liry, aby příslušný italský úřad mohl zjistit zůstatek, který má zaplatit.
3. Převod se provede na základě úředního směnného kurzu k 31. prosinci 1981 určeného Komisí v rámci Evropského měnového systému.
Článek 5
1. S přihlédnutím k čl. 2 bodu 3 se částka, která má být nahrazena v souladu s článkem 4, vyjadřuje v národní měně věřitelského státu a hradí se v uvedené měně.
2. Pro převod měn pro účely náhrad v souladu s odstavcem 3 se použije směnný kurz platný v den platby.
3. Splatné náhrady uskuteční styčná místa takto:
- 31. března 1982, 15 až 20 % splatné částky,
- 30. června 1982, 50 % splatného zůstatku,
- 31. prosince 1982, nesplacený zůstatek.
Článek 6
1. Použití článků 1 až 5 představuje účetní uzávěrku. Tato účetní uzávěrka rovněž zahrnuje částky stanovené v dohodách o upuštění od náhrad nebo v jiných uzavřených dohodách nebo v dohodách, které mají být uzavřeny.
2. Odchylně od článku 100 nařízení (EHS) č. 574/72 nelze po 30. dubnu 1982 předkládat žádné požadavky na náhradu dávek uvedených v tomto nařízení.
3. Příslušné úřady každého členského státu přijmou nezbytná opatření pro uplatňování tohoto nařízení, zejména po rozdělení vnitrostátního zůstatku určeného na úrovni Společenství do účetních závěrek zúčastněných institucí.
Článek 7
1. Částky nároků na každý členský stát určené na základě článků 2 až 5 vyjmenovává příloha I.
2. Postup, podle kterého mají postupovat německé instituce při určování částek, které mají být nahrazeny, a rozdělení těchto částek jsou stanoveny v příloze II.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne 1. března 1982.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. března 1982.