Nařízení Komise (ES) č. 1217/2003
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví společné specifikace pro národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2320/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj a provádění národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví v každém členském státě má zásadní význam pro zajištění účinnosti jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2320/2002.
(2) Specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají být členskými státy provedeny, by měly z tohoto hlediska zajistit harmonizovaný přístup. Proto je nařízení nejhodnějším nástrojem pro tento účel.
(3) Sledování národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví na úrovni Společenství vyžaduje harmonizovaný přístup k hodnocení dodržování předpisů na úrovni členského státu.
(4) Aby byly audity, za jejichž uskutečňování mají odpovídat příslušné orgány, účinné, měly by být prováděny pravidelně. Neměly by být omezeny co do předmětu, etapy nebo okamžiku, kdy jsou prováděny. Měly by se uskutečňovat způsoby, které nejlépe zajistí jejich účinnost.
(5) Přednostně by měla být vypracována podrobná společná metodika provádění auditů.
(6) Je nezbytné vypracovat harmonizovaný způsob podávání zpráv o opatřeních přijatých ke splnění povinností podle tohoto nařízení a o bezpečnostní situaci na letištích na územích členských států.
(7) Národní programy kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví by měly být založeny na osvědčených postupech. O těchto osvědčených postupech by si členské státy vyměňovat informace.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví společné specifikace národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, které mají provedeny každým členským státem. To zahrnuje stanovení společných požadavků na programy kontroly kvality, společnou metodiku předpokládaných auditů a společné požadavky na auditory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán určený členským státem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2320/2002 odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví;
2. "auditem" každý postup nebo metoda užívané pro kontrolu dodržování předpisů a prováděné na vnitrostátní úrovni. Zahrnuje bezpečnostní audity, inspekce, průzkumy, testy a vyšetřování;
3. "auditorem" každá osoba, která na vnitrostátní úrovni provádí audit;
4. "nedostatkem" každé porušení bezpečnostních předpisů civilního letectví;
5. "inspekcí" ověření, zda jedno nebo více hledisek bezpečnostních opatření a postupů bylo uplatněno, s cílem určit účinnost jejich provádění;
6. "vyšetřováním" prošetření mimořádné bezpečnostní události a vysvětlení její příčiny s cílem vyhnout se jejímu opakování, včetně zvážení uplatnění právních odpovědnosti;
7. "programem kontroly kvality" národní program kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví;
8. "bezpečnostním auditem" důkladné přezkoumání všech hledisek bezpečnostních opatření a postupů s cílem určit, zda jsou prováděna trvale za dodržování stálé kvality;
9. "mimořádnou bezpečnostní událostí" událost mající nepříznivé důsledky pro ochranu nebo bezpečnost lidí a majetku;
10. "průzkumem" zhodnocení provozních činností s cílem určit bezpečnostní potřeby. To zahrnuje rozpoznání slabých míst systému, kterých může být zneužito ke spáchání protiprávního činu navzdory prováděným bezpečnostním opatřením a postupům, a doporučení kompenzačních ochranných opatření odpovídajících zjištěným rizikům a úměrných nebezpečí, které představují;
11. "testem" zkouška bezpečnostních opatření v letectví, při níž příslušný orgán předstírá úmysl spáchat protiprávní čin, aby ověřil účinnost a provádění stávajících bezpečnostních opatření.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA PROGRAMY KONTROLY KVALITY
Článek 3
Pravomoci příslušného orgánu
K zajištění účinnosti svých národních programů bezpečnosti civilního letectví poskytnou členské státy příslušným orgánům nezbytné donucovací pravomoci.
Článek 4
Obsah programu kontroly kvality
1. Program kontroly kvality obsahuje všechna nezbytná opatření přijatá k pravidelné kontrole plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, včetně politik, na kterých se zakládá.
2. Program kontroly kvality zahrnuje a upravuje tyto prvky:
a) organizační strukturu, odpovědnost a zdroje;
b) popisy práce a kvalifikace všech auditorů odpovídajících za provádění programu kontroly kvality;
c) kontrola provozních činností včetně druhů, cílů, obsahu, četnosti a zaměření bezpečnostních auditů, inspekcí, průzkumů a testů a rovněž případně klasifikace dodržování předpisů a rozsahu vyšetřování a pravomocí při něm;
d) činnosti k nápravě nedostatků, včetně informací o podávání zpráv o nedostatcích, navazujících opatřeních a nápravě, s cílem účinně zajistit dodržování bezpečnostních požadavků v letectví;
e) donucovací opatření a
f) sdělení a zprávy o zajišťovaných činnostech a o úrovni dodržování bezpečnostních požadavků v letectví.
Článek 5
Kontrola
1. Plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví je kontrolováno.
2. Kontrola se provádí v souladu s programem kontroly kvality, přičemž se zohlední úroveň rizika, druh a povaha provozních činností, obvyklé podmínky provádění a jiné faktory a analýzy, která vyžadují častější kontrolu.
3. Řízení, stanovení priorit a organizování programu kontroly kvality se uskutečňuje nezávisle na provozním provádění opatření přijatých v rámci národního programu bezpečnosti civilního letectví.
Článek 6
Zprávy
1. Členské státy každoročně podávají Komisi zprávu o opatřeních přijatých k plnění svých povinností podle tohoto nařízení a o stavu letecké bezpečnosti na letištích umístěných na jejich území. Základní zásady pro podávání zpráv jsou stanoveny v příloze I.
2. Sledované období zprávy je od 1. ledna do 31. prosince. Zpráva se podává do dvou měsíců po skončení tohoto období. Do konce roku 2004 se výjimečně podá zpráva za období od 19. července 2003 do 31. prosince 2003.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ METODIKA PRO AUDITORY
Článek 7
Provádění auditů
Kontrolní činnosti zahrnují ohlášené i neohlášené činnosti.
Článek 8
Klasifikace dodržování předpisů
Bezpečnostními audity, inspekcemi a testy je hodnoceno plnění národního programu bezpečnosti civilního letectví, přičemž je používán harmonizovaný systém klasifikace stanovený v příloze II.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÉ POŽADAVKY NA AUDITORY
Článek 9
Dostupnost auditorů
Každý členský stát přijme vhodná opatření k zajištění dostupnosti dostatečného počtu auditorů pro všechny kontrolní činnosti.
Článek 10
Kvalifikační kritéria pro auditory
1. Každý členský stát zajistí, aby auditoři vykonávající funkce jménem příslušného orgánu měli přiměřenou kvalifikaci, která zahrnuje dostatečnou teoretickou a praktickou zkušenost v dané oblasti.
2. Auditoři mají
a) dobrou znalost národního programu bezpečnosti civilního letectví a způsobu jeho provádění v činnostech, které jsou předmětem kontroly;
b) podle potřeby znalost přísnějších opatření použitelných v daném členském státě a na místě kontroly;
c) dobré odborné znalosti bezpečnostních technologií a bezpečnostních postupů;
d) znalosti zásad, postupů a technik provádění auditu;
e) odbornou znalost kontrolovaných provozních činností.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Sdílení osvědčených postupů
Členské státy informují Komisi o osvědčených postupech, které se týkají programů kontroly kvality, metodiky provádění auditů a auditorů. Komise tyto informace zpřístupní členským státům.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. července 2003.