Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry Rady pro dopravu ze dne 16. října 2001, a zejména na odstavec 9 uvedených závěrů,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 15. listopadu 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Trestné činy spáchané v New Yorku a ve Washingtonu dne 11. září 2001 ukazují, že terorismus je jednou z největších hrozeb ideálům demokracie a svobody a hodnotám míru tvořícím samotnou podstatu Evropské unie.
(2) V Evropském společenství má být v každou dobu zajišťována ochrana občanů v civilním letectví tím, že bude předcházeno protiprávním činům.
(3) Aniž jsou dotčeny předpisy členských států v oblasti národní bezpečnosti a opatření, která mají být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii, má být tohoto cíle dosaženo přijetím vhodných opatření v oblasti řízení letecké dopravy pomocí stanovení společných základních norem vycházejících z nyní platných doporučení dokumentu č. 30 Evropské konference pro civilní letectví (ECAC). Výkonné pravomoci by měly být přeneseny na Komisi, aby přijala vhodná podrobná prováděcí opatření. V zájmu předejít protiprávním činům mají být některá tato prováděcí opatření utajená a nezveřejňovaná.
(4) Toto nařízení bere ohled na základní práva a sleduje zásady uznané zejména v Chartě základních práv Evropské unie.
(5) Různé druhy činností civilního letectví nemusí být nutně vystaveny stejnému druhu ohrožení. Je proto nezbytné, aby podrobná prováděcí opatření byla patřičně uzpůsobena zvláštním okolnostem každé z těchto činností a citlivosti určitých opatření.
(6) Z objektivních praktických důvodů může být na malých letištích uplatňování společných základních norem nepřiměřené nebo jejich provádění nemožné. V tom případě by měly mít příslušné orgány členských států možnost uplatňovat jiná opatření zajišťující dostatečnou úroveň ochrany. Komise by měla posoudit, zda jsou tato opatření objektivními praktickými hledisky odůvodněna a zda zajišťují dostatečnou úroveň ochrany.
(7) Úmluva o mezinárodním civilním letectví podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944 (Chicagská úmluva) stanoví minimální normy zajišťující bezpečnost civilního letectví.
(8) V zájmu dosažení cílů tohoto nařízení by měl každý členský stát přijmout národní program bezpečnosti civilního letectví a odpovídající program kontroly kvality a program výcviku.
(9) S ohledem na rozmanitost účastníků provádění vnitrostátních bezpečnostních opatření je nezbytné, aby každý členský stát určil jediný příslušný orgán odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění programů bezpečnosti letectví.
(10) Každému členskému státu má být dána možnost, aby uplatňoval přísnější opatření.
(11) Kontrola bezpečnostních opatření vyžaduje, aby na úrovni členského státu byly zřízeny vhodné systémy pro kontrolu kvality a organizovány prohlídky pod dozorem Komise s cílem ověřovat účinnost každého vnitrostátního systému.
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(13) Opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a tento režim se dosud nestal použitelným.
(14) Protože cílů navrhovaného opatření, totiž stanovení a uplatnění příslušných předpisů v oblasti řízení letecké dopravy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z hlediska celoevropské působnosti tohoto nařízení jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku se toto nařízení samo omezuje na společné základní normy požadované k dosažení cílů bezpečnosti letectví a nepřekračuje rámec toho, co je pro uvedený účel nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Hlavním cílem tohoto nařízení je stanovit a provádět vhodná opatření Společenství k ochraně civilního letectví před protiprávními činy.
2. Dalším cílem je poskytnout základnu pro společný výklad souvisejících ustanovení Chicagské úmluvy, zejména její přílohy 17.
3. Prostředky k dosažení cílů stanovených v odstavcích 1 a 2 jsou tyto:
a) stanovení společných základních norem pro opatření v oblasti bezpečnosti letectví;
b) stanovení vhodných mechanismů pro kontrolu dodržování těchto norem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "letištěm" rozumí jakákoliv plocha v členském státě, která je otevřená pro provoz obchodní letecké dopravy;
2. "Chicagskou úmluvou" rozumí Úmluva o mezinárodním civilním letectví a její přílohy, podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944;
3. "bezpečností letectví" rozumí kombinace opatření a lidských a hmotných zdrojů potřebných k zabezpečení civilního letectví před protiprávními činy.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Opatření stanovená v tomto nařízení se vztahují na každé letiště umístěné na územích členských států v působnosti Smlouvy.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987. Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 4
Společné normy
1. Společné základní normy pro opatření pro bezpečnost letectví jsou založeny na stávajících doporučeních dokumentu 30 Evropské konference civilního letectví (ECAC) a jsou obsaženy v příloze.
2. Nezbytná opatření pro zavádění a technické přizpůsobení těchto společných norem se přijímají postupem podle čl. 9 odst. 2, s patřičným ohledem na různé druhy činností a citlivost opatření týkajících se
a) technických parametrů a akceptačních testů zařízení,
b) podrobných postupů obsahujících citlivé informace,
c) podrobných kritérií pro odchylku od bezpečnostních opatření.
3. Na základě posouzení místního rizika může příslušný orgán členského státu přijmout vnitrostátní bezpečnostní opatření v případech, kdy by uplatňování bezpečnostních opatření uvedených v příloze tohoto nařízení bylo nepřiměřené nebo kdy nemohou být z objektivních praktických důvodů provedena, k zajištění dostatečné úrovně ochrany letišť
a) s průměrným ročním počtem dva obchodní lety za den nebo
b) provozující pouze lety všeobecného letectví nebo
c) s obchodní činností omezenou na letadla o maximální vzletové hmotnosti (MTOW) méně než 10 tun nebo mající méně než 20 sedadel,
přičemž se bere ohled na zvláštnosti těchto malých letišť.
Dotčené členské státy oznámí tato opatření Komisi.
4. Komise posuzuje, zda opatření přijatá členskými státy na základě odstavce 3 jsou odůvodněná objektivními praktickými důvody a zda zajišťují dostatečnou úroveň ochrany. Jestliže opatření těmto kritériím nevyhovují, rozhodne Komise postupem podle čl. 9 odst. 3; v tom případě členský stát tato opatření odvolá nebo je přizpůsobí.
Článek 5
Národní program bezpečnosti civilního letectví
1. Do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme každý členský stát národní program bezpečnosti civilního letectví, aby zajistil uplatňování společných norem uvedených v čl. 4 odst. 1 a opatření přijatých v souladu s čl. 4 odst. 2 do dne uvedeného v těchto opatřeních.
2. Bez ohledu na skutečnost, že v členském státě může být jeden nebo více orgánů nebo subjektů pověřen zajišťováním bezpečnosti letectví, určí každý členský stát jeden příslušný orgán odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví.
3. Do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost požádá každý členský stát svůj příslušný orgán, aby zajistil vypracování a provádění národního programu kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví tak, aby zajistil účinnost jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví.
4. Každý členský stát zajistí, aby jeho letiště a letečtí dopravci provozující leteckou dopravu z tohoto státu zřídili, provedli a udržovali své programy bezpečnosti letišť a leteckých dopravců, které budou vyhovovat požadavkům jejich národních programů bezpečnosti civilního letectví. Tyto programy letišť a leteckých dopravců musí být příslušnému orgánu předány ke schválení a dozoru.
5. Každý členský stát požádá příslušný orgán, aby zajistil vypracování a provedení národního programu bezpečnostního výcviku v civilním letectví.
Článek 6
Přísnější opatření
V souladu s právem Společenství mohou členské státy uplatňovat přísnější opatření než ta, která jsou stanovena v tomto nařízení. Co nejdříve po jejich uplatnění členské sáty informují Komisi o povaze těchto opatření.
Článek 7
Kontrola dodržování předpisů
1. Specifikace národního programu kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, který musí být členskými státy proveden, jsou přijímány postupem podle čl. 9 odst. 2. Tento program vychází z nejlepší praxe a umožňuje rychlé zjištění a nápravu nedostatků. Každý program zajišťuje, aby všechna letiště umístěná v dotčeném členském státě byla pravidelně kontrolována, přičemž odpovědnost má příslušný orgán uvedený v čl. 5 odst. 2. Tyto kontroly užívají společnou metodiku a jsou prováděné kontrolory kvalifikovanými podle společných kritérií.
2. V souladu s článkem 12 po uplynutí šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost začne Komise ve spolupráci s příslušným orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 2 provádět prohlídky, včetně vhodných namátkových pohlídek letišť, aby sledovala, jak členské státy uplatňují toto nařízení. Tyto prohlídky berou v úvahu informace získané z národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, a zejména ze zpráv kontrolorů. Postupy pro provádění těchto prohlídek budou přijaty postupem podle čl. 9 odst. 2.
3. Úředníci pověření Komisí k provádění prohlídek v souladu s odstavcem 2 se při výkonu svých pravomocí prokazují písemným zmocněním, které uvádí předmět a účel prohlídky a datum, kdy má prohlídka začít. Prohlídky letišť nejsou oznamovány. Komise v dostatečném předstihu před plánovanými prohlídkami informuje o prohlídkách členské státy.
Dotčené členské státy se těmto prohlídkám podrobí a zajistí, aby se těmto prohlídkám rovněž podrobily dotčené orgány nebo osoby.
4. Zprávy o prohlídkách sděluje Komise dotčenému členskému státu, který do tří měsíců od jejich obdržení oznámí opatření přijatá k nápravě veškerých případných nedostatků. Zpráva a odpověď příslušného orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 2 se předá výboru zřízenému čl. 9 odst. 1.
Článek 8
Šíření informací
1. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5], považují se za utajované a nepodléhající zveřejňování
a) opatření uvedená v čl. 4 odst. 2 vztahující se
i) k technickým parametrům a akceptačním testům zařízení,
ii) k podrobným postupům obsahujícím citlivé informace,
iii) k podrobným kritériím pro výjimky z bezpečnostních opatření;
b) specifikace uvedené v čl. 7 odst. 1 a
c) zprávy o prohlídkách a odpovědi členských států podle čl. 7 odst. 4.
Jsou zpřístupňovány pouze orgánům uvedeným v čl. 5 odst. 2, které je sdělí pouze zúčastněným osobám, budou-li je potřebovat, v souladu s použitelnými vnitrostátními pravidly pro předávání citlivých informací.
2. Jestliže se informace vyplývající ze zpráv o prohlídkách a odpovědích členských států týkají ostatních členských států, pak s nimi členské státy zacházejí pokud možno jako s důvěrnými a v souladu s použitelným vnitrostátním právem.
3. Pokud není jasné, které zprávy o prohlídkách a odpovědi smějí nebo nesmějí být předávány, konzultují členské státy nebo Komise členský stát, kterého se to týká.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému přesedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 6 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Třetí země
Aniž jsou dotčeny odpovědnosti členských států týkající se posouzení rizika a bezpečnostní články dohod o civilním letectví, má Komise s pomocí Výboru pro bezpečnost a spolu s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) a ECAC zvážit možnost vypracovat metodu pro hodnocení, zda lety z letišť třetích zemí vyhovují základním bezpečnostním požadavkům.
Článek 11
Zveřejnění informací
S výhradou nařízení (ES) č. 1049/2001 Komise každý rok zveřejní zprávu o provádění tohoto nařízení a o situaci ve Společenství v oblasti bezpečnosti letectví, přičemž čerpá závěry ze zpráv o prohlídkách.
Článek 12
Sankce
Sankce za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 13
Platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství, vyjma tato ustanovení přílohy:
- o detekční kontrole zapsaného zavazadla (bod 5.2),
- o nákladu, kurýrních a expresních zásilkách (část 6),
- o poště (část 7),
která vstupují v platnost dnem 31. prosince 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. prosince 2002.