Směrnice Rady
ze dne 4. října 1982,
kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby
(82/714/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že cíle a zavedení společné dopravní politiky mimo jiné vyžadují v oblasti vnitrozemské plavby, aby se pohyb plavidel v dopravní síti Společenství uskutečňoval v nejlepších podmínkách, pokud jde o bezpečnost a hospodářskou soutěž;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/135/EHS ze dne 20. ledna 1976 o vzájemném uznávání lodních osvědčení plavidel vnitrozemské plavby [3], naposledy pozměněná směrnicí 78/1016/EHS [4], stanoví, že Rada přijme společná ustanovení o technických požadavcích pro plavidla vnitrozemské plavby; že cílem této směrnice je tyto požadavky stanovit; že by však některé kategorie plavidel měly být vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice;
vzhledem k tomu, že se vnitrozemské vodní cesty Společenství liší z hlediska bezpečnosti, a měly by proto být rozděleny do několika zón; že je žádoucí předejít rozporu se systémem založeným Revidovanou úmluvou pro plavbu na Rýně;
vzhledem k tomu, že je žádoucí zavést osvědčení Společenství o vnitrozemské plavbě platné na všech vodních cestách Společenství kromě těch, pro která platí Revidovaná úmluva pro plavbu na Rýně, které potvrzuje, že plavidla splňují společné technické požadavky;
vzhledem k tomu, že musí být možné využít lodní osvědčení vydané v souladu s článkem 22 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně na všech vodních cestách Společenství, v některých případech s podmínkou držení dodatečného osvědčení Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy musí být zmocněny zcela nebo zčásti vyjmout z oblasti působnosti této směrnice určitá plavidla, která nejsou provozována na vnitrozemských vodních cestách ostatních členských států, s ohledem na jejich místní význam a zvláštní bezpečnostní požadavky;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny údaje nutné pro výkon technických prohlídek, které jsou podkladem pro vydání lodních osvědčení plavidlům v provozu;
vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění rychlého přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku by měl být stanoven zjednodušený pozměňovací postup;
vzhledem k tomu, že na základě článku 7 směrnice 76/135/EHS zůstanou opatření obsažená v uvedené směrnici platná do vstupu této směrnice v platnost; že je nezbytné, aby směrnice 76/135/EHS zůstala použitelná pro plavidla, na která se vztahuje a která nespadají do oblasti působnosti této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Pro účely této směrnice se vnitrozemské vodní cesty Společenství klasifikují takto:
- zóny 1 a 2: vodní cesty uvedené v kapitole 1 přílohy I,
- zóna 3: vodní cesty uvedené v kapitole 2 přílohy I,
- zóna 4: všechny ostatní vodní cesty Společenství.
Zóna R zahrnuje uvedené vodní cesty, pro které jsou vydána lodní osvědčení v souladu s článkem 22 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně, ve znění uvedeného článku v okamžiku přijetí této směrnice.
Článek 2
1. Tato směrnice se vztahuje na:
- plavidla s celkovou nosností nejméně 15 tun nebo plavidla, která nejsou určená pro přepravu zboží, s výtlakem nejméně 15 m3
- vlečné remorkéry a tlačná plavidla, včetně těch, jejichž výtlak je menší než 15 m3 pokud byly postaveny k vlečení, tlačení nebo bočnímu posunu spojených plavidel.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
- osobní plavidla,
- trajekty,
- plovoucí výrobní zařízení,
- plovoucí podniky a zařízení včetně těch, které se přemísťují z místa na místo,
- rekreační plavidla,
- služební plavidla kontrolních orgánů a plavidla hasičské záchranné služby,
- vojenská plavidla,
- námořní plavidla, včetně námořních vlečných remorkérů a tlačných remorkérů provozovaných nebo zakotvených v pobřežních vodách nebo dočasně na vnitrozemských vodních cestách, která mají platné osvědčení námořní plavby,
- vlečné remorkéry a tlačná plavidla s výtlakem menším než 15 m3, postavené pouze k vlečení, tlačení nebo bočnímu posunu spojených plavidel s výtlakem menším než 15 m3.
Článek 3
Plavidla provozovaná na vodních cestách Společenství uvedených v článku 1 musí mít:
- lodní osvědčení vydaná podle článku 22 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně, pokud jsou provozována na vodních cestách zóny R,
- osvědčení vnitrozemské plavby Společenství vydaná plavidlům, která splňují technické požadavky přílohy II, pokud jsou provozována na vodních cestách ostatních zón.
Osvědčení Společenství se vyhotoví podle vzoru stanoveného v příloze III a vydává se v souladu s touto směrnicí.
Článek 4
1. Všechna plavidla, která mají platné lodní osvědčení vydané podle článku 22 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně, se smějí plavit na vodních cestách Společenství pouze s tímto osvědčením.
2. Avšak všechna plavidla mající lodní osvědčení podle odstavce 1 musí být rovněž vybavena dodatečným osvědčením pro vnitrozemskou plavbu (dodatečné lodní osvědčení Společenství),
- jsou-li provozována na vodních cestách zón 3 a 4, pokud chtějí využít nižších technických požadavků na těchto vodních cestách,
- jsou-li provozována na vodních cestách zón 1 a 2, pokud daný členský stát přijal dodatečné technické požadavky pro tyto vodní cesty v souladu s článkem 5.
Dodatečné lodní osvědčení Společenství se vyhotovuje podle vzoru stanoveného v příloze IV a vydávají je příslušné vnitrostátní orgány po předložení osvědčení uvedeného v odstavci 1 za podmínek, které tyto orgány stanoví.
Článek 5
1. Každý členský stát může s výhradou požadavků Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně a po konzultaci s Komisí přijmout dodatečné technické požadavky k požadavkům uvedeným v příloze II pro plavidla provozovaná na vodních cestách zón 1 a 2 na vlastním území.
Tyto dodatečné požadavky sdělí ostatním členským státům a Komisi alespoň šest měsíců před jejich vstupem v platnost, pokud již nebyly platné ke dni 21. ledna 1977.
2. Soulad plavidel s těmito dodatečnými požadavky musí být výslovně uveden v osvědčení Společenství podle článku 3 nebo, pokud se použije čl. 4 odst. 2, v dodatečném osvědčení Společenství.
Článek 6
Každé plavidlo mající osvědčení vydané na základě nařízení o přepravě nebezpečných věcí na Rýně (ADNR) může přepravovat nebezpečné věci přes celé území Společenství za podmínek uvedených v tomto osvědčení.
Každý členský stát může požadovat, aby plavidla bez osvědčení ADNR byla oprávněna k přepravě nebezpečných věcí na jeho území, pouze pokud splňují požadavky dodatečné k požadavkům stanoveným touto směrnicí. Tyto požadavky sdělí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 7
1. Členské státy mohou z oblasti působnosti této směrnice zcela nebo zčásti vyjmout:
a) plavidla provozovaná na splavných vodních cestách nepropojených vnitrozemskými vodními cestami s vodními cestami jiných členských států;
b) plavidla s nosností nepřesahující 350 tun spuštěná na vodu před 1. lednem 1950 a provozovaná pouze na vnitrostátních vodních cestách.
2. Členské státy mohou ve vztahu k plavbě po vlastních vnitrozemských vodních cestách povolit odchylky od jednoho nebo více ustanovení této směrnice pro omezené plavby místního významu nebo v přístavních areálech. Tyto odchylky a plavby nebo areály, pro které jsou platné, musí být výslovně uvedeny v osvědčení plavidla.
3. Odchylky přijaté na základě tohoto článku se sdělují Komisi.
4. Žádný členský stát, který v důsledku odchylek podle odstavců 1 a 2 nemá žádné plavidlo spadající do působnosti ustanovení této směrnice a provozované na vlastních vodních cestách, nemusí splňovat požadavky článků 9, 10 a 12.
KAPITOLA II
Podmínky a pravidla pro vydávání osvědčení Společenství o vnitrozemské plavbě
Článek 8
1. Osvědčení Společenství se vydává plavidlům spuštěným na vodu po 1. lednu 1985 po provedení technické prohlídky vykonané před zprovozněním plavidla a zaměřené na ověření souladu plavidla s technickými požadavky stanovenými v příloze II.
2. Osvědčení Společenství se vydává plavidlům, která byla v provozu k 1. lednu 1985, a plavidlům spuštěným na vodu před tímto dnem po provedení technické prohlídky vykonané mezi 1. lednem 1986 a 1. červencem 1998 v souladu s časovým plánem, který stanoví jednotlivé členské státy, zaměřené na ověření souladu plavidla s technickými požadavky stanovenými v příloze II. Časový plán se sděluje Komisi a ostatním členským státům.
Avšak v případě plavidel provozovaných výhradně na vlastní vnitrostátní síti a spuštěných na vodu před 1. lednem 1970 může každý členský stát rozhodnout o prodloužení období k provedení technické prohlídky o sedm let.
3. Během technických prohlídek stanovených v předchozích odstavcích nebo během technické prohlídky provedené na žádost majitele plavidla se případně ověří, zda je plavidlo v souladu s dodatečnými požadavky podle článku 5.
Článek 9
Osvědčení Společenství vydávají příslušné orgány členského státu, ve kterém je plavidlo registrováno, nebo není-li to možné, orgány členského státu, ve kterém má plavidlo domovský přístav, nebo není-li to možné, orgány členského státu, ve kterém je usazen majitel plavidla.
Tyto orgány mohou v případě potřeby o vydání osvědčení požádat příslušné orgány jiného členského státu.
Každý členský stát sestaví seznam orgánů příslušných k vydávání osvědčení a sdělí jej Komisi a ostatním členským státům.
Každý členský stát, který na základě čl. 7 odst. 4 neurčil příslušný orgán, může požádat jiný členský stát nebo státy, aby pověřily své příslušné orgány vydávat osvědčení Společenství pro plavidla registrovaná nebo mající domovský přístav na jeho území nebo plavidla ve vlastnictví osob tam usazených.
Článek 10
Technickou prohlídku podle článku 8 provádějí příslušné orgány, které jí nemusí podrobit plavidlo jako celek nebo jeho části, pokud je zjevné z platného osvědčení vydaného klasifikační společností uznanou státem, ve kterém bylo osvědčení vydáno, že plavidlo jako celek nebo jeho části splňují technické požadavky přílohy II.
Každý členský stát sestaví seznam orgánů příslušných k provádění prohlídek a sdělí jej Komisi a ostatním členským státům.
Článek 11
Dobu platnosti osvědčení Společenství určuje v jednotlivých případech orgán příslušný k jejich vydávání. Nesmí však přesáhnout 10 let.
Článek 12
Každý členský stát stanoví podmínky, za kterých může být ztracené nebo poškozené platné osvědčení nahrazeno.
KAPITOLA III
Podmínky a pravidla pro obnovu nebo změnu osvědčení
Článek 13
Osvědčení Společenství se obnovuje po uplynutí doby jeho platnosti v souladu s podmínkami a pravidly pro jeho vydání.
Článek 14
Platnost osvědčení může výjimečně prodloužit nejvýše o 12 měsíců orgán, který je vydal nebo který prodloužil jeho platnost.
Toto prodloužení se vyznačí na osvědčení Společenství.
Článek 15
V případě větších změn nebo oprav, které mění pevnost konstrukce nebo vlastnosti plavidla, je plavidlo podrobeno před jakoukoliv další plavbou technické prohlídce podle článku 8.
Po provedení prohlídky je vydáno nové osvědčení, které uvádí technické vlastnosti plavidla.
Je-li toto osvědčení vydáno v jiném členském státě, než který vydal nebo obnovil původní osvědčení, je o tom do jednoho měsíce uvědomen příslušný orgán, který osvědčení vydal nebo obnovil.
KAPITOLA IV
Odmítnutí nebo odebrání
Článek 16
Každé rozhodnutí o odmítnutí vydání nebo obnovení osvědčení Společenství musí být odůvodněno. Zúčastněná osoba je informována o rozhodnutí, opravných prostředcích a lhůtách pro jejich podání v daném členském státě.
Jakékoliv platné osvědčení může odebrat příslušný orgán, který jej vydal nebo obnovil, pokud plavidlo přestane splňovat technické požadavky uvedené v tomto osvědčení.
KAPITOLA V
Kontrola
Článek 17
1. Příslušné orgány členského státu mohou kdykoliv ověřit, zda má plavidlo osvědčení platné ve smyslu této směrnice a zda splňuje požadavky stanovené tímto osvědčením.
2. Pokud orgány při kontrole zjistí, že osvědčení není platné nebo že plavidlo nesplňuje požadavky stanovené tímto osvědčením, ale tato neplatnost nebo nesplnění požadavků nepředstavuje zjevné nebezpečí, přijme majitel plavidla nebo jeho zástupce všechna nezbytná opatření k nápravě. Orgán, který osvědčení vydal nebo ho naposledy obnovil, je o tom informován.
3. Pokud při kontrole podle odstavce 1 orgány zjistí, že se na plavidle nenachází osvědčení nebo že plavidlo představuje zjevné nebezpečí, mohou mu zabránit pokračovat v plavbě, dokud nejsou podniknuty nezbytné kroky k nápravě.
Mohou také předepsat opatření, která plavidlu umožní, případně po dokončení jeho dopravní operace, bezpečně pokračovat v plavbě do místa, kde bude prohlédnuto nebo opraveno. Orgán, který vydal nebo naposledy obnovil osvědčení, je o tom informován.
4. Členský stát, který zabrání plavidlu pokračovat v plavbě nebo uvědomí majitele o svém záměru tak učinit, pokud nalezené závady nebudou opraveny, informuje o rozhodnutí, které přijal nebo zamýšlí přijmout, orgán členského státu, který vydal nebo naposledy obnovil osvědčení.
5. Každé rozhodnutí o přerušení plavby plavidla přijaté v souladu s opatřeními přijatými na základě této směrnice musí být podrobně odůvodněno. Oznamuje se zúčastněné osobě, která je zároveň informována o opravných prostředcích a lhůtách pro jejich podání stanovených platnými předpisy v daném členském státě.
KAPITOLA VI
Opatření použitelná pro plavidla třetích zemí
Článek 18
Do uzavření dohod o vzájemném uznávání osvědčení mezi Společenstvím a třetími zeměmi mohou členské státy uznávat plavební osvědčení plavidel z třetích zemí a případně vydávat osvědčení Společenství nebo dodatečná osvědčení Společenství plavidlům ze třetích zemí v souladu s touto směrnicí.
KAPITOLA VII
Přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku
Článek 19
Rada kvalifikovanou většinou přijímá na návrh Komise veškeré změny nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku.
KAPITOLA VIII
Závěrečná ustanovení
Článek 20
Směrnice 76/135/EHS je nadále použitelná na:
- plavidla v provozu podle čl. 8 odst. 2 této směrnice do doby, než budou podrobena prohlídce podle uvedeného článku,
- osobní plavidla,
- plavidla mající osvědčení Společenství, ale dosud nesplňující požadavky vymezené v příloze II kapitole 13 bodě 13.01 písm. a).
Článek 21
Předpisy o složení a kvalifikaci posádek a o nezbytných osvědčeních, které jsou použitelné v členských státech, nejsou touto směrnicí dotčeny.
Článek 22
Členské státy po konzultaci s Komisí přijmou ustanovení nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1985.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 4. října 1982.