Nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
ze dne 24. června 1991
o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že stoupá poptávka spotřebitelů po ekologicky vyprodukovaných zemědělských produktech a potravinách, že se tak vytváří nový trh zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že tyto produkty mají vyšší tržní cenu a že jejich způsob produkce zároveň zahrnuje méně intenzivní využívání půdy; že proto v rámci přeorientování společné zemědělské politiky může tento druh produkce přispět k dosažení lepší rovnováhy mezi nabídkou zemědělských produktů a poptávkou po nich, ochranou životního prostředí a zachováním venkova;
vzhledem k tomu, že v reakci na rostoucí poptávku jsou zemědělské produkty a potraviny uváděny na trh s označením, které kupujícím oznamuje nebo naznačuje, že byly vyrobeny ekologicky nebo bez použití syntetických chemických látek;
vzhledem k tomu, že některé členské státy již přijaly pravidla a kontrolní mechanismy týkající se používání takových označení;
vzhledem k tomu, že rámec pravidel Společenství pro produkci, označování a kontrolu umožní ochranu ekologického zemědělství tím, že zajistí podmínky pro korektní hospodářskou soutěž mezi producenty produktů s takovým označením a vytvoří odlišný obraz trhu s ekologickými produkty tím, že zajistí průhlednost ve všech stádiích produkce a zpracování, čímž zlepší důvěryhodnost těchto produktů v očích spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že ekologické metody produkce představují zvláštní druh produkce na úrovni zemědělských podniků; že je proto třeba stanovit, že se na označování zpracovaných výrobků musí údaje o ekologických metodách produkce vztahovat na složky získané takovými metodami;
vzhledem k tomu, že pro provádění dotyčných mechanismů je třeba zajistit pružné postupy umožňující pozměnit, rozšířit nebo dále upřesnit některé technické podrobnosti nebo opatření podle nabytých zkušeností; že ve vhodné době bude toto nařízení doplněno rovnocennými pravidly vztahujícími se k živočišné výrobě;
vzhledem k tomu, že v zájmu producentů i spotřebitelů produktů, jejichž označení poukazuje na ekologické metody produkce, je nezbytné stanovit minimální zásady, které je třeba dodržovat, aby produkty mohly nést takové označení;
vzhledem k tomu, že ekologické metody produkce jsou spojeny s významným omezením používání hnojiv nebo pesticidů, které mohou mít škodlivé účinky na životní prostředí nebo vést k přítomnosti reziduí v zemědělské produkci; že se za této situace musí dodržovat praxe obvyklá ve Společenství v době přijetí tohoto nařízení; že v budoucnosti kromě toho musí být stanoveny zásady povolování produktů, které mohou být používány v tomto typu zemědělství;
vzhledem k tomu, že ekologické zemědělství kromě toho zahrnuje odlišné pěstitelské postupy a omezené používání nesyntetických hnojiv a pomocných půdních látek s nízkou rozpustností; že je třeba tyto postupy upřesnit a stanovit podmínky používání některých nesyntetických produktů;
vzhledem k tomu, že stanovené postupy umožňují, aby byla v případě potřeby příloha I doplněna přesnějšími ustanoveními, jejichž účelem bude zabránit, aby v produktech získávaných těmito metodami produkce byla přítomna některá rezidua syntetických chemických látek pocházejících z jiných zdrojů než ze zemědělství (znečištění životního prostředí);
vzhledem k tomu, že k zajištění dodržování pravidel produkce by měla být v zásadě všechna stádia produkce a uvádění na trh podrobena kontrolám;
vzhledem k tomu, že všechny hospodářské subjekty, které produkují, připravují, dovážejí nebo uvádějí na trh produkty nesoucí označení poukazující na ekologické metody produkce musí podléhat systému pravidelné kontroly splňujícímu minimální požadavky Společenství a vykonávanému ustavenými kontrolními orgány nebo schválenými subjekty podléhajícími dozoru; že je třeba zajistit, aby se na označování dotyčného produktu objevil údaj o kontrole Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Oblast působnosti
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na níže uvedené produkty, pokud tyto produkty nesou nebo mají nést označení poukazující na ekologické metody produkce:
a) nezpracované zemědělské rostlinné produkty; též zvířata a nezpracované živočišné produkty, do té míry, do jaké pro ně budou v přílohách I a III zavedeny zásady produkce a zvláštní kontrolní pravidla;
b) produkty určené k lidské spotřebě převážně složené z jedné nebo více složek rostlinného původu; kromě toho, po přijetí ustanovení týkajících se živočišné výroby uvedených pod písmenem a), produkty určené k lidské spotřebě obsahující složky živočišného původu.
2. Návrh týkající se zásad a zvláštních kontrolních opatření pro ekologickou živočišnou výrobu, nezpracované živočišné produkty a produkty určené k lidské spotřebě obsahující složky živočišného původu bude Komisi předložen co nejdříve a to před 1. červencem 1992.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se určitý produkt považuje za produkt nesoucí označení poukazující na ekologické metody produkce, pokud tento produkt nebo jeho složky jsou na označování, v propagačních materiálech nebo v obchodních dokumentech popsány způsobem, který se v příslušném členském státě používá, aby dal zákazníkovi najevo, že dotyčný produkt nebo jeho složky byly získány podle pravidel produkce stanovených v článcích 6 a 7, zejména pokud jsou na něm uvedeny níže uvedené výrazy, kromě případů, kdy se tyto výrazy nevztahují na zemědělské produkty v potravinách nebo zřetelně nemají žádnou souvislost s metodou produkce:
-ve španělštině: | ecológico, |
-v dánštině: | økologisk, |
-v němčině: | ökologisch, |
-v řečtině: | βιολογικό, |
-v angličtině: | organic, |
-ve francouzštině: | biologique, |
-v italštině: | biologico, |
-v nizozemštině: | biologisch, |
-v portugalštině: | biológico. |
Článek 3
Toto nařízení platí, aniž by byla dotčena ostatní ustanovení Společenství týkající se produkce, přípravy, uvádění na trh, označování a kontroly produktů uvedených v článku 1.
Definice
Článek 4
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "označováním" jakákoli slova, údaje, ochranné známky, obchodní názvy, zobrazení nebo znaky na jakémkoli obalu, dokumentaci, písemnosti, etiketě, kroužku nebo uzávěru, které produkt uvedený v článku 1 provázejí nebo na něj odkazují;
2. "produkcí" činnosti směřující k produkci zemědělských produktů v takovém stavu, v jakém se obvykle v zemědělském podniku produkují;
3. "přípravou" činnosti při zpracování, konzervování a balení zemědělských produktů;
4. "uváděním na trh" skladování nebo vystavování za účelem prodeje, nabízení k prodeji, prodej, dodávání nebo jakýkoli jiný způsob uvádění na trh;
5. "hospodářským subjektem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která za účelem následného prodeje vyrábí, připravuje nebo dováží ze třetí země produkty uvedené v článku 1 nebo takové produkty uvádí na trh;
6. "složkami" látky, včetně doplňkových látek, použité při přípravě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b), které se, třebaže v pozměněné podobě, stále vyskytují v konečném produktu;
7. "přípravky na ochranu rostlin" produkty vymezené v čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 79/117/EHS [4] ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky, naposledy pozměněné směrnicí 89/365/EHS [5];
8. "detergenty" látky a přípravky ve smyslu směrnice Rady 73/404/EHS ze dne 22. listopadu 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se detergentů [6] naposledy pozměněné směrnicí 86/94/EHS [7], které jsou určeny k čistění některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a).
Označování
Článek 5
1. Označování a propagace produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) může odkazovat na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud:
a) je jasné, že se označení vztahuje k metodě zemědělské produkce;
b) produkt byl vyprodukován v souladu s pravidly stanovenými v článcích 6 a 7 nebo dovezen ze třetí země za podmínek stanovených v článku 11;
c) produkt vyprodukoval nebo dovezl hospodářský subjekt, který podléhá kontrolním opatřením stanoveným v článcích 8 a 9.
2. Označování a propagace produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) může odkazovat na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud je jasné, že se označení vztahuje k metodě zemědělské produkce a doprovází je odkaz na daný zemědělský produkt, tak jak byl získán v zemědělském podniku.
3. Označování a propagace produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) může v obchodním popisu produktu odkazovat na ekologické metody produkce pouze tehdy, pokud:
a) všechny složky produktu, které jsou zemědělského původu, jsou vyprodukovány podle pravidel stanovených v článcích 6 a 7 nebo dovezeny ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11 nebo jsou získány z takto vyprodukovaných nebo dovezených produktů;
b) produkt obsahuje jako složky nezemědělského původu pouze látky vyjmenované v příloze VI oddílu A;
c) produkt nebo jeho složky nebyly během přípravy podrobeny ošetření ionizujícím zářením nebo látkami, které nejsou vyjmenovány v příloze VI oddílu B;
d) produkt připravil hospodářský subjekt, který podléhá kontrolním opatřením stanoveným v článcích 8 a 9.
4. Odchylně od odst. 3 písm. a) lze některé složky zemědělského původu, které nesplňují požadavky daného odstavce, použít při přípravě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b), avšak jejich maximální obsah je 5 % složek zemědělského původu v konečném produktu, za podmínek, že takové složky:
- jsou zemědělského původu a podle pravidel stanovených v článcích 6 a 7 se ve Společenství neprodukují nebo
- jsou zemědělského původu a ve Společenství se neprodukují podle pravidel stanovených v článcích 6 a 7 v dostatečném množství.
5. V přechodném období, které končí dnem 1. července 1994, mohou být na označování a v propagaci produktu uvedeného v čl. 1 odst. 1 písm. a) nebo b), který se skládá z jedné složky zemědělského původu, uváděny údaje o přechodu na ekologické metody produkce, pokud:
a) jsou naprosto splněny požadavky odstavce 1 nebo odstavce 3, s výjimkou požadavku na délku přechodného období uvedeného v příloze I odstavci 1;
b) bylo dodrženo přechodné období trvající přinejmenším dvanáct měsíců před sklizní;
c) dané údaje neuvádějí zákazníka v omyl, pokud jde o rozdíl vůči produktům, které splňují veškeré požadavky tohoto nařízení;
d) dodržení podmínek stanovených v písmenech a) a b) bylo řádně ověřeno kontrolním subjektem.
6. Označování a propagace produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) částečně připraveného ze složek, které nesplňují požadavky odst. 3 písm. a), mohou odkazovat na ekologické metody produkce, pokud:
a) přinejmenším 50 % složek zemědělského původu splňuje požadavky odst. 3 písm. a);
b) produkt splňuje požadavky odst. 3 písm. b), c) a d);
c) údaje odkazující na ekologické metody produkce:
- jsou uvedeny pouze v seznamu složek podle ustanovení směrnice 79/112/EHS [8] naposledy pozměněné směrnicí 89/395/EHS [9],
- jasně odkazují pouze na složky, které byly získány podle pravidel uvedených v článcích 6 a 7;
d) složky a jejich poměrná množství jsou na seznamu složek uvedeny sestupně podle hmotnosti;
e) údaje na seznamu složek mají stejnou barvu, velikost a typ písma.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být stanovena v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
8. V příloze VI se v souladu s postupem stanoveným v článku 14 stanoví omezující seznam látek a produktů uvedených v odst. 3 písm. b) a c) a v odst. 4 první a druhé odrážce.
Podmínky týkající se používání a požadavků na složení těchto složek a látek mohou být upřesněny.
Pokud se některý členský stát domnívá, že by do výše uvedených seznamů měl být doplněn některý produkt nebo že by v nich měly být provedeny změny, zajistí, aby materiál zdůvodňující doplnění nebo změny byl úřední cestou zaslán ostatním členským státům a Komisi, která ho předloží výboru uvedenému v článku 14.
9. Před 1. červencem 1993 Komise přezkoumá ustanovení tohoto článku, zejména odstavců 5 a 6, a případně předloží jakékoli vhodné návrhy na přezkum.
Pravidla produkce
Článek 6
1. Z ekologické metody produkce vyplývá, že pro produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a):
a) musí být splněny přinejmenším požadavky přílohy I a v případě potřeby prováděcí pravidla, která se k nim vztahují;
b) pouze produkty složené z látek vyjmenovaných v přílohách I a II mohou být použity jako přípravky na ochranu rostlin, detergenty, hnojiva nebo pomocné půdní látky; mohou být použity pouze za zvláštních podmínek stanovených v přílohách I a II a to takovým způsobem, který je povolen v dotyčných členských státech v zemědělství obecně v souladu s příslušnými ustanoveními Komise nebo s vnitrostátními předpisy v souladu s právem Společenství.
2. Odchylně od odst. 1 písm. b) se osiva ošetřená produkty, které nejsou zahrnuty v příloze II a jsou v daných členských státech povoleny v zemědělství obecně, mohou použít, pokud uživatelé těchto osiv mohou kontrolnímu subjektu prokázat, že na trhu nebylo možné získat neošetřené osivo vhodné odrůdy daného druhu.
Článek 7
1. Produkty, které v době přijetí tohoto nařízení nebyly povoleny z důvodů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b), mohou být zařazeny do přílohy II, pokud jsou splněny níže uvedené podmínky:
a) používají-li se k ochraně rostlin před škůdci nebo chorobami:
- jsou nezbytné pro ochranu před škodlivými organismy nebo určitou chorobou, před kterými se nelze chránit jinými biologickými, pěstitelskými, fyzickými nebo šlechtitelskými metodami, a
- podmínky, za kterých se používají, vylučují jakýkoli přímý styk s osivem, rostlinami nebo rostlinnými produkty; avšak v případě trvalých kultur může dojít k přímému kontaktu, ale pouze mimo vegetačního období jedlých částí (plodů), pokud takové použití nepřímo nevede k přítomnosti reziduí produktu v jedlých částech, a
- jejich použití nevede nebo nepřispívá k nepřijatelným dopadům na životní prostředí nebo k jeho zamoření;
b) používají-li se za účelem hnojení nebo zlepšení vlastností půdy:
- jsou nezbytné kvůli zvláštním požadavkům výživy rostlin nebo pro zvláštní účely zlepšení vlastností půdy, kterým není možné vyhovět metodami uvedenými v příloze I, a
- jejich použití nevede k nepřijatelným dopadům na životní prostředí nebo nepřispívá k jeho zamoření.
2. V případě potřeby mohou být u jakéhokoli produktu zahrnutého do přílohy II upřesněny níže uvedené údaje:
- podrobný popis produktu,
- podmínky jeho použití a požadavky na jeho složení nebo rozpustnost, zejména pokud u těchto produktů jde o zajištění minimální přítomnosti reziduí v jedlých částech rostliny a o minimální dopad na životní prostředí,
- konkrétní požadavky na označování produktů uvedených v článku 1, pokud jsou tyto produkty získány pomocí některých produktů uvedených v příloze II.
3. Změny přílohy II týkající se doplnění nebo vyjmutí produktů ve smyslu odstavce 1 nebo doplnění nebo změny upřesnění ve smyslu odstavce 2 přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
4. Pokud se některý členský stát domnívá, že by do přílohy II měl být doplněn některý produkt nebo že by v ní měly být provedeny změny, zajistí, aby materiál zdůvodňující doplnění nebo změny byl úřední cestou zaslán ostatním členským státům a Komisi, která ho předloží výboru uvedenému v článku 14.
Kontrolní systém
Článek 8
1. Jakýkoli hospodářský subjekt, který za účelem uvádění na trh produkuje, připravuje nebo dováží ze třetí země produkty uvedené v článku 1:
a) oznámí tuto činnost příslušným orgánům členského státu, ve kterém tato činnost probíhá; toto oznámení zahrnuje informace uvedené v příloze IV;
b) podrobí svůj podnik kontrolnímu systému uvedenému v článku 9.
2. Členské státy ustanoví orgán nebo subjekt, jež bude tato oznámení přijímat.
Členské státy mohou požadovat sdělení jakékoli další informace, kterou pokládají za nezbytnou pro účinný dohled nad danými hospodářskými subjekty.
3. Příslušné orgány zajistí, aby byl zúčastněným stranám k dispozici aktualizovaný seznam jmen a adres hospodářských subjektů, na které se vztahuje kontrolní systém.
Článek 9
1. Členské státy zavedou kontrolní systém, který provádí jeden nebo více určených kontrolních orgánů nebo schválených soukromých subjektů, kterým podléhají hospodářské subjekty produkující nebo připravující produkty uvedené v článku 1.
2. Členské státy přijmou opatření, která zajistí, aby hospodářský subjekt, který splňuje ustanovení tohoto nařízení a přispívá na úhradu nákladů na kontrolu, měl přístup do kontrolního systému.
3. Kontrolní systém zahrnuje přinejmenším provádění bezpečnostních a kontrolních opatření uvedených v příloze III.
4. V případě, že kontrolní systém provádějí soukromé subjekty, určí členský stát orgán zodpovědný za schvalování těchto subjektů a dohled nad nimi.
5. Při schvalování soukromého kontrolního subjektu se bere v úvahu toto:
a) standardní postup kontroly, který bude dodržovat, včetně podrobného popisu kontrolních a bezpečnostních opatření, které se subjekt zavazuje vyžadovat u hospodářských subjektů podléhajících jeho kontrole;
b) sankce, které tento subjekt zamýšlí uložit při zjištění nesrovnatelností;
c) dostupnost vhodných zdrojů v podobě kvalifikovaných zaměstnanců a administrativního a technického vybavení, zkušenost v oblasti kontroly a spolehlivost;
d) objektivita kontrolního subjektu vůči hospodářským subjektům podléhajícím jeho kontrole.
6. Po schválení kontrolního subjektu příslušný orgán:
a) zajistí, aby kontroly prováděné kontrolním subjektem byly objektivní;
b) ověří účinnost jeho kontrol;
c) vezme úřední cestou na vědomí jakékoli zjištěné protiprávní jednání a uložené sankce;
d) odejme kontrolnímu subjektu schválení, pokud subjekt nesplňuje požadavky uvedené v písmenech a) a b) nebo přestal splňovat kritéria uvedená v odstavci 5 nebo nesplňuje požadavky stanovené v odstavcích 7, 8 a 9.
7. Kontrolní orgán a schválené kontrolní subjekty uvedené v odstavci 1:
a) zajistí, aby se vůči podnikům podléhajícím jejich kontrole uplatňovala přinejmenším ta bezpečnostní a kontrolní opatření, která jsou stanovená v příloze III;
b) neposkytují informace a údaje, jež získají při své kontrolní činnosti jiným osobám než těm, které odpovídají za dotyčný podnik, a příslušným orgánům veřejné moci.
8. Schválené kontrolní subjekty:
a) umožní příslušným orgánům přístup do svých kanceláří a zařízení pro kontrolní účely, stejně tak poskytnou jakékoli informace a pomoc, kterou příslušné orgány považují za nezbytnou pro plnění svých povinností vyplývajících z tohoto nařízení;
b) do 31. ledna každého roku zašlou příslušným orgánům členského státu seznam hospodářských subjektů, které podléhaly jejich kontrole ke dni 31. prosince předchozího roku a předloží výše uvedenému orgánu stručnou výroční zprávu.
9. Kontrolní orgán a kontrolní subjekty uvedené v odstavci 1:
a) zajistí, aby při zjištění nesrovnalosti týkající se provádění článků 5, 6 a 7 nebo opatření uvedených v příloze III bylo z celé partie nebo produkční dávky dotčené danou nesrovnalostí odstraněno označení podle článku 2 odkazující na ekologické metody produkce;
b) při zjištění zjevného protiprávního jednání nebo protiprávního jednání s dlouhodobým dopadem zakáže danému hospodářskému subjektu uvádět na trh produkty s označením odkazujícím na ekologickou metodu produkce po dobu dohodnutou s příslušným orgánem daného členského státu.
10. V souladu s postupem stanoveným v článku 14 mohou být přijata:
a) prováděcí pravidla týkající se požadavků uvedených v odstavci 5 a opatření uvedená v odstavci 6;
b) prováděcí opatření týkající se ustanovení odstavce 9.
Údaje informující, že produkty podléhají kontrolnímu systému
Článek 10
1. Údaje o tom, že produkty podléhají zvláštnímu kontrolnímu systému podle přílohy V, se mohou vyskytnout na označení produktů uvedených v článku 1 pouze tehdy, pokud tyto produkty:
a) splňují požadavky čl. 5 odst. 1, 2, 3 a 4 a článků 6 a 7 stejně tak jako jakákoli ustanovení přijatá podle těchto článků;
b) podléhaly kontrolním mechanismům uvedeným v čl. 9 odst. 3 po celou dobu stádia produkce a přípravy;
c) jsou vyprodukované nebo připravené hospodářské subjekty, jejichž podniky podléhají kontrolám kontrolního orgánu nebo kontrolního subjektu uvedeného v čl. 9 odst. 1 a mají od tohoto orgánu nebo subjektu uděleno právo používat označení podle přílohy V;
d) jsou zabaleny a dopraveny do maloobchodní prodejny v uzavřených obalech;
e) na jejich značení je uveden název a jakákoli zapsaná známka kontrolního subjektu, jméno a adresa producenta nebo zpracovatele a v případech, na které se vztahuje směrnice 79/112/EHS, jí vyžadované údaje.
2. Na etiketě nebo v propagačních materiálech nesmí být uvedeno tvrzení, které zákazníkovi naznačuje, že údaj uvedený v příloze V představuje záruku vyšší organoleptické, nutriční nebo zdraví prospěšné kvality.
3. Kontrolní orgán a kontrolní subjekty uvedené v čl. 9 odst. 1 musí:
a) zajistit, aby při zjištění nesrovnalosti týkající se článků 5, 6 a 7 nebo opatření uvedených v příloze III bylo z celé partie nebo produkční dávky dotčené danou nesrovnalostí odstraněno označení podle přílohy V;
b) při zjištění zjevného protiprávního jednání nebo protiprávního jednání s dlouhodobým dopadem odejmout danému hospodářskému subjektu právo používat označení podle přílohy V po dobu dohodnutou s příslušným orgánem daného členského státu.
4. Pravidla pro odnětí práva na označení podle přílohy V při zjištění určitého protiprávního jednání týkajícího se článků 5, 6 a 7 nebo požadavků nebo opatření přílohy III mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
5. Zjistí-li některý členský stát u produktu pocházejícího z jiného členského státu a nesoucího údaje uvedené v článku 2 nebo v příloze V nesrovnalosti při uplatňování tohoto nařízení, uvědomí o tom Komisi a členský stát, který schválil kontrolní subjekt.
6. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zabránily podvodnému používání údajů uvedených v článku 2 nebo v příloze V.
7. Komise přezkoumá do 1. července 1993 článek 10, zejména s ohledem na možnost stanovit povinnost uvádět údaje uvedené v příloze V, popřípadě předloží vhodné návrhy na přezkoumání tohoto článku.
Dovoz ze třetích zemí
Článek 11
1. Aniž je dotčen článek 5, mohou být produkty uvedené v článku 1, které jsou dovezené ze třetích zemí, uvedeny na trh pouze tehdy, pokud:
a) pocházejí ze třetí země uvedené na seznamu, který bude sestaven na základě rozhodnutí Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 14, a byly vyprodukovány v regionu nebo ve výrobní jednotce, které podléhají kontrole kontrolního subjektu, který je v případě potřeby uveden v rozhodnutí týkajícím se dané třetí země;
b) příslušný orgán nebo subjekt ve třetí zemi vydal osvědčení o kontrole uvádějící, že partie, pro níž bylo osvědčení vydáno:
- byla získána pomocí systému produkce, který se řídí pravidly, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 a 7, a
- byla podrobena kontrolnímu systému, jehož rovnocennost byla uznána v souladu s postupem stanoveným v odst. 2 písm. b).
2. Při rozhodování, zda u určitých produktů uvedených v článku 1 může být třetí země na svou žádost zařazena do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. a), je nutné brát v úvahu zejména:
a) záruky, které může třetí země nabídnout, přinejmenším u produkce určené k vývozu do Společenství, pokud jde o uplatňování pravidel, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 a 7;
b) účinnost uplatňovaných kontrolních opatření, která musí být přinejmenším u produkce určené k vývozu do Společenství rovnocenná kontrolním opatřením uvedeným v článcích 8 až 9, aby bylo zajištěno dodržování pravidel uvedených v písmenu a).
Na základě této informace mohou být v rozhodnutí Komise upřesněny regiony nebo produkční jednotky původu nebo subjekty, jejichž kontroly se pokládají za rovnocenné.
3. Osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b) musí:
a) v původním vyhotovení doprovázet zboží do zařízení prvního příjemce; dovozce je pak povinen toto osvědčení uchovávat k dispozici kontrolním orgánům přinejmenším po dobu dvou let;
b) musí být vyhotoveno v souladu s postupy a vzorem, který bude přijat v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
5. Při posuzování žádosti třetí země si od ní Komise vyžádá dodání veškerých nezbytných informací; může také pověřit odborníky, aby jejím jménem na místě prověřili pravidla produkce a kontrolní opatření, která se v dané zemi skutečně uplatňují.
Volný pohyb ve Společenství
Článek 12
Členské státy nesmí z důvodů týkajících se metody produkce, označování nebo představování této metody zakázat nebo omezit uvádění produktů uvedených v článku 1, které splňují požadavky tohoto nařízení, na trh.
Administrativní ustanovení a provádění
Článek 13
V souladu s postupem stanoveným v článku 14 mohou být přijaty:
- změny příloh I, II, III, IV a VI,
- prováděcí pravidla k přílohám I a III.
Článek 14
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 15
Do 1. července každého roku uvědomí členské státy Komisi o opatřeních, která v předchozím roce přijaly pro provádění tohoto nařízení a sdělí jí zejména:
- seznam hospodářských subjektů, které k 31. prosinci předchozího roku podaly oznámení podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a podléhají kontrolnímu systému uvedenému v článku 9,
- zprávu o dohledu podle čl. 9 odst. 6.
Kromě toho do 31. března každého roku uvědomí členské státy Komisi o seznamu kontrolních subjektů schválených k 31. prosinci předchozího roku, o jejich právním postavení a organizační struktuře, jejich standardním kontrolním postupu, jejich systému sankcí, a v případě potřeby, o jejich značce.
Komise každý rok zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství seznamy schválených subjektů, které jí byly oznámeny ve lhůtách stanovených v předchozím pododstavci.
Článek 16
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy provedou články 8 a 9 do devíti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Článek 5, čl. 8 odst. 1 a čl. 11 odst. 1 se použijí dvanáct měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
V souladu s postupem stanoveným v článku 14 může být den účinku čl. 11 odst. 1 na určitou dobu odložen pro dovoz ze třetích zemí, pokud stádium zkoumání otázky následující po žádosti třetí země neumožňuje rozhodnout o zařazení dotyčné země na seznam uvedený v čl. 11 odst. 1 písm. a) před uplynutím lhůty uvedené v prvním pododstavci.
Pro účely dodržení přechodného období uvedeného v odstavci 1 přílohy I se bere v úvahu doba, která uplynula před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud může hospodářský subjekt kontrolnímu subjektu prokázat, že během této doby produkoval v souladu s platnými vnitrostátními ustanoveními nebo, pokud neexistují, v souladu s uznávanými mezinárodními normami ekologické produkce.
4. Po dobu dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost mohou členské státy, odchylně od čl. 6 odst. 1, na svém území povolit používání produktů obsahujících látky, které nejsou uvedeny na seznamu uvedeném v příloze II, mají-li za to, že jsou splněny požadavky čl. 7 odst. 1.
5. V období, které končí dvanáct měsíců po přijetí přílohy VI podle čl. 5 odst. 7 mohou členské státy nadále podle svých vnitrostátních právních předpisů povolovat používání látek, které nejsou uvedeny v příloze VI.
6. Každý členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o látkách povolených podle odstavů 4 a 5.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 24. června 1991.