ROZHODNUTÍ č. 205
ze dne 17. října 2005
o obsahu pojmu „částečná nezaměstnanost“ vzhledem k přeshraničním pracovníkům
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2006/351/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1), podle něhož je Správní komise pověřena jednáním o všech správních otázkách vyplývajících z nařízení (EHS) č. 1408/71 a z pozdějších nařízení,
s ohledem na čl. 71 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 stanoví pro nezaměstnané přeshraniční pracovníky odchylné pravidlo od obecné zásady lex loci laboris uvedené v čl. 13 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
(2)
Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že kritéria sloužící ke stanovení toho, zda přeshraniční zaměstnaná osoba má být považována za částečně nezaměstnanou osobu nebo za osobu nezaměstnanou ve smyslu čl. 71 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, musejí být kritéria Společenství uplatňována jednotným způsobem. Toto posouzení nemůže být založeno na kritériích vnitrostátního práva (2).
(3)
Jelikož praxe vnitrostátních institucí sociálního zabezpečení v jednotlivých členských státech odráží rozdíly ve výkladu, co se týká stanovení druhu nezaměstnanosti, je důležité upřesnit rozsah působnosti uvedeného článku s ohledem na přijetí jednotných a vyvážených kritérií, pro účely jeho používání výše uvedenými institucemi.
(4)
Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že pokud již přeshraniční pracovník nemá žádné vazby s příslušným členským státem a pokud je zcela nezaměstnaný, bude dávky v nezaměstnanosti poskytovat instituce místa bydliště na vlastní náklady.
(5)
Posouzení existence nebo zachování zaměstnaneckého vztahu je založeno zcela na vnitrostátních právních předpisech státu zaměstnání.
(6)
Cíl ochrany přeshraničních pracovníků, sledovaný článkem 71, by nebyl splněn, pokud by pracovník, který je i nadále zaměstnán ve stejném podniku v členském státě jiném, než je členský stát bydliště, - přičemž svoji činnost přeruší - byl přesto považován za nezaměstnaného a musel by se obrátit na instituci místa svého bydliště, aby pobíral dávky v nezaměstnanosti,
ROZHODLA TAKTO:
1.
Pro účely použití čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení závisí stanovení povahy nezaměstnanosti (tj. částečné nezaměstnanosti nebo úplné nezaměstnanosti) na zjištění zda existuje či je mezi stranami zachován jakýkoli pracovněprávní vztah a nikoli na délce případného dočasného přerušení činnosti.
2.
Pokud přeshraniční pracovník zůstane zaměstnán v podniku v jiném členském státě, než je členský stát, na jehož území má bydliště, avšak jeho činnost je přerušena, i když může být kdykoli znovu zařazen na své pracovní místo, je uvedený pracovník považován za částečně nezaměstnaného pracovníka a související dávky jsou poskytovány příslušnou institucí členského státu, ve kterém je zaměstnán, v souladu s čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71.
3.
Pokud přeshraniční pracovník v případě neexistence jakéhokoli pracovněprávního vztahu nemá již žádné vazby ke státu, ve kterém byl zaměstnán, - zejména z důvodu zrušení nebo skončení pracovněprávního vztahu - je považován za zcela nezaměstnaného v souladu s čl. 71 odst. 1 písm. a) bodem ii) nařízení (EHS) č. 1408/71 a dávky jsou poskytovány institucí místa bydliště na vlastní náklady.
4.
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.