NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 2110/2005
ze dne 14. prosince 2005
o přístupu k vnější pomoci Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 179 a 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obvyklá praxe vázání pomoci, která přímo či nepřímo podmiňuje poskytnutí pomoci jejím využitím na nákup zboží a služeb v zemi poskytovatele pomoci, snižuje účinnost pomoci a není v souladu s politikou podpory rozvoje chudých zemí. Uvolnění podmínek při poskytování pomoci není cílem samo o sobě, ale mělo by sloužit jako nástroj ke stimulaci dalších prvků v boji s chudobou, jakými jsou vlastnictví, regionální integrace a budování kapacit, se zaměřením na posilování místních a regionálních dodavatelů zboží a služeb v rozvojových zemích.
(2)
Výbor pro rozvojovou pomoc (DAC) Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) přijal v březnu 2001 „Doporučení o uvolnění podmínek při poskytování oficiální rozvojové pomoci nejméně rozvinutým zemím“ (3). Členské státy přijaly zmíněné doporučení a Komise uznala podstatu tohoto doporučení za vodítko pro poskytování pomoci Společenství.
(3)
Rada ve složení pro obecné záležitosti, která zasedala souběžně s Evropskou radou v Barceloně, dne 14. března 2002 v rámci přípravy na Mezinárodní konferenci o financování rozvoje svolanou do Monterrey na 18.-22. března 2002 rozhodla, že Evropská unie bude „provádět doporučení DAC o uvolnění podmínek při poskytování pomoci nejméně rozvinutým zemím a nadále jednat o dalším uvolňování podmínek při poskytování bilaterální pomoci. EU také zváží kroky k dalšímu uvolnění podmínek při poskytování pomoci Společenství, a to při zachování stávajícího systému cenových preferencí v rámci EU-AKT“.
(4)
Dne 18. listopadu 2002 přijala Komise sdělení Radě a Evropskému parlamentu nazvané „Uvolňování podmínek: zvýšení účinnosti pomoci“. Sdělení uvádělo názory Komise na tuto otázku a na možnosti provádění výše uvedeného závazku z Barcelony v rámci systému pomoci EU.
(5)
Ve svých závěrech o uvolnění podmínek při poskytování pomoci ze dne 20. května 2003 Rada podtrhla potřebu dalšího uvolňování podmínek při poskytování pomoci Společenství. Souhlasila s postupy uvedenými ve zmíněném sdělení a rozhodla o navrhovaných možnostech.
(6)
Dne 4. září 2003 přijal Evropský parlament usnesení o výše uvedeném sdělení Komise (4), v němž vzal na vědomí potřebu dalšího uvolňování podmínek při poskytování pomoci Společenství. Podpořil postupy obsažené v uvedeném sdělení a souhlasil s navrhovanými možnostmi. Zdůraznil potřebu dalšího jednání zaměřeného na další uvolňování podmínek při poskytování pomoci na základě dalších studií a podložených návrhů a výslovně vyzval k „jasnému upřednostňování místní a regionální spolupráce při preferenci - v sestupném pořadí - dodavatelů z přijímající země, ze sousedních rozvojových zemí a z ostatních rozvojových zemí“, aby se posílilo úsilí přijímajících zemí o zlepšení vlastní produkce na státní, regionální, místní a rodinné úrovni, jakož i činnosti zaměřené na zlepšení dostupnosti a přístupnosti potravin a základních služeb pro veřejnost v souladu s místními zvyklostmi a systémy výroby a obchodu.
(7)
Pro stanovení přístupu k vnější pomoci Společenství je nutné se zaměřit na některé prvky. Pravidla způsobilosti, kterými se řídí přístup osob, jsou stanovena v článku 3. Pravidla pro zapojování odborníků a pravidla původu dodávek a materiálů zakoupených způsobilými osobami jsou stanovena v článcích 4 a 5. Definice a způsoby provádění reciprocity jsou uvedeny v článku 6. Výjimky a jejich provádění jsou upraveny v článku 7. Zvláštní ustanovení o operacích financovaných prostřednictvím mezinárodních či regionálních organizací nebo spolufinancovaných se třetí zemí jsou stanovena v článku 8. Zvláštní ustanovení o humanitární pomoci jsou stanovena v článku 9.
(8)
Přístup k vnější pomoci Společenství je vymezen v základních aktech upravujících tuto pomoc, ve spojení s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5) (dále jen „finanční nařízení“). Změny provedené tímto nařízením v přístupu k pomoci Společenství vyžadují změny všech uvedených nástrojů. Veškeré úpravy dotčených základních aktů jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
(9)
Při zadávání zakázek v rámci některého nástroje Společenství bude brán zvláštní zřetel na dodržování mezinárodně dohodnutých základních pracovních norem Mezinárodní organizace práce (MOP), např. úmluv o svobodě sdružování a kolektivním vyjednávání, o odstranění nucené a povinné práce, o odstranění diskriminace v zaměstnání a povolání a o zákazu dětské práce.
(10)
Při zadávání zakázek v rámci některého nástroje Společenství bude brán zvláštní zřetel na dodržování těchto mezinárodně dohodnutých úmluv na ochranu životního prostředí: Úmluva o biologické rozmanitosti z roku 1992, Kartagenský protokol o biologické bezpečnosti z roku 2000 a Kjótský protokol k Rámcové úmluvě OSN o změnách klimatu z roku 1997,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro přístup dotčených stran k nástrojům vnější pomoci Společenství, které jsou financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a uvedeny v příloze I.
Článek 2
Definice
Pro výklad pojmů používaných v tomto nařízení se odkazuje na finanční nařízení a na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6).
Článek 3
Pravidla způsobilosti
1. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v členském státu Evropského společenství, v oficiální kandidátské zemi uznané Evropským společenstvím nebo v členském státu Evropského hospodářského prostoru.
2. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství s tematickou oblastí působnosti, uvedeného v příloze I části A, je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v rozvojové zemi uvedené na seznamu Výboru pro rozvojovou pomoc OECD v příloze II, a dále právnickým osobám již způsobilým na základě příslušného nástroje.
3. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství se zeměpisnou oblastí působnosti, uvedeného v příloze I části B, je otevřena všem právnickým osobám usazeným v rozvojové zemi uvedené na seznamu Výboru pro rozvojovou pomoc OECD v příloze II, které jsou výslovně uvedené jako způsobilé, a dále právnickým osobám již uvedeným jako způsobilé na základě příslušného nástroje.
4. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena všem právnickým osobám, které jsou usazeny v jiné zemi než uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud byl podle článku 6 ustaven reciproční přístup k jejich vnější pomoci.
5. Účast na zadávání veřejných zakázek nebo poskytování grantů financovaných v rámci některého nástroje Společenství je otevřena mezinárodním organizacím.
6. Výše uvedenými ustanoveními není dotčena účast kategorií organizací způsobilých k zadání jakékoli zakázky ani jimi není dotřena výjimka uvedená v čl. 114 odst. 1 finančního nařízení.
Článek 4
Odborníci
Odborníci najatí uchazeči vymezenými v článcích 3 a 8 mohou být státními příslušníky kterékoli země. Tímto článkem nejsou dotčeny kvalitativní a finanční požadavky stanovené v pravidlech Společenství pro zadávání veřejných zakázek.
Článek 5
Pravidla původu
Všechny dodávky a materiály zakoupené podle smlouvy financované v rámci některého nástroje Společenství musejí pocházet ze Společenství nebo ze způsobilé země vymezené v článcích 3 a 7. Pro účely tohoto nařízení je „původ“ definován v příslušných právních předpisech Společenství o pravidlech původu pro celní účely.
Článek 6
Reciprocita s třetími zeměmi
1. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství se poskytuje zemi spadající do oblasti působnosti čl. 3 odst. 4, přiznává-li tato země za stejných podmínek způsobilost členským státům a dotyčné přijímající zemi.
2. Poskytnutí recipročního přístupu k vnější pomoci Společenství je založeno na srovnání mezi EU a jinými dárci a uskutečňuje se na odvětvové úrovni podle kategorií Výboru pro rozvojovou pomoc OECD nebo na úrovni země, ať již je dotyčná země dárcovskou či přijímající zemí. Rozhodnutí o poskytnutí takové reciprocity dárcovské zemi je založeno na průhlednosti, konzistentnosti a proporcionalitě pomoci poskytované tímto dárcem, včetně její kvalitativní a množstevní povahy.
3. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství se stanoví na základě zvláštního rozhodnutí týkajícího se dané země nebo dané regionální skupiny zemí. Toto rozhodnutí se přijímá v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (7) podle postupů a pravidel příslušného výboru týkajících se daného aktu. Právo Evropského parlamentu na pravidelné informace, jak je stanoví čl. 7 odst. 3 uvedeného rozhodnutí, je plně respektováno. Takové rozhodnutí platí nejméně po dobu jednoho roku.
4. Reciproční přístup k vnější pomoci Společenství v nejméně rozvinutých zemích uvedených v příloze II se automaticky poskytuje třetím zemím uvedeným v příloze III.
5. S přijímajícími zeměmi se vedou konzultace jako součást postupu popsaného v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 7
Výjimky z pravidel způsobilosti a původu
1. V řádně odůvodněných výjimečných případech může Komise rozšířit způsobilost na právnické osoby ze země, která není způsobilá podle článku 3.
2. V řádně odůvodněných výjimečných případech může Komise povolit nákup dodávek a materiálů pocházejících ze země, která není způsobilá podle článku 3.
3. Výjimky stanovené v odstavcích 1 a 2 lze odůvodnit nedostupností zboží a služeb na trzích dotčených zemí, krajní nouzí nebo v případě, že by pravidla způsobilosti znemožňovala či nadměrně komplikovala uskutečnění projektu, programu nebo akce.
Článek 8
Operace zapojující mezinárodní organizace nebo spolufinancování
1. Pokud se financování Společenství vztahuje na operaci uskutečňovanou prostřednictvím mezinárodní organizace, je účast na příslušných postupech pro zadávání zakázek otevřena všem právnickým osobám způsobilým podle článku 3, jakož i všem právnickým osobám způsobilým podle pravidel dané organizace, přičemž se dbá na zaručení rovného zacházení se všemi dárci. Stejná pravidla se vztahují na dodávky, materiál a odborníky.
2. Pokud se financování Společenství vztahuje na operaci spolufinancovanou se třetí zemí, s výhradou reciprocity stanovenou v článku 6, s regionální organizací nebo s členským státem, je účast na příslušných postupech pro zadávání zakázek otevřena všem právnickým osobám způsobilým podle článku 3, jakož i všem právnickým osobám způsobilým podle předpisů takové třetí země, regionální organizace nebo členského státu. Stejná pravidla se vztahují na dodávky, materiál a odborníky.
3. Pokud jde o operace potravinové pomoci, je použitelnost tohoto článku omezena na naléhavé operace.
Článek 9
Humanitární pomoc a nevládní organizace
1. Pro účely humanitární pomoci ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996 o humanitární pomoci (8) a pro účely pomoci směřované přímo prostřednictvím nevládních organizací ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1658/98 ze dne 17. července 1998 o společném financování akcí na pomoc rozvojovým zemím s evropskými nevládními organizacemi (9) se článek 3 nepoužije na kritéria způsobilosti stanovená pro výběr příjemců grantu.
2. Příjemci těchto grantů dodržují pravidla stanovená v tomto nařízení, pokud provádění humanitární akce a pomoci směřované přímo prostřednictvím nevládních organizací ve smyslu nařízení (ES) č. 1658/98 vyžaduje zadávání veřejných zakázek.
Článek 10
Dodržování základních zásad a posilování místních trhů
1. K urychlení vymýcení chudoby prostřednictvím posilování místních kapacit, trhů a nákupů je brán zvláštní zřetel na zadávání místních a regionálních zakázek v partnerských zemích.
2. Účastníci řízení, kterým byly zadány zakázky, dodržují mezinárodně dohodnuté základní pracovní normy, např. základní pracovní normy MOP, úmluvy o svobodě sdružování a kolektivním vyjednávání, o odstranění nucené a povinné práce, o odstranění diskriminace v zaměstnání a povolání a o zákazu dětské práce.
3. Přístup rozvojových zemí k vnější pomoci Společenství se usnadňuje veškerými prostředky technické pomoci, které jsou považovány za vhodné.
Článek 11
Provádění nařízení
Tímto nařízením se mění a upravují příslušné části všech stávajících právních nástrojů Společenství uvedených v příloze I. Komise průběžně mění přílohy II až IV tohoto nařízení, aby byly zohledněny veškeré změny dokumentů OECD.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. prosince 2005.